prot · GL09105 · 1998-05-11 00:00:00 — vägtrafikens utsläpp av koldioxid och luftföro-reningar samt planer på att bygga om vägE 6 mellan och till en s.k. fyr-fältsväg i stället för till en 13-metersväg. Per Lagerhänvisar till att större satsningar för järnvägstrafikenborde göras i stället.Jag vill först understryka att regeringen, liksomPer , bedömer att dagens transportsystem inte ärlångsiktigt hållbart, bl.a. därför att det baseras på ickeförnybara energiresurser och ger upphov till negativamiljökonsekvenser lokalt, regionalt och globalt. Re-geringen har därför i den transportpolitiska proposi-tionen ingående redovisat sin syn på vilka krav sombör ställas på det framtida transportsystemet. Ensjälvklarhet i detta sammanhang är att transportsyste-met skall vara uthålligt och miljöanpassat, men ävenatt målen om bl.a. säkerhet och tillgänglighet skallvara mycket ambitiösa.För att nå de högt uppställda målen bör vi främjaett flexibelt transportsystem, i vilket de olika trafik-slagen samverkar och kompletterar varandra. Bådevägtrafik och järnvägstrafik kommer att behövasunder , eftersom de fyller olikaslags behov hos såväl befolkning som näringsliv.Regeringen har i den transportpolitiska propositionenbl.a. bedömt att en särskild godstransportdelegationbör inrättas. En uppgift för denna bör vara att utveck-la ett trafikslagsövergripande synsätt med syftet atteffektivisera godstransportsystemet och göra det sä-kert och ekologiskt hållbart.De förslag till stomnätsplan och nationell väg-hållningsplan för som Banverketrespektive presenterat bereds för närvaran-de i , och regeringen kommer attfatta beslut om planerna inom de närmaste veckorna.Jag kan inte föregripa den proceduren, men vill ändåkommentera trafiksituationen i norra är väl känt att vägtrafiken genom ärintensiv i synnerhet , dåturister strömmar till och från rekreationsområdena idet svenska kustbandet och i . På 6 ärandelen tung trafik större än normalt för en . mellan och uppvisarsamtidigt stora brister vad gäller säkerhet och fram-komlighet. På vissa sträckor inträffar perår svåra, oacceptabla olyckor, i vilka människor dödaseller skadas allvarligt. För att förverkliga nollvisioneni den här regionen är ett av flera nödvändiga medel attförbättra infrastrukturen - i det här fallet att bygga omEuropavägen.Riksdagen har tidigare beslutat om målstandarden13 meter eller motsvarande för väg E 6 norr om . I den nya nationella väghållningsplanen harmålstandarden fyrfältsväg föreslagits. Enlig Vägver-ket visar tyvärr erfarenheterna att säkerheten på dehårt trafikerade 13-metersvägarna är otillfredsställan-de, och att svåra omkörnings- och mötesolyckor oftainträffar på dem. Studier pågår därför av nya typsek-tioner. Den föreslagna fyrfältsvägen kan smidigareinpassas i landskapet, eftersom körriktningarna kom-mer att separeras och siktsträckorna därmed kan göraskortare än på 13-metersvägen. är fyrfälts-sektionen betydligt mindre utrymmeskrävande änmotorvägen, vilket är en fördel i den svårbyggdabohuslänska topografin.Vad gäller järnvägens infrastruktur har regeringentidigare betonat /Vänernbanans betydelse förden nationella och internationella tågtrafiken. Banansenkelspår är mycket hårt belastat av såväl per-son- som godståg. Dubbelspårsutbyggnad, signalan-passning och plankorsningsåtgärder längs fleradelsträckor inryms i den nu föreslagna stomnätspla-nen. Satsningarna kommer att förkorta restidenmellan och till mindre än tre timmaroch möjliggöra en väsentligt utökad trafik med bådeperson- och godståg.På , som är en länsjärnväg mellanGöteborg och /, förekommer en omfattande regional tågtrafik. Den mesta per-sontrafiken sker mellan och ,medan godstrafiken är koncentrerad till och frånStenungsund, , och Lysekil.Under senare år har genomgripande standardhöjning-ar utförts på de södra delarna av , ochenligt den fastställda länsplanen för regional trans-portinfrastruktur kommer upprustningsprogrammet attfullföljas . Insatser i form av mark-förstärkningar, bro- och rälsbyten m.m. kommer då attgöras längs delsträckor även norr om bansatsningar som trafiksanering sker i enlighetmed regionala prioriteringar.Avslutningsvis vill jag framhålla att regeringenssammantagna bedömning är att vidtagna, föreslagnaoch planerade åtgärder i och inom EU - såsom jag redogjort för här och som de beskrivs i dentransportpolitiska propositionen - kommer att leda tillatt flertalet av etappmålen för god miljö kan uppnås.När det gäller bl.a. intrång i natur- och kulturlandskapkrävs dock en fortsatt utveckling av strategiska miljö-bedömningar i tidiga planeringsskeden och ett förfinatMKB-arbete i projekteringsskedena för att balanserakonflikter mellan infrastrukturutbyggnad och land-skapets förutsättningar.Anf. 44 PER ():Fru talman! Jag får tacka kommunikationsminis-tern för svaret. Föresatserna är väldigt goda, menslutsatserna är såvitt jag förstår inkonsekventa. Jaghar också tittat noga på den transportpolitiska pro-positionen. I svaret har kommunikationsministern justnämnt de tunga viktiga skälen, nämligen att transport-systemet måste bygga på förnybara energiresurser ochatt det inte skall ge upphov till negativa miljökon-sekvenser lokalt, regionalt och globalt. Det är ensjälvklarhet att det skall vara uthålligt och miljöan-passat. Det är jättefina föresatser. Det är så man skallgöra om man totalt skall förändra den negativa trans-portpolitikutveckling vi har, menar jag.Samtidigt säger ministern i svaret att vägtrafik ochjärnvägstrafik kommer att behövas under lång tidframöver. Jag håller med om det. Men regeringen kanju politiskt och ekonomiskt styra hur man vill ha det.Det gäller bränsle och hur man skall transporteravilket gods eller vilka personer. Därför är det så oer-hört viktigt att man vågar göra denna styrning.I just tål landskapet inte mer utsläpp.Trots detta fortsätter att planera utbyggna-den. Trots att lokalbefolkningen och naturskyddsor-ganisationer har protesterat rullar man bara på medsin planering. Man negligerar helt enkelt effekterna påmiljön.Jag vill hänvisa till de etappmål som anges i dentransportpolitiska propositionen, där regeringen tarupp just koldioxid, kväveoxider, svavlet, de flyktigaorganiska ämnena osv. Man säger också att etappmå-let om trafikbuller ligger fast. Sedan har man mål somman tycker bör utvecklas. Det gäller hälsoeffekterna,kretsloppsanpassningen, inverkan på natur, kultur ochbebyggelsemiljön och den biologiska mångfalden.Jag menar att den politik som just nu bedrivs, dvs.att man förhåller sig passiv, innebär en mycket farligutveckling.Jag ställde en fråga till kommunikationsministern iseptember angående utbyggnadsplanerna. Ministernsvarade då att man skulle fatta beslut om medlen tillutbyggnaden . Problemet här är att man hadeen 13-metersmålstandard. Det skulle kosta 2 miljar-der. Det var riksdagsbeslutet. Sunningesundsleden,som är en etapp, kostar 1,6 miljarder. Resten beräknastill ungefär 4,4 miljarder. Man är uppe i 6 miljarder -från 2 miljarder upp till 6 - och det var detta somföranledde mig att särskilt fråga kommunikationsmi-nistern hur man i herrans namns får pengar till detta.Det är en uppräkning med faktor 3. Jag förstår detinte.Då svarade kommunikationsministern att manskulle komma med svar på detta . Jag har intesett något svar på detta. I interpellationssvaret sägerkommunikationsministern att ärendet håller på attberedas i regeringen.Anf. 45 Kommunikationsminister ():Fru talman! Min bestämda uppfattning är att ettlångsiktigt hållbart transportsystem förutsätter att manutformar transportsystemet med en mängd olika åt-gärder. Det finns inte en lösning på alla de problemsom behöver lösas. Ta t.ex. energiåtgången för trans-porterna. Vi behöver få fram andra drivmedel. Vi harett särskilt program för att biodrivmedel skall introdu-ceras så snabbt som möjligt. Men det räcker inte. Vimåste också - och det gör vi - ställa krav på fordon-sindustrin så att man tar fram effektivare motorer,dvs. fler kilometer per liter soppa, oavsett vilkensoppa det är. Vi föreslår, och hoppas att riksdagenkommer att anta det, en godstransportdelegation. Ensådan skulle inte minst få i uppdrag att utarbeta effek-tivare godstransporter, vilket t.ex. handlar om att körade kortaste vägarna, att ha de bästa transportmedlenför respektive godsslag och att köra med fulla lastbä-rare. Oavsett om man kör med tåg eller bil är detnämligen oerhört väsentligt att man lastar fullt.Det räcker alltså inte med att vidta bara en åtgärd.Vi har i propositionen också ett annat förslag på hurjärnvägens konkurrenskraft kan stärkas. Det handlarom att sänka banavgifterna, så att järnvägens konkur-rensmöjligheter och konkurrensen gentemot biltrafi-ken ökar.Vad gäller i norra har riksdagenbeslutat om en standard eller motsvaran-de. På en sådan mycket hårt belastad väg som E 6:anutgör, med ungefär dubbelt så stor andel godstrans-porter som personbilar, är olycksriskerna väldigtstora. Vi har också statistik på att det har förekommitväldigt många svåra olyckor på den här vägen. Därförmåste också säkerhetsmålet tas i beaktande. Vad görman då? Att bygga en motorväg som tar ungefär 35meter i utrymme på bredden är naturligtvis en möjlig-het, men jag tycker inte att det är någon särskilt bramöjlighet. Den variant som nu förbereder,det som kallas för en fyrfältsväg, kan inpassas i land-skapet på ett bra sätt, och den kan också vara trafiksä-ker på ett helt annat sätt än vad 13-metersvägen skullevara i den här typen av terräng.Det är dyrt att bygga vägar och järnvägar just iden typ av natur som finns i . Det är vi allaväl medvetna om. Det är mycket billigare att byggamotorväg genom . Det har man också ägnatsig åt under flera planeringsperioder, medan man harundvikit att göra något i de svåra områden som Bo-huslän utgör. gör vi ändå det. Vi gör det på ett såmiljövänligt sätt som är möjligt, och vi tar ocksåansvar för säkerheten och för den tillgänglighet sombehövs för trafiken. Vi klarar inte av att föra över alltrafik genom till järnvägen, hur gärna vi änskulle vilja. Vi måste också där ha en trafiksäker väg.Anf. 46 PER ():Fru talman! Jag menar att kommunikationsminis-tern och regeringen inte tar det miljöpolitiska ansvaretnär det gäller transporterna genom . Mankan mycket väl prata om olycksstatistik och säga attvi lika gärna kan ha motorvägar överallt, så att riskenär liten att vi skall köra på varandra. Det är inte detsom det här handlar om, utan det handlar om att läggaöver de tunga godstransporterna på järnväg.Jag som bor där nere ser hur trafikenmed långtradare ökar. De långtradarna går framförallt till och från genom hela . Att dåbygga ut den här vägen innebär att man bäddar förytterligare trafik. Det är precis vad man gör. Byggerman en stor väg kommer det inte att köra färre bilarpå den, utan tvärtom, och det går inte ihop med demiljöpolitiska målen. Det håller inte. Regeringenmåste därför sätta ned foten och bestämma sig för attför miljöns skull ändra transportsystemet.Jag påstår att arbetar somregering och riksdag funderar över ett beslut om dennya väghållningsplanen. har ifråga om sträckan överklagatbeslutet. Regeringen fattade ett beslut , ochdetta har sedan överklagats hos Regeringsrätten. Vadhänder , när lokalbefolkningen och har överklagat? Det händer ingen-ting. spränger som aldrig förr just för denhär sträckan, och man gör det företrädesvis om nät-terna.Jag ställer mig frågan: Är det så här det skall gåtill? Vi har i färskt minne Dennisleden och vad somhände där. Är det verkligen riktigt att un-der tiden som en överklagan ligger arbetar vidare medprojektet?Jag har också några andra små funderingar kringdet här. Den här stora vägen klyver hela ochpåverkar förstås faunan och . Man har i sam-band med andra vägar i vårt område talat om de s.k.ekodukter som skall hjälpa de små grodorna att ta sigöver vägen. Det hela är nästan lustigt. Sådana härtunnlar, som skall se till att spridningskorridorernafungerar, fungerar givetvis inte, eftersom rovdjurensitter och väntar på andra sidan tunneln. Tanken kan-ske är god, men det fungerar inte. Att man klyver ettlandskap så kraftigt som man gör med en väg som är18 ½ meter bred innebär att man skär av de vand-ringsvägar som djuren har. Jag undrar vem som taransvar för det. Vi behöver långsiktigt riktiga trans-portsätt, och det här är inte långsiktigt. Detta är ettkortsiktigt projekt.Tyvärr verkar det som om man på fårjobba hur man vill. Jag skulle önska litet mer kraftfrån regeringen just vad gäller en miljöriktig styrning.Regeringen borde också på ett annat sätt än man görhålla tummen på . Det tycks ju som att dehär utbyggnadsplanerna kan bekostas somöverklagan ligger. Hur får medel till detpågående arbetet, om nu inte regeringen eller riksda-gen har fattat beslut om de här pengarna?Anf. 47 Kommunikationsminister ():Fru talman! har fattat beslut om ramar-na för vägutbyggnaden. I det riksdagsbeslutet är denenda del på det nationella stamnätet som är utpekadE 6 genom . Den frågan skall lösas. I övrigtär det fråga om principer och målformuleringar, menjust i fråga om har faktiskt pekatut den delen. Den ramdiskussionen är alltsåväl inne i.Vad gäller det intrång som vägar och järnvägargör är det naturligtvis fråga om en genuin intresse-konflikt. Det kommer vi inte ifrån. Vi måste erkännaatt landskapet, kulturlandskapet eller naturlandskapet,förändras när man bygger vägar och järnvägar. Så hardet alltid varit. Därför skall man vara så varsam sommöjligt när man genomför de här förändringarna isamband med att man bygger infrastruktur.En sak är ändå viktig att komma ihåg, nämligen attmed den moderna vägbyggnadsteknik som vi kananvända och också använder kan intrången närdet byggs vägar faktiskt bli mindre än då det byggsjärnvägar. Problemet med järnvägen är att den ärbetydligt stelare och svårare att anpassa till terrängen.För att järnvägen skall kunna fungera, för att tågenskall kunna gå, måste det nämligen vara ganska raktoch ganska litet backar. Man kan anpassa vägtrafikenpå ett annorlunda sätt till terrängen, vilket man harnytta av i just den bohuslänska terrängen.Vi har alltså ett transportbehov mellan ochGöteborg som vi inte kommer undan, och detta måstelösas. Vi satsar ordentligt med resurser på Norge-Vänernlänken, men vi behöver också lösa vägtrafi-kens problem. Jag menar att vi gör det på ett ansvars-fullt sätt.Anf. 48 PER ():Fru talman! Jag menar att det inte är ansvarsfullt,just därför att det inte är långsiktigt utan kortsiktigt.Vi skulle kunna ta de exempel som kommunika-tionsministern nämnde. Eftersom jag bor där nerekänner jag väl till vägen och vet precis var olyckornasker. När det gäller just den krokiga vägsträcka somär olycksdrabbad är det klart, precis på samma sättsom i fråga om en järnväg, att man skall räta ut den.Det är ju så det går till.Det här med Norge-Vänernbanan är lustigt. Vi haralltså som går upp till . Detsaknas för att knyta ihop den från tillHalden. Då skulle man få en sträcka som knyter an tillden norska järnvägen in till . Det är rätt märkligtatt man negligerar detta och inte bryr sig om det.Varför gör man inte till stomjärnväg?Det skulle jag också vilja ha svar på. har Bo-husbanan tre huvudmän: står för upprust-ningen, Bohustrafiken, dvs. Bohuskommunerna till-sammans, står för uppbyggnad och persontransporteroch SJ står för godstransporterna. Man kan undra omdet är särskilt effektivt att ha det på det här viset.Detta kan kommunikationsministern kanske inte göraså mycket åt, men det som är allvarligt för mig -förutom detta intrång och det felaktiga långsiktigabeslut som man låter löpa - är att de här 6miljarderna läggs på någonting som inte är ekologiskthållbart. Det håller ju kommunikationsministern medom i sitt svar.Sedan måste jag säga något om vad som händernär man överklagar ett sådant här beslut till Rege-ringsrätten. Regeringsrätten svarar mig , när detgäller behandlingen av den här frågan, att man pågrund av Barsebäcksfrågan inte kommer att fattanågot beslut förrän efter nästa årsskifte. Herregud!Skall lokalbefolkningen behöva vänta så länge, ochvad kommer att ha hänt ?Anf. 49 Kommunikationsminister ():Fru talman! Det är inte min uppgift att recenseraeller ha synpunkter på hur Regeringsrätten arbetar.Det sköter den myndigheten om själv.När det gäller vill jag ändå säga attden diskussionen har ju förts. Det är alldeles riktigt attdet inte fattas en så hemskt lång bit för att binda ihopbanorna. Man diskuterade också ganska ordentligt omman skulle satsa på i stället för på Nord-länken, dvs. Detta hade dockblivit väldigt mycket dyrare. I det läget hade manvarit tvungen att i princip bygga om hela Bohusbanan.Den är ju - det vet vi båda som har åkt den - väldigtkrokig. Den tillåter inte de här tunga godsmängdernapå och är dessutom så pass krokig att ettgodståg inte kan hålla den fart som är acceptabel föratt det skall fungera med nuvarande godstågsstandard.I dag används till den regionala trafi-ken och fungerar bra till det utan ombyggnad, någotsom också skulle innebära mycket stora ingrepp i denbesvärliga bohuslänska terrängen. Som jag sade tidi-gare: Att räta ut en järnväg är ingenting som man görsmidigt i naturen. Det är ganska stelt.Det beslut som fattade då man togställning för Nordlänken vad det gäller Intercitytrafi-ken, de internationella tågen och den tunga godstrafi-ken är ett beslut som jag tycker var klokt och riktigt.Därför satsas det också ordentligt med pengar påNordlänken i dag.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1997/98:291 ombeskattningen av skadestånd på grund av sexuellatrakasserierAnf. 50 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vad re-geringen avser att göra för att se till att skadestånd vidsexuella trakasserier på arbetsplatsen inte betraktassom inkomst av tjänst och därmed beskattas.Ideella skadestånd som saknar samband medskattepliktig verksamhet är normalt skattefria. Omskadeståndet har sin grund i ett anställningsförhållan-de är det däremot enligt rådande praxis normalt skat-tepliktig intäkt av tjänst. Enligt flera bestämmelserinom arbetsrättens område skall en arbetsgivare betalaskadestånd till en arbetstagare om arbetsgivaren haråsidosatt vissa av sina lagliga skyldigheter. Skade-ståndet kan avse ersättning för ekonomisk skada ochersättning för den kränkning som lagbrottet innebär.Båda dessa slag av skadestånd till arbetstagaren ärnormalt skattepliktig intäkt av tjänst för denne.När det gäller sexuella trakasserier har riksdagennyligen beslutat om att i jämställdhetslagen(1991:433) föra in en skadeståndssanktionerad skyl-dighet för en arbetsgivare att vidta utredningsåtgärderoch andra åtgärder vid ett påstående om att sådanatrakasserier förekommer på arbetsplatsen. Om ar-betsgivaren inte fullgör dessa skyldigheter skall ar-betsgivaren betala skadestånd till arbetstagaren förden kränkning som underlåtenheten innebär.Enligt min mening fungerar nuvarande praxis ifråga om beskattning av skadestånd som har sin grundi anställningsförhållanden väl. Det finns inte hellernågon anledning att från beskattningssynpunkt särbe-handla skadestånd som betalas ut på grund av sexuellatrakasserier på arbetsplatsen. Det är därför inte aktu-ellt att vidta några åtgärder som syftar till att ändranuvarande beskattning av skadestånd som har singrund i anställningsförhållanden.Anf. 51 ():Fru talman! När statsråd avlämnar sina svar här ikammaren är det såvitt jag förstår praxis att dessaskall uttrycka hela regeringens syn på frågan. Jagutgår naturligtvis från att det är så även här, men jagställer mig ändå frågan om regeringens jämställd-hetsminister verkligen har granskat detta. Det är i allafall statsrådet som har lagt fram en proposi-tion, som vi behandlar här i om ett parveckor, om kvinnofrid, där bl.a. frågan om sexuellatrakasserier tas upp. Jag trodde att regeringens avsiktinte bara var att klämma åt dem som gjorde sig skyl-diga till sexuella trakasserier utan också att öka stödettill dem som drabbades av sexuella trakasserier. Nuhar statsrådet enligt praxis möjlighet att återkommamed det verkliga innehållet i nästa replik. Jag avvak-tar alltså.Nu är det här ett enskilt fall, och sådana skall vinormalt sett inte diskutera här i kammaren. Jag hardock förstått att myndigheterna ser det som prejudi-katbildande. Det handlar alltså om en kvinna somutsatts för sexuella trakasserier av en chef i det före-tag där hon var anställd. Hon erhöll ca iskadestånd, vilket är ganska mycket - man får förmo-da att det rörde sig om rätt allvarliga trakasserier. Dethär skedde genom en uppgörelse, ett avtal, inte genomatt det fördes till fällande dom i domstol.Så långt allt väl, höll jag på att säga - det är detnaturligtvis inte alls, men det är åtminstone rätt hante-rat. Men sedan tvingas kvinnan att betala iskatt. Myndigheterna konstaterar: Om någon blirslagen av arbetsgivaren och får skadestånd är detskattefritt - det är som har sagt detta- men i det här fallet har ersättningen sin grund ihennes anställningsförhållande och är att betrakta somskattepliktig inkomst av tjänst.Man kan fråga sig vad som är sunt förnuft, men ärdet rimligt att skadestånd som erhålls genom avtal,t.ex. genom facklig medverkan, skall behandlas sämreän efter fällande dom i en domstol? Skall människordärför uppmanas att alltid driva sina saker i domstoloch inte göra upp avtalsvägen, exempelvis med med-verkan av facket? Är det samhällsekonomiskt riktigt?Och, med hänsyn till vad vi skall diskutera om ett parveckor, är det rimligt att kvinnor med anställning skallha sämre skydd och stöd när de utsätts för sexuellatrakasserier än kvinnor som inte har anställning?Min sista fråga: Anser statsrådet och regeringenatt sexuella trakasserier är en förmån i tjänsten somskall behandlas som en sådan och inte tvärtom?Anf. 52 Statsrådet ():Fru talman! Jag är säker på att jag och LennartRohdin delar samma upprördhet över sexuella trakas-serier. Jag är säker på att jag och delar samma spontana förvåning och upprörd-het när vi ser denna typ av myndighetsutslag. Men attgå från det till att göra som , välja attbortse från att inkomstskattelagstiftningen inte ärgjord för att förhindra viss typ av beteende utan haren konsekvens som utgår från andra delar, är att göradet för enkelt för sig.Det handlar här inte om huruvida domstolen harbeslutat eller inte. Det handlar om en mängd olikatyper av skadestånd som har sin upprinnelse i an-ställningsförhållandet. Har skadeståndet sin grund iett anställningsförhållande, dvs. betalas skadeståndetut som ett resultat av att arbetsgivaren åsidosatt någonskyldighet som följer av anställningsförhållandet, ärskadeståndet skattepliktig inkomst av tjänst. Det ärden praxis som har utvecklats. Det är alltså inte sär-skilt riktat mot sexuella trakasserier. Det handlar omalla typer av skadestånd som har sin grund i anställ-ningsförhållandet.Allmänt skadestånd har bedömts som skattefritt iett fall av könsdiskriminering enligt jämställdhetsla-gen. Det bestod av att en kommun anställde en manligsökande trots att en kvinnlig sökande hade haft bättresakliga förutsättningar för tjänsten. Skälet för skatte-friheten var då att mottagaren, dvs. kvinnan, saknadeanställning hos den som betalade ut skadeståndet. Detskadeståndet dömdes ut av domstol.Det kan i förstone verka som en orimlig princip.Vi delar ju den upprördhet som finns över alla formerav trakasserier. Men tittar vi närmare på hur vi skullegöra om vi använde inkomstskattelagstiftningen somen del i kampen mot trakasserier, skulle vi upptäckaatt det kunde bli ett ganska komplicerat system. Detblir svåra gränsdragningsproblem i tillämpningen.