prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — Det måste lösas i annat sammanhang.Det är naturligtvis självklart att när de ekonomiskaförutsättningarna inte finns måste andra förutsättning-ar ges så att också sådana föräldrar har möjligheter attumgås med sina barn - båda lika.Anf. 140 () replik:Fru talman! pratar egentligen, låterdet som, om umgängesvägran. Det låter också som attAgne säger att det är bra att man kan tvingafram umgänge när någon vägrar. Det skulle egentligenkunna tala för det som jag sade i talarstolen; att AgneHansson delar min uppfattning att man skulle kunnautöva påtryckningar mot de föräldrar som vägrar attumgås med sina barn.Om så är fallet tycker jag att det är väldigt posi-tivt. För det är det som är det stora antalet, alltså debarn där den ena föräldern vägrar att träffa barnet.Jag tror också att det är viktigt att man skiljer pådet som vi nu håller på att göra. Vad sig varm för är det mänskliga umgänget, barnetsrätt till ett mänskligt umgänge. Det stöder vi. Det trorjag att alla i kammaren vill ha. Men vad vi ocksådiskuterar är den juridiska bestämmanderätten. Det ärju det som kommer; att den andra föräldern skall fåden juridiska rätten att bestämma över sitt barn.Jag vill återigen gå in på det här med resorna.Lagutskottet har inte tagit ställning, säger , Nej, det är alldeles riktigt. Det har kanske intelagutskottet gjort. Men jag tycker ändå att det framgårganska klart vad lagutskottet menar. Inget hade hind-rat lagutskottet från att tala om att det anser att dennafråga borde få en lösning även för de barn där detfinns dåligt med ekonomiska resurser. För det är ju såatt om föräldrarna till de här barnen inte har råd, såblir det inga resor för barnen.Anf. 141 ():Fru talman! Först yrkar jag bifall till reservatio-nerna 4 och 7. Den röstförklaring som här följer avvi-ker från majoritetens i vårt parti. Det gäller fler ipartiet än jag. Vidare yrkar jag bifall till reservation37, som jag däremot förutsätter är en partireservation.Både i den här debatten och i förarbetena till den-na har alla, och har också haft det - det är jag överty-gad om - barnens bästa för ögonen. Men vi har dragitolika slutsatser. Umgängesrätten beskrivs ofta sombarnens rätt. Men vad innehåller den? Jo, den innehål-ler bara rättigheter för den förälder som inte har bar-net boende hos sig. Barnet nämns över huvud tagetinte.Om umgängesföräldern vägrar att umgås kan bo-endeföräldern ej åberopa något som skulle kunnakallas för umgängesrätt. Barnet har alltså ingen rätttill umgänge. Umgängesrätten är oftast en papparätt -men en föräldrarätt i alla fall. Det är en rätt för föräld-rarna. Man talar knappt om barnet i det här samman-hanget. Jag anser att barnet skall ha umgängesrätten.För föräldrarna är umgänget frivilligt men för barnetär det en plikt. Umgängesrätten är alltså huvudsakli-gen en rätt för föräldern.I de länder nära oss där saken har undersökts visarforskning och undersökningar att våld, oftast frånmannens sida, bidrar till var fjärde skilsmässa - iDanmark och så mycket som till var tredje.Det är troligen likadant i Sverige.Umgängesrätten skall värnas men inte som ettsjälvändamål. satsar i budgen300 att användas till en höjning avgrundavdraget. gällde, som det står i den härpropositionen, till umgängesresor. I VÅP:en ärdet ändrat.Vi vet att i av fallen kommer man över-ens om gemensam vårdnad. Men hur ser det ut i deåterstående fallen, där det kan bli fråga om gemensamvårdnad mot den ena förälderns vilja? Det är med allsäkerhet så att där finns en mycket stor del av fallenmed fysisk och psykisk misshandel samt andra över-grepp. I hälften av fallen drabbar våldet också barnen.Regeringen har inte tagit till sig Kvinnovåldskom-missionens kapitel om kvinnofrid. Denna tas inte påallvar av regeringen.De förändringar i rättssystemet som förbättratkvinnors rättsskydd och underlättat deras uppbrottfrån en besvärlig situation som innefattar våld tillin-tetgörs om mannen genom sin inblandning tillåtsfortsätta att utgöra ett konkret hot mot både kvinnanoch barnet.Att växa upp i våldets närhet, som avhandling heter, är en skakande läsning. Vidminsta misstanke om våld borde man aldrig döma tillgemensam vårdnad. Även i fråga om umgängesrättenborde man låta den försiktighetsprincip gälla somgäller inom miljöområdet - varför inte när det gällerbarn?Det finns också en bok av ,Barnmisshandel, som även den är en mycket skakan-de läsning. Minst tio barn utsätts för så svårmisshandel att de dör. När det gäller kvinnorna kandet växla mellan 30 och 50 som dör. Det härär alltså allvarliga saker.Det som händer anser jag vara en tillbakagång.Barnets århundrade slutar inte speciellt bra. Regering-en borde ha uppmärksammat behoven av att förstärkabåde barnets rätt och barnets behov av skydd. Det görman inte. Det gäller också kvinnokonventionen, somär än , men den är inteså känd. Det står att "män och kvinnor har ett gemen-samt ansvar för sina barns uppfostran och utveckling,varvid barnets bästa alltid skall komma i första hand".Reformförslaget ger varken barnet rätt till umgängemed en efterlängtad förälder eller skydd mot farligaföräldrar - bådadera i kontrast till kvinnokonventio-nen och barnkonventionen.I , och är chan-serna till gemensam vårdnad små vid varje misstankeom våld. Den nya lagen kan öka våldet mot kvinnoroch barn. Misshandlade kvinnor har inte en sådanstyrka att de vågar sätta sig upp mot sin misshandlareinför rätta eller inför . Man måstekanske själv bekosta rättegången om man har en må-nadslön . Män har ju ofta bättreekonomi. Lagen kan mycket väl bli - jag säger alltsåinte att det blir så - ett nytt vapen för män som slår.Där tycker jag att försiktighetsprincipen skall gälla,alltså barnets bästa.De nya förslagen ger inte barnet rätt till umgängemed umgängesföräldern - oftast fadern, som det villträffa. Det får heller inte skydd mot en farlig förälder.Kvinnojourernas erfarenheter måste vi ta till oss,för där ser man bottenskiktet i de här fallen. I ettsammanhang inbjöd vi folk från kvinnojourerna attkomma men man sade: Vi är inte så intresserade avatt gå till , för vi vet var ni står. Nej, detvet ni inte, sade jag, för vi är några som faktiskt intestår på samma sida som majoriteten i vår riksdags-grupp, utan vi stöder regeringens förslag.Om domstolen dömer till gemensam vårdnad motden ena förälderns vilja är risken stor att det går utöver barnen. Det gäller de familjer där skilsmässan ärmest problematisk. Många barn i de här familjernalever i utkanten av samhället.Johanna Schiratzki är forskare och lärare vid på . Fors-ka först - stifta sedan lagar, är budskapet. Egentligenhar vi i ingen forskning på det här områdetmen det är önskan att vi lagstifta-re skall arbeta efter det. Det har vi inte gjort.I det nya lagförslaget är det fortfarande så att bar-net inte har rätt till det här umgänget. Också rätten tillskydd saknas. Jag upprepar detta eftersom det är såviktigt.Många har blandat ihop umgängesrätten och dengemensamma vårdnaden. Gång på gång hör jag ävenriksdagsledamöter fråga: Skall man inte få träffa sinabarn? Det handlar dock inte om det, utan det handlarom ifall man skall ha gemensam vårdnad. Detta ärväldigt viktigt.Inger säger, och jag tycker att ett så-dant beslut kan tas, att man inte skall tvinga männi-skor till samarbetssamtal. Det håller jag med om menjag tycker inte att man skall kunna döma till gemen-sam vårdnad. Detta är en mycket viktig sak. Jag hördeflera personer bara säga: Tackgode att jag fått klart det här innan den nya lagenkommer. Det hade aldrig gått igenom senare, utan vihade blivit dömda till gemensam vårdnad.Ingenting har fungerat under två därför attden andra parten sätter sig emot allt som boendeföräl-dern försökt göra. Sedan är frågan om socialtjänstenskall fatta juridiskt bindande beslut. Också där kännerjag tveksamhet men jag kan inte avgöra den saken.Jag är inte jurist men jag tycker att man inte skall göraså, utan då kanske det hela måste gå till domstol.Mörkertalet är stort i detta sammanhang, framförallt beroende på att den människa som utsatts för våldinte vågar handla. Det är detta som de våldsbenägnamännen - det är oftast fråga om män - använder sigav. De får kvinnan att tystna. Kvinnan vågar inte beom hjälp vare sig hos sin familj eller hos Socialnämn-den. Att be om hjälp hos en domstol är nästanoöverstigligt för de här människorna. Dessutom harde kanske erfarenhet av ett misshandelsmål där defick stryka på foten och inte fick detta rätt bedömt.Birgitta , en garvad advokat i otaligavårdnadstvister, säger: Jag tror inte att gemensamvårdnad är lösningen. Det kräver att man kan tala medvarandra, och det går ju inte att tvinga föräldrar tilldet.Barbro säger att de här parterna inte ärjämställda i de fall som jag talar om. Således kan detbli en fullständig katastrof. Misshandeln har ofta ökatefter en dom om gemensam vårdnad eller efter enskilsmässa. Misshandeln blir ännu värre därför attmannen känner sig ännu mer förfördelad än han tidi-gare gjorde. Han har ju inte kvar den beroende kvin-nan men han passar på vid hämtning av barnen.Jag har talat med en kvinna vars pappa hade miss-handlat sin hustru - inte barnen, konstigt nog. Det harföljt den här kvinnan hela livet att mamman, som honlitade på och älskade, blev misshandlad av pappan,som hon också tyckte om. Det är ju det som är såsvårt.När det gäller lagstiftning kring barn undrar jagvem som tillvaratar barnens intressen. Vem utvärderarhur det går för barnen? Vuxna barn vågar ibland tala.Kanske skulle man försöka samla barn som i sinbarndom upplevt detta och som är vuxna men inteså gamla att de har glömt vad de upplevt. Kanske ärde i 20- eller 30-årsåldern. Det är ett förslag från migatt göra på det viset. Tack för ordet!I detta anförande instämde ().AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.11 § (forts.) Vårdnad, boende och umgänge(forts. LU12)Anf. 142 () re-plik:Herr talman! När jag lyssnade på undrade jag om vi talar om samma propositionnär det gäller förändringar. Jag vill kort läsa upp vadsom står i 15 § i ändringar i om att detfaktiskt är stora förändringar jämfört med det somvarit tidigare. Den tidigare lydelsen var: Barnetsvårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov avumgänge med en förälder som inte är vårdnadshavareeller någon annan som står barnet särskilt nära sålångt möjligt tillgodoses.Det var den gamla texten.Den nya texten är helt annorlunda. Den säger såhär: Barnet skall ha rätt till umgänge med en föräldersom det inte bor tillsammans med. Barnets föräldrarhar ett gemensamt ansvar för att barnets behov avumgänge med en förälder som barnet inte bor till-sammans med så långt möjligt tillgodoses, m.m.Jag undrar om det är samma proposition vi pratarom.Ragnhild Pohanka säger att lagen kan öka våldetmot kvinnorna. Jag tror inte att det är lagen i sig somfår våldet mot kvinnor att öka, utan det är nog värreän så. Vad den här lagen handlar om är ju att vi lyfterfram barnen, och framför allt lyfter vi fram den väl-digt stora majoriteten föräldrar som kan komma över-ens. Det är dem vi ger ett instrument.Vi skriver också väldigt klart att det är uteslutetmed gemensam vårdnad mot en förälders vilja om detförekommer våld eller trakasserier.Jag förstår inte riktigt vad me-nar. Det vi gör nu är väl just att vi flyttar fram posi-tionerna för barnen och klargör att vi inte accepterarvåld vare sig mot kvinnor eller mot barn.Anf. 143 () re-plik:Herr talman! Det är samma betänkande vi talarom. Jag menar att mörkertalet är stort. Hur kan endomstol se in genom väggarna i husen? Det mestasker i skymundan. De flesta är så rädda att de intevågar tala ens med sina närmaste. Hur skall man dåkunna hävda sin rätt inför en domstol eller inför so-cialtjänsten?Vi vet att våld är inblandat i så oerhört stor pro-cent av skilsmässorna och att man inte kan ha gemen-sam vårdnad. Jag förespråkar också gemensam vård-nad i första hand. Det blir ett mörkertal. Det är ett förstort ansvar vi som lagstiftare lägger på domarna attbedöma detta. Har det varit en dom eller anmäldmisshandel kan man naturligtvis få reda på det, mendet mesta av detta försiggår mellan fyra väggar.Man kan inte gå emot den ena förälderns vilja närdet gäller gemensam vårdnad. Det är det viktigaste.Det behöver inte ens vara misshandel för att det skallbli tokigt.Jag hörde, herr talman, att sadeatt man inte ville använda tvång till samtal ens. Denåsikten delar jag. Men hur skall man då kunna tvingatill gemensam vårdnad? Det är en mycket ologisk ochunderlig inställning.Man skulle möjligen säga att man trots det skullevilja kunna döma till gemensam vårdnad.Jag tycker att det är helt ologiskt att inte kunnatvinga i det ena fallet, men i det andra kunna tvingatill mycket värre saker.Anf. 144 () re-plik:Herr talman! Jag tycker inte att det är en litengrupp som får stöd med den här lagstiftningen. Viberäknar att det är av föräldrarna som vitror skall kunna komma överens, och fler därtill, meddet här stödet av samarbetsavtal som socialnämndensedan kan fastställa. Det tycker jag inte är en litengrupp. Jag tycker att det är en ganska stor grupp.Precis som både socialutskottet och socialförsäk-ringsutskottet har skrivit om de här frågorna fastställervi mycket klart vår syn på våld. Jag tycker inte att detråder någon tvekan om vad utskottets syn är när detgäller att det inte skall förekomma något våld ellertrakasserier i familjen om man skall döma till gemen-sam vårdnad. Det trodde jag att vi hade klarat ut un-der timmarna före middagsuppehållet.Anf. 145 () re-plik:Herr talman! Jag har stort förtroende för inställning till våld mot kvinnor. Jag tvivlarinte på att uppsåtet är gott.Men vi talar ju inte om den grupp där man kom-mer överens själv. De av skilsmässordär man kommer överens själv är ju inte något pro-blem. Dem behöver vi inte tala om. Dem skall vi barastödja. Men resten av gruppen, som vi enligt IngerSegelström inte kan tvinga till samarbetssamtal, skallman ändå kunna döma till gemensam vårdnad. Det ärhelt barockt. Det går inte ihop. Man kan inte göra detena och inte det andra.Dessutom anser jag att om man gör detta mot denena förälderns vilja är det barnen som får sitta emel-lan.Jag har en helt annan uppfattning när det gällerbarnens bästa. Att vi båda vill barnens bästa, är enannan sak.Jag tror naturligtvis att det här är en mycket farligväg att gå.Anf. 146 MARGARETAISRAELSSON (s):Herr talman! Låt mig inledningsvis deklarera - jagtror att det finns skäl till det efter dagens debatt - attäven jag har samma världsuppfattning som UllaHoffmann i frågan om hur det ser ut med våld mellankvinnor och män.Den här propositionen som har föranlett så myck-en debatt rör ju frågan om vårdnad, boende och um-gänge. I socialförsäkringsutskottet har vi av den an-ledningen haft möjlighet att yttra oss i de frågor somvanligtvis ligger under våra domäner, nämligen frå-gorna om umgängesavdrag och umgängesresor. Det ärav det skälet jag har begärt ordet här i dag.Jag vill inleda med att säga, och jag tror att detkan vara bra att påpeka, att från socialförsäkringsut-skottets sida beklagade vi i samband med behandling-en av underhållsstödet att vi inte fick möjlighet att vidsamma tillfälle också behandla frågor om vårdnad,boende och umgänge. Det här är ju - det har manockså märkt av dagens diskussion - frågor som ärintimt förknippade med varandra.När vi nu har fastställt nya regler för underhålls-stöd och behandlar frågorna om vårdnad, boen-de och umgänge hackar de litet i varandra. Det kankännas som om frågorna är litet i otakt. Det kan finnasskäl att beklaga detta.Vi tycker ändå, från socialförsäkringsutskottet, attdet är bra att vi nu har fått en behandling av frågornaom resekostnader, vilket vi efterlyste i propositionenom underhållsstöd. I likhet med lagutskottet anser viinte att det just nu finns utrymme för ett finansielltstöd, inte heller i den utsträckning som Vänsterpartieti sin reservation har förordat.Vi har gjort påpekandet att vi naturligtvis serproblematiken i den ekonomiskt svåra situationen närden ena parten inte har ekonomiska möjligheter attbidra till kostnaderna för umgängesresorna, somframgår av betänkandet.Det finns skäl att också understryka det vi sade ivårt yttrande, nämligen att det inom de samarbetssam-tal som kan föras kan finnas skäl att väga in en hel-hetssyn på frågan om vårdnad och umgänge.Med det kan man på ett sätt säga att det tangerarfrågan om ett helhetsgrepp som berör i sinreservation, även om utgångspunkten för den är öns-kemålet om en annan beräkning av underhållsstödet.När det sedan gäller frågan om umgängesavdraghade vi väldigt många och ingående diskussioner omdetta i utskottet. Frågan är svår, och det har berörts avflera motionärer och också i debatten här . Hurskall man beräkna umgänget? Hur skall man möjlig-göra avdraget? Hur skall man möjliggöra ett umgäng-esavdrag som inte ytterligare späder på konfliktenmellan föräldrarna? Det har det också varit en stordiskussion om här i dag.Frågan är problematisk. Det är naturligtvis så, sombl.a. har berört, att vardagsumgänget ofta handlar om att umgänget inleds vid hämtningpå dagis och avslutas med lämning på dagis.Vad vi ändå har kunnat se i rapporterna om hur dehär frågorna handläggs - vi har haft anledning att varaute på många försäkringskassor och diskutera de härfrågorna med handläggare - är att det här är ett områ-de där det skapas många konflikter. Det gäller t.ex.:Hur dags hämtades barnet? Hur dags lämnades bar-net? Var det kanske farmor som hämtade? Var detnågon annan som lämnade? Var har barnet varit?Skall det verkligen vara ett avdrag för den helg närbarnet egentligen har varit hos någon annan part?Osv.Av den anledningen tycker vi att det är mycketpositivt att lagutskottet har lyssnat på våra synpunkterom att det här behöver vägas in i en bättre helhetsbildav behovet av något slags avtal kring umgänget, som iden faktorn också berör umgängesavdraget. Vi fort-sätter diskussionerna i utskottet och i partierna där. Vivet också att man på departementet nu fortsätter över-synen av underhållsstödet.Jag vill gärna säga att jag är glad över betänkan-det, som ger ett tillkännagivande till regeringen medönskan om en översyn i, som man snällt uttrycker det,en inte alltför avlägsen framtid. Där skall vi titta när-mare på hur man kan träffa ett avtal som bättre tarhänsyn till vilken form av umgänge det är, hur stortumgänget är och hur det är utformat för att finna enmetod som minimerar de konflikter som är berörda avjust detta område.Anf. 147 () re-plik:Herr talman! Jag instämmer i stort i det MargaretaIsraelsson sade. Jag tycker att det är viktigt att vi gören översyn. har ju varit väldigtmissnöjt med förbehållsbeloppet på . Detbehöver alltså vara minst 48 000, som det var tidiga-re, för att de som är särlevande föräldrar skall få någ-ra pengar att röra sig med.Förut hade vi 100 miljoner till reseersättning, ochvi har ändrat det för att försöka stärka förbehålls-beloppet i stället, därför att vi tror att det har en störreeffekt. Vi tycker att det är viktigt att man har möjlig-het att träffa sina barn. Man kan ju inte mäta hurmycket de har umgåtts , när vi vetatt 43 000 ärenden ligger hos kronofogden på grundav att föräldrar - mest pappor - inte har kunnat betalaavgifterna till barnen. Sedan staplar de sin skuld påhög.Jag hoppas att det görs någonting åt det här, intebara en översyn utan också att förbehållsbeloppetsnabbt ändras. Det är en ganska enkel sak, såvitt jagförstår. Det gick i alla fall väldigt snabbt att minskadet till hälften - det var gjort på någon månad.Anf. 148 ()replik:Herr talman! För klarhetens skull kanske det finnsskäl att säga att aldrig har beslutat om ettförbehållsbelopp på . Däremot var det frånbörjan en ambition att propositionen skulle kunnautformas så, men det statsfinansiella läget möjliggjor-de då inte detta.Den översyn som föreslås i det betänkande som vinu diskuterar rör närmast frågan om umgängesavdragoch den delen av underhållsstödet. Den andra översy-nen kan säkert komma att tangera frågan om förbe-hållsbeloppets storlek.Eftersom nu begär replik villjag ställa en fråga till henne om något som är litetförvånande. Precis som redogjordeför här, har tidigare hävdat att umgänges-resor var det som man ville skapa utrymme för. Mensedan har man bestämt sig för att pengarna i ställetskall gå till att öka förbehållsbeloppet. I det här be-tänkandet från lagutskottet har ju bestämtsig för att stödja den motion från därman vill ge två umgängesresor. Då undrar jag: Vilkenståndpunkt är ? Är det den som har häv-dats i socialförsäkringsutskottet, eller är det den somligger här i lagutskottets betänkande?Anf. 149 () re-plik:Herr talman! Med anledning av propositionen ihöstas lade vi till resor. Eftervårpropositionen har vi nu ökat det till 300 miljonerkronor. Det är där skillnaden ligger. Det som står idetta betänkande är alldeles riktigt. Det är bara det attvi ökar bidraget när tilläggspropositionen kommer.Vårt förslag är nu att pengarna skall läggas på förbe-hållsbeloppet. Man kan naturligtvis diskutera det, ochvi är öppna för en sådan diskussion. Om vi hade haft100 miljoner till hade vi lagt det så.Anf. 150 ()replik:Herr talman! Låt mig då för klarhetens skull frågaen gång till: Är det då så att de 300 miljoner kronorsom är lagda på området underhållsstöd för att ökabeloppet där skall gå till att öka förbehållsbeloppet?Eller skall det, som ni har yrkat här i reservation 28,gå till två fria umgängesresor ?Anf. 151 () replik:Herr talman! Det är alltid litet lättare att debatteramed en kamrat från utskottet, därför att vi vet ju vadvi har sagt i debatterna tidigare. Men när MargaretaIsraelsson säger att det är så besvärligt att ändra ka-lenderdygnsberäkningen, från att det är den faktiskatiden som gäller, vill jag ändå påstå att diskussionenom huruvida det var farmor som hämtade, när barnethämtades osv. förekommer med gällanderegler. Det kan inte vara en orsak till att man inte skalländra beräkningen. Däremot kan en orsak vara att detblir administrativt dyrt. Jag skulle då vilja hävda attmot de administrativa kostnaderna står rättvisedraget,som jag tog upp tidigare.Vad gäller umgängesresorna är det alldeles riktigtatt samarbetsavtalet, som vi enades om i utskottet påinitiativ av - jag säger det igen trots att AgneHansson inte är här - är utomordentligt. Men det löserbara de problem där man kommer överens och inteproblemen för de föräldrar som inte har pengar, därdet inte blir några resor för barnen.Därför skulle jag vilja höra hur ser på just det som lagutskottet har skrivit, sominte vårt utskott har skrivit, nämligen att det iblandkan innebära att barnets intresse av att träffa en föräl-der i vissa fall får underordnas andra intressen. Hurser på den skrivningen?Anf. 152 ()replik:Herr talman! Det är riktigt att de administrativaaspekterna inte förändras om man ändrar kalender-dygnsberäkningen. Jag uttryckte mig säkert dåligt omdet. Men det är ändå så att det är diskussionerna överhuvud taget om att ha den här typen av avdrag som vivill komma ifrån. Vi har i utskottet haft någon formav samsyn om att det här skulle kunna vara, som UllaHoffmann säger, en väg för att finna en bättre lösningpå hur man utformar umgängesavdraget, så att det kanbli tydligare om det är ett umgänge eller inte.När det sedan gäller resorna vill jag säga att viefter de mycket viktiga påpekandena i vänstermotio-nen var väldigt klara över att det är ett problem omden ena parten inte kan bidra. Vi tyckte att det varviktigt att vi markerade det i vårt yttrande.Vad vi i övrigt har sagt är att vi inte anser attvi har ekonomiska medel att lägga på umgängesresor-na.Det kanske finns skäl för mig att också säga att jagtycker att det är synd att vi inte i vänstermotionen fåren närmare redogörelse för hur utformningen är tänkt.Det är klart att man som parti måste ha möjlighetenatt vara något vag när man antyder en ny modell.Jag kan också se problem med att generellt sägaatt de fria resorna skall inkomstprövas.