prot · GM0930 · 1998-12-07 00:00:00 — Jag anser att vimåste verka brett och på djupet för att kunna kommaåt den här typen av problem som i grunden har medvärderingar att göra och som är ett hinder för denfortsatta utvecklingen mot jämställdhet mellan flickoroch pojkar och kvinnor och män.Till att börja med kommer jag att tillsammansmed mina kolleger på Justitie-, Social-, Utbildnings-och Kulturdepartementen kartlägga de insatser somgjorts inom de olika områdena. Sedan kommer jag attta ställning till vad som ytterligare bör göras.Av skolministerns tidigare lämnade interpella-tionssvar har framgått att bestämmelserna mot mobb-ning och andra kränkande handlingar ärtydliga och klara i såväl skollag som läroplaner. Detär således inte i själva regelverket som bristernafinns, snarare i tillämpningen av dessa regler i sko-lorna.Det är viktigt att båda föräldrarna tar sitt ansvarför flickorna och pojkarna under uppväxtåren. För attstödja föräldrarna i detta tillsatte regeringen , som hade i uppgift attkartlägga, beskriva och analysera verksamheter medföräldrautbildning och föräldrastöd. Utredningenlämnade betänkandet Stöd i föräldraskapet. Det harnu remissbehandlats, och regeringen planerar en pro-position under våren 1999.Jag anser att vi måste verka på bred front. Därförär det mycket glädjande att det finns rörelser där mänaktivt motarbetar andra mäns våld mot kvinnor, t.ex.Manligt nätverk mot mäns våld, som har ett partusen medlemmar, och , som genomförde sin första kampanj i Sverige.White Ribbon är en rörelse som startade i ibörjan av 90-talet, där en handfull män lyckadesetablera en symbol, ett litet vitt band synligt fästat påklädseln, för att markera erkännandet av problemetoch avståndstagande från våldet. Här har t.ex. riksda-gens manliga ledamöter möjlighet att medverka idenna utomordentligt betydelsefulla opinionsbild-ning. Ungdomar behöver bra förebilder, och där haralla vuxna möjlighet att göra sin insats.Anf. 19 (m):Fru talman! Jag får först tacka för svaret, men föratt vara rakt på sak: Det lät bättre i TV. Det är uppen-bart att uttalandena där mest var ett uttryck för stun-dens ingivelse. Men det behöver inte vara fel för det.Bakgrunden till min interpellation var att jäm-ställdhetsministern med anledning av flera allvarligagruppvåldtäkter m.m. besökte . I sambandmed besöket och i flera intervjuer sades det att rege-ringen har planer på en landsomfattande kampanj föratt påverka attityderna. Det väckte min nyfikenhet,eftersom jag delar uppfattningen att någonting måstegöras.De händelser som man har anmält i ärupprörande, även om någon anmälan tagits tillbaka.Det är nödvändigt att fråga sig om övergrepp är en-staka exempel eller uttryck för en mer allmän inställ-ning bland unga. Rapporter om ett rått och sexistisktspråkbruk m.m. liksom att många ungdomar rentpsykiskt mår väldigt dåligt måste vi ta på allvar.Om man skall ha en statlig kampanj krävs natur-ligtvis att den har ett ordentligt gediget underlag isakfrågorna och en bestämd målformulering. Det harregeringen inte. säger statsrådet dessutom att honinte tror att en kampanj kan lösa problemet. Det trorväl egentligen ingen.Det finns således inget underlag för den kampanjman talade om eller några planer för hur en beredningav en sådan skall gå till. Vad jag förstått av svaret äratt fyra statsråd skall tala med varandra om vad somhittills är gjort för att sedan ta ställning till en fort-sättning. Därför skulle jag vilja fråga när den kartläggningen kommer att vara färdig.Min andra fråga gällde hur föräldrars ansvar förbarnens fostrans skall kunna markeras bättre. Där ärstatsrådet konkret. Hon hänvisar till en proposition ivår om . Jag skall medväldigt stort intresse vänta på den.Jag är övertygad om att föräldrar måste stärkasoch bli mer medvetna i sitt föräldraansvar om ungamänniskor bl.a. skall kunna skaffa sig en sund syn isex- och samlevnadsfrågor.Jämställdhetsministern, som själv har en bakgrundsom lärare, inser förstås att skolan inte ensam kanklara dessa uppgifter. Det är för övrigt uppenbart närman ser sig omkring. Jag tror däremot att skolan ochhemmen måste samverka och ha ett förtroende förvarandra.Man blir då allvarligt bekymrad och upprörd närman läser uttalanden av typen att det skall visas porr-film i skolan. Jag tror inte att skolministern sade såegentligen, men det var vad tidningen skrev. Det ärett väldigt stort problem.Risken är att man ger intryck av att sex- ochsamlevnadsundervisning är något annat än vad detskall vara. Skolans huvuduppgift när det gäller sex-och samlevnadsundervisning måste vara att stå försaklighet och positiva värderingar.Unga människor får alldeles för många in-tryck som visar på att sexualitet skulle handla omtävling, våld och elitgymnastik och väldigt lite omnärhet, ömhet och respekt för varandra. Jag tror attskolan har en uppgift här.Men det är också så att ungdomar drar på sigkönssjukdomar och annat. Det har blivit ett allvarligtbekymmer i skolhälsovården. Därför måste man ock-så ha en saklighet med i undervisningen.Så här i den första vändan skulle jag vilja säga attskolan inte löser den uppgiften bra. Jag tror inte attdet är så, men ingen kan svara på vad som gäller. Vivet inte om ungdomar får den sex- och samlev-nadsundervisning de har rätt till.Jag har krävt av skolministern att man skall ta itumed det här. har vi nya regleri läroplanerna. Vi vet faktiskt inte om eleverna fården grundundervisning de har rätt till. Jag tror att manskall börja där.Anf. 20 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag vet inte vilka av mina uttalanden iTV som syftar på som lät bättre än detjag säger . Men vad jag sade där var att innan vigör någon sådan här kampanj - som för övrigt var ettönskemål från dem som arbetade på fältet med de härfrågorna, nämligen socialarbetarna och politikerna iSödertälje - måste vi få ett underlag och veta vad somredan nu pågår. Jag menar att man inte skall dra igång en kampanj för kampanjens egen skull. Vimåste se vad som pågår i och vad vibehöver komplettera med. Det sade jag redan då, ochdet håller jag fast vid.Det är det underlaget som vi nu tar fram. Det görvi genom att vi har en statssekreterargrupp med stats-sekreterare från de departement som jag nämnde imitt första inlägg som gör en genomgång av vad somgörs. Den sammanställningen blir klar nu före jul.Någon gång är vi redo att se efter om vikan hitta något ytterligare.Det är självfallet så att en kampanj inte kan lösadetta, som jag sade. Här handlar det om djupa ochgrundläggande värderingar som måste förändras. Menibland, när det händer sådana här saker och när mantycker att det ändå har gått för långt, måste man mar-kera genom att göra ett nedslag här och och görat.ex. Men det är ändå i det kortsiktigaperspektivet. Det långsiktiga handlar om någontinghelt annat.Det handlar t.ex. om hur vi skall få mycket småpojkar och flickor att förändra sina väldigt traditio-nella pojk- och flickroller. Där spelar inte bara sko-lan, och föräldrarna naturligtvis, en strategisk rollutan förskolan är också oerhört viktig. Där pågår detmånga intressanta försök runt om i landet där manförsöker få små pojkar och små flickor att sprängasina traditionella roller. Vad jag förstår har man upp-nått ganska positiva och mycket intressanta resultat.Sedan delar jag uppfattningen att skolan inte kanklara detta ensam. Det har jag aldrig sagt heller. Detframgår av svaret att skolan skall samarbeta medföräldrarna. Men skolan kan inte frånta sig sitt ansvar.Skolan har ett ansvar utöver det väldigt strikta läran-det.Skolan har också ett ansvar, och där tyckte jagändå att vi var överens, att förmedla det som BeatriceAsk kallar för positiva värderingar. Det handlar alltsåom en värdering som stämmer överens med den somdet civila samhället står för. Den stämmer inte över-ens med de värderingar som präglar de förhållandevisfå unga pojkar som misshandlar och våldtar ungaflickor.Jag delar alltså uppfattningen att skolan skall för-medla dessa positiva värderingar och dessutom för-medla saklighet. kan det kanske vara svårt att fådetta att gå ihop. Det är ju två skilda saker. Saklighetär det mer rent medicinska och tekniska om hur vi serut och vad som händer om vi gör si eller så. De positiva värderingarna är präglade avjust en värdering, och de kan aldrig vara sakliga.Svaret på frågan är att statssekreterargruppen job-bar. Den skall vara klar . efter julhar vi det underlag som vi behöver. Jag kan inte ståhär och tala om vilket underlag det är, eftersomdet inte är framme . Jag tror att man måste arbetaså, för att inte göra ett dubbelarbete och inte göra enkampanj för dess egen skull.Anf. 21 (m):Fru talman! Låt mig inledningsvis säga att jag intetror att och jag har olika uppfatt-ningar, men man måste ju reda ut vad som sägs. Jaglyssnade noga på flera intervjuer, och man klipperoch klistrar ju i TV också. Det intryck man fick varatt här var det en kampanj som var fix och färdig, ochså är det då inte. Det är väl bra att man arbetar såskyndsamt på statssekreterarnivå för att få fram kun-skaper om vad som är gjort och vad som inte är gjort.När det gäller sex- och samlevnadsundervisningeni skolan är det så att vi behöver ett bättre och mergediget underlag om vad som faktiskt händer. Det ärpå tok för många broschyrer och för många allmännauttalanden. Det är för lite av kontroll och uppföljningav det som är den minsta gemensamma nämnaren.Jag är angelägen om att alla elever i den svenskaskolan faktiskt får del av sex- och samlevnadsunder-visningen. Det är här detta med föräldrarna kommerin. Skolan möter ju elever och människor från allaolika religioner och kulturer. I de här frågorna, som jumånga gånger är väldigt känsloladdade, är det mycketlätt att stöta ifrån sig en och annan. Jag tänker inteminst på många flickor med invandrarbakgrund. Debefinner sig i en mycket känslig situation där detsvenska samhället och familjernas attityder ofta ba-lanserar på en mycket liten gemensam nämnare.Här tror jag att det är mycket viktigt att vinnläggasig om respekt och allsidighet för att de som behöverde kunskaper och värderingar skolan skall förmedlaockså får del av dem. Det är därför jag tycker att manskall vara mycket omsorgsfull med de signaler manskickar ut.Här har jag ingenting att erinra mot vad MargaretaWinberg har sagt. Jag är mer irriterad över att medi-erna försöker ta så snabba grepp när de skall beskrivade här frågorna. senast var jag också utmålad somväldigt pryd, eftersom jag inte tyckte att porrfilm varkul. Men jag tycker inte det. Jag tycker att det är rättäckligt, och det tycker jag att man skall få säga. Jaghar ingenting emot att man diskuterar och sakligtanalyserar pornografi, men jag tror att det är farligt attsäga att det är en generell undervisningsform. Då trorjag att man stöter ifrån sig många som skulle behövade kunskaper skolan ändå har även på detta område.Sedan är det naturligtvis så att det långsiktigthandlar väldigt mycket om manligt och kvinnligt.Jag vill skicka med jämställdhetsministern att viunder den borgerliga regeringen genomförde en väl-digt bra utredning om manligt och kvinnligt i skolan.Där landade man bl.a. på slutsatsen att man måstearbeta med manligt och kvinnligt som en pedagogiskfråga. Man grundade det på ganska mycket kunskaperom inlärning och om pojkar och flickor och hur deskiljer sig åt.Tyvärr har de socialdemokratiska regeringarnahittills inte gjort särskilt mycket för att följa upp det-ta. Jag tror att det är mycket väsentligt. Det är ju pre-cis som jämställdhetsministern säger. Det finns en heldel bra exempel, men det är en ad hoc-verksamhet.Jag tror att man måste manifestera och slå fast attmanligt och kvinnligt är en pedagogisk fråga just iskolan. Man måste öka medvetenheten om de skillna-der som finns, om vi skall nå resultat.Det här är ett mycket långsiktigt arbete, och manmåste klara både långsiktigheten och detta med attsäga ifrån på skarpen när det har gått för långt. Ochdet har det naturligtvis gjort när det gäller de exempelsom kvällspress och andra älskar att ägna sig åt. Jagtror att vi kan göra både-och. Jag hoppas att detkommer förslag på insatser som vi kan dra lärdom avefter jul.Anf. 22 Jordbruksminister ():Fru talman! Det som görs i skolan är mycket vik-tigt. Det går att göra mycket mer där. Men jag menarändå att skolan har en föregångare i förskolan. Det äroerhört viktigt vad vi gör även där.Det finns forskning som visar att ål-der är vi mer eller mindre fast i de roller som vi harvuxit in i eller uppfostrats in i av tradition och gam-mal vana. Därför är det så ofantligt viktigt att vi haren medveten pedagogik i förskolan. Jag är inte säkerpå att så har varit fallet.De förskolor som jag har varit på hävdar ju mångagånger också detta. Jag var t.ex. uppe i påTittmyrans förskola där man, med förebild från Is-land, har utvecklat en alldeles annorlunda pedagogikdär man i pojk- och flickgrupper verkligen försökeratt träna pojkar och flickor i att spränga sina egnagränser. Flickorna får träna sig i mod och styrka, ochpojkarna får träna sig i empati och saker som har medupplevelse, ljuv musik och sköna saker att göra.Jag tror att det är där vi måste börja. De förskollä-rare som jag mötte hävdade bestämt - det får stå fördem, men jag tycker ändå att det ligger lite i vad desäger - att det inte är fel på hemmen eller barnen,utan på bemötandet som dessa barn får i förskola ochskola. Jag tycker att det är en intressant iakttagelsesom personalen har gjort. Ur detta har de alltså tänktom och skapat en ny pedagogik som tar sikte på mo-det hos flickorna och ömsintheten hos pojkarna. Detär något som vi ju vet finns hos oss alla men som intetillåts att utvecklas på grund av de roller som vi troratt vi måste vara i.På skolans område, precis som på så många andrapolitikområden, driver vi main streaming. Det bety-der att ett kvinno- och mansperspektiv skall genom-syra undervisningen. Jag tror att pedagogiken ävendär måste utvecklas ytterligare.Samtidigt skall vi komma ihåg att det här är ettrelativt nytt sätt att tänka och att driva undervisningpå, så det kommer sannolikt att ta tid. Vi vet väl bådaatt man inte kan pådyvla människor, i det här falletpersonal inom barnomsorg eller grundskola, en åsikt.De måste själva känna att det är rätt för att det skallbli bra när man som lärare eller förskollärare utövarsitt yrke.Slutligen vill jag också säga att jag tror att det ärfarligt att peka ut - jag kände nästan att det - invandrare. Vi måste komma ihåg att deövergrepp som begås i begås av alla grup-per.Anf. 23 (m):Fru talman! Bevare mig väl för den koppling somMargareta varnade för. Det var inte alls mintanke. Tvärtom finns det naturligtvis väldigt mångaolika grupper, både de som har problem och de sominte har problem.Jag tror att det är de allra mest skötsamma somdrar sig för att komma till skolan när man tar itu meddetta på ett alltför tydligt sätt eller skickar felaktigasignaler. Det kunde lika gärna ha handlat om någrabarn från söndagsskolan som hade hållits hemma, sådet behöver inte handla om invandrarungdomar.Men vi vet - och det måste man våga prata om -att kulturkrockar mellan det svenska samhället ochandra religioner ibland får sådana effekter att det ärviktigt att vara varlig med orden och att vinnlägga sigom ömsesidig respekt. Det tror jag att vi måste pratatydligare om än vad vi gör i dag.Vi är helt överens om att det här med pedagogikliksom manligt och kvinnligt i skolan är viktigt, ochdet gäller även i förskolan och de små barnen.Låt mig ändå, eftersom jag klev upp i talarstolen,bara säga något när det gäller de problem som är såuppenbara . Pojkar och flickor far illa i tonårenjust nu på grund av att det händer mycket otrevlighe-ter. De drar på sig sjukdomar och erfarenheter som deinte har någon glädje av. Då tror jag att vi som vuxnamåste sätta gränser och våga säga nej. Allting är inteacceptabelt. På den här punkten behövs det väldigtmycket, och jag hoppas på den proposition i vår somskall beröra föräldrautbildning.Men jag tror också att signalerna från oss politikermåste vara att man som förälder tar reda på var ung-arna är . Det kan inte vara rimligt att deär ute nätterna igenom. Man bör som förälder ocksåha ett ansvar för att veta var barnen är och med vem.Annars hamnar de väldigt lätt i situationer som ärallvarliga. Det här ligger också i det som är vår upp-gift när det gäller att fostra och att ha omsorg om barnoch ungdomar. Det är väldigt lätt att vi glömmer bortde lite äldre och tuffare ungdomarna, och det får viinte göra.Anf. 24 Jordbruksminister ():Fru talman! Självfallet skall vuxenvärlden vågasätta gränser. Det är möjligt att vuxenvärlden harvarit för dålig på det, på att också våga säga nej.Det gäller också flickor och kvinnor. Det gäller attvåga och få lov att säga nej. Det är ju en del i dendiskussion som har varit.Men jag vill också vända på det hela. Jag anklagarinte för det, men jag känner själv i denhär debatten att det är väldigt lätt att bli lite nymora-listisk när man talar om att säga nej . Dethandlar ju också om att unga kvinnor och kvinnoröver huvud taget skall få tillåtelse att säga ja. Sexua-litet är ju inte bara något som är hemskt och fult. Detär faktiskt en mycket stark drivkraft som är fantastisk,rätt använd så att säga. Och gäller det också att fåtillåtelse att bejaka den. Det är kanske lika viktigtsom det andra.Sedan vill jag bara säga att vi jobbar , förutommed ett underlag till en svensk kampanj, också medatt fokusera mera på mansrollen och mannen. Kvin-norollen har genomgått en oerhört stor förändringunder . Mansrollen har inte genom-gått samma förvandling, och därför är det viktigt attnu titta lite grann på det. Annars kommer vi inteframåt i jämställdhetsarbetet.Därför har jag sagt, och jag kan upprepa det, attmycket mer av fokus från min sida kommer att läggaspå mannen och mansrollen. Jag kommer också att hasärskilda pengar för att understödja sådana projektsom skall stötta mannen i hans omvandling. Jag trornämligen att detta är avgörande för om vi skall kom-ma framåt i den här frågan, som jag tycker är oerhörtviktig.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1998/99:34 om jord-brukssektornAnf. 25 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser vidta för att jordbrukssektornskall få bättre möjligheter och hur jag avser förbättrajämställdhetsvillkoren för de kvinnor inom jordbruks-sektorn som i relation mellan ekonomiskt resultat ocharbetsinsatsens omfattning får en faktisk timlön på trekronor.Jordbrukets lönsamhet påverkas direkt av bl.a. va-riationer i vädret, och årets vädersituation har regio-nalt påverkat lönsamheten negativt. Detta är dockinget unikt för jordbruket. Samma situation råder förandra näringar. Det är dessutom en variation somlantbrukarna är väl medvetna om och som de lärt sigatt leva med.Förutom yttre förhållanden som inte går att kon-trollera påverkas lönsamheten i hög grad av företaga-rens kompetens. LRF-Konsult har visat på den storaskillnad i lönsamhet mellan jordbruksföretag medlikartade förhållanden och produktionsförutsättningarsom inte kan förklaras på annat sätt än genom skill-nader i skicklighet och kompetens. Så t.ex. visar engenomgång av mjölkföretag med en besättningsstor-lek på 41-50 kor att för de av företagen med dehögsta kostnaderna återstod av intäkter-na för löner, räntor och investeringar. För de avföretagen med de lägsta kostnaderna var motsvarandetal , dvs. en mer än dubbelt så stor andel. Upp-gifterna visar tydligt på att lantbrukaren genom sittsätt att driva företaget påtagligt kan påverka den eko-nomiska avkastningen.I regeringsförklaringen anges att ett konkurrens-kraftigt jordbruk är en viktig faktor för att motverkaavfolkningen av landsbygden samt att jordbruketskall ges villkor som är likvärdiga med andra näring-ar. Regeringens politik kommer naturligtvis att ut-formas för att möjliggöra en sådan utveckling.Samtidigt är det viktigt att understryka att rege-ringen inte kan garantera varje enskild företagareslön, vare sig om företagaren är verksam inom jord-bruket eller någon annan näring.Vad gäller andra fråga är detingen nyhet att den kalkylerade timersättningen inomjordbruket är och länge har varit låg. Det är i det härfallet dock ingen skillnad mellan kvinnor och män.Jag är mycket väl medveten om kvinnornas bety-delse för jordbruket och utvecklingen på landsbyg-den. För att jordbruksföretagen skall kunna överlevaär de ofta beroende av kompletterande verksamhet.Det kan röra sig om både verksamhet inom jordbruks-företaget och utanför företaget. Kvinnorna spelar hären central roll och har en avgörande betydelse förbevarandet av en levande landsbygd. Den här utveck-lingen stöds bl.a. genom att kvinnor särskilt uppma-nas att söka pengar för projekt inom ramen för deolika landsbygdsutvecklingsprogrammen.Anf. 26 ():Fru talman! Jag vill tacka jordbruks- och jäm-ställdhetsminister för svaret. Menjag måste säga att jag blev förvånad. Jag har frågatMargareta vilka åtgärder ministern direkttänker vidta för att jordbrukssektorn skall få bättremöjligheter. Jag får förklarat att en orsak är variatio-nerna i vädret och att lantbrukarna har lärt sig levamed det. I så fall måste vädret stadigt ha försämratsfrån 1989 till 1997. Jag skall strax tala om löneut-vecklingen inom jordbrukssektorn . Jaghar då inte tagit med löneutvecklingen för 1998.Margareta svarar vidare att lönsamheteni hög grad påverkas av företagarens kompetens. I detsammanhanget tar ministern stöd av LRF-Konsult.Jag tror inte att det är så att jordbrukets ekonomiskaavkastning så avgörande är beroende av lantbrukarenssätt att driva företaget. I så fall påstår jordbruksmi-nistern att jordbrukarnas kompetens stadigt är sjun-kande. Siffrorna för löneutvecklingen sjunker nämli-gen . Jag tycker att det är ett orättvist på-hopp på jordbrukarna.Jag har bett utredningstjänsten ta fram statistik fören tioårsperiod. Löneutvecklingen för typföretag somutgör ett tvärsnitt av LRF:s medlemmar 1989 till1997 visar för mjölkföretag att intäkterna 1989 gerutrymme för en timlön om . Sedan sjunker den-na år för år till år 1997.Det genomsnittliga mjölkföretaget har 29 mjölk-kor och , och den kalkyleradearbetsinsatsen uppgår till . Dessasiffror är beräknade på 6 000 företag, och intäkternainom mjölkproduktionen omfattar minst två tredje-delar av företagets produktion. De visar också relativtväl utvecklingen i familjejordbruket.Ett annat exempel gäller kombinationsföretag medväxtodling. Jag har ett material avseende 70 ha åker-mark, vilket motsvarar per år.Omkring 2 300 företag ingår i underlaget. Här sjun-ker timlönen stadigt från 1989 till 1997.För 1 500 kombinationsföretag med nötköttspro-duktion med genomsnittligt 25 levererade ungtjuraroch ca 25 ha uppvisar ersättningen för egetarbete och kapital en halvering av resultatet från 1989till 1997. Det har utom för varit stadigtsjunkande.För 1 300 grisköttsföretag med ca 40 modersug-gor, 800 levererade slaktsvin och 45 ha åkermarksamt med en arbetsinsats per åruppvisar löneutvecklingen en nedgång från pertimme 1989 till 1997. I alla dessaredovisningar har företag med en omsättning under50 rensats bort.Fru talman! Jordbruksministern svarar med stödav regeringsförklaringen att jordbruket skall ges vill-kor som andra näringar. Jag har i interpellationenklargjort att ingen yrkesgrupp år ställer upppå sänkta löner. Jag tror heller inte att någon yrkes-grupp vill förklara sin dåliga löneutveckling med attden beror på sänkt kompetens.Står verkligen kvar vid sittsvar att genomsnittsvädret kontinuerligt försämratsoch att jordbrukarnas genomsnittskompetens harförsämrats stadigt ? Det måste jutolkas så, eftersom löneutvecklingen har varit sjun-kande.Jag vill också fråga jordbruksministern vad somkan anses som en rimlig medellön för en jordbrukare.Anf. 27 Jordbruksminister ():Fru talman! Vad jag försökte säga var att jordbru-kare särskilt i men också i andra länder leverunder vädervariationer. Det betyder att det ibland gårbra, ibland mindre bra.