prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — De är så pass restriktiva attdet när det sker en händelse som den som har ägtrum i självklart påverkar bedömningen.Anf. 86 ():Fru talman! De åtgärder som regeringen redan harvidtagit och som den avser att vidta står jag helt bak-om. Vi i anser att de är helt befogade iden här situationen. Jag vet att reglerna om vapenex-port är restriktiva men , jag och allaandra vet att följdleveranser, enligt det regelsystemsom vi har, är möjliga. De har inte varitundantagna trots den restriktiva vapenpolitiken vadgäller exporten. Därför menar jag att i den situationsom har uppstått måste även varje form av följdleve-rans av reservdelssystem osv. ingå i det utbud avåtgärder som nu vidtar vad gäller den svenskahållningen och som tas upp i EU och i andra interna-tionella sammanhang. Den typen av återverkningarmåste det också bli.Beskattning av veteranfordonAnf. 87 ():Fru talman! Jag har en, kan det synas, liten menför vissa i det här landet viktig fråga. Det finns nämli-gen ett utredningsdirektiv som gäller beskattning avveteranfordon. De som sysslar med den hobbyn i vårtland - ett gäng riktiga entusiaster - tolkar direktivetså att regeringen planerar att försämra villkoren för dehär entusiasterna. Min konkreta fråga till skatteminis-ter är därför: Ligger det något i denoro som de här människorna känner?Anf. 88 Statsrådet ():Fru talman! Jag hoppas att jag kan lugna de härentusiasterna genom att säga att det när det gäller dedirektiv som avlämnats och som rör fordonbeskatt-ning för veteranbilar handlar om att underlätta för deveteranlastbilar som råkade litet illa ut när Sverigegick med i det vägavgiftssystem som finns i det euro-peiska samarbetet. Direktiven handlar alltså snarareom att underlätta för de här entusiasterna än om attskärpa för dem.Anf. 89 ():Fru talman! Då tackar jag ministern. Jag kännerfaktiskt för de här människorna, som jag tycker, skullejag nästan vilja säga, gör en viktig kulturinsats i ochmed att de faktiskt vårdar en viktig del av vårt kultur-arv, som ju veteranbilarna utgör. Det känns därför braatt på förmodligen den sista frågan som jag får ställahär i kammaren få ett positivt svar.Anf. 90 Statsrådet ():Fru talman! Får jag passa på att tacka LarsStjernkvist och önska honom lycka till i sitt nya arbe-te.Anf. 91 är dagens frågestund avslutad. Vi tackarregeringen för deltagandet.11 § (forts. från 9 §) Vårdnad, boende och um-gänge (forts. LU12)Anf. 92 ():Fru talman! Vem tänker eller vill tänka tanken attett kärleks- och hoppfullt ja i nöd och lust på bröl-lopsdagen kan sluta i en domstolstvist om vårdnadenav barnen? Ändå är det ett faktum att 40 000-50 000barn berörs av detta genom att 30 000 giftaeller sammanboende par med barn separerar.The winner takes it all.The looser has to fall.I played all my cards,and that's what you have done, too.No more ace to play.Judges will decide.Spectator is the child.Anf. 93 vill erinra om att det som sägs på ett annatspråk måste översättas till svenska.Anf. 94 ():Fru talman! Översättningen lyder:Vinnaren tar allt.Förloraren måste ge upp.Jag har spelat ut alla mina kort,och det har också du.Inget mera ess att spela ut.Domaren har avgörandet.Åskådare är barnet.Detta är några textrader från sång Thewinner takes it all, som för den som lyssnar på textenmycket väl beskriver de smärtsamma och våldsammakänslor en skilsmässa ofta ger upphov till.Jag tror att alla här önskar att vi skulle slippaatt lagstifta om dessa mycket svåra frågor. De allraflesta föräldrar är visserligen mogna och klarar av attutan domstolsprocesser lösa sina konflikter. De serdärmed till att barnet inte blir en förlorare. beslutas om gemensam vårdnad i avalla vårdnadsfall.Det är dock huvudsakligen de barn vars föräldrarinte kommer överens som lagstiftningen egentligengäller. Men man kan onekligen ställa sig ett antalfrågor.Går det att lagstifta om livet och om relationermellan människor?Räcker det att i domstol i namn av barnets bästabesluta om gemensam vårdnad?Kommer föräldrar som är djupt oense att likt vilje-lösa dockor foga sig?Är inte risken stor att konflikterna kanske t.o.m.förvärras till skada för barnet?Enligt oss moderater är det viktigaste i vård-nadstvister därför inte att pressa fram beslut om ge-mensam vårdnad utan att försöka komma fram till vadsom verkligen är barnets bästa. Jag återkommer tilldetta senare.Jag tror inte att jag är ensam om att tycka att dethade varit intressant att diskutera hur skilsmässor ochseparationer kan förebyggas, men en sådan diskussionfår vi kanske föra vid ett annat tillfälle.Om en skilsmässa inte kan undvikas är det dockviktigt att föräldrar som så önskar får hjälp att lösasina konflikter genom s.k. samarbetssamtal. Sådanabör genomföras under ledning av kompetenta samtals-ledare, och syftet skall vara att hitta lösningar vadavser vårdnad, boende, umgänge, resor, ekonomi - jaallt som hänger ihop med en skilsmässa när gemen-samma barn finns.Vi moderater tycker att det är bra att utskottet gerregeringen till känna att det är viktigt med helhets-lösningar, så att inte några frågor hänger olösta i luf-ten för att senare skapa onödiga konflikter. Jag tänkerdå särskilt på ekonomiska frågor, som många gångerär orsak till uppslitande konflikter mellan föräldrar.Samarbetssamtal är till för att föräldrarna skallkomma överens utan att behöva gå till domstol, näm-ligen genom att enas om ett samarbetsavtal. Dettaavtal skall enligt propositionen och utskottsmajorite-tens förslag, efter godkännande av socialnämnden,gälla som en lagakraftvunnen dom.Vi moderater tycker att det är bra att föräldrar gesen ökad möjlighet att avtala om frågor som rör barnet.Detta ger stöd och tyngd åt att det är föräldrarna somhar ansvaret för barnet. I de allra flesta fall tas barnetsbästa till vara i en lösning som föräldrarna självakommer överens om. Men varför skall vi stanna påhalva vägen? Varför måste avtalet godkännas av so-cialnämnden?Ur ett föräldraperspektiv är det knappast någonskillnad om den instans som godkänner eller under-känner avtalet är socialnämnden i stället för som i dagtingsrätten. Enligt oss moderater bör det vara tillräck-ligt att föräldrarnas avtal undertecknas av båda parteroch att det bevittnas och registreras, förslagsvis hossocialnämnden.Detta förutsätter, som jag tidigare framhållit, attsamarbetssamtalen leds av kompetenta och observantasamtalsledare. Dessa måste se till att eliminera riskenatt avtalet blir otydligt eller att en svag förälder utsättsför otillbörlig påtryckning från den andre föräldern.Fru talman! Jag övergår nu till förslaget om dom-stolens möjlighet att döma till gemensam vårdnad moten förälders vilja. Här gäller det de av föräld-raparen som inte kan komma överens.Samtidigt som regeringen antar att denna lagänd-ring kommer att öka antalet som tilldöms gemensamvårdnad säger regeringen att avgörandet i vårdnads-frågor kommer att bli detsamma sommed nuvarande regler. Det är med regeringens egnaord i minnet svårt att se den föreslagna lagändringensom annat än vackra ord och som en symbolhandling.Utskottets motivtext för att stödja regeringen vittnarom detta. Jag vill citera några stycken ur utskottsbe-tänkandet.Först skriver lagutskottet: "Frågan om vem somhar den rättsliga vårdnaden om barnet är, enligt ut-skottets mening, ur barnets perspektiv i och för siginte ensamt avgörande för hur kontakten mellan bar-net och dess föräldrar kommer att utvecklas. I ställetär för de flesta barn det viktigaste att ha en bra kon-takt med både sin mor och sin far och att slippa kon-flikter mellan föräldrarna. "Därefter skriver lagutskottet: "När det gäller till-lämpningen av den föreslagna nya bestämmelsen omgemensam vårdnad vill lagutskottet därför särskiltunderstryka att lagändringen inte får medföra att detmer eller mindre schablonmässigt beslutas om gemen-sam vårdnad även mot en förälders önskemål. "Var och en kan själv höra eller läsa att lagutskot-tets slutsats mycket väl skulle ha kunnat bli avslag påregeringens förslag i denna del. Med samma ellerliknande formuleringar skulle utskottet egentligen hakunnat säga nej till möjligheten att döma till gemen-sam vårdnad mot en förälders vilja.Socialutskottet har i sitt yttrande till lagutskottetvarit mycket tydligt. "Gemensam vårdnad är i deflesta fall att föredra framför ensam vårdnad för enaföräldern. Det finns emellertid situationer då konflik-ten mellan föräldrarna är så svår och djup att deomöjligen kan samarbeta i frågor som rör barnet. Närmisshälligheterna utvecklats så långt är det ofta bästför barnet att en av föräldrarna är ensam vårdnadsha-vare. Ur barnets perspektiv är det då viktigare att haen bra kontakt med både sin mor och far och att slippakonflikter mellan föräldrarna än att föräldrarna hargemensam vårdnad. "Jag frågade inledningsvis om det går att genommyndighetsbeslut tvinga fram ett samarbete mellandjupt oeniga föräldrar. Är inte risken stor att den i siggoda föresatsen att båda föräldrarna skall ha ett vård-nadsansvar bli det godas fiende genom att man sam-tidigt hävdar att gemensam vårdnad alltid är till bar-nets bästa?När vi moderater, efter många och långa diskus-sioner, bestämde oss i denna mycket svåra lagstift-ningsfråga var vår tilltro till föräldrarnas förmåga attsjälva bedöma vad som är det bästa för barnet avgö-rande. Vi har svårt att se att det kan vara till gagn förbarnet att döma till gemensam vårdnad när en föräldersäger sig inte vilja komma i fråga. Det är självklart attvarje sådan invändning skall prövas noga och attingen t.ex. av bekvämlighetsskäl skall kunna dra sigundan sitt ansvar.När den ena föräldern säger sig inte vilja delavårdnaden med den andre, anser vi att det skall finnasmycket starka skäl för att på detta sätt "peta ut" denandre föräldern från gemensam vårdnad. Vi kan dockinte blunda för att det i bilden ingår miss-handel av både fysisk och psykisk art gentemot en avföräldrarna - och då oftast mot mamman - och iblandäven gentemot barnet. I dessa fall är givetvis gemen-sam vårdnad helt utesluten.I debatten utanför kammaren hörs på var sin ytter-kant två ganska högljudda grupper som står för tvåhelt olika uppfattningar. Båda hävdar att just derasuppfattning är den bästa för barnet. ROKS, Riksor-ganisationen för kvinnojourer i , tycker attlagförslaget om att domstolen skall kunna döma tillgemensam vårdnad mot en förälders vilja är för-skräckligt. På andra sidan hävdar UFR, , att papporna är dis-kriminerade och att den nya lagen kommer att rätta tilldetta.Jag konstaterar att dessa två grupper representerarbåde mammor och pappor, men inte tillsammans utanjust som två grupper mot varandra. Jag anser att det ärmycket olyckligt att så svåra frågor som om vem somskall ha vårdnaden om barnet och var barnet skall bouteslutande skall göras till en jämställdhetskamp. Detär i stället barnet och barnets bästa som skall vara denhelt avgörande faktorn i vårdnadstvister.Fru talman! kommer jag till en annan del avbetänkandet. Föräldrar som inte är vårdnadshavaremåste tillåtas att ta sitt föräldraansvar. Detta försvårasavsevärt med nu gällande regler. får t.ex. inte enförälder som inte har vårdnaden information om bar-net skulle ha gjort sig skyldigt till brott och därmedinte heller information om tid och plats för en even-tuell rättegång.Även en förälder som inte har vårdnaden om bar-net har självfallet ändå ett föräldraansvar och måsteges möjlighet att ta detta. vill därför attregeringen skyndsamt tar initiativ till en utredning föratt undanröja lagliga hinder som försvårar eller omöj-liggör för föräldrar att ta sitt föräldraansvar.Fru talman! För oss moderater är det av störstavikt att frågor kring vårdnad, boende och umgänge sålångt det bara är möjligt kan lösas utan domstolsin-blandning och av föräldrarna själva.Det är för de allra flesta föräldrar naturligt att sökalösningar som utgår från barnets bästa, även om ettsådant begrepp ofta kan ge upphov till egna och per-sonliga tolkningar. Vi inser svårigheten att lagstiftaom relationer människor emellan, där ibland faktorersom irrationellt handlande och känslomässigt tänkan-de kan vara mer framträdande än ratio-nalitet och logik. Samhällets främsta instats på dettaområde skall därför vara att på alla sätt underlätta förföräldrarna att komma överens.Fru talman! Vi står naturligtvis bakom alla vårareservationer i detta utskottsbetänkande, man jagnöjer mig här med att yrka bifall till reservation 6.Anf. 95 ():Fru talman! står oreserverat bakomprincipen att barnets bästa skall sättas i främsta rum-met och står därför bakom propositionens föreslagnanya portalparagraf om att barnets bästa skall varaavgörande i alla frågor som rör vårdnad, boende ochumgänge. Den principen får dock inte innebära detsom allmänt sätt är bra för barn utan vad som i detenskilda fallet är bäst för just det barnet. Här anser viatt det råder oklarhet i en rad av regeringens förslag.Alla relationsproblem kan inte lösas genom lag-stiftning. Det allra mesta måste lösas människoremellan. Alltför sällan tas dock barnens rätt till vara,eftersom de oftast inte har någon talan, och man frå-gar inte heller efter deras önskningar. Därför måstedet finnas en lagstiftning som skyddar och tillvaratarden mest utsattes rätt, nämligen barnets. Med ut-gångspunkt från just detta har vi lagt fram förslagen ivår motion, som tyvärr inte har lett till ändringar, utanvi har nödgats avlämna ett stort antal reservationer.Fru talman! Innan jag går in på våra förslag villjag dock konstatera att vi har fått gehör för ett av vårayrkanden, nämligen att ett helhetsgrepp måste tas närdet gäller föräldrarnas ekonomiska förpliktelser gen-temot barnen. Vi har redan tidigare i samband med attriksdagen fattade beslut om nya regler för under-hållsbidrag fört fram att en helhetssyn måste införasnär det gäller de olika bidragen och kostnaderna.Detta tillgodoses nu genom ett tillkännagivande. Sig-ge Godin kommer senare att närmare gå in på dennafråga.En annan fråga som kommer att beröras senare avBengt är det som jag nämnde inled-ningsvis, att det finns många oklarheter i regeringensproposition vad gäller barnets bästa m.fl. olika be-grepp som kan tolkas olika.Fru talman! Jag vill nu beröra en del av Folkpar-tiets förslag. Gemensam vårdnad är för oss en själv-klarhet, och vi anser att det är bra att regeringen före-slår att detta skall vara huvudregeln. Men vi kan inteförstå varför inte detta skall gälla även ogifta föräld-rar. De flesta föräldrar, , är ogifta vid bar-nets födelse. Därför måste också huvudregeln förbarnens skull vara gemensam vårdnad även för ogiftaföräldrar. Regeringen framhåller att det finns godaskäl att överväga denna fråga och att den skall bere-das vidare i . Den här frågan harvarit aktuell under lång tid.Även om vår uppfattning är att det nu är dags attinföra automatisk gemensam vårdnad även för ogifta,motsätter vi oss inte att regeringen ytterligarebelyser frågan. Men det är under förutsättning attregeringen återkommer med förslag till riks-dagen.Enligt uppfattning är det viktigt förbarnet att en uttrycklig bestämmelse införs om att denvårdnadshavare som barnet bor tillsammans medensam får besluta i de frågor som gäller den dagligaomsorgen om barnet. Detta är visserligen gällande rättutan någon direkt lagregel, men vi menar dels att detär viktigt att klara ut gränserna för den ena föräldernsensambeslutanderätt vid gemensam vårdnad, dels attdet är viktigt att en sådan fråga går att läsa ut av lag-texten.Barnets faktiska boende är av mycket stor betydel-se för alla parter, och vi menar att den frågan somhuvudregel måste lösas såväl i föräldrarnas avtal, somskall godkännas av socialnämnden, som i tingsrättenseventuella beslut. Därför behöver lagtexten komplet-teras med en sådan huvudregel. Det måste klart fram-gå var barnet faktiskt bor, för att man skall kunnaförhindra stridigheter på denna punkt och undanröjaproblem för det enskilda barnet.Fru talman! Det förekommer allt oftare att barnrövas bort från sin vårdnadshavare och förs till denandra förälderns hemland. Detta är ett allvarligt över-grepp på barnet. Enligt utskottets bedömning är dettillräckligt att man i arbetar med attfå till stånd ytterligare internationella överenskom-melser. Det anförde utskottet när frågan behandladeshösten , och man vidhåller den uppfattningen ,, trots att antalet bortrövade barn ökar.Vi kan inte acceptera sådan passivitet utan anseratt det behövs snabba och kraftfulla åtgärder frånregeringens sida för att få till stånd fler överenskom-melser med andra länder som kan leda till att barnetåterförs till vårdnadshavaren.Problem med umgängestrassel eller umgängessa-botage måste naturligtvis lösas, eftersom ett funge-rande umgänge är bäst för barnet. Socialamyndigheter har givetvis det primära ansvaret att biståföräldrarna i sådana situationer. I andra hand anser viatt vårdnadsfrågan eller boendefrågan måste få enomprövning. Om en förälder utan godtagbara skäl försitt handlande motarbetar ett umgänge mellan barnetoch den andra föräldern, kan det vara ett tecken på attvårdnaden eller boendet kan behöva ändras.Folkpartiet anser att umgängessabotage måstestraffsanktioneras. I 7 kap. 4 § brottsbalkenstraffläggs egenmäktighet med barn. Härmed skyddasfrämst en vårdnadshavare från brottsliga handlingarav en umgängesberättigad förälder eller annan personsom innebär att den rättmätiga vårdnaden inte kanutövas. Något motsvarande skydd för umgängesbe-rättigade föräldrar finns inte, ens vid totalt sabotageav umgängesrätten från vårdnadshavarens sida.Vi inser naturligtvis att man inte kan straffa framen god kontakt med barn. Men vi finner det rimligt,för barnens skull, att klara fall av umgängessabotageskall utgöra en form av egenmäktighet med barn ochbör kunna föranleda även en straffrättslig reaktion.Fru talman! Barn har ett behov av umgänge intebara med föräldrarna utan även med andra personersom står dem nära, särskilt då far- och morföräldrar.Det är vårdnadshavarens skyldighet att se till att dettabehov tillgodoses. Om vårdnadshavaren inte gör detär det regeringens uppfattning att det är socialnämn-dens ansvar att försöka få vårdnadshavaren att se tillbarnets behov.Vi delar uppfattningen men vill tillägga att detmåste finnas rätt för nära anhöriga, som far- och mor-föräldrar, att hos tingsrätten föra talan om umgänge ide fall socialnämnden inte tar sitt ansvar eller miss-lyckas. är det endast föräldrar och socialnämn-den som har talerätt. Enligt mening börtalerätten alltså utvidgas till att också omfatta närmas-te släktingar.I vissa speciella situationer kan ett umgänge en-dast komma till stånd med hjälp av en kontaktperson.I dag förhindras umgänge på grund av att social-nämnder underlåter att förordna en kontaktpersoneller anser att det är svårt att finna lämpliga personer.Vi finner detta mycket olyckligt sett utifrån barnensbehov av umgänge med en förälder, och vi anser attsocialnämnderna skall vara skyldiga att utse en kon-taktperson. Mer arbete måste läggas ned på att finnalämpliga personer, och vi vill då peka på att kommu-nerna borde kunna ta kontakt med olika frivilligorga-nisationer för att hos dem kunna rekrytera lämpligapersoner.Folkpartiet anser att det finns mycket som talar fören lagfäst rätt för domstolen att fatta beslut om annankontakt än direkt umgänge, t.ex. kontakt genom breveller telefonsamtal. föreslogdetta, och sådan möjlighet finns i och Fin-land. Regeringen är inte i detta lagstiftningsärendeberedd att föreslå en lagbestämmelse, eftersom mananser att det inte finns något underlag i som visar hur den finländskaregleringen har fungerat. Enligt uppfatt-ning bör ett sådant underlag tas fram av regeringen idet arbete som regeringen har aviserat skall påbörjas iJustitiedepartementet och därefter redovisas för riks-dagen.Fru talman! Vi har också ett förslag som gällersocialnämndernas möjlighet att delegera ett beslut omgodkännande av avtal om vårdnad, boende och um-gänge. Vi anser att avtalen har en sådan rättsverkanatt det inte bör vara möjligt att delegera besluten.Vi anser att det behövs särskild kompetens hos dedomare som handlägger ärenden om vårdnad, boendeoch umgänge. Därför bör i princip endast ordinariedomare eller domare som vikarierar på en ordinariedomartjänst få besluta i denna typ av mål. Vi anser attregeringen bör lägga fram ett förslag om försöksverk-samhet med denna inriktning.Vi är också kritiska till att de interimistiska beslu-ten ibland fattas utan att beslutsunderlagen är full-ständiga - detta mot bakgrund av att de interimistiskabesluten ofta verkar styrande på de slutliga besluten.Med anledning av detta bör yttranden från social-nämnden regelmässigt inhämtas innan domstolenfattar beslut. Risken är annars stor att värdefulla upp-lysningar undanhålls domstolen.Slutligen, fru talman, vill vi uppmärksamma deensamstående frånskilda männens situation. De drab-bas oftast hårdast och förlorar ofta både föräldrarollenoch anknytningen till familj, släkt och vänner. Män-nen klarar bevisligen i många fall denna relationskrismycket dåligt. Ohälsa och missbruksproblem kanuppstå. Det är också klarlagt att dessa män har enhögre dödlighet än gifta män, bl.a. genom självmord.Detta drabbar ytterst barnen. Kunskaperna om deensamstående fädernas svåra och utsatta situation ärför närvarande otillräcklig. Vi anser att deras situationmåste klarläggas för att lämpliga åtgärder skall kunnavidtas.Fru talman! Jag står bakom samtligareservationer men yrkar nu bifall endast till reserva-tionerna 11 och 16.Anf. 96 ():Fru talman! Det är få ärenden som har vållat såkraftiga reaktioner som det som vi skall debattera . Otaliga är alla de mejl, telefonsamtal och brevsom jag har fått. De har kommit från alltifrån papporsom inte fått träffa sina barn till mammor som miss-handlats såväl fysiskt som psykiskt av sina f.d. män.Vi har också fått brev ifrån oroliga morföräldrar.Varje brev och mejl innehåller personliga, myckettragiska upplevelser.Det som har väckt de allra starkaste reaktionernaär förslaget om att domstol skall kunna döma tillgemensam vårdnad även om en av föräldrarna motsät-ter sig det. De som bejakar förslaget tycker att pap-porna äntligen får sin chans, medan de som är emot ärrädda för att barns skyddsbehov åsidosätts.Jag är mycket förvånad över utfallmot . Han anklagar oss för att ha ham-nat till höger om . Det är på något sätttypiskt att man alltid definierar verkligheten utifrån enhöger-vänster-skala. I det här ärendet är det faktisktinte relevant på något sätt. Barnens rätt gör sig gäl-lande i alla samhällsgrupper.Jag vill också passa på att säga att jag i huvudsakansluter mig till det utmärkta anförande som Mariettade höll. Det är väldigt sällan vi äröverens, men jag vill ge henne en eloge för hennesanförande.Sverige har ratificerat , sombl.a. innehåller krav på att barn skall ha rätt att växaupp i trygghet och med goda utvecklingsbetingelser.Ett led i att säkra barnens bästa är att lagstifta så attbarnen skyddas och deras utvecklingsbehov säkras.Men det goda får inte bli det godas fiende - ungefärsom sade.Vi i anser att skyddet av barn motmisshandel och övergrepp inte betonas tillräckligtstarkt i regeringens förslag. Detsamma gäller skyddetmot barn som tvingas bevittna våld mot sin mamma.Vi har också riktat kritik mot bristen på könsperspek-tiv, och mot att propositionen inte fokuserar på attskydda barn mot våld och övergrepp. Förslagen ipropositionen löser inte heller problemet med föräld-rar som inte vill träffa sina barn. Därför har vi yrkatavslag på propositionen. Men vi tycker ändå att ären-det är så viktigt att om avslår vårt första-handsyrkande vill vi ge konkreta förslag till förbätt-ringar. i debatten kommer attredogöra för syn på umgängesavdragm.m. Därför tänker jag inte beröra det i mitt anföran-de.Fru talman! Barn tar nästan undantagslöst på sigskulden för vuxnas handlingar. Det gäller t.ex. i famil-jer där pappan misshandlar mamman, vid skilsmässoroch när barnet utsätts för sexuella övergrepp. Närbarn försöker hitta förklaringar till det som skett lig-ger det nära till hands att de ser sig själva som orsa-ken.