prot · GM0931 · 1998-12-08 00:00:00 — Det sades då att i takt med uppbyggnadenav länsteatrarna kan det ske minskningar i fråga omRiksteatern. Det är det vi gör.Vi återkommer som sagt till folkbildningen.Jag måste säga att jag blir lite förskräckt när ÅkeGustavsson talar om min människosyn. Jag hoppasverkligen att vi inte skall misstänka varandra förunderliga åsikter på det området. Jag tycker inte attnågon i kulturutskottet skall göra det.Anf. 24 () replik:Fru talman! Min människosyn är följande: Allamänniskor har lika värde. Varje människa är okränk-bar. Och jag ansluter mig gärna till det som ElisabethFleetwood sade i sitt huvudanförande, nämligen attkulturen ger ett djupare värde och innehåll i den en-skildes liv. Men varför sätter ni då upp sådana grän-ser, så att de sämst ställda blir de som får minst möj-lighet att komma i åtnjutande av det som den statligakulturpolitiken satsar på, när vi vet att också idetta avseende tyvärr är ett klassamhälle? De som ärlågutbildade och de som bor i glesbygd, för att ta ensocial och en geografisk dimension, får den minstadelen av detta.Har man nämnda människosyn borde konsekven-sen bjuda att det är där som vi skall satsa mera. Meninget av de moderata förslag som jag här har tagit uppger ett uttryck för detta.Sedan vill jag be kammaren och framför allt om ursäkt om jag gav intrycket attjag ville fly från skattefrågan. Självklart är det inte så.Elisabeth tog här i kammaren i sitt hu-vudanförande upp Stiftelsen menjag vill erinra om att utdelningen beträffande depengarna beskattas med betydande belopp, något somfaktiskt är resultatet av det beslut som fat-tade , antagligen påförslag av den dåvarande kulturministern.Anf. 25 () replik:Fru talman! Jag börjar med finansieringen avsamlingslokalerna. Vi är alltså överens om att det börfinnas ett statligt anslag till samlingslokalerna. Jagmåste säga att jag blev väldigt förvånad när regering-ens proposition kom och jag läste det här förslaget. Vigjorde små nedskärningar då jag hadeansvar för den här frågan. Då var det alltid debatter iriksdagen. Man fick frågor om hur mankunde tänka den hemska tanken att över huvud tagetröra detta anslag, som föreslagits bli borttaget.Jag föreslog då en annan finansiering, nämligenatt man skulle kunna använda de s.k. uppsökarpengarsom går till LO och några andra organisationer. Jagblev förvånad över de brösttoner som tog till när han började tala om människosyn. Minmänniskosyn handlar inte om det är LO som fårpengar för att göra den uppsökande verksamheten,som jag tycker är viktig, eller om det är någon annansom får pengar, exempelvis de studieförbund somjobbar mycket bra med att gå ut och hitta människorsom inte direkt är motiverade att studera men som såsmåningom tar sig in i därför att studi-eförbunden bedriver ett så bra arbete på det här om-rådet.Det handlar alltså inte om att människor inte skalluppsökas. Frågan är vilka som skall göra det och ominte LO har tillräckligt med pengar för att i så fallkunna göra det inom sin ordinarie verksamhet.Jag vidhåller att vi sammantaget hade en bra kul-turpolitik , och jag vet också attnedskärningar då gjordes men sådana görs också nu.Jag skulle vilja ta upp ett område som jag intehörde att var inne på, nämligenlänsmusiken där man skär ned med 50 miljoner kro-nor , där orkestrar får lägga ned, där heltids-anställda musiker inte kan vara heltidsanställda ochdär deltidsanställda får sluta. En orkester måste, föratt fungera, också få tid att repetera. Det handlar juinte bara om de uppvisningar som vi gärna njuter av,utan det handlar faktiskt också om att man behöverdagtid för att ägna sig åt repetition. Det här har slagitväldigt hårt mot musikverksamheten.Jag tänker inte tala om människosyn men det ärlite frestande att dra in den saken. Skall inte allamänniskor få ha möjlighet att ta del av musik i helaSverige?Anf. 26 () replik:Fru talman! Beträffande musiken vill jag säga attinom ramen för Statens kulturråds myndighetsansvarpågår en översyn av effekterna på nedskärningen. Dethandlar då om hur länsmusiken fungerar och hurorkestersituationen är i vårt land. När de utredningar-na är klara tror jag att vi har ett hyggligt sakunderlagför att diskutera frågan.Jag kan också, som en personlig bekännelse, till-lägga att jag inte är överlycklig över det här. Riksda-gen lyckades förra mandatperioden bromsa en del avden nedskärning som då var aktuell och det tycker jagär bra. Det kan nog finnas anledning att fundera lite ide här sammanhangen.När det gäller uppsökarpengarna är det på detsättet att både och jag har fått brevfrån organisationer - i det här fallet LO och TCO -där man redovisar hur pengarna har använts. Utöverdessa organisationer används pengarna för uppsökan-de verksamhet via , Yrkesfiskarnas riksförbundoch LRF - om jag kommer ihåg rätt.Under våren kommer det att göras en samman-ställning som redovisar hur pengarna har använts. Jagtror mig veta, åtminstone av det som jag har sett, att pengarna är mycket välanvända om vi menar allvar med att vi skall nå ut tillde svagaste, dvs. till låginkomsttagare, arbetslösa ochlågutbildade, för att få in dessa i kunskapslyftet.Anf. 27 () replik:Fru talman! Det är bra att man har lyckats bromsanedskärningarna något tidigare här i . Det ärockså bra med den här översynen, som vi stöder. orkester som lagts ned får man inte så lätt tillbaka.Det är möjligt att det går att bygga upp nytt så små-ningom men jag tycker faktiskt att det är tragiskt medden utveckling som vi har sett på musikområdet,beroende på de stora nedskärningar som kommit såsnabbt.Beträffande LO-pengarna, om vi nu skall kalladem för det, skall vi få en sammanställning. De här organisationerna har ju tidigare fått 80miljoner kronor att dela på. Jag hoppas att de pengar-na verkligen har gått till det som man har sagt att deskall gå till. Där tvivlar jag inte, och jag hoppas attsammanställningen skall visa på detta. Frågan är ompengarna behövs också ett tredje år när det finnsstudieförbund som redan har den här verksamheten.Frågan är också om de inte inom sin ordinarie verk-samhet - det handlar ju inte om fattiga organisationer- skulle ha kunnat göra motsvarande insats utan attriksdagen anslår ett så stort belopp som 40 miljonerkronor för tredje året i rad.Anf. 28 () replik:Fru talman! I detta sista replikskifte oss emellanskall jag vara ganska låg i tonen så att säga. Densakliga bakgrunden till besparingarna på länsmusikenhar varit att den varit väldigt tung i förhållande tillandra statligt finansierade länsinstitutioner. får vise vad som händer med utredningen.Sedan några ord om uppsökarpengarna, som jagföredrar att kalla pengarna i fråga. De används i storutsträckning också i samverkan med studieorganisa-tionerna lokalt. Det är alltså självklart att det finns ensamverkan där. Ytterst handlar det om att kunna få inmänniskor för att delta i . Om det harfungerat dåligt på några platser får vi titta på det iutredningen.Om vi inte ser att det kan finnas förutsättningareller intresse för att i de fallen åstadkomma en för-bättring eller en vilja att göra något åt detta tycker jagnaturligtvis inte att det är bra att de får pengar. Det äralltså upp till de organisationer som tar emotpengarna att göra en sådan redovisning. Om den inteär tillfredssställande får vi se över fördelningen. Depapper som vi i det här fallet har sett från Landsorga-nisationen och TCO visar att det är mycket väl an-vända pengar. Dessutom finns här ett könsperspektiv.Det är nämligen kvinnorna som i största utsträckningär i den här situationen och som blir de som mestkommer att delta i . Detta är också enviktig aspekt apropå detta med människosyn.Anf. 29 Kulturminister ():Fru talman! När de kulturhistoriska museerna engång skapades skedde det i en brytningstid som iomfattning, om än inte i tempo, påminner om den tidsom vi nu befinner oss i.Sverige och var här föregångsländer. Detgällde att dokumentera, att beskriva och att bevaraden borttynande allmogekulturen, bondekulturen, närvi gick in i det industriella , i industrisam-hället.Nordiska museet i var först men följ-des snart av liknande museer i och Danmark.Som ni alla kommer ihåg firade Nordiska museetalldeles 125-årsjubileum.Samtidigt som uppdragen till dessa nya kultur-historiska museer handlade om att bevara resterna avett förgånget samhälle var det i allra högsta gradframåtsyftande. Alltså: Utan rötter, ingen framtid.Bevarandet i sig syftade till att forma en nationellidentitet i när nationalstaterna var det viktiga -det som skulle växa fram, det som skulle ge trygghetoch sammanhållning. Det handlade om att skapa enbas för omvandling från en agrar nation industriell nation. Etablerandet av dessa kultur-historiska museer var i högsta grad en ideologisktladdad omställning.I dag befinner vi oss återigen i en ny tid, en slagsbrytningstid. Vi lämnar ett hundraårigt industrisam-hälle bakom oss. Industrin kommer att finnas kvar,men den kommer att se så annorlunda ut. Vi rusarmed hög fart in i något som är nytt ur flera olika syn-vinklar. Det handlar om nationsgränser som i höggrad förändras, upplöses, värderas annorlunda. Dethandlar om geografiska avstånd som ser helt annor-lunda ut än de gjorde . Dethandlar om globaliseringen, att vi är en del av envärld. Det handlar om en oerhört snabb teknikutveck-ling. Det handlar om att även är ett mång-kulturellt land.Det är egentligen denna förändring som ställernya krav på vårt sätt att hantera kulturarvet och där-med även museiverksamheten. Här ligger den storautmanande uppgiften för Statens museer förvärldskultur, men naturligtvis också för liknandemuseer som planeras och växer fram i andra delar avvärlden. Detta är inget unikt för svenska förhållanden.I diskussionen om detta nya museum har det före-kommit mängder av mytbildningar. Jag kan inte härgå in på alla och försöka jäva dem. Jag tycker att jaghar försökt att göra det , men dettränger liksom inte igenom. Det har också funnitsmängder av misstänkliggöranden. I debatten har detofta talats om högkulturer som inte skulle kunnablandas med det man kallar för lågkulturer eller pri-mitiva kulturer. Jag tycker att en mycket intressant utvikning som visade justatt dessa primitiva kulturer placerades tillsammansmed djuren på riksmuseet.I dagens kan man läsa anklagel-ser om att ett museum som vi tycker är intressant närdet gäller hur man använder den nya tekniken, nämli-gen i , kommer attvara förebild för ett MacDonaldfierat världskulturmu-seum. Det är självfallet inte sant. Det finns inget stödi sak för en sådan utveckling, och det finns ett mycketbegränsat stöd för de experter som framhåller attresultatet skulle bli en sådan utveckling.Elisabeth glömde nämna att en av detre särskilda internationella utvärderarna, MagneVelure, som också påminde om, varmycket positiv till Statens museer för världskultur.Mängder av experter, dock väldigt få som är knutnatill de berörda museiinstitutionerna i , ärmycket positiva. Det är inte alls så, , att politiker anser sig veta bäst. Däremot måsteman orka lyssna, även till dem som inte har tillgångtill medierna och politikerna i . Det har vigjort.Jag lyssnade på ett utmärkt program i P 1 i tors-dags. Där fördes en levande diskussion om de möj-ligheter som ett statens museer för världskultur kaninnebära. Jag skulle vilja rekommendera ElisabethFleetwood att lyssna till detta och även ta del av allade artiklar och alla de vittnesbörd som finns om vil-ken fantastisk och seriös idé detta är.Sverige har många museer som alla har sina an-svarsområden, ofta från ett mycket tydligt avgränsatdisciplinärt perspektiv. Men dagens samhällssituationkräver helt nya sätt att definiera relevant kunskap ochnya utgångspunkter för museernas verksamhet. Dennya museimyndighetens viktigaste utgångspunkter ärde jag försökte beskriva, att vi lever i en annan tid.Det handlar om det mångkulturella, de internationellaperspektiven, men också om den breda forskningsan-knytningen på kulturhistorisk bas.Statens museer för världskultur skall precis somalla andra museer ägna sig åt att vårda, samla ochtillgängliggöra, att samverka, använda ny teknik osv.Det handlar alltså om ett ansvarsmuseum inom dedelar av kulturhistorien som rör kulturer med ur-sprung utanför Sverige.Man kan diskutera lokaliseringsorten. Göteborghar flera fördelar. Här finns väl etablerade nätverkmellan museer och universitet. Här finns också en väletablerad forskning med inriktning mot kulturarv imångkulturella frågor. Här finns också ett antal tvär-vetenskapliga centrumbildningar: , Centrum för osv.Till det mest centrala, som ytterligare markerarkvalitetsaspekterna i detta museum och gör att deticke är något MacDonaldsmuseum, hör den starkabetoningen på kopplingen till och påforskningens roll. Det handlar om kopplingar både tillsektoriell och till tvärsektoriell forskning som skalleftersträvas i det nya museet, vilket ger nya utveck-lingsmöjligheter både för de fyra museer som ingåroch för universitetsinstitutioner.Mot den bakgrunden är det också mycket viktigtatt de fyra museerna, - ,, och ingår i den nya myndig-heten, inte för att de är lika, utan därför att de komp-letterar varandra.Alla dessa museer har samlingar med både konst-historiskt, arkeologiskt och etnografiskt material. Defyra museerna har visserligen specialiserat sig påolika aspekter, men gränserna går inte att precisera.Nu kan vi i stället för tårtbitar få sammanhang utanatt förlora i kvalitet.Det är i högsta grad en viktig kulturarvsfråga. Detär en viktig kulturpolitisk fråga, precis som det är enviktig kulturpolitisk fråga om vi vill hålla fast vid engemensam nationellt finansierad kulturpolitik, därfolk är beredda att betala skatt för en statlig kulturpo-litik och inte upprörs över att av statensmuseianslag går till , och landet i övrigt fårdela på resten.Självklart måste de flesta nationella institutioner-na ligga i huvudstaden. Men det kan inte vara förbju-det att skapa nya verksamheter utanför ,där man samarbetar och ingår i samma myndighet,även om myndigheten ligger utanför Stockholm.Det är också ett faktum att en majoritet av riksda-gen står bakom detta förslag. Det är inget udda för-slag. Det är inget extremt förslag. Redan Museiutred-ningens betänkande Minne och bildning redovisadetankar kring den typ av verksamhet som det härhandlar om. I remissvar till åter-fanns samma tankar. Och hanteringen av världskul-turmuseifrågan har sedan noggrant granskats av KU.Man har inte funnit någonting att anmärka på när detgäller regeringens, eller minhantering av denna fråga.Självfallet har vi också haft kontakt med de cheferoch den personal som det handlar om. Jag har inte isamtliga fall haft den kontakten alldeles själv, mendet har förekommit mängder av kontakter. Jag måsteockså konstatera att det inte fanns någon reservationfrån experterna när Världskulturmuseikommitténavlämnade sitt slutbetänkande.Jag vill också noga tala om att det finns mångasom kanske inte vågat, inte velat komma fram med depositiva synpunkter som de har på Världskulturmuse-et. , som är chef för ,en utmärkt museichef, skrev så här i ett ganska tidigtskede i ett brev som är inregistrerat på Kulturdepar-tementet:"Trots att jag självfallet måste försvara min insti-tution kan jag som yrkesman inte undgå att fascinerasav det stora museiprojektet - utvecklingsmöjligheter-na för gränsöverskridande arbete är ju något manalltid drömt om. Därför börjar av sig självt flera tan-keprocesser hos mig, som jag hoppas kanske kundekomma projektet tillgodo." Jag hoppas verkligen attvi skall få möjlighet att tillsammans med se till så att en del av hans idéer också kan reali-seras.Det finns alltså olika bilder av verkligheten. Detär bara en bild som har synts i den politiska debattenoch som har kommit fram i medierna. Det är ledsamt.En administrativ chef har utsetts för detta nyaStatens museer för världskultur. Namnet kommer attpresenteras eller fredag. Jag har inte man-dat att lämna ifrån mig det här i . Det är enmycket kompetent person. Styrelsen kommer att varautsedd . Däremot har jag inte ansett attdet har varit etiskt försvarbart att gå så långt att viskulle anställa en chef för detta museum innan klub-ban har fallit efter denna debatt. Dessutom är det såatt de chefer eller chefspersoner som vi har fört vissaunderhandssamtal med endast har varit intresseradeav att tillträda tjänsten om samtliga fyra museienheteringår. Det är förklaringen till att vi sannolikt intekommer att klara själva chefsfrågan till den 1 januari.Men styrelsen och den administrativa chefen finnsdär. Dessutom sköter Kammarkollegiet löner och alltannat som rör ekonomin för de befintliga museien-heterna . Dessutom har vi valtatt låta pengar ligga kvar inom Statens konstmuseeroch för att de skall klara deadministrativa kostnaderna under en övergångsperiodi . Så jag tror faktiskt att vi har tänkt pådet mesta.Jag vill också säga att jag inte tycker ett duggsynd om . Hon har varit mycket kon-struktiv när det gällt att se till att lugna personalen.Jag tror att vi alla, självfallet även jag, har velatåstadkomma detta. Det har drivit ärfrågan om pengar. Det enda sättet att definitivt lugnapersonalen är att slå fast att det skall till ytterligarepengar i en preciserad budget före nästa val. Det ärdet säkraste sättet; det är så att säga hårdfakta. Deträcker inte med att jag har deklarerat att vi kommeratt tillföra ytterligare medel så att museerna skallkunna bedriva sin verksamhet. Men har verkat för att detta finns med i utskottets betän-kande, och det tycker jag är alldeles utmärkt.Charlotta L Bjälkebring har i ett tidigare skede bi-dragit i allra högsta grad till att detta mycket spän-nande museum nu äntligen kan komma till stånd. Minegen partigrupp har varit oerhört konstruktiv.Men jag vill också säga att jag är lite ledsen överatt inte finns med, därför att ChristinaRogestam, med ett förflutet som centerriksdagsleda-mot och aktiv i för ,har som ordförande i ett fantastiskt jobb. , Centernsledamot i denna kommitté, talade om för mig när viträffades för att det här är detabsolut roligaste uppdrag han har haft att arbeta med ihela sitt liv. Jag tycker att det är väldigt synd att detinte har trängt in i den centerpartistiska riksdagsgrup-pen.Jag fick mängder av andra frågor. Jag hoppas attjag har möjlighet att återkomma kanske i replikernaframöver, för jag förstår att min talartid är ute.Anf. 30 () re-plik:Fru talman! När kulturministern här vill försökabemöta den kritik som är så massiv från de två muse-erna i börjar hon med att tala om mytbild-ning - hon kan inte nämna dem alla - om mängder avmisstänkliggöranden osv. Och jag förstår att hon tartill en sådan taktik för att försöka så att säga lägga endimridå över det som är så allvarligt.Tala om McDonaldsmuseum, det har vi aldriggjort, så det kan vi lämna åt sidan meddetsamma. Detvar bara för att försöka infektera den här debattenännu mera. Det är väl självklart att ingen museiföre-trädare vill ha någon McDonaldsframtoning, även omvi måste konstatera, eftersom jag redan för 20 årsedan fick debattera McDonald's, att deras hamburg-are lär vara bland de mest näringsrika och rena somfinns att servera på sådana där ställen. Så inget ontom dem i och för sig, men de har inte med museer attgöra!Det finns många som är positiva till Etnografiskamuseet och till den här idén, men det är Stockholmman är emot, och så är vi där igen. Jag trodde faktisktinte att vi skulle hamna där igen. I grunden och ibotten för kulturministerns agerande ligger liksomhos de flesta socialdemokrater och vänsterpartister -men inte alla, ! - en Stock-holmsfientlighet som är beklaglig. Det är sorgligt attsom Stockholmsföreträdare behöva höra detta. Jag ärinte någon sådan genuin Stockholmare att jag inte kanse vidare över och utanför tullar, och dettror jag många vet, men det här är ett argument somkommer tillbaka. Det här är någonting som ligger ibotten och som jag uppfattar är en av orsakerna till låter detta bli en sådan prestigefråga.Anf. 31 Kulturminister ():Fru talman! Det var inte mycket i sak att gå in på iElisabeth replik, men däremot är jag gladöver att ger mig tillfälle att jävaen av de myter som spritts i olika sammanhang, näm-ligen att det här skulle grunda sig i en Stockholmsfi-entlighet. Jag är visserligen inte född i ,men jag har bott mer än hälften av mitt liv i Stock-holm. Mina barn är stockholmare. Deras framtidkommer att ligga i . Jag älskar Stockholm.Även i fortsättningen måste många av de natio-nella kulturinstitutionerna - dock inte alla - ligga iStockholm och vara motorer för kulturlivet i helalandet. Mot den bakgrunden tycker jag att det är såoerhört viktigt att icke provocera människor genomatt hålla undan spännande nyetableringar och funde-ringar som dessa som kommer att realiseras iVärldskulturmuseets form. Det finns så mycket spän-nande också, i andra delar av landet.Anf. 32 () re-plik:Fru talman! Jag lämnar Stockholmsfientlighetendärför att tiden är alltför kort.Självklart har vi haft kontakt med museernas per-sonal och med museicheferna. Jag vill bara återupp-repa mitt citat ordagrant från : "har en arbetsgivare inom den offentli-ga sektorn eller inom näringslivet betett sig på det härsättet mot sin personal." Om det stämmer som kul-turministern här säger, så far han med lögn, men dettror jag inte. Kanske ni har haft någon kontakt i bör-jan, men inte den upprepade kontakt och den infor-mation som personalen har velat ha och som har varitnödvändig för att lugna personalen. Personalen harsatts i en situation som är unik i vårt kulturella liv.När det sedan gäller KU:s granskning fanns detingenting att anmärka på kulturministerns uppträdan-de, säger kulturministern. Ja, det är fantastiskt!Tyvärr har vi en sådan partipolitisk fördelning iKU att det inte blev någon prickning vid KU:sgranskning. Men vi vet ju alla vad som har försiggåttbakom kulisserna. Vi vet att kritiken har funnits. Jagtrodde inte att jag skulle behöva upprepa det. Jagtänkte inte ta upp KU:s granskning, men det gjordekulturministern själv.Det gäller bl.a. de utrivna sidorna, som man fort-farande får höra om när man kommer ut till olikadelar av . Man är förvånad över att departe-mentet kunde sänka sig så djupt att det rev ut sidor uren proposition. Det var en av de saker det anmärktespå.Anf. 33 Kulturminister ():Fru talman! Vi är fortfarande inne på kapitletmytbildning. Jag kan bara konstatera att även om jagicke personligen har deltagit i varje samtal som harskett med representanter för personal, DIK-förbundetoch de berörda museicheferna har det förekommitoerhört många kontakter. Det är ett faktum.Hanteringen av kulturpropositionen skilde sig intefrån hanteringen av andra propositioner där det var enväldig tidspress. Det var det i det här fallet. Det varett antal propositioner som den hösten fick möjlighettill s.k. förkortad delningstid.När det gäller de utrivna sidorna känns det trött-samt att behöva tjata om detta. Det revs ut två sidor ien första delning av de kanske tio delningar som vigjorde av kulturpropositionen. De handlade om . Jag kan försäkra att jagär beredd att gå ed på detta.Det var ingenting som jag personligen gjorde utanett antal tjänstemän. Den ansvarige tjänstemannen förhela denna procedur med delning och det som ärviktigt att det går rätt till var vår rättschef , numera regeringsråd. Jag kan försäkra atthon icke skulle ha tillåtit att vi inte följt reglementettill punkt och pricka.Anf. 34 () replik:Fru talman! Jag vet inte hur uppfat-tar kulturministerns beröm. Frågan är om hon inteborde uppfatta det som en judaskyss.Jag har en viktig fråga till kulturministern. Jag fick den frågan själv och blev gans-ka ställd. Sedan har jag försökt fråga andra somsysslar med kultur, men ingen har egentligen gett mignågot svar, utan man har svarat att man inte riktigtvet.När fick , tror jagatt det var, fick han det därför att han skapadevärldsmusik. Det var motiveringen. Men när han togemot sitt pris sade han: Jag spelar bara klassisk indiskmusik. Det uppfattades som en markering mot be-greppet världsmusik, som någon hade infört.