prot · GL09113 · 1998-05-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:113Onsdagen den 27 majKl. 9.00 - 17.5819.00 - 23.02Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Aktuell debatt: SjukvårdenAnf. 1 ():Fru talman! Det har hänt att allapartiledare från oppositionen har anmält sig till enaktuell debatt. Den unika talarlistan borde bli denförsta tankeställaren för statsrådet idenna debatt. socialdemokratiska ansvarför vården är läget så alarmerande att vårdkrisen vidsidan av arbetslösheten är på väg att bli valets störstafråga. Den vikt partierna lägger vid den här debattenär naturligtvis en spegling av den djupa oro som finnsi vårt folk över utvecklingen i vården.Det var bara många bedömare an-såg att hade världens bästa sjukvård. Det hörman sällan längre. sviktar många länkar i vårdked-jan.En grundtanke i vår vårdpolitik var och är en braprimärvård med husläkare, men ni avskaffade huslä-karlagen när ni kom till makten. När man nu ringer husläkarmottagning här i staden tutar det nästanalltid upptaget. Med hjälp av telefonkö kan man fåbesked från en sekreterare om att första möjliga tid-punkt att komma är . Det är inte myckettröst för en förälder som har ett barn som har 40 gra-ders feber.En annan viktig princip för oss var rätt till opera-tion . Ni avskaffade vårdgarantin. är opera-tionsköerna ofta mycket långa, och de fortsätter attväxa. Jämfört med får en patient i Stockholmmed urininkontinens vänta i stället . I har väntetiden för en höftledso-peration vuxit på sammatid.I går skulle statsrådet ge besked om den socialde-mokratiska politiken inför landstingsförbundet. Detkom inget besked. Det har ökat förväntningarna infördagens debatt.Anf. 2 Socialminister ():Fru talman! Jag vill börja med att välkomna denhär debatten. Hälso- och sjukvården är en central delav välfärden och därför en av de frågor som intresse-rar och angår medborgarna allra mest. Jag hoppas attvi skall kunna genomföra en nyanserad och intellek-tuellt hederlig debatt. Diskussionen om äldreomsor-gen visade hur svårt det kan vara, men vi kan väl i allafall lova varandra att försöka.Vårt land har genomgått denvärsta ekonomiska krisen på . Sjukvårdenhar också drabbats, liksom alla andra samhällssekto-rer. Det var nödvändigt att hålla kostnaderna i balansmed intäkterna. En välfärd på lånade pengar är omöj-lig. Vi ser den absurda följden av dåliga statsfi-nanser. Räntorna på statsskulden motsvarar vad vitotalt spenderar på sjukvården. De pengarna hadekunnat användas bättre.Den tuffa saneringspolitiken har alltså varit nöd-vändig. Den har inte, vilket är viktigt att se , varitförgäves. Vi har fått ordning på statens finanser. Detpolitiska manöverutrymmet ökar. Kommuner ochlandsting får höjda statsbidrag. Det ger nya möjlighe-ter, och det kan bidra till att återge framtidstro tillvårdens hårt ansträngda personal, inte minst.För att kunna föra en seriös debatt om hälso- ochsjukvården får man bemöda sig om att måla upp helabilden. I den bilden ingår förstås en tillbakablick påden ekonomiska kris jag nämnt, för vi kan ju intelåtsas som om den inte funnits. Dagens problem ärförstås också viktiga att identifiera, liksom utmaning-arna . Styrkorna i svensk hälso- ochsjukvård måste ingå i bilden. Vi kan faktiskt berömmaoss av framgångar på viktiga områden.Litet efter är väl ändå . I går sadeAndres , som är gruppledare iStockholms läns landsting, att vi i förhållande till desspris har världens bästa sjukvård. Inget annat land är ialla fall bättre. Problemen som finns handlar om deöversta av vården, sade Andres Käärik.Ni skall kanske börja med att själva komma överensom bilden.Medellivslängden är bland de allrahögsta i världen, och den har ökat ytterligare. En avorsakerna är nya, effektivare operationsmetoder.Nästan alla barn som väger ett till ett och ett halvt kilovid födseln klarar sig . 1973 dog hälften. Can-cerdödligheten har sjunkit. Gamla operationsmetoderhar ersatts med titthålskirurgi, vilket ger påsjukhus och snabbare tillfrisknande. Ofta varar sjuk-husvistelsen bara . Vi är tvåa i världen påatt utnyttja dagkirurgi.Det utförs fler operationer och behandlingar i dagän bara , trots den ekonomiskaåtstramningen. Vi har fler läkare och sjuksköterskor iSverige än . Patienterna är också istor utsträckning nöjda med vården. Enligt en färskundersökning ger svenska patienter medicinsk be-handling, bemötande och information betyget 4 på enfemgradig skala.Forskartätheten är hög. Vi har största andelen dis-puterade läkare i världen. Den skattefinansieradesjukvården är relativt billig och har mycket hög pro-duktivitet.Hur ser då problemen och utmaningarna ut? Fördet första handlar det om att klara personalförsörj-ningen . De som arbetar i vården vittnar oftaom att vårdyrket, trots att de känner sig pressade, ärfantastiskt. gäller det att göra arbete i vård ochomsorg lockande för nästa generation unga kvinnoroch män. Denna fråga arbetar regeringen aktivt med.Det finns mycket att göra när det gäller arbetsorgani-sation och utvecklingsmöjligheter i yrket. Hierarkier-na måste rivas och revirtänkandet upplösas. Det är jagövertygad om.För det andra handlar det om den medicinska ut-vecklingen. Det är i och för sig glädjande att alltflersjukdomar kan behandlas, men när priset mångdubb-las får vi problem. Prioriteringsdiskussioner kommeratt bli vanligare, föreställer jag mig. Avgränsningarmellan nödvändig sjukvård och sådant som kanske ärönskvärt men knappast något som samhället skallbekosta måste diskuteras.För det tredje handlar det om vården av de äldre.Läkarförsörjningen i äldreomsorgen och forskningoch kompetensutveckling i äldresjukvården är tvåviktiga saker att garantera och få att fungera. Samver-kan mellan kommuner och landsting är en annan.Genom ökade statsbidrag och i den aktuella äldrepro-positionen har regeringen uppmärksammat och tagititu med dessa problem.För det fjärde handlar det om de alltför långaväntetiderna i vården. Alla som råkar ut för olyckoroch svåra sjukdomar tas om hand, mendet är förstås till ringa tröst för dem som får väntaalltför länge på planerade operationer eller annanbehandling. Långa väntetider orsakar lidande ochonödiga kostnader.Det skall inte råda något tvivel om att väntetidernaskall minskas. Det är en huvudpunkt i den socialde-mokratiska sjukvårdspolitiken. Regeringen har därförlåtit de ökade statsbidragen till landstingen åtföljas aven tydlig beställning, nämligen att väntetiderna skallminska. Samtliga landsting vidtar åtgärder för attminska väntetiderna. bedriverframgångsrikt projektet , som på mångaplatser nu effektivt förbättrar vårdkedjan och kortarköerna.Det är ett rimligt mål att all vård och behandlingskall ges i varje landsting, såsom har föreslagits av en enig hälso- och sjukvårdsut-redning. Men ingen seriös sjukvårdspolitiker kangarantera att det kan ske i hela landet från kommandeårsskifte - inte och inte HenrikHammar. Det är fler som har uttalat att vi inte kangarantera att det blir verklighet i hela landet fr.o.m.årsskiftet.Det är inte okomplicerat att genomföra. En sådangenerell behandlingsgaranti innebär ett utökat åtagan-de. Det får inte medföra att vården av äldre, döendeoch kroniskt sjuka trängs undan. Det har vi beslutatom i det beslut om prioriteringar i hälso- och sjukvår-den som en enig riksdag fattat. Socialdemo-kraterna är beredda att parallellt med att stärka patien-tens ställning och säkra vårdens kvalitet klar-göra förutsättningarna för en generell behandlingsga-ranti.Utöver åtgärderna för att minska väntetiderna åtarsig de socialdemokratiskt styrda landstingen att införafritt vårdval i hela landet. Det är ett tydligt besked.Detta är inte bara ett tjusigt begrepp, utan det är attange en metod för hur vi skall ta oss an det här: Merresurser och fritt vårdval i hela landet.Det betyder att i de fall där väntetiderna beräknasöverstiga skall patienten ha rätt att vändasig till vårdgivare i annat landsting eller till en privatvårdgivare med vårdavtal med något landsting. På såvis får alla samma tillgång till vården, och de samladesjukvårdsresurserna kan användas bättre. Samtidigtfår patienterna ökade möjligheter. Landstingen kom-mer nu så fort det över huvud taget är möjligt att fattabeslut om det fria vårdvalet. Senast bördet här vara avklarat i hela landet.Det borde finnas grund för en politisk samsyn vidanalysen av sjukvårdsbehoven och nöd-vändigheten av resurstillskott till vården. Jag trorockså att det handlar mycket om att återställa förtro-endet hos dem som skall göra jobbet ute i vården. Deskall känna att de kan lita på politikerna, att vi visaren realistisk politik.Som jag nu ser det är det bara somavviker fullständigt. Jag hoppas att den här debattenkan ge besked. Hur skall sjukvården kunna presteramer med mindre resurser som ni föreslår? 3 ():Fru talman! Jag skulle vilja återföra denna debatttill verkligheten. Jag har mycket nära kontakt medFolkpartiets landstingspolitiker med Andres ispetsen, så jag tror att det är svårt att hitta någonskillnad mellan oss.Nyckelorden i det Andres sade i går var ju"i förhållande till sitt pris". betalar ju Sverigelägre andel av sin BNP till sjukvård än nästan allaandra jämförbara länder. Och vår BNP är den lägsta iEU förutom , och . VadAndres säger är att de som är kvar i vårdenefter att 80 000 har sagts upp gör ett fan-tastiskt arbete och att de är mycket bra i förhållandetill sina förutsättningar. Men det förändrar inte detfaktum att svensk vård har försämrats de senaste årenoch att den har mycket stora problem.Jag tror att alla vi som deltar i den här debatten fårmånga brev och nödrop om situationen. Det var enman som skrev till mig , ochhan skickade med det brev han just hade fått frånögonkliniken i den närbelägna staden. Brevet börjademed orden: Du är uppsatt på vår väntelista för under-sökning och eventuell operation. Väntetiden är förnärvarande ca 24 månader.Hur känns det när man har starr, när man känneratt ens syn försämras och att man får allt svårare attklara sig, att få beskedet: Jo, vi kan ta emot dig - omtvå år.Jag läste en debattartikel av ett socialdemokratisktlandstingsråd där han kritiserade oss för att vi i enannons hade skrivit att personer som får vänta påstarroperation kan bli nästan blinda. Så allvarligt ärdet inte, sade han. Visst har vi långa vårdköer, menblind blir man inte. Är det ett rättvisande uttryck försocialdemokratiska ambitioner i välfärdspolitiken skall få sämre och sämre synutan att få behandling?Varför har det blivit på det här sättet? Jag tror attdet förvisso handlar om resurser. Det är ett annatsådant här verklighetspåpekande som jag måste görapå grund av inlägg. Ni tillför inteökade resurser. Ni lägger tillbaka en del av det nitagit. Detta är enormt viktigt. Man har stora problem,och man säger att de skall lösas. Vi skall tillföra extraresurser. Men då är ju inte det någon lösning om detinte är extra resurser. Då kan man inte tro att depengarna hjälper.Margot sade: Vi har haft en mycketklar beställning när vi har skickat med de här pengar-na. Köerna skall kortas. Precis de orden användestatsrådet i en debatt med här i kamma-ren . Då gav hon beskedet: Vi ger merpengar och vi har en klar beställning. Men massor av köer är ju längre nu än de vardå!Ett fel som ni har gjort är att ni har avskaffat vård-garantin. Jag såg att statsrådet på TV i går fick fråganom inte det förslag som ni antydde då kan leda till attmindre ambitiösa landsting minskar sina insatser ochtänker att patienterna väl får åka någon annanstans.Nej, sade , jag tror att det här sys-temet utgör en sådan press på att de tar itumed detta.Men det var just det som var en av poängerna medvårdgarantin. Jag kan ställa den enkla frågan till Mar-got : Ångrar statsrådet att ni avskaffa-de vårdgarantin?Vår politik är att patienten skall vara i centrum -inte i väntrum. Poängen med vårdgarantin var att dengav patienterna en maktmöjlighet: Jag är inte bara ettnummer i kön, ett vårdfall. Om jag inte får det jag harrätt till efter att ha betalat skatt i hela mitt liv, kan jagställa krav på . Men den rätten togs bort.Ett annat mycket allvarligt fel ni har gjort är att nihar avbrutit det försök som vi startade med nära sam-verkan mellan och vårdgivarna. Detskulle kunna tillföra de resurser som behövs för attbeta av vårdgivarna.Ytterligare ett mycket allvarligt fel är att ni harbehandlat de privata vårdgivarna illa. En sak somMargot sade i går var att får man inte vårdi tid skall man kunna gå till en privat vårdgivare medvårdavtal. Men det är det som är ett stort problem.Era landstingspolitiker har ju slutit vårdavtal medfärre och färre privata vårdgivare. Det visar en utred-ning som heter Samverkansdelegationen. Den har nuremissbehandlats, och i remissvaren kan man se vadsocialdemokratiska landstingspolitiker egentligentycker om privata vårdgivare.Alla förslag om rättvisare behandling för privatavårdgivare avstyrks av de socialdemokratiska lands-tingspolitikerna. Problemet är att det ju är de somskall genomföra det som nu lovar.Ibland när jag lyssnar på kännerjag att: jo, jag tror nog på henne. Men problemet är attdet bland hennes partivänner i landstingen finnsmånga traditionalister och betonghäckar. Det är desom gör att vi inte kan lita på . 4 ():Fru talman! står så åter samtliga partiledareoch diskuterar ett problem som upprör och bekymrarmånga människor - alla partiledare utom en. Förragången som samma sak inträffade ledde det inomloppet av till en spektakulär helom-vändning från regeringens sida. Det som var alldelesfel blev alldeles rätt en påföljande tisdag.Inför denna debatt har det funnits litet tecken påsamma sak, att socialdemokraterna skulle svänga,anpassa sig, göra ett nytt maskeradnummer. Mindreän före valet ser man ju tydliga teckenpå att ministären har upphört att regera och istället börjat att retirera. Det är tydligen så valet skallklaras.Det vi hörde från i - eller läste i texten, för att vara alldeles sannings-enlig - och det som vi har hört är ju mer ettmaskeradnummer. Det är mer rök än reträtt än sålänge. Det är en vårdgaranti utan garanti - vad det nuskall vara för någonting.Alla vi - och jag vill inte alls påstå att det bara ärjag - som rest och mött människor ute i verklighetenutanför detta hus har mött för-tvivlan hos dem som sett vårdköerna växa under dessaår.Lilla har ljumskbråck. Hans pappa stodpå ett av mina möten och sade att han hade fått be-skedet att hans lille son skulle få vänta på enoperation. Det enda råd han hade fått var att hanmåste vara i närheten av sjukhus med sin son heladenna tid därför att det kunde inträffa någonting somman snabbt behövde göra något åt. Han hade fåttbeskedet att det kunde göras på det privata Sophia-hemmet, men då fick han betala själv. Han sade: Jaghar betalt skatt - mycket skatt. Varför kan jaginte då få den vård som min son behöver nu?Visst hade han rätt. hoppas jag att fårvård. Men han får vård genom den uppmärksamhetsom han fick, och inte därför att han var en medbor-gare bland andra som hade rätt till detta.Under dessa socialdemokratiska år har vårdköernai praktiskt taget hela landet ökat, och ökat kraftigt.Det är verkligheten. Att de ökat är en logisk följd avden politik som förts. När vårdgarantin och valfrihe-ten avskaffades och allt lades i landstingsplanerarnashänder var det uppenbart att detta skulle inträffa.Jag påstår inte att vill ha köer.Men jag påstår alldeles bestämt att hennes och Soci-aldemokraternas politik ger köer.I slutet av 80-talet och var det vimoderater som i debatt efter debatt pekade på vård-köerna och krävde vårdgarantin. Inte förrän strax förevalet - märk parallellen - tvingades Socialde-mokraterna till halvreträtt. Men det krävdes en bor-gerlig regering för att införa vårdgarantin och för attkapa de plågsamma köerna.Vårdgarantin är inte främst en fråga om pengar.Köer sparar inte pengar, varken för individer, lands-ting eller för samhället i stort. Det är en farlig myt atttro att man sparar pengar genom att låta människor ståi vårdköer. Vårdgarantin är allra främst en fråga omvalfrihet. Den som vill ha vård och behöver den skallfritt kunna vända sig dit där vården faktiskt står att få.En person skall kunna veta att den skatt som han ellerhon har betalt sörjer för att han eller hon också fården vård som behövs.Detta - valfrihet - är Socialdemokraterna emot.Det är deras motstånd mot valfriheten som leder tillderas accepterande av köer. Det är deras ovilja attacceptera verklig valfrihet också för läkare och sjuk-sköterskor som vill ge vård i andra former som gör attde alltid på ett eller annat sätt hamnar i system somger långa köer. De vill slå vakt om landstingens mo-nopol så långt det över huvud taget går, men alla vetatt monopol alltid leder till köer och att det riskeraratt bli både sämre och dyrare.De borgerliga partierna är eniga om att återinföravårdgarantin och ta bort köerna. Vi är eniga om attgöra det så fort som det bara är möjligt. Det kan ledatill kostnader, och gör det säkert i ett övergångsskede.Men jag tror att de är långt mer begränsade än deskrämselsiffror vi ser i debatten. Förra gången var viberedda att betala det. Det kommer vi självfallet attgöra nu också. I förlängningen är ett system utan köerbåde billigare och bättre. Det är enkelt att konstateraatt under den förra mandatperioden hade vi lägre skattoch kortare köer. har vi fåtthögre skatt och längre köer.Det som behövs nu är inte ett maskeradnummer. sade att socialdemokratiskalandsting skall ordna detta genom att göra som social-demokratiska landsting nu gör. Hon nämnde som ett konkret exempel. Mendå tror jag inte att riktigt vet hursituationen ser ut i landets största och rikaste region.Det var här i det socialdemokratiskt styrda Stockholmsom lilla inte fick vård. Det är här i Stock-holm som man säger att man har gjort det som MargotWallström vill göra i hela landet. Det var här i Stock-holm som inte fick vård. Det kan aldrig varamönster och modell för en rimlig politik.(Applåder)Anf. 5 ():Fru talman! Det är bra att den här debatten ägerrum , inte bara därför att det är val snart utandärför att det här är en fråga som angår många männi-skor. Alla kräver av oss att vi skall sköta vår del avansvaret för detta.Det vi som individer inte klarar av på egen handvill vi ha hjälp med. Sjukvård är ett typexempel pådetta. I ett anständigt och civiliserat samhälle, ettvälfärdssamhälle, är detta självklart - det borde i allafall vara det.De enskilda människornas behov, olika som de är,måste avgöra insatserna. Därför måste sjukvårdenutgå från patienten, individen. Den måste vara gemen-samt finansierad för att vara rättvis. Men det innebärockså, , att man inte får byggabarriärer mot de resurser av annat slag som också kananvändas. Det viktiga är hur vi gemensamt och soli-dariskt finansierar det med mycket låga kostnader förden enskilde. I annat fall klarar vi inte rättvisan.Därför har det varit självklart för attmedverka till nya resurser till vården i takt med attekonomin har sanerats. Jag har självfallet respekt förde argumenten. Det är inte att delta i en auktion attföreslå ökade resurser till vården som en del cynikerhar sagt. Det är att prioritera och tydliggöra att sjuk-vården och äldreomsorgen är ett prioriterat område.Det är att försöka leva upp till rättmätiga medborgar-krav efter förmåga.Jag tycker inte att de som har lägre ambitionsnivå-er skall komma undan så lätt i den här debatten. Dethandlar om att dra ned på någonting för att öka här,t.ex. försvaret eller andra områden, om det är knapptmed resurser - och det är det.För att minska behoven har vi som individer an-svar för vår livsstil. Det är också viktigt. Vi får intefalla till föga för de strömningar som finns i samhälletnär det gäller t.ex. missbruk och ett övermått av alko-holkonsumtion. Det är därför vi har varit motståndaretill att sänka skatter som har en hälsobefrämjandeverkan. Vi tror inte att det är så enkelt och att manbara skall ge efter för smugglingstendenser och annat.Det handlar om ett mycket bredare perspektiv. Dethandlar om information och krav på den enskilde attskärpa sig. Det är så man skapar minskade behov ochförebygger behoven i sjukvården. Det är ett gemen-samt ansvar för individen och politikerna. Det ärsjälvfallet en viktig samhällsuppgift att arbeta före-byggande i kampen mot alkoholen och drogerna.Som individer har vi också en skyldighet att ställaupp på rehabilitering, att komma tillbaka och att själ-va vilja ta vår del av det ansvaret. Negativa socialaförhållanden, t.ex. arbetslöshet, dåliga arbetsplatseroch stress, måste motverkas i det här arbetet.Sedan vet vi alla att en allt äldre befolkning krävermer än annars. Alltså måste vården och sjukvårdenprioriteras framför andra områden. Resurskraven ökarhelt enkelt, och annat måste stå tillbaka. Våra nyckel-ord är närhet, att kunna få tillgång till vård, att kunnavara nära sina anhöriga och sina vänner, att kännatrygghet också i den svåra situation då man drabbasav sjukdom. Det vet vi alla som har nära anhöriga ochvänner som vi har följt till sjukhuset . har kommit tillbaka, andra har inte gjort det.Det är oerhört viktigt att vi ställer upp i den lillagemenskapen när människor blir sjuka. Där har allaett ansvar. Det kan inte bara samhället lösa. Och tillsist, som sagt, rättvisan, som jag har berört tidigare.Låt mig säga att som politiker har vi ett huvud-ansvar för resurserna och deras användning och för-delning, för organisationen och för personalen. Låtmig sluta där.Vår sjukvårdspersonal, vår vårdpersonal i det härlandet, är för liten i förhållande till de växande beho-ven. Vi skall erkänna det. Vi skall också erkänna attdet handlar om att ge dem utvecklingsmöjligheter. kom en vän hem och ville ha en utskrift för attsöka jobb i Norge.Det är klart att vi måste se till att prioritera ocksådetta att den personal vi har känner att den har vårtstöd. I annat fall riskerar vi att våra åtgärder blirverkningslösa.Anf. 6 ():Fru talman! Jag tror att jag vill ta fasta på detMargot sade om intellektuell hederlighet idebatten. Jag tycker också att det skulle vara välgö-rande.Samtliga som har pratat har talat om att detskall bli bra. Det skall vara vårdfrihet, man skall kun-na välja fritt. Det skall vara vård utan köer. Det ärnaturligtvis väldigt bra om det kunde vara så. Jag trorinte att det är någon som tror att köerna förbättrarvården. Det skall också vara mer pengar, det skallvara resurstillskott.Men det är faktiskt så att samtliga partier som hardebatterat och som kommer att debattera, samtligaborgerliga partier och den socialdemokratiska rege-ringen, har i den här kammaren fattat ett beslut om enlag som tvingar kommuner och landsting att ha bud-getbalans år 2000.Den här lagen omöjliggör att de pengar som mannu talar om, i termer av extra resurser eller Persson-pengar eller vad man nu vill kalla det för, kommerinte att kunna gå till just vården. Landstingssektornhar finansiella underskott, vilket betyder att det fattaspengar. Man skall göra pensionsavsättningar och manhar andra budgethål att stoppa i. Dit går naturligtvispengarna för de landstingspolitiker som anser att detär nödvändigt att uppfylla lagen om budgetbalans,precis som det ser ut i kommunerna.Det går inte att öronmärka pengar till vården ochomsorgen med mindre att man upphäver lagen ombudgetbalans. Jag hoppas att både de borgerliga partiledarna känner till att det är pådet sättet.Därför vill jag fråga er alla nu: Är ni beredda attupphäva lagen om budgetbalans för att tillgodose detmycket berättigade kravet på extraresurser till vår-den? På något annat sätt är det inte möjligt.Jag tycker att en intellektuell hederlighet i politi-ken kräver att detta sägs klart ut, och det krävs att nisamtliga partier och partiledare tar ställning.