prot · GL0994 · 1998-04-22 00:00:00 — Jag förstår av mina kol-leger att det finns en ambition att vara kryddan, lökeneller fläskbiten i pyttipannan. Min roll får väl vara attvara potatisen.En av de avslagna motionerna, K535 från Miljö-partiet, tar upp ordet "ras". Motionen avslogs av denanledningen att den var väldigt generell. Utskottet vardock enigt om att den tog upp en viktig fråga, ochmed anledning av det som har nämnts - det har ocksånämnts tidigare - är det ett enigt utskott som ger re-geringen till känna att ordet "ras" bör utmönstras uroffentlig text i de sammanhang där det är möjligt.Det finns två reservationer om kommunalt själv-styre. Här noterar utskottsmajoriteten att betänkandetfrån den parlamentariska kommittén angående denkommunala självstyrelsens grundlagsskydd har varitute på remissbehandling och är föremål för bered-ning i . Jag delar förväntan på vad den kan kommaleda till.När det gäller skatteutjämningssystemet finns deten parlamentarisk kommitté som skall lägga framförslag om uppföljningen av detsystem som vi har där.Hur frågan om jämställdheten ser ut har KennethKvist egentligen noterat i sitt inlägg. Jag delar intehans bedömning av behovet att ha en ytterligareskrivning om detta. Utskottet noterar att de här frå-gorna finns intagna i regeringsformen och de hardärigenom fått en grundläggande statsrättslig form.Regeringsformen är överordnad riksdagsordningen.Likaså har de här frågorna ett mycket starkt stöd i degenerella kommittédirektiven.Vi i utskottsmajoriteten tycker att det här bordevara till fyllest. Det borde definitivt vara en ledtrådför hur utskotten och skall arbeta. Någonytterligare, upprepande skrivning tycker vi inte ärnödvändig.Det finns även reservationer som rör subsidiari-tetsprincipen, ökat medborgarinflytande samt de de-mokratiska effekterna av EU-medlemskapet. Det ärviktiga frågor, och jag förutsätter att de får den bredaoch seriösa behandling som de förtjänar i den tillsattademokratiutredningen, som också successivt kommeratt lämna rapporter från sitt arbete. Den skall slutgil-tigt lämna ett förslag i slutet på nästa år.Man pekar på att de direktiv som finns till demgäller de fyra områden som man skall lägga särskildtyngd på. Det är internationaliseringen av ekonomin,roll i EU, informations- och kommunika-tionstekniken samt offentlig sektor och folkrörelser-nas utveckling.Jag yrkar med detta bifall till utskottets förslagoch återigen avslag på reservationerna.Samtidigt vill jag instämma i hyllning till kommunernas självstyre och derasbetydelse för . Jag ser fram emot att vi i fort-sättningen kommer att kunna stå på samma barrikadnär det gäller den kommunala kompetensen, låt varaminus en blomsterhandel.Anf. 50 () replik:Fru talman! Det är gott och väl att det finns ettallmänt stadgande i regeringsformen. Men jag förstårinte vad det egentligen har för relevans i frågan. Närdet gäller kommittéväsendet finns det ett generelltdirektiv för alla statliga utredningar att man särskiltskall beakta vad förslagen och analyserna har förkonsekvenser för kvinnornas ställning i samhället. Deborde vara lika underlydande denna formulering iregeringsformen, som och utskottsma-joriteten hänvisar till. Likväl har man i det stycketfattat ett särskilt beslut. Då kan man väl med sammagoda mening fatta ett sådant beslut när det gällerriksdagsutskottens behandling av olika frågor för attse till att kvinnornas speciella situation icke osynlig-görs, som vi har så många konkreta exempel på alltförofta är fallet.Jag tycker alltså att det inte går att krypa bakomde allmänna formuleringarna. Det står många utomor-dentligt goda saker i vår grundlag. Skulle vi nöja ossenbart med det skulle vi i många fall inte alls behövanågon annan lagstiftning eller några andra beslut.Men verkligheten är nu sådan att vi behöver de andralagarna och de andra besluten. Vi kan inte bara hänvi-sa till några allmänt uttryckta målsättningssatser iregeringsformen.Anf. 51 () replik:Fru talman! Jag delar inte upp-fattning att regeringsformen är allmän och inte behö-ver leda någonstans. Jag tycker att den här frågan harett mycket tydligt och klart stöd i regeringsformen.Eftersom regeringsformen ändå är överordnad riks-dagsordningen kan jag inte se behovet av att upprepadet som är sagt där i riksdagsordningen.Det är möjligt att , som har längreerfarenhet än jag, har kommit fram till att man intebryr sig om det som faktiskt skall gälla. Men då fårman ta itu med det i det sammanhanget. Det hjälper iså fall inte med ytterligare skrivningar. Skrivningarnaräcker till för att ge stöd till det arbete som eftersträ-vas.Anf. 52 () replik:Fru talman! Det är gott att vi har allmänna skriv-ningar. Den här satsen, som talar om allas lika be-handling, är en allmän målsättningsparagraf. Vi vet attalla människor inte behandlas lika i det här samhället.Vi har stora sociala skillnader. Vi har också det vi kankalla könsmässigt sociala skillnader.Det här vore inget problem om riksdagsutskottentydliggjorde vissa förslag som har relevans för olikakonsekvenser för kvinnor respektive män i samhället.Men det görs nästan aldrig, trots det som står igrundlagen. Då borde väl , omkonstitutionsutskottet nu är intresserat av att främjajämlikhet mellan kvinnor och män i samhället, kunnamarkera betydelsen av att riksdagsutskotten gör kon-sekvensanalyser av vad olika lagförslag, ekonomiskaförslag osv. kan ha för olika inverkan på de socialavillkoren för män respektive kvinnor. Jag tycker attdet är en helt rimlig begäran, en begäran som innebären konkretisering av de allmänna formuleringar somstår i regeringsformen. Sådana konkretiseringar an-vänder vi, som jag sade, i många andra sammanhang.Jag förstår inte varför man är så rädd för att användadem i detta.Anf. 53 () replik:Fru talman! Jag har stor respekt för KennethKvists syfte, men jag tycker ändå att det viktigasteinte kan vara att man i olika texter upprepar saker somredan är självklara och skall gälla. Det viktigaste äratt se till att de regler och lagar som finns efterlevs.Skulle ett utskottsförslag komma som inte tar hänsyntill detta är det såvitt jag kan förstå kammaren obeta-get att reagera på det.Anf. 54 () replik:Fru talman! säger att han ser framemot remissbehandlingen av betänkandet från kom-mittén som har haft till uppgift att analysera innebör-den av den kommunala självstyrelsen och beskatt-ningsrätten och dess förhållande till grundlagsbe-stämmelserna.Reservation nr 1, den moderata reservation somFrank yrkat avslag på, uttalar att regeringengenom bl.a. den inomkommunala skatteutjämningenförbrutit sig mot grundlagen. Men den reservationenhar som sagt yrkat avslag på.Just den utredning som ser framemot uttalar faktiskt i sitt betänkande, med beteck-ningen SOU 1996:129, tveksamhet mot den här skat-teutjämningen. Det skulle vara mycket intressant atthöra kommentar till det.På s. 220 i betänkandet står det: "Vad man kanfråga sig är emellertid om befogenhet attmed stöd av 8 kap. 5 § RF besluta om åligganden förkommunerna och landstingen var avsedd att - utanbegränsningar - kunna gälla åligganden som sträckersig utanför kommunens respektive grän-ser. "På s. 221 står det: "Med det nya utjämningssyste-met har man fört in en ny syn på den kommunalabeskattningsrätten genom att skatt som tas upp av enkommun eller ett landsting ansetts delvis kunna tas ianspråk för att bekosta andra kommuners respektivelandstings uppgifter. Ett sådant utjämningssysteminnebär onekligen att utrymmet för den kommunalasjälvstyrelsen minskar i vissa kommuner och lands-ting. "Jag tycker alltså att det skulle vara intressant att fåhöra kommentar.Anf. 55 () replik:Fru talman! Jag gör det av den anledningen att detär frågor som berörs i utredningen och som ärunder beredning. Jag tycker att de är så pass viktigaoch intressanta frågor att de förtjänar en bra bered-ning.Jag är väl medveten om att det finns en tveksam-het - på grundval av olika infallsvinklar - när detgäller skatteutjämningssystemet. De som är beroendeav systemet tycker sig ha blivit missgynnade, medande som har haft möjlighet att bidra tycker sig i sin turha blivit missgynnade.Visst finns det tveksamheter. Men en sak är upp-enbar, nämligen att det inte har stridit mot dengrundlag som finns. Statens, kommunernas ochlandstingskommunernas ekonomi hänger ihop. Det ärinte helt orimligt att staten har möjligheter att styra.Om det är det som är det bästa eller inte får vi disku-tera vidare. I vissa frågor lär vi inte bli överens.När det gäller den kommunala kompetensen serjag fram emot ett samarbete med utgångspunkt i JerryMartingers uttalande . Det är inte bara i fråga omblomsteraffärer vi har haft delade uppfattningar. Dethar varit ett rabiat motstånd från när det gäller möjligheter för kommunerna attkunna samarbeta och samverka kring områden somhar setts som självklara kommunala kompetensområ-den - även från sida.Anf. 56 () replik:Fru talman! I det senare fallet handlar det om vadvi har diskuterat tidigare så , nämligenatt kommunerna har gått utanför sin formella kompe-tens och sitt naturliga verksamhetsområde, bl.a. medhänvisning till 2 kap. 1 § kommunallagen.Jag vill än en gång tala om att det t.ex. på s. 220 iden utredning som med så stor spänningser fram emot remissbehandlingen av står: "Vad mankan fråga sig är emellertid om befogenhetatt med stöd av 8 kap. 5 § RF besluta om åliggandenför kommunerna och landstingen var avsedd att - utanbegränsningar - kunna gälla åligganden som sträckersig utanför kommunens respektive grän-ser. "säger att den inomkommunala skat-teutjämningen inte har befunnits strida mot grundla-gen. Det intressanta är att man i den utredning sommajoriteten och nu väntar på alltså harframhållit en tveksamhet på området. Vi får se, FrankLassen. Men jag har svårt att tänka mig att ni skullekunna bortse från vad denna kommitté - med ett fler-tal socialdemokratiska ledamöter - har kommit framtill.Anf. 57 () replik:Fru talman! De citat har läst uppgör att jag med ännu större förväntan ser fram emotkommitténs arbete. Det visar att man har gått in iarbetet med öppna ögon. Det är bra att en kommittépekar ut sådant som man finner tveksamheter i.Det har skett en remissomgång, och sker en be-redning. Efter den har vi anledning att diskutera frå-gan. Det är lovvärt att en kommitté inte i förväg harfått för sig vilka resultat man skall komma fram tillutan har en kritisk syn. Det är så vi önskar att enkommitté skall arbeta.Jag vill åter upprepa angående den kommunalakompetensen att vi hade två debatter för inte så längesedan i kammaren. I det ena fallet var det blomsteraf-färer som spökade. I det andra fallet gällde det möj-ligheter för kommuner att samordna egen verksamhetsom ligger inom varje enskild kommuns egna kompe-tensområde. Det ansågs innebära ett hot om ett parkommuner med vardera 5 000 invånare skulle börjasamarbeta - det skulle bli monopol. Det handlade omverksamheter som låg inom den kommunala kompe-tensen. I de frågorna tycks vi numera vara överens.Anf. 58 ():Fru talman! Jag vill uttrycka min glädje över attkonstitutionsutskottet beslutat att förorda ett tillkän-nagivande med anledning av den motion jag väckt ombegreppet ras i fråga om människor i svensk lagstift-ning.Jag har stor förståelse för att motionens att-satserhar avstyrkts då inte heller jag kan instämma i dem.De kom att se ut på ett annat sätt än jag själv villeefter den byråkratiska behandling som motionenmåste genomgå i riksdagen.Ärendet har beretts noggrant och yttranden har in-hämtats från , Språknämndenoch samordnaren för svensk översättning vid Europe-iska kommissionen.Vetenskapsakademien har, utan att stödja sig påmotionens yrkanden, bekräftat ett av de huvudsakligapåståenden som görs där, nämligen att begreppet ras ifråga om människor helt saknar vetenskaplig grund.Detta är, enligt min mening, centralt.Språknämnden anför att "rent verbala reformer le-der sällan till någon verklig förändring". Det argu-mentet hade varit betydligt intressantare omSpråknämnden i sitt yttrande även diskuterat vadkonsekvenserna av ett inkorrekt fördomsfullt språk-bruk har för effekt angående verkliga förändringar.Jag är ändå medveten om att pekarpå ett viktigt problem. Själva syftet med en ändring avspråket riskerar att försvinna helt och beslutet förlorarsin legitimitet om en ändring av ett traditionelltspråkbruk ändras genom ett politiskt beslut och integenom att språkbruket i sig ändras på s.k. naturligväg, dvs. med tiden.Människor kommer även fortsättningsvis att talaom olika raser. Begreppsanvändningen, som är ett arvfrån tidigare förlegad kunskap och fördomar, är välinarbetat i vårt samhälle. Ett exempel på det är denannonsering som gjorde för detsenaste avsnittet av Dilemma. I annonseringen talasdet om att ett rasbråk bryter ut i , dvs. under-förstått olika raser bråkar med varandra.Men varför ändra språkbruket? För det första: Omman verkligen respekterar lagstiftningen och tar ibeaktande den mycket noggranna tolkning som sker ivårt rättsväsende av formuleringar i lagstiftningen,kan man tycka att det är skäl nog att inte använda ettotydligt och inkorrekt språkbruk. Vi är så aktsammaom att inte annars använda slentrianmässiga uttryck ivår lagstiftning.För det andra: Vem spelar man i händerna genomatt fortsätta att använda ett förlegat och värdeladdatspråkbruk? Här måste jag återigen citera Språknämn-den som enligt min mening har gjort en missuppfatt-ning.Språknämnden anför i sitt yttrande till konstitu-tionsutskottet: "Rent språkligt kan tilläggas följande.Redan motionärerna själva använder orden rasismoch rasist, vilka uppenbarligen skulle hänga i luftenom själva grundordet ras skulle avskaffas." I motio-nen har på inget ställe förordats att grundordet rasavskaffas helt. Det är den första missuppfattningen.Vidare är argumentation underlig omman betänker att det finns en del trosföreställningarsom benämns som ismer. Den som talar om ismerna,t.ex. anarkism, socialism, konservatism, buddhismosv., måste kunna beskriva anhängare av en viss tros-föreställning eller annan åskådning utan att själv görasig delaktig av den. På den här punkten tycker jag attSpråknämnden är otydlig.Samma otydlighet förstärks när man sedan läserSpråknämndens invändningar angående att negativaord med anknytning till rasism skulle luckras upp ochförsvagas. Som exempel på sådana negativ ord näm-ner rashets och rasdiskriminering. Detvå orden bekräftar rastänkande i sig. Rashets måstebetyda att hetsa olika raser mot varandra. Det finnsenklare och mer precisa ord för detta, t.ex. rasismeller rasistisk diskriminering. Det tycker jag attSpråknämnden borde ha uttryckt.Det är också intressant att notera att såväl FN somEuropaparlamentet i olika sammanhang fastslagit attbegreppet ras i fråga om människor är olämpligt.Ändå har det hängt kvar. Att diskussionen har vunnitett visst internationellt gehör tror jag kommer attunderlätta regeringens arbete på ett internationelltplan för att verka för en utmönstring av begreppet i dekonventioner som även tillämpas i svensk lagstiftning.Utskottet förordar att regeringen skall göra så.Jag vill slutligen säga att jag som stark anhängareav kampen mot rasism är väl medveten om att ettförändrat svenskt språkbruk i svensk lagstiftning i siginte ger upphov till några långsiktiga samhällsföränd-ringar. Men när tiden är mogen skall man ta tillfället iakt och låta de förändringar i fråga om kunskap ochuppfattningar som finns i samhället även genomsyralagstiftningen.Vi har med vår motion inte varit ute efter att ma-nipulera språket för våra egna politiska syften. Tvärt-om har vi sökt förhindra att svensk lagstiftning iframtiden drabbas av politisk manipulation genomspråkbruket. Därest vi kan skall vi undvika att spelarasisterna i händerna. Jag är därför mycket glad överatt enhälligt, åtminstone i detta samman-hang, instämmer i detta.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §. )8 § Ändring i jämställdhetslagen m.m.FöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1997/98:AU10Ändring i jämställdhetslagen m.m. (prop. 1997/98:55delvis)Anf. 59 ():Fru talman! I kvinnofridspropositionen föreslårregeringen såvitt nu är i fråga en skärpning av jäm-ställdhetslagen. En definition av begreppet sexuellatrakasserier skall införas i jämställdhetslagen, arbets-givarens ansvar för att motverka sådana trakasseriervidgas och arbetsgivaren får en skadeståndssanktione-rad skyldighet att vidta åtgärder i det enskilda fallet.Till att börja med är Moderata samlingspartiet heltöverens med regeringen om att sexuella trakasserier iarbetslivet inte kan accepteras. Vi vill t.o.m. gå längreän regeringen och slå fast att inte någon som helstform av trakasserier, könsrelaterade eller ej, kan ac-cepteras i ett civiliserat arbetsliv. Det är vars och ensskyldighet att i alla sammanhang främja en lika be-handling av alla, oavsett kön. Trakasserier strider motden självklara respekten för människovärdet.Vi är alltså överens med majoriteten om målet förarbetet på detta område. Vi är däremot oense ommedlen för att nå dit. Därför yrkar vi avslag på pro-positionen.Redan enligt nu gällande bestämmelser i jäm-ställdhetslagen skall arbetsgivaren, inom ramen fördet aktiva jämställdhetsarbetet, verka för att inte nå-gon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier.Handlingar som är att beteckna som sexuella trakas-serier är också straffbelagda i . Även iarbetsmiljölagen och Arbetarskyddsstyrelsens före-skrifter finns regler som är tillämpliga. Följaktligenkräver JämO redan nu att arbetsgivarna upprättar ensärskild handlingsplan för hur de avser att motverkasexuella trakasserier samt för hur en anmälan skall tasom hand.Man måste därför fråga sig vart regeringen villkomma med den föreslagna skärpningen av lagen.Regeringen har inte visat - inte ens påstått - att nuva-rande regler inte räcker för att leda till en nöjaktighantering i förekommande fall. Det kan väl inte varaså illa att majoriteten inbillar sig att fenomenet sexuel-la trakasserier hux flux kommer att upphöra i och meddenna lagändring? En gammal luttrad åklagare vill taexemplet med misshandel, som har varit förbjudet ilag sedan landskapslagarnas tid. Det har som bekantinte lett till att fenomenet misshandel har upphört.Snarare har det väl tvärtom blivit merfrekvent och mer allvarligt.Till en betydande del ser vi moderater regeringensförslag som ett utslag av den övertro som socialde-mokraterna alltid hyser på politikens möjligheter attfå bukt med alla företeelser i samhället som manogillar. I ett läge när alla talar om vikten av avregle-ringar på arbetsmarknaden skall vi nu alltså regleraännu mer - utan att ens ha gjort klart för oss varför.Sverige har inte råd med symbolhandlingar. Enligt ennyligen presenterad undersökning av Näringslivetsekonomifakta kostar regelbördan svenska företag 70miljarder kronor , eller lika mycket som helagrund- och gymnasieskolan.Regeringen föreslår att en arbetsgivare som fårkännedom om att en arbetstagare anser sig ha blivitutsatt för sexuella trakasserier skall utreda omständig-heterna kring de uppgivna trakasserierna och i före-kommande fall vidta de åtgärder som skäligen kankrävas för att förhindra en fortsättning. Om arbetsgi-varen inte fullgör dessa skyldigheter skall han betalaskadestånd till arbetstagaren för den kränkning somunderlåtenheten innebär.Vi kritiserar den föreslagna sanktionen. Förslagetmedför att arbetsgivaren i alla lägen dels blir ansvarigför att vidta åtgärder, dels blir skadeståndsansvarigför händelser som han inte kan råda över och där deobjektiva kriterierna är otydliga. Detta innebär närmar sig ett strikt ansvar för arbetsgivaren pådetta område, och det kan vi inte acceptera.Propositionen är påfallande vag när det gäller vil-ka krav som kan ställas på arbetsgivaren för att hanskall anses ha gjort vad som skäligen kan krävas. Detsägs t.ex. i författningskommentaren att arbetsgivareninte kan låta utredningen stanna vid att konstatera attord står mot ord. Något svävande hänvisas till "deutredningsmöjligheter som kan erhållas genom sam-hällets försorg". Vi antar att man avser en polisiärförundersökning i brottmål angående ofredande. Menrekvisiten för vad som kan antas utgöra ofredande ärbetydligt snävare än de som föreslås för sexuellatrakasserier. Om dessutom ord står mot ord och ingenannan bevisning står till buds kan inte åklagarna ellerpolisen göra annat än att konstatera att brott inte kanstyrkas.Vad kan arbetsgivaren göra i det läget? Svar: Inteett dugg, i de fall där den som påstås ha trakasserat enarbetskamrat vägrar att samarbeta.Enligt propositionen kan arbetsgivaren "med be-aktande av allmänna principer om anställningstrygg-het och anställningsskydd vidta olika åtgärder". Där-efter talas om att det kan vara fråga om tillsägelser,uppmaningar, varningar, omplaceringar och ytterstuppsägning - allt bedömningar som får göras utifrånanställningsskyddslagens (LAS) regler.Det är väl känt att praxis är synnerligen restriktivtill arbetstagarnas fördel när det gäller att bedöma omsaklig grund för uppsägning föreligger. Genom hän-visningen till LAS i dess nuvarande lydelse klämsarbetsgivaren alltså mellan två sköldar: han får väljamellan att betala skadestånd enligt LAS på grund avuppsägning eller skadestånd enligt jämställdhetslagenpå grund av att det de facto är omöjligt att effektivtförhindra fortsatta sexuella trakasserier från en arbets-tagare som inte låter sig talas till rätta. En sådan ord-ning är enligt vårt förmenande helt orimlig.I detta betänkande behandlar AU också ett antalmotioner som rör olika jämställdhetsfrågor. I vadavser frågan om lönediskriminering hänvisar jag tilldet särskilda yttrande som Moderata samlingspartiethar avgivit. Vi framhåller där att det finns utredningarsom visar att den påstådda lönediskrimineringen avkvinnor till förmån för män är en myt och att skillna-derna i lön mellan kvinnor och män i huvudsak berorpå att kvinnor arbetar i låglöneyrken.Skillnaderna förefaller alltså att i allt väsentligt va-ra ett resultat av den svenska modellen, dvs. ett pro-blem som det socialistiska samhället har skapat. Skä-let till att det har blivit på detta sätt är att stora sam-hällssektorer som är helt kvinnodominerade arbetsfältutgör statliga eller kommunala monopol. Härigenomhar den enda arbetsgivaren på området effektivt kun-nat förhindra en rimlig löneutvecklig för stora grupperpå arbetsmarknaden.Den offentliga sektorns monopol är en verkligkvinnofälla. Det faktum att kvinnor av tradition harklumpats ihop till en anonym massa i stället för att sesoch värderas som individer har ytterligare försämratderas lönebildning. De förslag som läggs fram i demotioner som behandlas är inte ägnade att undan-röja dessa grundläggande strukturproblem.Fru talman! Detta betänkande borde ha kallats"Jämställd, jämställdare, jämställdast". Jämställdhetenhar, liksom vårdpolitiken, blivit en sportgren där allapartier nu tävlar om att vara mest kvinnovänliga - allti röstmaximerande syfte. Problemet är att den brokigafloran av åtgärdsförslag inte leder till en lösning avden reella olikhet som onekligen finns mellan könen,såsom inlåsningen av kvinnor i den offentliga sektornmed dess låga löner, som leder till ett allt större bi-dragsberoende hos kvinnorna.Enligt uppgår inte mind-re än av kvinnornas disponibla inkomster avbidrag av olika slag. Det är verkligen inte jämställt.Det är oacceptabelt.Den offentliga sektorns monopol på områden somskola, vård och omsorg innebär också i praktiken ettnäringsförbud för de kvinnor som är verksamma pådetta område. Det är några av de systemfel som vimoderater vill undanröja.Men i stället för att fokusera på problemen ägnarvi oss nu åt att försöka skyla över symtomen. Dennalåtsaslek är ovärdig, men den är politiskt korrekt. Detbottnar ytterst i att vi har låtit radikalfeministerna iRegringskansliet och dess omedelbara närhet behållaproblemformuleringsprivilegiet. Dessa personer haren kvinno- och samhällssyn som är helt främmandeför oss moderater. Därför faller vi inte in i de allmän-na oreflekterade ropen på mer reglering, mer särbe-handling, mer kvotering och mer särskilda kvinnopro-jekt.