prot · GL0965 · 1998-02-11 00:00:00 — Dessvärre är det så.Mitt förslag skall ses som en idé om hur man kanmotverka kapitalets, penningflödets och det globalasamarbetets negativa konsekvenser.I år firas 50-årsminnet av FN:s förklaring om demänskliga rättigheterna. Som en del av 50-årsminnetkommer regeringen att lämna redogörelser av densvenska politiken för mänskliga rättigheter.Regeringen har också deklarerat att man tän-ker ägna större uppmärksamhet än åt de eko-nomiska, sociala och kulturella rättigheterna ochbetona barns och kvinnors rättigheter. Detta är allde-les riktigt och nödvändigt.Utan att förtröttas i kampen för de politiska rättig-heterna, som yttrandefrihet och åsiktsfrihet och män-niskors självklara rätt att organisera sig för att förbätt-ra sin situation utan rädsla för trakasserier och döds-hot, måste vi också intensifiera våra ansträngningarför att trygga den viktigaste rättigheten av alla, nämli-gen rätten till att få leva - rätten till livet.I år kommer nära sju miljoner barn att dö av un-dernäring. Lika många var det , och likamånga kommer det att bli . Det är nästanlika många som hela befolkning. Skall dettabarbari verkligen få fortsätta även i nästa årtusende?År 1996 beslutades på FAO:s - FN:s livsme-delsorganisations - toppmöte om livsmedelssäkerhet,s.k. food security, att antalet svältande människorskall minska från 800 miljoner till 400 miljoner på 20år, fram . Är detta en rimlig målsättning?Målet måste väl ändå vara att inga människor pådenna jord skall dö av undernäring över huvud taget.Vilken fråga är viktigare än denna? Vilken katastrofär värre än detta tysta ständiga kristillstånd som pågårutan någon större uppmärksamhet?När vi passerar tycker jag att viskall kunna säga att svälten har upphört på jorden. Ärdetta en naiv förhoppning och en orimlig målsättning?Nej, jag tror inte det.Jag tror snarare att strategin har varit fördålig. Målgrupperna har varit dåligt identifierade.Visionen har inte varit tillräckligt tydlig. Den s.k.produktivitetsutvecklingen, som är så viktig i allasammanhang, har varit för dålig i det internationellasamarbetet. Ansvarsfördelningen har varit för otydligoch uppföljningen och utvärderingen har varit brist-fällig. Vi når inte målet att alla människor har rätt tillliv.Jag tycker mig ha medhåll av UNDP, dvs. UnitedNation's Development Program, som säger att detbehövs will, wisdom and work - vilja, klokhet ochhårt arbete - för att utrota fattigdomen på jorden.De visar på att många länder redan har gjort stor-verk och att kostnaderna för att utrota fattigdomeninte är orimligt höga. skulledet kosta att se till att alla får basic social service,dvs. utbildning och hälsovård. 40 miljarder dollarskulle det kosta att dessutom lyfta de allra fattigasteupp till en inkomstnivå som gör att de inte längrebehöver leva på om dagen.Världsekonomin omfattar som helhet 28 000 mil-jarder dollar. Denna summa som skulle behövas - 80miljarder dollar - är bara en bråkdel. Mitt förslagskulle också bara kosta en bråkdel av vad världseko-nomin faktiskt omfattar.Vilken är målgruppen om vi skall avskaffa svältenpå jorden? Det är naturligtvis barnen och deras möd-rar.Strategin har inriktat sig på katastrofbi-stånd, som har varit kortsiktigt, eller på makroeko-nomiska lösningar, som man trodde skulle få effekt påsikt. Resultatet är mycket magert i ordets verkligabetydelse.Ingen, varken marknaden eller politikerna, harhittills hittat lösningen på fattigdomsproblemet.Klyftorna ökar mellan jordens fattigaste och rikastemänniskor. Den fattigaste femtedelen lever på mindreän . Dess andel av jordens samladeinkomst sjunker kontinuerligt och är nu nere på1,, enligt UNDP.Dessa människor är helt ointressanta för markna-den - kanske bortsett från att de är potentiella organ-donatorer - och de kommer aldrig att få sina behovtillgodosedda i en marknadsekonomi. Enda lösningenpå problemet med att få dem med i världsekonomin äratt de får tillgång till egna pengar eller egen mark.Som vice ordförande i jag lärt mig att det inte är bristen på mat i världensom gör att människor svälter. Orsaken är orättvisfördelning. Med den befolkningsökning som vi nu harpå 90 miljoner kommer det att bli problem.Men är det inte det som är problemet,utan orättvisorna i fördelningen.Utrikesministern sade i sin deklaration: Att ut-veckla politiska instrument på internationell nivå föratt handskas med globaliseringens negativa krafter ärockså att förebygga konflikter. Detta är viktigt ochborde diskuteras mer. Det finns en hel del goda för-slag som skulle kunna förverkligas. Ett ekonomisktsäkerhetsråd i FN skulle kunna vara en lösning. Englobal skatt eller avgift på valutatransaktioner är en-ligt mångas mening nödvändig för att överföra resur-ser från den rikaste femtedelen av mänskligheten tillden fattigaste. Landningsavgifter på internationellaflygplatser eller skatt på oljeförbrukning är andragoda förslag som kan vara möjliga.Den reform som borde ha högsta prioritet för detförnyade globala samarbete som regeringen aviserarvore att införa ett globalt barnbidrag finansierat via englobal skatt.En lämplig summa skulle kunna vara permånad. Det är en tiondel av det svenska barnbidraget.Pengarna skulle betalas ut till mamman och användasenligt hennes bedömning.All erfarenhet visar att kvinnor åstadkommer stor-verk med små medel. De skulle kunna köpa mat tillsina barn och betala skolavgifter, mediciner och avgif-ter för vatten och el. De skulle kanske kunna köpa engris, en höna eller en symaskin.Grameen Bank och liknande institutioner för mik-rokrediter har bevisat att kvinnor förmår att vändautvecklingen för sig och sin familj i en positiv rikt-ning med en mycket liten summa pengar.Det fel som vi i den rika delen av världen hittillshar gjort i biståndet till våra olycksdrabbade med-människor är att vi har vänt oss till felmålgrupp eller arbetat på fel nivå. trorman t.ex. inom att man hjälper ett landgenom strukturanpassningsprogram som drar in påsubventioner till livsmedelshjälp. Så gör man t.ex. iZambia.Världsbanken når dessvärre inte de allra fattigaste.Det traditionella biståndet har också svårt att nå deallra mest utsatta.Jag är övertygad om att vi krånglat till saken ionödan. Ett globalt barnbidrag till de barn som leverpå mindre än skulle fåeffekt på överlevnadsfrekvensen för dessa barn. Rät-ten till liv - att få överleva och få mat och vatten varjedag - är inget som vi kan skjuta upp som ett mål attuppnå om tjugo år.Pengarna skulle också göra nytta för den inhemskaefterfrågan i dessa länder. Bönderna skulle få avkast-ning för sina produkter. Den lokala handeln skulleblomstra. Även i och inte bara i ärden inhemska konsumtionen av stor betydelse för denekonomiska utvecklingen. Antalet arbetstillfällenskulle kanske t.o.m. öka. Möjligheten att anställa flerlärare och mer sjukvårdspersonal skulle också öka.Vad jag menar är att vi måste tänka om när detgäller människovärde och mänskliga rättigheter. Allamänniskor har rätt till mat och liv. För oss är det ensjälvklarhet att ha tillgång till mat och rent vatten. Fördem som inte har detta blir denna brist det allt över-skuggande problemet. Inte förrän de kroppsliga kraf-terna är tillräckliga och kampen för den dagligaöverlevnaden är vunnen orkar människor engagera sigi sitt lands utveckling, börja studera, starta företag ocharbeta politiskt.Anf. 107 MARGARETAISRAELSSON (s):Herr talman! Låt mig inleda med att uttrycka minglädje över att utrikesministern är här. Dettycker jag är väldigt roligt.Jag vill ta kammarens tid i anspråk för att säganågra ord om det arbete jag bedriver som rapportör för barnens situation i nä-rområde.Det är, som jag informerade om i samband medbudgetbehandlingen , ett relativt nytt uppdrag.Jag utnämndes i samband med rådets session i Hel-singfors och skall lämna minförsta rapport till rådets närområdesutskott i sambandmed miljökonferensen om en och en halv vecka.Jag kommer huvudsakligen att inrikta mig på attinformera om det förberedelsearbete som pågår införgenomförandet av den konferens som går under ar-betsnamnet Baltic call for children. Namnet är någotav en travestering på namnet på den aktionsplan somblev resultatet av toppmötet om barn i den29 till - First call for children.Inget av de länder som finns i närområdevar representerat då. talade för Sovjet-unionen. För , , eller Litauentalade ingen.Syftet med konferensen är att uppmärksamma ge-mensamma barnfrågor i och dess närområdenett år innan kan fira sitt tioårsjubi-leum.Samtliga baltiska länder har i likhet med Rysslandratificerat , men ingen av de baltiskastaterna har sänt in någon rapport till kommittén iGenève. Detta är i sig mycket allvarligt, men enligtmitt sätt att se är det än allvarligare att så litet skettför att förmå dem respektive hjälpa dem att sända inen rapport.När konventionsstaterna uppmärk-sammar tioårsjubileet kommer världen att peka på deländer som ännu ej klarat av sina förpliktelser. Det ären nordisk ambition, från både parlamentariker ochministerråd, att denna uppmärksamhet inte skall be-höva riktas mot våra grannar. Av denna anledning kanförslaget eller arbetet med ett Baltic Call for Childrenses som en avstämning före jubileet.Herr talman! Jag vill med några ord närmare be-skriva den planerade uppläggningen av konferensen.Jag kommer att föreslå utskottet att konferensen skalläga rum i , och detblir då något av en avslutning på det ordförandeskapsom har i i år.Den 7 december kommer att ägnas åt förberedan-de möten, men huvudsakligen kommer detta att varade ungas dag. Ungdomar i åldern från Nor-den och dess närområden kommer då att samlas här iriksdagen för att diskutera gemensamma frågor. Derasmöte avslutas med en utfrågning av parlamentarikerfrån deltagande länder. Det här skall ses som ettmycket viktigt inslag. Alltför ofta genomför vi konfe-renser, och har så gjort , ombarnen och utan att de unga självafår låta sin röst bli hörd.Det intressanta med det här inslaget är också attdet är tänkt att genomföras på så vis att ungdomarnakommer hit och bor i vänfamiljer i anslutning tillkonferensen. Vi får då också möjlighet att göra dettasom ett samarbetsprojekt med Unicefkommittéerna iområdet och . Existensen av i ,, och öppnar också förmöjligheten att genomföra en informationsinsats iform av en föreläsnings- och mötesserie inför konfe-rensen.I samband med socialförsäkringsutskottets resa tillLitauen och passade jag på attgöra några besök i anslutning till mitt uppdrag. Det ärglädjande att så många organisationer, internationellaorgan och lokala politiker nu talar med intresse omden förestående konferensen, och det är glädjande omsamarbetet mellan och dess grannar runt kan bli just ett samarbete. Låt mig med anled-ning av tidigare inlägg i debatten understryka att Ba-rentssamarbetet naturligtvis ingår som ett led i detta.Kvällen är också tänkt att ge ut-rymme för diverse studiebesök i stället för den storamiddagen. Det här blev ju ett framgångsrikt arbetssätti samband med världskongressen mot kommersiellsexuell exploatering av barn här i . Vi villnu skapa möjlighet för myndigheter och organisatio-ner att informera om sin kunskap och kompetenskring några av de teman som blir konferensens.Vilka är då dessa? Vilka är de centrala frågor sombör diskuteras av parlamentariker och frivilligorgani-sationer när man ges möjlighet att träffas under dessaformer? Svaret på frågan skulle kunna bli: gemen-samma frågor. Det är nämligen de gemensamma pro-blemen som skall sättas på dagordningen. Jag villgärna understryka detta extra noga. Det är alldeles förlätt för oss att tro att det här skall vara en konferensdär vi skall tala om hur de skall göra med sina pro-blem. Samtliga deltagarländer har ratificerat barnkon-ventionen, men ingen av oss kan påstå att vi till fullogenomfört implementeringen. Säkerligen kan vi läraav varandra i ambitionen att nå längre på detta områ-de. Det gäller oss parlamentariker, det gäller myndig-heter och internationella organisationer, men det gäl-ler också frivilligorganisationer, som skall ses som enviktig del i arbetet med konferensen.Några av de ämnen vi har skisserat på i diskussio-nerna inför konferensen är det tilltagande våldet motbarn och sexuella övergrepp mot barn. Toppmötet iRiga pekade ju på behovet av en regional uppföljningav världskongressen mot kommersiell sexuell exploa-tering, och konferensen i skulle kunna geoss möjlighet att uppmärksamma just denna speciellafråga. Kriminalitet och droger är ett annat område.Jag ser nu här i kammaren , som just lederarbetet i en arbetsgrupp som tittar på ungdomskrimi-nalitet i området. Jag vill då säga att jag ser fram emotdiskussioner av om man inte skulle kunna samverkakring de frågorna i den här konferensen.Herr talman! Det här var det som jag ville förmed-la i något som i första hand skall bli en rapport tillNordiska rådets närområdesutskott. Förhoppningsvisfår vi återkomma med inbjudan till relevanta delar avkammare och regering.Anf. 108 ():Herr talman! Som siste talare av allt att döma iden här debatten har jag ännu större anledning attkänna glädje över att utrikesministern vill höra ocksåvad jag har att anföra.Den mest grundläggande mänskliga rättigheten äratt staten inte avrättar sina egna medborgare. Döds-straffet är därmed omöjligt att tillämpa i en demokra-tisk rättsstat. Världen över finns emellertid stater somhar dödsstraff i straffskalan och som använder sig avdet. En del stater har straffet kvar men har bestämt attinte verkställa avrättningar.Sveriges roll i de internationella samfunden måstevara att med all kraft verka för att stat efter stat ändrarlagstiftningen så att dödsstraffet försvinner.Kina tillämpar dessvärre dödsstraffet i stor ut-sträckning. avkunnades omkring 6 000 döds-domar, och ca 3 500 av dem verkställdes det året.I återinfördes dödsstraffet . Antalet av-rättningar har ökat markant . Under1996 avrättades 45 fångar i 19 delstater, och under1997 avrättades mer än 60 människor i . Detbarbariska straffet upprörde många människor , då avrättades i . Sedandess har ytterligare avrättningar skett i världensstörsta demokrati. Hundratals män och kvinnor sitter iUSA:s fängelser och väntar på avrättning. År efter årgår mellan dom och straffets verkställande. Det är enbrist på humanitet som bara överträffas av självastraffet.Listan kan göras lång över stater som tillämpardödsstraffet. Något universellt förbud mot dödsstraffinnehåller inte folkrätten.FN-kommissionen för mänskliga rättigheter antog1997 en resolution om dödsstraffet. Där uppmanasmedlemsländerna att begränsa antalet brott för vilkadödsstraff kan utdömas och att överväga att tills vida-re avstå från att verkställa dödsdomar. Det är mycketpositivt men inte tillräckligt. måste fortsättaatt vara pådrivande i kampen för att eliminera döds-straffet.I har ett stort antal staterbelägna i blivit medlemmar avEuroparådet. I samband därmed har staterna anslutitsig till den europeiska konventionen om mänskligarättigheter. Länderna har också förbundit sig att inomviss tid underteckna konventionens tilläggsprotokollnr 6, som innebär att staterna förbinder sig att ta bortdödsstraffet ur sin lagstiftning under fredstid.Vid parlamentarikerförsamlings se-naste session ägnades mycket tid åt uppföljningen avUkrainas förpliktelser i samband med att landet blevmedlem i . Det kunde då konstateras attavrättningar skett efter den tidpunkt då för-bundit sig att inte längre använda sig av dödsstraffet.Rådets särskilda rapportör om dödsstraffet och Ukrai-na, , lämnade en utförlig ochskrämmande rapport om förhållandena i fängelserna.Av rapporten framgår att avrättningar ägt rum så sentsom , vidare att avrättningarna skett ihemlighet. Anhöriga underrättades således inte, ochde vet inte heller var de avrättade har begravts.Kriminaliteten är så omfattande och så grov att detär omöjligt att avskaffa dödsstraffet, är ofta förkla-ringen från regeringar och parlament, så också i Uk-raina. Dessutom säger man att den allmänna opinio-nen kräver detta straff och att det har stöd i landetsparlament.Den avskräckande effekten av dödsstraffet är allt-så den vanligaste motiveringen för detta barbariskastraff. All vetenskaplig prövning visar att detta argu-ment inte håller i verkligheten. Det finns inga skillna-der i brottslighet mellan länder med och länder utandödsstraff som kan förklaras av dödsstraff eller inte.Herr talman! Förra veckans SIFO-undersökning,som visade att omkring hälften av befolk-ning anser att det finns brott för vilka dödsstraff ärmotiverat, är chockerande. Resultatet visar att dis-kussionen och opinionsbildningen mot dödsstraffetmåste föras också inom . En stabil folkmajori-tet mot dödsstraffet ökar möjligheter ochtyngd i det internationella arbetet för straffets avskaf-fande.Ett sätt att öka sina kunskaper om dödsstraffet ochargumenten mot den omänsklighet som användningenav detta oåterkalleliga straff innebär är att läsa med-borgarrättskämpen och f.d. riksdagsledamoten utkomna bok . Den är en ovärderlig kunskapskälla för densom vill arbeta för att avskaffa dödsstraffet. Bokenkan också ligga till grund för diskussioner inom sko-lan för att tidigt i ungdomen ingjuta en stabil uppfatt-ning om dödsstraffet. Skolstyrelserna landet över börintressera sig för denna fråga, och skolministern börkunna ta initiativ till en väl genomarbetad kampanjmot det barbariska straffet.Den utrikespolitiska debatten var härmed avslutad.4 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 5 februari.5 § Meddelande om plan för kammarens sam-manträdenTredje vice talmannen meddelade att en plan förkammarens sammanträden den10 februari-10 juni 1998 delats ut till kammarensledamöter.6 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1997/98:72 till försvarsutskottetMotioner1997/98:K18-K23 till konstitutionsutskottet1997/98:K13-K17 till konstitutionsutskottet1997/98:K24-K26 till konstitutionsutskottet1997/98:Fi8 till finansutskottet7 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 11 februari1997/98:176 av () till inrikesmi-nisternBoendekostnaderna1997/98:177 av () till socialminis-ternPersonalen i vårdenInterpellationerna redovisas i bilaga som fogas tillriksdagens snabbprotokoll tisdagen den 17 februari.8 § Anmälan om frågor för skriftliga svarAnmäldes att följande frågor för skriftliga svarframställtsden 10 februari1997/98:424 av () till kommuni-kationsministernLångfärdstrafiken med bussden 11 februari1997/98:425 av () till försvarsminis-ternVästkustbanan1997/98:426 av () till miljöministernVästkustbanans tunnel1997/98:427 av () till statsrådet till blockadFrågorna redovisas i bilaga som fogas till riksda-gens snabbprotokoll tisdagen den 17 februari.9 § Anmälan om skriftliga svar på frågorAnmäldes att följande skriftliga svar på frågor in-kommitden 11 februari1997/98:365 av () till jord-bruksministernAntibiotika i djurfoder1997/98:369 av () till socialminis-ternEdbergstiftelsen1997/98:373 av () till jordbruksminis-ternBarnsängsfeber och användningen av antibakteriellafodertillsatser1997/98:377 av () till utrikesministernKaunda1997/98:379 av () till utbild-ningsministernArbetslösa vuxenstuderande1997/98:385 av () till utbild-ningsministernReform av studiestödet1997/98:387 av () till jordbruksminis-ternEU-bidraget till europeiska tobaksodlare1997/98:395 av () tillmiljöministernHallandsåsen1997/98:397 av () till statsrådet /98:399 av de () tilljustitieministernEkobrottsmyndigheten1997/98:400 av () till näringsmi-nisternNationalälvarna1997/98:402 av () till kommunika-tionsministernGotlandstrafiken1997/98:404 av () till näringsminis-ternFinansieringen av de regionala Leaderprojekten1997/98:405 av () till arbetsmarknads-ministernResursförstärkning för barnomsorgen1997/98:406 av () till kommuni-kationsministernStudentrabatten på resor1997/98:407 av () till kulturministernSESAM-projektet1997/98:408 av () till statsrådetLeif PagrotskyExport av ubåtar1997/98:409 av () till arbetsmark-nadsministernALU-konkurrens med privat företagsamhet1997/98:410 av () till miljöminis-ternEfterbehandling av förorenad mark1997/98:411 av () till kommunika-tionsministernKonsekvensen av minskade utsläpp av kvävedioxid1997/98:412 av () till finansministernHandeln med premieobligationer1997/98:414 av () till statsminis-ternMultilateral Agreement on Investment1997/98:415 av () till statsrådetThomas ÖstrosErsättningsregler för skattenämnder1997/98:417 av () tillförsvarsministernMarinens kustövervakning och oljeutsläppen1997/98:418 av () till statsrådetYlva JohanssonFristående förskoleklasser1997/98:419 av () till kulturministernDet statliga stödet till kulturtidskrifter1997/98:420 av () till kommunika-tionsministernGotlandstrafikenSvaren redovisas i bilaga som fogas till riksdagenssnabbprotokoll tisdagen den 17 februari.10 § Kammaren åtskildes kl. 16.02.Förhandlingarna leddesav talmannen från sammanträdets början t.o.m. 3 §anf. 22 (delvis),av andre vice talmannen därefter t.o.m. anf. 81(delvis) ochav tredje vice talmannen därefter till sammanträdetsslut.