prot · GL09111 · 1998-05-25 00:00:00 — Flera avoss har även lyft fram just barnens situation, och detär det som regeringen vill prioritera. Jag vill ocksåkonstatera att är det okontroversiellt, men detvar det inte när vi började att ta upp de frågorna.Precis som påpekade var det helt andratyper av bistånd som dominerade.Jag tror också att det är viktigt att påpeka att bar-nen är en viktig utgångspunkt. En rad andra socialaproblem, t.ex. drogproblem, alkohol- och narkoti-kaproblem, ökad rökning etc., är sådana som kankanaliseras genom att man riktar sig direkt till barn.Jag vill fråga om . Jagkan förstå tveksamheten . Men det argument omavlyssning som nämnde förstår jag interiktigt. Det måste väl ändå vara så på fler håll i värl-den att ambassaden är eller åtminstone har varit av-lyssnad, och det har inte stoppat en ambassad. Detekonomiska är på en annan måte. Men det här medeventuell avlyssning kan ändå inte vara ett sakargu-ment.Sedan vill jag fråga om jämställdhetsmålet. Varförkan inte se det som ett ytterligare mål,inte bara som ett övergripande mål, just för att peka uthur viktigt det är med jämställdhetsfrågor? Vi vet attkvinnor i flera av dessa länder har tappat terräng.Till sist: Jag fick inte något svar på frågan om ut-värdering av sysselsättningsaspekterna i avdet svenska samarbetet med Öst- och Centraleuropa.Hur ser på det?Anf. 132 Statsrådet ():Fru talman! räcker inte tiden till för allafrågor.Jämställdheten genomsyrar och är ett särskilt del-mål i utvecklingssamarbetet med länder utanför Euro-pa. Det beror på att man där mycket tydligare kan se -även om det är tydligt också i Central- och Östeuropa- hur kvinnorna bär upp samhällsutvecklingen i jord-bruket genom hårt fysiskt arbete och på andra sätt.Därför har vi också infogat det för att bryta barriäreroch för att stödja den utveckling som de bär på.I samarbetet med har vifått vara litet mer sofistikerade än att lägga in det somett mål, även om vi säger att jämställdhetsarbetet skalllöpa som en röd tråd i samarbetet. Vi har också pro-ducerat en manual för detta på olika språk som vi harspritt till våra ambassader och samarbetspartner. Vihar arrangerat en rad ledarskapsutbildningar förkvinnliga chefer och offentlig förvaltning. Det harvarit kvinnor-kan-mässor, och det har varit litauiskakvinnliga journalister. Det är väldigt segt, måste jagsäga.Man måste nog välja andra metoder än vad vi harrent allmänt när vi arbetar exempelvis med Afrika.Men det är segt, och demokratin har fått mycket av ettmanligt ansikte i - tyvärr. Detgör att vi naturligtvis måste hänga i, och vi kan nog,som sade, kanske göra ännu mer. Mendet löper som en röd tråd, och jag kan garantera EvaZetterberg att jag är omgiven av mycket goda kraftersom vakar över detta i departementet omjag själv skulle fela.Så till sysselsättningen. För att tillfredsställa EvaZetterbergs merkantila intressen kan jag säga att åter-flödet av vårt Central- och Östeuropasamarbete ärnästan hundraprocentigt. Det ger naturligtvis syssel-sättning i , och det är klart att vi kan räkna utvad det innebär. Det finns alltså ett hundraprocentigtåterflöde, och det finns ett vänortssamarbete, sombara det också skapar mycket sysselsättning i Sverige.Slutligen har vi den nya Östersjömiljarden, om 200miljoner , som uteslutande är inriktadpå näringslivsinsatser och sysselsättningsskapandeåtgärder.Anf. 133 () replik:Fru talman! Om vill tillfredsställamitt merkantila intresse får han gärna gå litet vidare.Jag kräver inte något hundraprocentigt återflöde tillSverige. Kravet handlar inte om det. Det handlar omatt se vilka effekter projekten har för den svenskasysselsättningen och om att, när man jämför olikaprojekt, naturligtvis också kunna ta viss hänsyn tilldet. Det kan ju ändå inte vara något ont, tvärtom. Allavill vi öka sysselsättningen i Sverige.Vad gäller jämställdheten är det naturligtvis heltandra förutsättningar i Öst- och än iAfrika. Men tog själv upp hur de socialaklyftorna har ökat, hur levnadsstandarden har minskati Öst- och . Det är också många somvittnar om hur kvinnor har fått en försämrad positiongentemot män. Därför finns det all anledning att lyftaupp detta och att - mer eller mindre sofistikerat - hamed det som ett klart delmål.Sedan har vi kvar frågan om ambassaden i ,. 134 () replik:Fru talman! Jag är verkligen glad över det över-väldigande gehör som motionen om barnens socialautveckling i de här länderna har rönt. Skillnaden frånförra året är faktiskt enorm, och man kan inte annat änglädja sig åt att vi så samstämmigt nu är klara över attnågonting måste ske på det här området och överhuvud taget på det sociala området.Vi har hävdat att man här skulle behöva ett nytthuvudmål för samarbetet. Anledningen till det ärframför allt att vi tycker att man inte har fästtillräckligt stor vikt vid detta, även om man har haftsom mål att den ekonomiska omvandlingen skall varasocialt hållbar och att det är en sådan omvandlingman skall stödja.Men jag är inte någon formalist. Även om vi stårkvar vid vårt krav kan jag inse att det förhoppningsviskan betyda samma sak och leda till samma resultat.Men vill jag kunna se resultat när vi träffas om ettår och granskar vad som har hänt på det här området.Jag vill verkligen se att det blir ökade insatser.Jag är också glad över att man har talat så mycketom vänortssamarbete och kommunsamarbete. Jagtycker att det var ett väldigt intressant exempel frånHaparanda, som gällde och grannstaden. Jagskulle bara vilja veta en sak, och det är hur PierreSchori ser på Sidas insatser när det gäller informationför att stimulera fler svenskar att ta del i det här arbe-tet på alla olika nivåer. Jag vet att många redan gördet, men jag är säker på att många fler är villiga attgöra det om man får tillräcklig information.Anf. 135 Statsrådet ():Fru talman! Vi slogs hårt för att inskriva, som enav riktlinjerna för Central- och Östeuropasamarbetet,en socialt hållbar ekonomisk omvandling. Jag kändedå inget starkt stöd från kd. Men varkanske inte närvarande när vi fick slåss mot kolleger-na på den borgerliga kanten om detta.Det var ju trevligt att det var en motion om barn . Men för oss har barnen funnits tidigare också.Det räcker ju med att läsa , och det finns i Ko-ranen också: Låt barnen komma till oss. Det har styrtvårt samarbete i högsta grad.När det gäller information från Sida om vänorts-samarbete vill jag säga att jag alltsedan det år då jagblev statsråd deltagit i en lång rad av konferenser omvänortsamarbete, i de baltiska staterna, i ochsenast i samt på många håll i . Det ärliksom ingen hejd på vänortssamarbetet. Intresset äroerhört högt och behöver nästan inte stimuleras.Anf. 136 ():Fru talman! Intresset för barnen föddes inte förraåret. Jag talade om att det var då som vi framförde demotionskrav om barnen i som har fåtten sådan anslutning. I övrigt har vi från Kristdemokra-terna intresserat oss för barnens situation både i vårtland och på annat håll under hela den tid som partiethar existerat. Också har då betytt mycket förinspirationen, och det är roligt att den gör det även förPierre Schori.När det gäller Sidas information menar jag att detär väldigt bra att man har konferenser i de baltiskastaterna och även här i , men det som jag härtalar om är att väcka ett ytterligare intresse hos enbred allmänhet i . Även om det görs mycket,är det fråga om öar i hela det stora sociala samman-hang som finns och med tanke på de oerhörda behovsom har lyfts fram för våra ögon. Än är alltså mycketogjort, och jag skulle vilja se att mer av informationnådde ut till en bred allmänhet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )10 § En förnyad svensk Afrikapolitik inför2000-taletFöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1997/98:UU14En förnyad svensk Afrikapolitik inför 2000-talet (skr.1997/98:122)Kammaren biföll talmannens hemställan om attärendet fick avgöras efter endast en bordläggning.Anf. 137 ():Fru talman! En stor del av befolkning le-ver i absolut fattigdom. Människorna får somnahungriga. Sjukdom, ohälsa och för tidig död är detnormala i vardagen. I gårdagens påmin-des vi t.ex. om att 50 000 människor i södra att svälta ihjäl. Också många andra har tidiga-re tagit upp detta i samband med att vi debatterade FNoch FN:s roll.Men har resurser att föda alla dem som bordär. Det finns ingen biologisk eller fysisk orsak tilldenna misär. Torka, översvämningar och naturkatast-rofer kan förklara kortvariga eller geografiskt avgrän-sade problem. Krig, kriser och etniska motsättningarär förklaringar i vissa länder.Vanstyre är dock huvudorsaken till att fortfarande200-300 miljoner människor inte får tillräckligt attäta . Utvecklingen hämmas av statsmaktersom förvägrar sina medborgare friheten att utvecklas.Diskriminering på grund av ras, kön, ålder, tro ellerursprung skapar stora utvecklingshinder på mångahåll. Erfarenheten visar entydigt att sådana hinder kanundanröjas om människor tillåts utveckla företagsam-het och arbetsvilja.På många håll i har fattigdomen tyvärrökat. De stora förväntningarna i samband med själv-ständigheten byttes i besvikelse och förtvivlan.Denna negativa utveckling måste brytas. Det ärinte afrikanerna det är fel på utan på den förda politi-ken. Den afrikanske socialismen och de föreställning-ar denna bygger på har haft särskilt allvarliga konsek-venser. Det handlar om länder som länge var beroen-de av en främmande statsmakt på andra sidan haven.Underkastelse och beroende av beslut utifrån ochuppifrån kom att genomsyra samhällena.Varje folk måste få utvecklas av egen kraft. Ar-betsvilja och skaparkraft måste frigöras och de godadygderna belönas. Flit, sparsamhet och företagande ärde goda borgerliga dygder utan vilka inget samhällekan utvecklas. Uppgiften för de afrikanska länderna ärnu att drastiskt reducera statsmaktens förlamande roll.Huvuddelen av samhällsutvecklingen måste ske i detcivila samhället och i företagsamheten.Det finns stor anledning till optimism när det gäl-ler möjligheterna att utrota fattigdomen, men då måstehuvuddelen av de svenska insatserna koncentreras tillAfrika söder om och länderna på horn.Det är där fattigdomen är som störst och födelsetalenär högst.Statsmakten måste koncentrera sig på de kär-nuppgifter som endsast den kan utföra. En viktiguppgift är att se till att alla barn och ungdomar, ävenalla flickor, får en grundläggande utbildning. Allerfarenhet visar att utan detta kan inte fattigdomenavvecklas på bred front. En grundläggande hälsovårdsom når ut till alla har också hög prioritet. Sådanasatsningar ger också snabba resultat, eftersom denutbredda sjukdomen och ohälsan är ett stort hinder förutvecklingen.En annan viktig uppgift förutan vilken inget annatkan fungera gäller rättsstaten. Mänskliga rättighetermåste respekteras. Lagar måste finnas och följas.Diskriminering på grund av kön, ålder, ursprung,handikapp, religion eller politiska åsikter får inteförekomma. Det måste finnas system för att förhindraoch bestraffa brott. Staten själv får inte begå brottgenom övergrepp eller korruption.Världsmarknaden växer i betydelse och omfattaralltfler länder på jordens alla kontinenter. Även län-derna i kan integreras i världsmarknaden ochdärmed radikalt förbättra förutsättningarna för ensnabb utrotning av fattigdomen.Den europeiska unionen och har ett ansvarför att bistå i att utrota fattigdomen och för attfrämja en snabb utveckling som kan ge en god lev-nadsstandard för de afrikanska ländernas medborgare.En av de viktigaste uppgifterna är att främja ett öppethandelssystem och att snabbt ge dessa länder tillgångtill en ökad världsmarknad. Därigenom kan ocksåsvaga länder integreras i världsekonomin med deviktiga impulser till utveckling som detta för med sig.Vi moderater har poängterat attfrihandeln är ett av de viktigaste bidrag som i-världenkan ge till utvecklingsländernas ansträngningar för attförbättre medborgarnas levnadsstandard.Det öppna internationella handelssystemet ochdess institutioner, främst WTO, IMF och Världsban-ken, måste stödjas. Frihandel skall värnas och öppeneller dold protektionism motarbetas.Sverige bör spela en mer aktiv roll i utformningenav EU:s bistånd inför nästa Loméförhandling.FN och dess specialorgan har viktiga uppgifter föratt främja internationellt samordnade insatser på ut-vecklingsområdet. Mathjälp vid svältkatastrofer,omhändertagande av flyktingar, samordnat utrotandeav sjukdomar och gemensam normsättning är exempelpå detta.En särskilt viktig roll har Bretton Woods-institutionerna när det gäller att utforma utvecklings-strategier och ge stöd och hjälp för attskapa en hållbar ekonomisk utveckling.Bistånd vid katastrofer är ofta av livsavgörandebetydelse. En bättre samordning mellan de olika bi-ståndsgivarna, så att den gemensamma insatsen fården bästa effekten, är nödvändig. Ökad beredskap tillsnabba insatser, bättre samordning och planering föravveckling när insatserna inte längre behövs är enväsentlig del av katastrofbiståndet. Särskild varsamhetbör iakttas med långvarigt livsmedelsbistånd, så attinte landets egen produktionsförmåga slås ut.Fria och frivilliga organisationer gör goda insat-ser, särskilt vad gäller kunskapsöverföring. Det är braatt regeringen i sin skrivelse uppmärksammat demånga insatser som görs av dessa organisationer.Personligt engagemang, egna arbetsinsatser och lokalerfarenhet gör att ett sådant bistånd har en större be-tydelse än den formella ekonomiska volymen. Genomdessa organisationer når vi direkt ut till de behövandebefolkningarna utan att gå omvägar över statsappara-ten. De har också ofta det folkliga stöd här hemmasom är viktigt för biståndsviljan. En större del avinsatserna bör därför slussas denna väg.Samtidigt är det viktigt att de fria organisationernaverkligen behåller sin karaktär. Kravet på egeninsat-ser måste finnas kvar, så att organisationerna interiskerar att omvandlas till en förtäckt statsfinansieradbiståndsbyråkrati. För traditionella ideellt prägladeorganisationer är detta normalt inget problem. Detvore däremot olyckligt om särskilda organisationerbildades i syfte att leva på statliga biståndsmedel.Skuldavskrivningar är befogade i lägen där endemokratisering har skett och en ny utvecklingsvänligregim har tagit över efter tidigare förtryck och ut-vecklingshinder. Vid sådana systemskiften kan en nyutvecklingsinriktning slippa bära på alltför kraftigabördor av det förgångnas misstag.Men skuldavskrivning kan vara problematisk. Denkan ge utrymme för en ny upplåning som snarare kanriskera att förstärka utvecklingshindren. Kraftig upp-låning kan vara befogad i ett skede med omfattandeinvesteringar. Huvuddelen av en sådan upplåning bördock ske privat på kommersiella villkor, och inte avstatsmakten. Undantag får dock göras för den typ avsatsningar på infrastruktur som statsmakten måstesvara för.Biståndet till statsmakten bör behandlas med sär-skilt stor varsamhet. Vi moderater har sagt attde uthålliga biståndsflödena till ett u-lands statsmaktinte bör överstiga av BNP. Inom denna ramryms både satsningar på en grundutbildning och på engrundläggande hälsovård för alla. Den samlade of-fentliga konsumtionen i ett fattigt u-land under starktillväxt ligger erfarenhetsmässigt just kring 10 %.Kunskapsutbyte bör kunna ske också med andraländer än enbart . För många finnsdet större erfarenhet att hämta från andra framgångs-rika . Vi anser att ett triangelsamarbete mel-lan , ett afrikanskt land och framgångsrika f.d.u-länder som t.ex. bör prövas.Särskilda insatser kan också behövas när det gällerhiv/aids. I vissa regioner kan detta närmast vara attbetrakta som ett preventivt katastrofbistånd. ,EU och resten av den utvecklade världen har här ettstort ansvar.Vi anser att systemet med landramar bör avveck-las till förmån för avtalsbundet samarbete. Avtalenbör innehålla strikta villkor när det gäller korruption,redovisning och effektivitet. Det får inte hända attbistånd i praktiken gynnar korruption genom släpp-hänt hanterande. Från vissa håll kommer alarmeranderapporter om just detta, inte minst vad det gäller im-portstödet.Noggranna rapporter om läget för mänskliga rät-tigheter och demokrati i samarbetsländer ärnågot som vi moderater länge krävt. Dessa rapporterbör utarbetas och redovisas i samband medbeslut om biståndssamarbete eller senast i sambandmed att budgetpropositionen avlämnas. Bistånd fårinte utbetalas till statsmakter som grovt och systema-tiskt kränker mänskliga rättigheter och utövar förtryckmot sina medborgare. Enskilda organisationer får isådana länder vara förmedlare av vårt bistånd.Bistånd skall vara effektivt. S.k. utgiftsmål, därmåluppfyllelsen består i att anslagna medel utbetalas,leder sällan till detta. Utgiftsmål frestar också till attfylla ramanslagen med irrelevanta eller för biståndetartfrämmande inslag. Själva biståndets idé - hjälp tillsjälvhjälp - innebär också att biståndet successivtskall fasas ut när fattigdomen utrotas. Det övergripan-de målet skall vara att utrota fattigdomen.Det gäller att i stället skapa effektmål, t.ex. ettminskat antal fattiga, antalet flickor som fått grund-läggande utbildning eller antalet hushåll som fått rentvatten. Man skall kunna mäta vad man gör. Världs-banken och UNDP övergår nu till sådana mål. Vividhåller i detta sammanhang vårt mångåriga krav påett från Sida fristående utvärderingsinstitut.Fru talman! har det sam-manhållna ansvaret för relationerna till samarbetslän-derna och till internationella organisationer och bördärför svara för den centrala funktionen för utveck-lingsarbetet.För all framgångsrik verksamhet krävs förtrogen-het med de villkor under vilka verksamheten sker. en i-landsmiljö bestämma inriktningen på biståndetär erfarenhetsmässigt svårt. Därför anser vi att ensärskild utvecklingsenhet med inriktning på fattig-domsavveckling, mänskliga rättigheter och demokra-tiutveckling förläggs till södra , där huvuddelenav de svenska biståndsinsatserna sker. Därigenom kanverksamheten utformas i den afrikanska miljön.Vi anser också att det programinriktade biståndetsuccessivt bör koncentreras på , medan biståndtill andra delar av världen främst bör ske genom detmultilaterala systemet och via EU. Den statliga egen-regiverksamheten i biståndsarbetet bör ersättas avprojektupphandling. Därmed undviks en fast ochoflexibel statlig biståndsbyråkrati.UD måste inom ramen för en ny organisation ta ettmer övergripande ansvar för den långsiktiga utveck-lingen av den samlade politiken gentemot de enskildaländerna. Det gäller såväl själva utvecklingssamarbe-tet som den lokala uppföljningen. Ambassadernas rolli sammanhanget behöver utredas inom ramen för entotalöversyn av våra utlandsmyndigheters struktur ocharbetssätt. En effektiv extern revision av såväl UD:ssom Sidas verksamhet och ekonomi är också nöd-vändig utöver den interna controllerverksamhet somnu förekommer.Samverkan mellan biståndsgivarna är dålig. Försvensk del handlar det om samverkan med BrettonWoods-institutionerna, med , medde olika FN-organen och med de andra nordiska län-dernas biståndsmyndigheter. bör därför sna-rast ta initiativ till en bättre samverkan och ett gemen-samt planeringsorgan, kanske i regi.För de enskilda mottagarländerna måste det kännassom en befrielse att ha en eller ett par avtalsparter attförhandla med - inte hundratalet.Detta, fru talman, är förslag till för-bättringar när det gäller en förnyad Afrikapolitik inför2000-talet. Jag yrkar bifall till reservation nr 1, menstöder naturligtvis alla övriga reservationer där mode-rata namn förekommer.(forts. )AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.10 § (forts.) En förnyad svensk Afrikapolitikinför (UU14)Anf. 138 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Fru talman! Statsrådet är inte härjust , men jag förstod av hans tidigare inlägg att hanändå lyssnar. Jag tänkte därför vända mig till statsrå-det. Han har verkligen satt utrikesutskottet i arbeteden här våren. Det här är det tredje betänkande vidiskuterar; det kommer två till efteråt och ytterligaretvå . Det blir sju betänkanden. Många av deskrivelser och propositioner som statsrådet har pre-senterat är mycket bra, och vi välkomnar dem. Det ärbra texter och det är bra förslag, så det är inte det jaggnäller på. Det är mera att det har varit litet kämpigtatt hålla allt flytande, så att säga.Med det sagt skall jag komma in på det betänkan-de vi nu diskuterar, UU14, En förnyad svensk Afrika-politik inför 2000-talet. "Förfärliga mänskliga tragedier har drabbat Afrikaunder det . Varken FN, världssam-fundet eller ledare kan avsäga sig ansvaret förkrigen. Visst har historien betydelse, men allt flerafrikaner erkänner att de måste se bortom kolonialis-men för att finna lösningar på sina konflikter. Den tidär förbi då ansvaret för att nå förändring kunde skju-tas över på andra. "Dessa ord inleder en debattartikel som generalsek-reterare skrev i den7 maj . Jag tänkte ta hans ord som utgångspunktför mitt anförande om . Jag tycker nämligen attdet han för fram i sin artikel - afrikanernas egen rolloch eget ansvar för situationen i - är mycketbra tankar som ligger i linje med det betänkande vidiskuterar i dag.Väldigt länge har man, precis som sä-ger, skyllt på kolonialismen. Och visst - kolonialis-men har gjort mycket ont i . Man drog i Europaupp kartlinjer och gränser. Man tog linjaler, följdelongituder och latituder och brydde sig inte ett duggom hur man delade på människor och folk och fördeihop folk som inte hörde ihop. Detta har naturligtvisvarit gissel : att man delat påmänniskor, fört ihop folkslag som inte har någongemensam tradition och inget gemensamt språk. Dettahar varit en kräftsvulst i det afrikanska samhället, ochdet lever fortfarande kvar i dag.Första gången jag upptäckte detta i realiteten varpå 60-talet, när jag själv arbetade i . Jag möttedå lärare som ville diskutera demokrati. De visste intevad demokrati var. Vi satt vid lägereldarna ute i bu-shen och diskuterade, och jag försökte ge en bild avvad svensk demokrati är, vad allmän rösträtt är ochvad det betyder att kunna stå och tala på torget ochsäga vad man önskar. Det var en omöjlighet. Det var en diktaturstat. Jag fick ibland åkatill polisstationen och försöka tala ut mina lärare där-för att de hade spritt pamfletter - politiska pamfletter.Det fanns en demokratidröm, och man trodde var framme vid den drömmen när förändringensvind, självständigheten, svepte över . Mantrodde att nu är vi framme. Men det blev ett bakslag.Den ena staten efter den andra som hade nått sinsjälvständighet och där kolonialländerna hade dragitsig tillbaka blev enpartistater - diktaturstater. Jag kanräkna upp nästan alla - , , ,, ja, vad du vill. Det blev ett val, meninget mer. Och problemet fanns kvar.Jag tror att det mycket berodde på att det var nesa att förlora ett val. Man vågade inte gå ut ochmöta folket i ett fritt val. Man var rädd att man skulleförlora makten. Men jag tror inte att det bara var frågaom att förlora inflytande och makt, utan det var ocksåatt man förlorade ansiktet. Det ingick liksom inte iden afrikanska traditionen att först stå som en hylladledare och sedan gå tillbaka och bli en som inte längrevar ledare.Jag tycker att oppositionens roll är viktig att in-plantera, inte minst när man diskuterar . Jagtycker att det har ett fint symbolvärde när man byterstafettpinne efter ett presidentval i . Den avgåen-de presidenten finns på podiet, den som har förloratfinns på podiet och den tillträdande presidenten finnspå podiet, och så svärs eden. Det är en symboliskhandling, men den visar också att man accepterarvalnederlaget. Stafettpinnen går vidare till en annan,och förloraren får chansen igen. Dettamåste genomsyra en demokrati, och det har det integjort i . Oppositionens roll är alltså otroligtviktig.Just detta tar upp i sin artikel.