prot · GL0998 · 1998-04-28 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:98Tisdagen den 28 aprilKl. 14.00 - 16.1718.00 - 18.40Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 22 april.2 § Anmälan om inkommen faktapromemoriaom förslag från Europeiska kommissionenTalmannen meddelade att följande faktaprome-moria om förslag från Europeiska kommissioneninkommit och delats ut till kammarens ledamöter:Förslag till rådets förordning (EG) om ändring avförordning (EG) om de avgifter som skall betalastill Europeiska läkemedelsmyndigheten för värde-ring av läkemedel KOM (98) 213 § Svar på interpellation 1997/98:231 om demindre sjukhusenAnf. 1 Socialminister ():Fru talman! har frågat på vilkasätt jag avser att agera för att råda bot på den upp-fattning som alltmer sprider sig om att de mindresjukhusen skulle vara sämre på grund av sin storlek.Chatrine har också frågat om jag avser attvidta åtgärder för att motverka nedläggning av mindresjukhus.Som framhåller i interpellationenhar de medicinska framstegen ställt oss inför nöd-vändiga förändringar av sjukhusstrukturen. Det äremellertid inte så att kraven på att förändra sjukhu-sens struktur på något sätt kommer överraskande.Tvärtom har de kunnat förutsägas, och har ocksåförutsagts av insiktsfulla bedömare, sedan lång tidtillbaka. Förutsägelserna har grundats på såväl eko-nomin som de teknologiska förutsättningarna.Under de senaste åren har landstingen påbörjat ettarbete med att förändra sjukhusstrukturen i mer ge-nomgripande former . Det är en naturligkonsekvens av den medicinska utvecklingen sommöjliggör att mer vård numera kan ges utanför sjuk-husen. har mer än var femte vård-plats försvunnit i akutsjukvården. Det leder till attockså organisationen av den kvarvarande slutna vår-den måste kunna omprövas.Utvecklingen går mot att den nuvarande organisa-tionen med uppdelning i primärvård, länsdelssjuk-vård, länssjukvård och regionsjukvård börjar bli inak-tuell; en ny mer ändamålsenlig sjukvårdsstrukturhåller på att växa fram. På några håll genomförs enkraftfull modernisering av akutsjukvårdsstrukturenbl.a. mot bakgrund av det måldokument för akut om-händertagande som tog fram år 1994.Måldokumentet, som utarbetades med hjälp av enexpertgrupp, rörde framför allt de kirurgiska speciali-teterna. I en uppföljningsrapport som kom ut åretdärpå ställdes rekommendationerna i måldokumentet irelation till den då aktuella situationen vid akutsjuk-husen. Den jämförelsen visade att många akutsjukhusinte hade acceptabel kompetens.Internationella och svenska studier har dokumen-terat värdet av koncentration och specialisering avakutsjukvården när det gäller svåra olycksfall ochovanliga sjukdomar. Kvalitet och säkerhet kan ocksåanföras som motiv för en ökad koncentration av delarav den kirurgiska vården. Liknande motiv anförs frånvissa håll som motiv för koncentration av vården avpatienter med andra akuta sjukdomstillstånd, t.ex.hjärt-kärl-sjukdomar. Enligt vad jag har erfarit finnsdet delade meningar inom läkarkåren om hur långtman kan och bör driva koncentrationen. Patienternasönskemål om närhet till sjukvård talar mot en alltförlångt driven koncentration, liksom hänsynen till deanhöriga.Planeringen av den framtida hälso- och sjuk-vårdsstrukturen måste också ta hänsyn till de geogra-fiska förhållandena i . Strukturen kan inte varadensamma i tätbebyggda områden som i glesbygden.Tendensen i den pågående strukturomvandlingenär inte heller att lägga ned sjukhus - utan att förändraderas innehåll. Det handlar om förändrad fördelningav uppgifter mellan sjukhusen, den öppna specialist-vården utanför sjukhus, primärvården och de särskildaboendeformerna i kommunerna. I förändringsarbetetingår också ett mer flödesorienterat synsätt utifrånpatientens perspektiv med betoning på vårdkedjor ochvårdprogram.Utvecklingen går således mot att den kirurgiskaakutsjukvården koncentreras till större sjukhus, me-dan de mindre inriktar sig på planerad vård. Dessasjukhus har en mycket viktig funktion framför allt ivården av äldre. Fördelarna ligger i närheten till an-höriga och patientens egen miljö, i möjligheterna helhetssyn på patientens behov samt i bättre förut-sättningar för samverkan mellan sjukhus, primärvårdoch den kommunala hälso- och sjukvår-den/äldreomsorgen.Detta kan illustreras med ett exempel från Väst-manland. I sker koncentrationen av dekirurgiska akutresurserna till . Centrallasaret-tet i får akutsjukhusets kompetenskrav till-godosedda, som en uppgradering görs avframför allt den internmedicinska kompetensen påövriga sjukhus. Exemplet visar att det är möjligt attgenomföra en modernisering av akutorganisationenparallellt med en kvalitetsförbättring inom vården,främst av de äldsta patienterna.Strukturförändringar inom hälso- och sjukvårdenär en process som måste få ta tid och anpassas tilllokala förutsättningar. Det finns inte en modell sompassar över hela landet. Ansvaret för organisationenav hälso- och sjukvården åligger naturligtvis sjuk-vårdshuvudmännen. Regeringen har, genom Social-styrelsen, en självklar uppgift att följa kvaliteten ivården.Grundläggande för all vård och omsorg måste gi-vetvis vara att människor skall känna trygghet och kan vara säker på att vården och omsorgen hållergod kvalitet. Sjukvården måste organiseras så att vibåde kan klara ett högspecialiserat akut omhänderta-gande och ta hand om äldre människor. I det arbetetär jag övertygad om att både små och stora sjukhus,och inte minst primärvården, behövs.Anf. 2 ():Fru talman! Först vill jag tacka svaret. Jag har i alla fall fått svar på några av minafrågor.Vad jag har blivit förvånad över ärden åsikt som tycks finnas, nämligen att mindre sjuk-hus skulle vara sämre än större. Jag har också mångagånger undrat vad det är som är så speciellt med Sve-rige eftersom vi för en sjukhuspolitik som inte andraländer för.I har vi redan nu få och stora sjukhus. Härfinns det 8-13 sjukhus per miljon invånare. I Tysk-land och , för att ta ett par exempel, finns det merän 20 sjukhus per miljon invånare. Inte heller har manden gammalmodiga uppdelning som jag mycket harifrågasatt, dvs. med länsdelssjukhus, länssjukhus ochuniversitetssjukhus. I stället har man mindre och stör-re sjukhus, beroende på hur mycket upptagningsom-rådet omfattar. Den utveckling som vi sett under sena-re år har ju ändå gjort att även mindre sjukhus fått enalltmer kvalificerad personal. Inte minst gäller detläkare och specialister. Olika undersökningsmetoderhar utarbetats. Man har haft direktkontakt med detstora , och det har fungerat allde-les utmärkt.Jag är glad över att också socialministern tyckeratt vi har ett föråldrat system och att vi kanske bordese över det hela, vilket jag har motione-rat om. Jag undrar ändå vad som är grunden till ifrågasätter det här.SPRI har lagt fram en rapport, , med DRG-jämförelser beträffande sjukhus ochkliniker. Där slås det fast att små sjukhus inte är dyra-re än stora sjukhus. Däremot är det stora skillnadermellan olika kliniker inom ett sjukhus. Det lönar siginte att lägga ned små sjukhus, säger fil.dr KennetCarling, som är medförfattare till nämnda rapport.Man åstadkommer inte därigenom billigare vård.Historien visar också att om ett sjukhus läggs ned såär det borta för alltid.Socialministern säger nu att meningen inte är attsjukhus skall läggas ned, utan att verksamheten skallförändras. Då läser jag mellan raderna och hör mellanorden att det skall bli en annan sorts verksamhet. Detär bra, inte minst för både personalen och invånarna.Men den sortens akutsjukvård kanske inte sköts där.Då blir det ändå inte samma trygghet som den jagavser för ett akut omhändertagande, en hjärtinfarkteller vad det vara månde. Människor känner trygghet,även om ingenting händer, just i närheten till vård.Fru talman! När någon vårdas på sjukhus och maninte vet om det finns resurser i form av narkosperso-nal dygnet runt osv. måste det också för planeradeoperationer till en ordentlig bas inom jourorganisatio-nen ifall någonting skulle hända, t.ex. om den opere-rade patienten skulle behöva omopereras. Annarsfinns ju risk att de mindre akutsjukhusen på grund avbristande trygghet tvingas se att patienterna i alla fallåker till ett ställe längre bort och blir opererade, efter-som en patient nu får välja själv.Med anledning av det, fru talman, vill jag frågasocialministern: Om man prutar av på akutsjukvårdsi-dén, den basalaste verksamheten, finns det då inte riskatt de här sjukhusen avlövas i alla fall?Anf. 3 ():Fru talman! Jag kan ge rätt i attden svenska vårddebatten alltför mycket präglas avstorstadsperspektiv. Och jag håller med statsrådet omatt kraven på strukturförändringar inte är överraskan-de modenycker. Men förändringarna av sjukhusstruk-turer, så att man lägger ned små sjukhus och premie-rar stora, är en verklighet som har mycket litet medekonomi och tekniska förutsättningar att göra. Samti-digt måste vi balansera så att vi inte idylliserar.Fru talman! har, som har sagts här, inter-nationellt sett mycket stora sjukhus. har mer än300 vårdplatser, medan det i och är runt15 % av sjukhusen som har mer än 300 platser. Redani den grå forntiden när jag gick min utbildning fram-höll insiktsfulla läkare och administratörer att det intefanns något som talade för att sjukhus med mer än200-300 platser var effektivare eller bättre. Men iSverige har vi ju älskat stordrift och fortsatt att plane-ra vården utifrån att stordrift är bra på något innebo-ende sätt, att det är kostnadseffektivt och bra förkvaliteten. Men det har aldrig funnits vetenskapligtstöd för att den inställningen är riktig. Och det finnsdet inte nu heller. Det har inte ändrat sig på den härtiden.En litteraturgenomgång 1995 av svenskt och in-ternationellt material visade att det inte fanns någravetenskapliga belägg för att stora sjukhus skulle pro-ducera sjukvård till lägre kostnader eller med bättrebehandlingsresultat. En studie visade att upp till 200sängplatser gav stordriftsfördelar, men över den grän-sen fanns det nackdelar som dominerade. Länssjukhu-sen i har i genomsnitt 460 vårdplatser ochregionsjukhusen 936.Det har inte heller kunnat visas några positiva ef-fekter av samordning av flera sjukhus. Det visaregentligen problemen med väldigt tydligt.Vid en aktuell genomgång av 28 svenska sjukhusfinner man precis samma sak. Produktiviteten är intebättre på de stora. Även professor konstaterar att det intefinns något som talar för att storskalighet lönar sigannat än vid lågfrekventa sällsynta sjukdomar ochoperationer. Men han sträcker sig litet längre ochtycker att man nog kan få ut optimalt resultat av upptill 400 platser, men över 600 är besvären mycketstora.Sedan måste man också väga stordriftsfördelar därdet finns sådana mot kostnader i form av transporteroch sämre tillgänglighet. För äldre är ju en god bas-sjukvård på nära håll oerhört väsentlig. Möjlighetenatt få besök av anhöriga, mer känd miljö och sådantväger tungt. Det finns alltså ett humanitärt värde inära vård.Fru talman! Eftersom kvaliteten är hög vid småsjukhus då det gäller vanligt förekommande åkommorborde staten kraftfullare göra klart för huvudmännenatt hälso- och sjukvårdslagens tal om vård på likavillkor också innebär att värdet av närhet och till-gänglighet måste beaktas mer än man har gjort . Jagkan exemplifiera med det nedläggningshotade Bollnässjukhus, som hade landets bästa hjärtsjukvård i Soci-alstyrelsens värderingar. Detta bör kunna göras medstor kraft eftersom man inte kan påvisa några ekono-miska fördelar med en nedläggning av småsjukhusen.Nu leder ofta ett nedläggningshot som man hållersvävande ovanför sjukhusen till att vården försämras.Kvaliteten sjunker. Ingen vill komma dit när man intevet hur det skall bli.Fru talman! Som statsrådet säger måste vi se mertill förändringen av verksamheten vid de små sjukhu-sen än till nedläggningar. Det finns förvisso skäl attkoncentrera viss vård till specialiserade centrum.Diagnoserna kan vara sällsynta. Det kräver läkaremed speciell skicklighet, stora läkarlag, dyrbar ut-rustning eller nattöppen kirurgakut. Men de flestavanliga diagnoser faller ju inte inom de här kriterier-na. Ändå fortsätter huvudmännen med nedläggningaroch samordningar som saknar stöd i tillgängligforskning. Uppenbart är nöjet att utvidga länssjukhu-set till ett litet universitetssjukhus en starkare drivkraftän att äldre får vård på ett effektivt, billigt och kvali-tativt högtstående sätt vid ett litet sjukhus på hemor-ten. Här bör regeringen ta ett större ansvar för sjuk-vårdsstrukturen.Anf. 4 ():Fru talman! Jag delar ChatrinePålssons oro när det gäller de nedläggningar som skeroch planeras att ske av verksamhet på många av lan-dets mindre sjukhus. Det är en oro som vi förmodli-gen delar med flera hundratusen människor i Sverigesom ser den nära sjukvården, främst akutsjukvården,försvinna. Det här tog vi upp i en av våra första mo-tioner i , för nedläggningen av små sjukhusoch deras verksamhet började ju redan på det tidiga90-talet.I motionen som vi då skrev tog vi också upp attmeningarna går isär när det gäller småsjukhus. Detfinns de som har hävdat att små sjukhus är farliga.Andra hävdar att det lilla välskötta akutsjukhuset stårsig väl i jämförelse med de större. Jag är övertygadom att det är så. Det viktiga är ju att man gör en be-dömning av hur man jobbar på sjukhuset, hur arbets-teamen fungerar och hur kvalificerad personalen är.Vi anser att många av de små väl fungerandesjukhusen måste få en möjlighet att överleva. Det ärockså något som människorna efterfrågar. När jagtittar på mitt eget län, , ser jag att mani samtliga städer har gått man ur huse och demonstre-rat för att få behålla den trygghet som de lokala sjuk-husen ger.Jag känner att det här i mycket har blivit en eko-nomisk fråga. De här förändringarna har ju kommitsamtidigt med de ekonomiska åtstramningarna. Ävenom regeringen tillskjuter de s.k. Perssonpengarna ärgapet väldigt stort till de ekonomiska förändringarsom har skett. De förändringarna har gjort att vårtlandsting har 600 miljoner mindre att arbeta med. Denya Perssonpengarna ger 46 miljoner i tillskott. Manser spännvidden där. Jag anser att mycket av föränd-ringarna har skett just av de här orsakerna. I diskus-sionen har man mer pratat ekonomi änom kvalitet.Jag skulle vilja fråga ministern: minis-tern att politikerna, även på riksplanet, är lyhörda förde åsikter som svenska folket har när man slåss för attbevara den nära sjukvården? Jag tänker främst på desmå sjukhusen.Anf. 5 Socialminister ():Fru talman! Det har helt riktigt sagts att det ärsvårt att hitta entydiga undersökningar och utredning-ar som ger stöd för det ena eller det andra. Det harinte visat sig finnas några alldeles entydiga sambandmellan sjukhusstorlek och sjukvårdens produktiviteteller kvalitet. Men det är klart att det också är verk-samhetens inriktning och sjukhusens organisation somär avgörande för deras effektivitet. Det är det manborde diskutera i första hand. Vad är det man skalluträtta för någonting?Det är klart att också den ekonomiska situationenpåverkar. För att man skall kunna upprätthålla t.ex. ettakutsjukhus och ett akutsjukhus kompetens och möj-ligheter att göra ett gott jobb krävs det t.ex. ett visstantal jourkedjor. Det är oerhört mycket pengar för ettlandsting. Det måste man förstås diskutera. Diskus-sionen kan också föras utifrån att man inte har läkareatt bemanna alla de här tjänsterna.Människor ställer stora krav på sjukvården. Menskall du upprätthålla en riktigt bra akutsjukvård ställerdet stora krav på att det finns en organisation som kanfylla upp den rollen för att det skall kunna kallasakutsjukvård. Om den inte finns där är det faktisktibland också falsk marknadsföring att kalla det förakutsjukvård. Den kanske inte finns där när du kom-mer dit och behöver den. På vissa sjukhus kan detvara så att du får göra så få akuta omhändertagandenatt du inte kan upprätthålla din kompetens. Då måsteansvarsfulla landstingspolitiker göra en bedömning:Hur mycket pengar skall vi lägga här? Hur mycketkan vi lägga på annat håll? Är det motiverat att funde-ra på att koncentrera resurserna?Politikerna måste naturligtvis lyssna på olikagrupper. I mitt arbetsrum händer följande. Ena dagenkommer läkarföreningar och säger att det räcker medett sjukhus för t.ex. specialiserad barnsjukvård. Detbehövs inte på flera håll. De kan ge den bästa vårdenmed ett sjukhus. Då blir de specialister. är ettlitet land, och ibland behöver resurserna koncentreras.Nästa dag kommer andra föreningar och säger attde slåss för just deras sjukhus. De kan ge lika brabarnsjukvård.Det måste alltså ske en balansering däremellanoch hänsyn tas till ekonomin.Vården måste betalas. Om ett sjukhus skall kallasför akutsjukhus, måste vi kunna betala och bemannasjukhuset så att det svarar upp mot rubriken.På många håll är det inte fråga om en nedläggningutan ett förändrat arbetssätt. I de flesta fall handlar detom att koncentrera akutsjukvården och att lägga andraspecialiteter på de mindre sjukhusen.Jag tänker inte ta över ansvaret från sjukvårdshu-vudmännen, . påpekademånga viktiga saker. Jag kan hålla med honom ommycket, men jag tänker inte ta över detta. Det måstebestämmas i den miljön.Man har i enegen organisation. Det är viktigt att man får varakonsekvent och fördela resurser utifrån lokala förhål-landen.Vid internationella jämförelse av sjukhustäthetglömmer man lätt bort att hos oss räknas inte sjuk-hemmen, vilket man förmodligen gör i många andraländer. Då blir det litet andra siffror.Anf. 6 ():Fru talman! Självklart går det att räkna på olikasätt. Men jag tror inte att förändringarna ligger däri.Man försöker ändå presentera statistik som är jämför-bar.Jag skall börja med det socialminister slutademed. Nivån på sjukvården är en viktig fråga. Skall därfinnas alla sorters specialister, blir det knappast frågaom ett sjukhus i landet. Alla superspecialister finnsinte överallt.Vi kan naturligtvis börja diskutera sjukhusen i Os-karshamn, , , och . Därär litet olika förutsättningar. Vi måste kunna bestäm-ma vad som är bassjukvård. Jag tycker inte heller attalla superspecialiseringar skall finnas på alla sjukhus.Vi måste alla vara ärliga och säga att tillgång tillnarkospersonal är nödvändigt på ettakutsjukhus.Jag är övertygad om att om mindre sjukhus skallbevaras - även med strukturförändringar - och deskall bli attraktiva för den färdigspecialiserade läka-ren, kan vi inte skapa B-sjukhus. De dör sotdöden.Sjukhusen måste stängas för att där inte finns medar-betare. Det finns många exempel på detta.På grund av trenden att det har varit finare att varapå större sjukhus, har det även inom läkarutbildningensatts som en merit att vara på vissa nivåer på sjukhu-sen för sin utbildning. Om ett visst sjukhus är på vägin i graven söker man sig inte dit. Även nu finns detmånga läkare som på grund av rädsla har sökt sig frånde mindre sjukhusen.Akutsjukhuset är viktigt även för dem som vårdashemma. Svårt sjuka människor som väljer att få vårdhemma behöver vara nära sjukhuset för att våga varahemma. Det behövs om det skulle tillstöta något somde inte skulle klara av.Precis som sade är det viktigt atttillmötesgå människors önskemål. För rätt många årsedan hade vi en BB-debatt i landet som jag var en-gagerad i. Allt kan specialiseras så att snart ingentingär normalt. Det är så mycket som kan hända. Vi poli-tiker - vilken nivå vi än sitter på - måste företrädamänniskors vilja. Vi är ju faktiskt medborgarnas före-trädare.Vi på statlig nivå och regeringsnivå - jag somriksdagsledamot eller socialminister - kan inte lämna över allt och säga att vi intehar med detta att göra. Det vi säger till landstingspo-litiker, kommunföreträdare och medborgarna är atti-tydmässigt viktigt. Det är därför jag har tagit uppfrågan ett antal gånger, väl medveten om att lands-tingen själva fattar beslut. Hur vi går ut med budska-pet är viktigt attitydmässigt. Det är inte länge sedanjag hörde en politisk företrädare säga att det finns 30akutsjukhus för många i landet. När jag frågade ve-derbörande i debatten vilka som skulle bort, kundehan naturligtvis inte svara på det. Sådana signalerbäddar inte för väl fungerande akutsjukhus.Anf. 7 ():Fru talman! Det är en svår fråga. Därför är jagledsen att regeringen litet grand har abdikerat frånansvaret för sjukvården. Omsorgen över landstings-huvudmännens självbestämmande hotar att gå ut överde enskilda patienterna.Det är svårt att veta vad man lägger in i värdelad-dade ord som akutsjukvård. Jag håller med statsrådetatt om det görs reklam för akutsjukvård måste denvården också finnas. Det får inte vara falska annonseröver det hela.Problemen med landstingen är att de inte förmåratt göra avvägningen mellan den goda bassjukvårdenför de flesta, behandlingen av sällandiagnoser ochkoncentrerad akutsjukvård. Man älskar att ta överhögspecialiserad verksamhet från regionsjukhusen. Pådet sättet blir det inte bra skött och underlag rycksundan för regionsjukhusen. Patienten måste resa. Pådet sättet har det blivit en gökunge i varje landstingsom tränger ut den goda, nära bassjukvården men somockså tar resurser från den högspecialiserade vården.Det finns ingen anledning att ha 22-23 njurstenskros-sar i när det kan räcka med 6-7. Patientenmåste ändå resa. bygger varje landsting upp varoch en för sig i stället för att samarbeta eller låta regi-onsjukhusen sköta det hela. Det finns flera sådanaexempel på det.Länssjukhusen blir någon form av ryttarstaty avdet kraftfulla landstingsrådet. Vi har inte råd med det.Det måste finnas ett övergripande ansvar för struktu-rerna. De är så komplicerade. Det är så lätt att det gårsnett. Det är lätt att slå mynt av akutsjukvård. Sedanvisar det sig vid akutbesök att det intefinns fullgoda vårdmöjligheter. Det måste bort.Det som verkligen skall vara bassjukvård måsteläggas ut nära människor. En hustru till en sjuk gam-mal man har ofta inte körkort, och hon kan inte åkasju mil till ett sjukhus och hälsa på. För henne är detviktigt att sjukhuset finns på några kilometers håll.Det är en avvägning som i större utsträckning skallgöras av staten.Anf. 8 ():Fru talman! Jag tycker att och regering-en har ett stort ansvar, socialministern. Vi har ändratde ekonomiska förutsättningarna för landstingen.Det har talats en del om de medicinska framste-gen. De medicinska framstegen gör att mycket verk-samhet kan flyttas ut till primärvården. Det är riktigtoch bra. har de medicinska framstegenmedfört att de små sjukhusen kan klara av sådant somtidigare bara kunde göras på de stora sjukhusen. Detfinns många exempel på det.De små sjukhusen har möjligheten att remitterapatienterna till rätt vårdnivå. Så har man alltid arbetat.Det är viktigt att vi tittar på förutsättningar för denekonomiska delen. Jag har tydligt upplevt i mitt länatt ekonomin har styrt sjukvården och många braverksamheter har tagits bort.Anf. 9 Socialminister ():Fru talman! Mitt intryck är att det framför allt ärakutsjukhusen som diskuteras och som är ifrågasatta,dvs. på vilka håll som det också fortsättningsvis kankallas akutsjukhus. Kraven ökar ju. Det här styr So-cialstyrelsen i hög grad, genom att övervaka kvalite-ten och också sätta upp måldokument. Man ställer dåkrav på att där skall finnas en viss kompetens för attdet skall kunna kallas akutsjukhus. Det är alltså detsom man tycker att sjukhusen inte kanstå för. Där behövs ett visst antal jourlinjer osv. Detkanske är särskilt känsligt just för kirurgin att kunnaleva upp till detta.Vi känner oss trygga bara vi vet att det finns där,men vi måste veta att det är fyllt med ett innehåll.Närheten hjälper inte om det ändå brister i kompetenseller om den läkare som skulle behöva vara där intefinns där när det blir ett akut omhändertagande.Det är också på det här sättet med BB-vården. Jagvet inte hur skulle reagera somlandstingspolitiker - hon kanske också är det - närhon upplever att man har byggt upp en BB-vård somär bra men att nativiteten plötsligt faller kraftigt ochdet föds färre och färre barn.