prot · GL09111 · 1998-05-25 00:00:00 — Men om en sådan samtidigtinnebär att det i praktiken blir svårt att driva stränganationella krav och att de länder som går före helatiden riskerar att ifrågasättas för brott mot varornasfria rörlighet, då kan man fundera över om Sverigehar vunnit så mycket på denna gemensamma jord-brukspolitik.En brist i propositionen tycker jag är att regering-en inte redovisar de nackdelar som faktiskt finns meden gemensam marknad av EU:s storlek, t.ex. när detgäller risker för spridning av smitta och djursjukdo-mar, bl.a. när det gäller de ökande transporterna avlevande djur. Just när det gäller salmonellasmittat kötthar vi ju sett hur svårt det är att i praktiken ha stränga-re krav på livsmedel i ett land när marknaden är öp-pen och gränskontroller är förbjudna. Därför anser vii att frågan om behovet av en gemen-sam politik på jordbruksområdet inte kan vila på grundkoncept utan att utgångspunktenmåste vara om de mål som ställs upp och de medelsom föreslås kräver en gemensam politik. Därför harvi krävt att regeringen skall analysera vilka delar sombör lyftas ur den gemensamma politiken och i ställetligga på nationell nivå. Regeringen bör också ta ini-tiativ till en diskussion inom EU om vad som menasmed en hållbar jordbrukspolitik, så att man får enordentlig diskussion om detta, eftersom det i framti-den kommer att bli en viktig konkurrensfördel omman klarar av att lösa detta problem.När man skall diskutera hur en ny jordbrukspolitikskall se ut, delar vi i grunden regeringens bedömningatt man måste förändra den europeiska jordbrukspoli-tiken. Men den omställningen får inte ske till priset avatt man måste lägga ned jordbruksproduktion i vissadelar av unionen. Vi tycker att det är viktigt att mananvänder den tillgängliga jordbruksmarken och även behåller lokaliseringen av primärproduktionoch livsmedelsförsörjning på nuvarande nivå. Det ärockså viktigt att jordbruket är ekologiskt uthålligt ochatt det finns ett försörjningsmål. Det har litet grandförsvunnit i diskussionen om nödvändigheten av av-reglering, export och annat.Särskilt i ett läge då stora delar av det svenskajordbruket, framför allt små- och medelstora jordbrukmed mjölk- och animalieproduktion, har lönsamhets-problem måste omställningen ske med inriktningen skall utnyttja de fördelar som finns i den svenskalivsmedelsproduktionen.Det är bra att den är pådrivan-de i omställningen. Men det får inte ske på bekostnadav svenskt jordbruk och svensk livsmedelsproduktion.Vi delar också i stort sett regeringens övergripan-de mål för jordbruks- och livsmedelspolitiken såsomde uttrycks i propositionen. Det är också bra att rege-ringen har lagt till förslaget om att jordbrukspolitikenskall bidra till global livsmedelssäkerhet.Men när vi i utredningen gick igenomdessa frågor hade vi också några delmål som vi tyckerär viktiga att lyfta fram. Vi sade att jordbrukspolitikenskall bedrivas på ett sådant sätt att den syftar till attproduktion, förädling och distribution skall bedrivaspå ett sådant sätt att den biologiska mångfalden beva-ras och främjas, att kulturmiljöer bevaras, att ett vari-erat odlingslandskap främjas, att miljöbelastningenminimeras, att animalieproduktionen sker med högtställda djurskyddskrav, att en regional balans och enlevande landsbygd främjas och att ett internationelltkonkurrenskraftigt jordbruk inom EU främjas.Jag tycker att det var bra att vi var överens omdessa delmål i . Men jag sak-nar dem faktiskt i regeringens proposition. Det gör attdessa övergripande mål blir mycket svagare än vad deannars skulle ha varit.Beträffande kravet på ett brett och varierat utbudav säkra livsmedel till skäliga priser, anser jag inte attdet finns något självklart samband mellan att man tarbort och avreglerar gränsskyddet och ett brett ochvarierat utbud.Det finns också en naiv syn i propositionen påkonsumenternas makt. Det är självklart mycket bra attkonsumentperspektivet lyfts fram. Det är också viktigtmed ökad kunskap i konsumentledet. Men livsmedels-industrin och stora delar av primärproduktionen do-mineras av stora transnationella bolag. Konsu-menterna är i själva verket mycket mer i händerna pådet internationella kapitalet som också har den härkontrollen över livsmedelsproduktionen. Det är intekonsumenterna som har frågat efter genmodifieradelivsmedel eller kött från djur som behandlas medhormoner och antibiotika. Det är inte heller konsu-menterna som har efterfrågat livsmedel med allergi-och cancerframkallande tillsatser. Detta säger jag baradärför att det visar hur svårt det är att både ha enavreglerad marknad och en stor tilltro till konsumen-ternas krav. Det är inte lätt att klara ut detta.Mot bakgrund av detta har vi krävt att det tillsman har säkra livsmedel skall vara möjligt för ettenskilt land att temporärt eller permanent införagränskontroller för att kontrollera att de bestämmelsersom man har fastställt efterlevs. Detta har vi redovisati reservation 3 som jag yrkar bifall till.När det gäller djurhänsynen inom jordbrukspoliti-ken räcker det inte att man har skrivit in detta litetbättre i Amsterdamfördraget. Problemet är att maninte tar hänsyn till djurskyddsaspekterna inom EU:sskilda marknadsordningar. Detta finns utvecklat i engemensam reservation från och Miljö-partiet.Inte heller när det gäller en hållbar jordbruks- ochlivsmedelsproduktion kan man säga att bara det fak-tum att man tar bort EU:s marknadsordningar löseralla problem. Det finns ingen automatisk kopplingmellan konkurrenskraftiga företag och en avregleradjordbrukspolitik å ena sidan och en hållbar jordbruks-och livsmedelsproduktion å den andra sidan.Utgångspunkten för livsmedelsproduktionen måsteju i första hand vara att tillgodose konsumenternasbehov av säkra livsmedel, dvs. försörjningsmålet.Jag tycker att man saknar insikt i att stora delar avlivsmedelsproduktionen kan och bör produceras fören regional marknad. Det finns ju inget egenvärde iatt transportera livsmedel kors och tvärs genom Euro-pa. Man kan lätt få intrycket att den fria handeln äröverordnad den regionala försörjningen av livsmedel.Det tycker vi inte är riktigt rätt. Vi har utvecklat dettai reservation 19 som jag också yrkar bifall till.Slutligen vill jag kortfattat säga något om Agen-da 2000. Den har ju inte varit föremål för diskussion ipropositionen. Därför har jag utelämnat den i mittanförande. Men vi har ett yrkande, nämligen att vitycker att regeringen borde återkomma med skrivelserårligen om hur arbetet går inom ramen för EU:s jord-brukspolitik. Detta har vi inte fått stöd för. Jag skullevilja ställa en fråga till men kanskeockså till jordbruksministern om det inte är ett ganskarimligt krav att regeringen presenterar enskrivelse i vilken den redovisar vad som har hänt,eftersom det är så svårt i dagens system att få en or-dentlig uppföljning och inblick i vad som händerinom EU:s jordbrukspolitik.Anf. 4 () re-plik:Fru talman! hade uppenbarli-gen litet bekymmer med det resonemang om avregle-ring som jag förde. Det kanske inte är så konstigteftersom det är krångligt i sig. Vad jag försökte sägavar att väldigt många använder just avreglering påolika sätt och menar helt olika saker. Om man skalltala om avreglering i det mer nationalekonomiskaperspektivet innebär det minskade politiska beslut ochen ökad betydelse för marknadens styrsystem. Det ären sak för sig.Man använder sig ofta av detta också när man ta-lar om att man skall minska byråkratin och regelver-ken och göra regelverken enklare. Även där är detfråga om en avreglering men det rör sig om två heltolika saker. Det ena utesluter dock inte det andra, utanman kan driva detta med en avreglering i det nationa-lekonomiska perspektivet som byråkratinminskas i regelverken.Vad jag velat säga är att jag inte tror att markna-den klarar alla mål som vi har satt upp. Jag är alltsåinte för en absolut avreglering men minskat krångelmåste det bli.Anf. 5 () replik:Fru talman! Faktum är att det nog finns många be-röringspunkter mellan och Vänsterpartietssyn på jordbrukets utveckling. Det finns dock enviktig skillnad. När man i talar om avregle-ring säger man alltid att det inte skall ske nu och attdet inte skall ske på ett sådant sätt att bönderna drab-bas av det. Det skall alltså ske i framti-den. Vi däremot har vågat ta diskussionen. Vi inser attdet behövs en förändring av jordbrukspolitiken i ettEU-perspektiv. EU har ju ett så genomreglerat systemvad gäller jordbrukspolitiken. Detta kommer själv-klart också att drabba svenska bönder.Den inriktning som vi i vill sehandlar om att få en annan fördelning inom såatt jordbruket i hela landet kan gynnas. Det gällerockså de små och medelstora jordbruken. Därmedskulle en motsvarande utveckling gynnas inom EU.På det sättet skulle en mängd nya jobb skapas. Detmycket avregleringsvänliga, kanske marknadseko-nomiska, synsätt som omhuldar i andra sam-manhang innebär dock ett hot mot den sortens jord-bruk som vi vill företräda.Anf. 6 () re-plik:Fru talman! Vilken politik vi från marknadssyn-punkt för är nog något som vi själva vill forma. Detbestäms alltså inte av vad anser att viskall göra. politik på det området präglas aven viss skepsis till att marknaden klarar alla de målsom vi sätter upp. Marknadskrafterna är viktiga ochnyttiga men man skall inte styras av dem.När det gäller den jordbrukspolitik som vi här ta-lar om skall vi se till att ett system skapas som blir braför det som vi jobbar med. Det gäller alltså att över-allt i , ja, i hela , kunna bedriva jord-bruk. För detta behövs rimliga förutsättningar. Då fårinte de förändringar som sker gå för snabbt, utan manmåste få tid på sig. Jag tror att framlagda förslag iAgenda 2000 skapar förutsättningar för det om vibara får det att fungera på ett bra sätt. Det finns jusaker som måste ändras. Vi i referensgruppen skall setill att det görs.Om jag hörde rätt sade litet se-nare i sitt anförande här från talarstolen samma saksom hon beskyller mig för att säga, nämligen att desvenska bönderna inte skall drabbas. säger ju ungefär så här: Vi skall göra förändringarav EU:s jordbrukspolitik men det får inte innebära attvi inte odlar den svenska åkerjorden. Det är väl unge-fär samma sak.Anf. 7 () replik:Fru talman! Jag har alls inte för avsikt att försökastyra syn på marknadspolitiken. Den sakenfår ni själva klara av.Vad det handlar om är att EU:s jordbrukspolitikkommer att vara en omöjlighet . Vi måstealltså förändra den. Då är frågan hur vi skall förändraden. Ett sätt är att vi minskar på stöden. Vidare måstevi förändra fördelningen av stöden och avvecklamarknadsordningarna. Det handlar alltså om de för-delningspolitiskt mest orättvisa stöden eftersom de iförsta hand går till de stora spannmålsproducenterna.Det är inte en riktig fördelningspolitik.Den fördelning som vi i vill se -jag tror faktiskt att det finns flera beröringspunkteroch att det snarare är en fråga om tid när det gällersättet att genomföra detta - handlar om att vi skallutveckla jordbruksnäringen både i och i övri-ga EU. kommer vi att behöva all jord-bruksmark för livsmedelsproduktion. Det land ellerden grupp av länder som snabbast klarar av en om-ställning för att få ett hållbart jordbruk kommer att haen stor konkurrensfördel i ett internationellt perspek-tiv och kunna visa vägen för hur en global livsmedels-försörjning på lång sikt kan tryggas.Anf. 8 ():Fru talman! Det är mycket viktiga frågor som vidiskuterar här . Egentligenskulle det vara intressant om kammaren var full avmänniskor som lyssnade på vad som sägs i dessalivsviktiga frågor.Matproduktionen berör ju inte bara oss, utan denberör hela världen. Vad vi här gör berör också värl-den. Vårt ansvar är viktigt i ett internationellt sam-manhang. Vi kan ju se att hotet mot produktionen avmat i världen består. På många ställen finns det intelängre färskt vatten och på många ställen kan man seatt grundvattnet sjunker på grund av en alltför intensivkonstbevattning. På andra ställen kan man se att jor-den urlakas, eller saltas. Det gör att möjligheterna tillskördar minskar. Denna fråga är alltså på intet sättlöst internationellt sett. Många människor svälter, somtidigare sagts här.Vi kan också se att en hel del bönder i många fat-tiga länder köps upp av stora internationella företag,ofta kemikalieföretag, som man kontraktsodlar för. Ivissa fall handlar det om genmanipulerade livsmedel.Detta hotar inte bara bondens självständighet utanockså den biologiska mångfald som ofta är en förut-sättning för att man skall klara av att få säkra skördar.Det gäller många olika områden. Vi kan ju se att äventidigare försök att på ett enkelt sätt lösa dessa svårafrågor har visat på att det här inte är möjligt. Även härtror jag att en mångfald måste till för att vi i framtidenskall kunna få säkra livsmedel för alla människor.Jag går över till den svenska situationen. ISverige finns det många bönder som är mycket be-svikna på medlemskapet i EU. Man hade fått löftenom att detta skulle innebära ökad lönsamhet. Manskulle få mera i bidrag och det skulle finnas möjlighe-ter till export. Mockbönderna gick ju efter EU-folkomröstningen ut och sade att det var de som hadesett till att kom med i EU.I dag är glädjen inte lika stor som då. Man kan seatt lönsamheten har sjunkit rejält, framför allt för demsom producerar mjölk och kött. Det är många som lägger av med produktionen därför att de pågrund av för liten lönsamhet inte klarar av att fortsättamed den. Detta gäller framför allt små och medelstoragårdar. Denna utveckling i är verkligen be-klaglig och måste vändas.Det här med export var inte så lätt. Alla människortycks tro att maten i det egna landet är den absolutbästa maten. Det är svårt att slå sig in på livsmedels-försäljningsområdet i andra länder. Även de svenskabönderna har fått betala ett pris för galna ko-sjukan.Också här har människor slutat äta nötkött därför attgalna ko-sjukan har skrämt dem för den produktionsom finns - för den storskaliga produktionen,som också har en baksida.Finns det då något glädjande i vad som har skett?Ja, vi kan se att efterfrågan på ekologiskt odlade livs-medel, Kravlivsmedel, ökar. Vi kan ocksåse att det finns en lönsamhet som är bättre i den pro-duktionsformen jämfört med hur det är i det konven-tionella lantbruket. Detta är glädjande. Det är förvå-nande att inte fler bönder ställer om till ekolo-gisk produktion. Man har ju sagt att man skallställa om i den takt som efterfrågan ökar. ökarefterfrågan faktiskt mer än tillgången. Jag håller inteför uteslutet att det inte dröjer så länge förrän vi får seen import till av ekologiskt odlade livsmedelfrån andra länder, t.ex. från . Där satsar manbetydligt mera på detta, framför allt i marknadsfö-ringspengar, än vad svenska staten gör.Vi i tycker att det här är bra och me-nar att det ekologiskt långsiktigt hållbara också måstevara det ekonomiskt lönsamma. Så är det också iSverige. Jag var med när man i en LRF-debatt gjordejämförelser. De konventionella bönderna påstod att detjänade . De ekologiska bönderna an-såg att de tjänade . Det är inga högakrontal men det visar att det finns en större ekonomiskbärkraft i det ekologiska lantbruket.Detta är viktigt också för den biologiska mångfal-den, som vi kan se håller på att slås ut. Jag har gångpå gång tagit upp den frågan i olika debatter. De artersom är beroende av åkerlandskapet tycks , är jagpå vippen att säga, gå döden till mötes - förbju-de! I varje fall minskar de dramatiskt i antal. harvi bara kvar hälften av tofsviporna och stararna -jämfört med hur det var . En fjärdedelav alla lärkor är nu borta. På många områden är detfråga om ännu större minskningar. Detta beror natur-ligtvis på någonting. En ekologisk lantbrukare brukarsäga att det dröjer . Sedan kommer mångfal-den tillbaka.Jag tror att det är helt klart att det handlar om gif-ter i jordbruket, att man slår sönder ekologiska nä-ringsvävar. Det innebär att t.ex. insekter försvinner,och då finns det inte så mycket kvar för fåglar att födaupp sina ungar på.Vad vi kan se i är att många bönderär mycket besvikna. Det tar sig uttryck i t.ex. en , som bedrivs och där man talar om attsvenska bönder har en ryggsäck. Det är en mycketsorglig diskussion. Jag tror att det blir oerhört svårtför det svenska konventionella lantbruket att behållasin trovärdighet om man å ena sidan säger sig vara påväg mot ett av världens renaste lantbruk och å andrasidan vill ta bort miljöavgifter på bekämpningsmedel,konstgödsel och diesel. Att bevara den trovärdighetenblir ett konststycke som nog ingen klarar av.När det gäller stöden kan jag säga att de numerautnyttjas till fullo i statsbudgeten men inte i verklighe-ten. Av de areal-, djur- och miljöstöd som finns är det1,3 miljarder som aldrig plockas ut, som inte "hittarhem" till bönderna. Det är ett stort problem, som jaganser att LRF och bönderna borde ta tag i. Det kan del bero på att reglerna är så krångliga, men detkan också finnas andra anledningar.Jag hade önskat att Björks utredning hade tittat pådetta. Differensen mellan hur mycket som plockas utoch vad som anslås i budgeten är betydligt större ändet andra man diskuterar, nämligen miljöavgifterna påkonstgödsel, bekämpningsmedel och diesel.Jag tror att vi i riksdag är överens om attvi måste hitta en förändring av EU:s gemensammajordbrukspolitik. Just det faktum att man inte utnyttjarhela den möjlighet som finns i det svenska stödetvisar att det är krångligt och komplicerat. Jag avundasinte bönderna när de skall försöka ta sig igenom re-gelverket inte bara för miljöstödet utan även för kul-turmiljöstödet. Det är nästintill omöjligt att hitta rätt iden . Jag tror alltså att vi är överens om attdet behövs en förenkling.Världsnaturfonden, WWF, har lagt fram ett för-slag om hur det svenska miljöstödet skulle kunnaförändras. Om man räknar på Björks utredning kanman se att det finns 26 000 heltidsanställda bönderoch 51 000 som jobbar upp till deltid. Om man räknarom det till heltider kan man se att den svenske ge-nomsnittsbonden får iersättning eller stöd från den gemensamma potten,som är dels från EU, dels nationella pengar. Det är enganska hög siffra. Det är ungefär vad en lärare i Sve-rige har i lön . Men de här pengarna kommer juatt hanteras på ett annat sätt, eftersom de skall in irörelsen.Tyvärr fördelas inte stöden rakt av, utan det ärframför allt de stora spannmålsgårdarna, med mycketspannmål, som får den största delen av stöden. Detinnebär att de små och medelstora gårdarna, framförallt med kött- och mjölkproduktion, inte alls får dendel av stöden som de skulle behöva. Vi kan också seatt det är de gårdarna som har de största lönsamhets-problemen.Det är också mycket märkligt att tänka sig ett sys-tem där det finns ett garanterat minimipris för allavaror som produceras. Det är egentligen den endasektorn där man kan tänka sig detta. Skulle ni kunnatänka er att hade ett interventionspris för Vol-vobilar, dvs. att om priset sjunker på marknaden ga-ranterar staten ett lägsta pris? Det ter sig litet märk-ligt. är det så här det är i jordbrukssektorn.Det är också underligt när vi ser att med export-stöd får många jordbrukare i mycket svårtatt komma i gång med ett nationellt lantbruk, därföratt med exportstöd kan bönder från EU sälja sinaprodukter så billigt att ingen bonde i kankonkurrera med det. Det är också en mycket underligbaksida av EU:s jordbrukspolitik.Vad vill då ? Ja, för oss finns det ettpar ledstjärnor. Först och främst vill vi avbyråkratise-ra EU:s jordbrukspolitik. Det är befängt när ökar antalet anställda från 250 före EU-inträdet till 600 . Den byråkratiseringen villingen ha, och vi måste driva på så att EU avbyråkrati-seras. Det kan inte vara nödvändigt med dennasnårskog av regler, denna kontroll med stämplarframlänges och baklänges på dokument som skallfraktas hit och dit. Det måste gå att hitta ett enklaresystem.Djur- och miljöaspekterna är naturligtvis oerhörtviktiga för oss. I den förändring som skall till måste visätta miljö- och djurskydd i första rummet, se till attvi får ett långsiktigt hållbart lantbruk, se till att sparavår miljö men också se till att vi får ett djurskydd värtnamnet. Det som sker med ökande transporterav djur är inte acceptabelt. Djur som föds i norraEuropa fraktas till och slaktas i södraEuropa. Det kan vi inte acceptera.För oss är det också mycket viktigt att den reformsom kommer till gör det möjligt attbedriva jordbruk i hela . Det är inte allomgivet att vi i , i utkanten av , med ett heltannat klimat än de flesta andra länder, kommer attkunna driva jordbruk om vi inte har det för ögonenhela tiden. Det kommer alltid att krävas en specielltyp av stöd för att man skall kunna bedriva jordbruketi norra eller att stöden omfördelas på ett så-dant sätt att vi kan se till att den här produktionenfinns kvar.Vi menar också att marknaden aldrig kommer attlösa de här problemen i sig. Marknaden tar inga mil-jöhänsyn. Marknaden kan inte lösa djurskyddsfrågor-na. Marknaden kan vara ganska rå. En total avregle-ring, där WTO driver fram sådana regler att vi får enimport av t.ex. amerikanska livsmedel i stor utsträck-ning, skulle kunna sänka miljökraven och djurskydds-kraven rejält inom EU, t.o.m. långt under vad som gäller i EU. I vissa fall är djurskyddskraven näst-intill obefintliga i många andra länder. Det får inte bliså att vi avreglerar på ett sådant sätt att den som harde lägsta kraven blir norm. Det gäller alltså att se tillatt miljökrav och djurskyddskrav finns kvar även iden internationella handeln och inte ses som handels-hinder.Vi menar från sida att ett jordbruksom är beroende av konstgödsel och bekämpnings-medel och kanske i viss mån genteknik inte är lång-siktigt hållbart. Det leder in i en återvändsgränd ochger oss inte säkra livsmedel för framtiden.Förutsättningen för att vi långsiktigt skall ha säkralivsmedel är att vi har ett jordbruk baserat på vadnaturen klarar av, ett ekologiskt lantbruk, som ser tillatt vi har levande jordar även för framtiden och ser tillatt vi inte använder de gifter som vi använder i dag.Det är gifter som naturligtvis inte bara dödar det somde skall döda utan också har effekter på andra levandeorganismer.Vi kan också se att det intensiva jordbruket, detstorskaliga jordbruket, har baksidor. Galna ko-sjukanär en sådan baksida, men även EHEC, som kom-mer, kan vara en annan sådan baksida. Om man driverdjur och även växter för hårt klarar man inte av det.Om man har ett lönsamhetskrav som innebär att detenda man kan ta ut det på är just miljö och djur,kommer inte djuren och miljön att klara av det utanatt ta skada. Vi menar att ett sådant lantbruk inte ärlångsiktigt ekologiskt hållbart.Till detta betänkande har vi en mängd reservatio-ner, och jag tänker kommentera några av dem.Vi har diskuterat djurskyddet här i riksdagenskammare . Vi menar att om det skall blinågot tryck på det måste djurskyddet föras in i Rom-fördraget. I artikel 39 borde det stå att djurskyddetskall tillförsäkras alla, även lantbrukets djur. Vi hardär reservation 4, som jag yrkar bifall till.Vi har en motion där vi tar upp en sak som kanskekommer litet utanför ämnet, men eftersom den harbehandlats i detta betänkande vill jag kommenteraden. I har vi ett mål att av produktionenskall vara ekologiskt odlat. Det får inte vara ett slut-mål, utan det skall vara ett delmål. Vi anser att detekologiska lantbruket inte skall bli en nisch utan skallvara någonting som finns i landet.Även äggproduktionen bör vara ekologisk. Vi hardärför velat få in ett delmål som säger att avantalet värphöns i landet skall klara kraven för eko-logisk äggproduktion . Jag är förvånad överatt målet bara skall gälla växtodlingen. Vi har inte fåttgehör för det här och har därför en reservation, som vinaturligtvis står bakom men som jag inte yrkar bifalltill.Jag vill yrka bifall till reservation 20, där vi tarupp det sätt på vilket vi vill utveckla EU:s jordbruks-politik. Vi är glada att vi får en grupp där vi kan dis-kutera Agenda 2000, som vi menar inte löser mångaav de problem som vi vill lösa, framför allt inte byrå-kratiseringen.Men den innehåller ändå vissa delar som vi tyckerär bra.