prot · GM0936 · 1998-12-15 00:00:00 — Jag presenterade ett antal konkreta för-slag om hur ett sådant samarbete skulle kunna se ut:· Öppna upp möjligheter för ett samarbete på deträttsliga området för att hjälpa hanteraden organiserade brottsligheten.· Systematiskt utbyta information om samarbetetmed olika regioner.· På lämpligt sätt stödja fri opinionsbildning ochfria medier.· Öka personutbytet med ryska politiker, företagareoch administratörer.Allt detta skall vi nu närmast samarbeta om meddet tyska ordförandeskapet, så att dessa idéer kaningå i den gemensamma EU-strategin för Rysslandsom skall utarbetas under nästa år.Jag skall sammanfatta Wientoppmötet för vår del:Först kampen mot arbetslösheten, sedan utvidg-ningsfrågorna och Agenda 2000, sedan jämställdhet,miljöfrågor och konsumentskydd.Det är ingen dålig dagordning: kampen mot ar-betslöshet, utvidgning, jämställdhet, konsumentskyddoch miljöfrågor. Det är en progressiv dagordning somväl avspeglar, skall vi säga, den rödgröna majoritet,den rödgröna reda, som präglar europeiskpolitik. Det blev också toppmötet i ett uttryckför.Fru talman! några ord om två andra om-råden som på olika sätt rönt viss uppmärksamhet.Först gäller det frågan om löner och andra förmå-ner för EU:s parlamentariker som ju har diskuterats iparlamentet . Parlamentetstalman redovisade för topp-mötet det förslag till förmånspaket som det nu finnsen majoritet kring. Både den danske statsministernoch jag själv markerade att vi ansåg att principen omatt parlamentarikerna betalar skatt i sitt eget land varviktig att upprätthålla. De nya bestämmelserna, vilkaenhälligt måste godkännas av rådet, är avsedda atttillämpas på de ledamöter som väljs vid EU-parlamentsvalet . Det finns såledesytterligare tid att diskutera frågan.Slutligen: före toppmötet högtidlig-hölls 50-årsdagen av FN:s allmänna förklaring om demänskliga rättigheterna. Med anledning av dettaföreslog jag att EU ägnarsärskild uppmärksamhet åt kampen mot rasism,främlingsfientlighet och antisemitism både inom EUoch i kandidatländerna. Detta fick starkt stöd, ochtoppmötet välkomnade särskilt den konferens somplaneras i om ungefär för att spridainformation om Förintelsen.Detta, fru talman, är i koncentrat en redovisningfrån det toppmöte i som hölls i helgen.Anf. 76 ():Fru talman! Det verkar som att toppmötet i lite av en bekräftelse på att entusiasmen föröstutvidgningen svalnar på sina håll i flera av EU:smedlemsländer. Man säger ju i slutsatserna att denhär utvidgningsprocessen nu är på god väg. Mansäger också att det skall bli en dynamisk fortsättning.Men det tas inga steg framåt, efter vad man kan be-gripa, förrän i . Det verkar alltsåvara lite av på stället marsch.Jag tycker att man skall försöka förklara det somändå måste tolkas som ett misslyckande och funderalite över hur skall agera i fortsättningen. Dethar ju varit så att i Agenda 2000-förhandlingarna drivit krav och, får man väl säga,betett sig på ett sätt som har stökat till det lite. Manhar ju talat om lägre EU-avgift och en fryst EU-budget. Det är större nedskärningar från svensk sida iförslagen än vad t.o.m. kommissionen har föreslagitpå jordbruks- och regionalpolitiksområdena.Det är uppenbart att även inriktningen i det svens-ka agerandet påverkar andra länders bedömning avom man vill vara med om en östutvidgning eller inte.Därför vill jag fråga hur statsministern och regeringentänker bete sig för att, kan man säga, försöka återvin-na ett brett beslutsamt stöd för östutvidgningen, omregeringen kan ompröva delar av den svenska för-handlingsinriktningen för att medverka till de målsom ändå måste anses vara övergripande för attåstadkomma den nödvändiga östutvidgningen.Anf. 77 Statsminister ():Fru talman! Jag tror att skall varalite försiktig med att säga att entusiasmen svalnar.Det finns ingen tvekan om att alla länderna i ,inom EU, ser en möjlighet att sätta punkt för det kallakriget genom utvidgningen av EU till nya medlems-stater. Man ser en möjlighet att komma bort från öst-och väst-tänkandet inom . Den historiska upp-giften ser alla, och den är jag övertygad om att vikommer att fullfölja.Den processen är just , precis som jag sade imin redogörelse, koordinerad - ligger -med att vi diskuterar budgeten för EU framöver. BådeLennart och jag vet att EU:s budget i huvud-sak är jordbrukspengar - dessutom lite regionalpolitikmen i huvudsak jordbrukspengar. ochjag vet också att för att vi skall få till stånd en utvidg-ning av EU som vi kan hantera ekonomiskt bör vireformera den jordbrukspolitik som ligger.Min bedömning är att vi, även om vi inte hadediskuterat utvidgningen och inte hade haft de nyakandidatländerna, skulle ha diskuterat den jordbruks-politik som ligger därför att den i grunden inte ärsund. Det är en svensk uppfattning som är känd sedanlänge.Vi hjälper inte kandidatländerna genom att i dis-kussioner om Agenda 2000 på något sätt börja anpas-sa våra krav eller våra synpunkter till länder exem-pelvis i södra som har andra intressen än vikring jordbrukspolitiken. Det skapar bara en kortsik-tig arbetsro som troligen långsiktigt förlamar unio-nen.Vi kommer att ha en tuff diskussion iTyskland om den framtida EU-budgeten och om deframtida riktlinjerna för jordbruks- och regionalpoli-tiken. Men jag tror inte att någon av oss någonsinkommer att tvivla om att när väl den diskussionen ärgenomgången fortsätter utvidgningsprocessen precissom förut. Att sända andra signaler är att sända intvekan, och det vill jag inte medverka till.Anf. 78 ():Fru talman! Jag får ta det frågevägen snarare änatt uttrycka åsikter, även om det blir indirekt. Jagfrågar alltså om inte statsministern delar min ochandras uppfattning, om inte regeringens långtgåendebesparingsförslag - besparingsförslag är bra men nugäller det de långtgående besparingsförslagen - harmedverkat till att skapa en oro och ett sviktande in-tresse hos en del länder när det gäller östutvidgning-en. Jag skall, fru talman, skynda mig att säga att jaginte är ensam om att av det som hände i görabedömningen att det snarare är en neddragning avtakten än en förändring.Min andra fråga är om det inte är så att regering-ens linje när det gäller budgetdiskussionen minskaråterflödet av resurser till . Frågan blir därmedtvåfaldig så att säga: Bromsas inte östutvidgningen?Och i det andra fallet: Gynnar ett sådant här agerandeverkligen svenska intressen?Anf. 79 Statsminister ():Fru talman! Jag tror att det gynnar oss om vi fåren renare budget inom EU, en budget där vi lika gär-na kan behålla pengarna själva i i stället föratt först betala in dem till EU och sedan kräva tillbakadem för att på så sätt så att säga få någon balans iflödena. Det finns anledning att gå igenom det här.Vi kan konstatera att många ekonomiskt mycketväl utvecklade länder i EU trots allt är nettobidragsta-gare vad gäller EU. Det är inte en rimlig ordning.Detta måste vi våga kritisera utan att vi för den skullhamnar direkt i en diskussion om jordbrukspolitiskaintressen.Vår linje är genomtänkt, förankrad i riksdagen.Jag tror att oavsett utvidgningen krävs det en refor-mering av EU:s budget och EU:s jordbruks- och regi-onalpolitik.Anf. 80 ():Fru talman! Toppmötet var en besvikelse när detgäller utvidgningsfrågan, den i särklass viktigastefrågan på EU:s dagordning. Jag tror att det är förstagången som ett toppmöte har en mera snäv inställningän kommissionen. Normalt har vi vant oss vid att detär toppmötet som skall ha perspektiven, se de storalinjerna och driva på i en så här viktig process. Därförfinns det anledning att vara bekymrad om det härskall vara ett uttryck för, som statsministern uttrycktesig, en rödgrön syn på hur framtid skall for-mas.Vi får intrycket att toppmötet snarare bromsar ändriver på. Detta är kanske ett uttryck för att man intehar visionen av vad som är det centrala i Europa-samarbetet, utan att man mera kommer att syssla medde visserligen viktiga och tekniska frågorna men inte förmår att placera utvidgningen där den hörhemma - som den alldeles centrala utmaningen förvår generations européer: att ena hela Europa.Mot den bakgrunden är toppmötet en besvikelse.Skulle det fortsätta med den här stilen finns det an-ledning att vara bekymrad.Anf. 81 Statsminister ():Fru talman! Det var också vad jag gav uttryck för.I den delen gick det inte tillräckligt långt enligt denuppfattning som vi har. Vi hade gärna gått längre.Lennmarker vet vad jag redovisade inför omkring vår uppfattning om kommissio-nens förslag. Det är sant. Men vi skall vara försiktigaså att vi inte hamnar i läget att beskriva det nya somvi nu upplever som ett avståndstagande från utvidg-ningsprocessen. Det är inte där det ligger. Jag ärövertygad om att det handlar om att vi nu går in i enfas där vi diskuterar Agenda 2000. Den fasen blirintensiv nästa halvår. Sedan är vi förhoppningsvistillbaka i en process som kraftfullt drivs framåt. Ut-vidgningen kommer inte att gå att stoppa. Den är enhistorisk nödvändighet och har en stark folklig för-ankring i både öst och väst.Anf. 82 ():Fru talman! Det är något bekymmersamt om manfår en skiftning i tonläge och attityd. Jag tror atttoppmötets centrala uppgift är att se till att hålla derätta perspektiven, att driva på och lägga tyngdpunk-ten bakom de absolut viktigaste sakerna. Framför alltär jag orolig om detta är början på något nytt, att vifår en mera snäv, mera detaljinriktad debatt - visser-ligen viktiga detaljer var och en för sig - och att vi fåren mera inåtvänd tid. Vi hade en period dåvi hade många socialdemokratiska regeringar. Detslutade i euroskleros, ett stopp för EG:s, som det hettepå , utveckling. Jag ser ett bekymmer om vinu får detta inåtvända, en rad rödgröna regeringarsom ser inåt och inte förmår ta ett helhetsansvar. Kanman inte bryta det här, då tror jag att det blir en be-kymmersam period för EU framöver.Anf. 83 Statsminister ():Fru talman! Jag tror inte att vara så bekymrad. Vi skall trots allt komma ihågatt det i stort sett var den uppsättning regeringar somnu sitter, med ett undantag, som fattade utvidgnings-beslutet i . Det blev ju inte snävt utan bretttrots att det fanns de - det vet merän någon annan - som hade haft en mindre generösinställning i denna fråga.Vi skall fortsätta att driva processen. Jag är intenöjd med slutsatserna från . Jag kopplar dem tillAgenda 2000. Därefter, när vi har den processenigenom, är jag helt säker på att detta rullar på precissom tänkt.Anf. 84 ():Fru talman! Jag måste konstatera att det tyvärrinte togs många långa steg framåt i de viktiga frågor-na. Utvidgningen har diskuterats här, Agenda 2000likaså. Skall man jämföra tidsförhållanden och tids-brist är det väl så att Agenda 2000 trycker påännu mera, eftersom det rör frågor som måste läggastill rätta innan utvidgningen kan bli aktuell och ge-nomföras.Rent pinsam var den roll som kom att tilldras frå-gan om försäljning av skattefri sprit. Där har jagegentligen en fråga till statsministern. Hur kommerdet sig att statsministern kunde företräda en positionsom han inte hade redovisat inför någradagar tidigare och som går mot den stånd-punkt som finansministern har angivit?Jag noterar detta som en egendomlighet men skallgå vidare till det ämne som jag skulle vilja frågastatsministern om. Det gäller det som berördes i pre-sentationen här, nämligen skatteharmonisering.Inför beslutet om införandet av euron sade stats-ministern att en orsak till att skulle ställa sigutanför var att han var rädd för den ekonomisk-politiska samordning och den gemensamma budget-politik som skulle kunna bli följden av en gemensamvaluta. hör man honom livligt applådera när tyskaoch franska finansministrar tar steg mot majoritetsbe-slut i ekonomisk-politiska frågor. Visserligen sägerhan att det nationella vetot skall kvarstå i skattepoliti-ken, men när det gäller att beivra illojal skattekonkur-rens kan han tänka sig beslut med kvalificerad majo-ritet. Man får en känsla av att när det gäller att införaminimiskattesatser som kommer att verka uppdrivan-de på skattetrycket kan statsministern vara med, utomkanske möjligen när det gäller skattefri sprit, tobakoch parfym. Då vill han ha låga skatter.Jag undrar hur det går till. Står regeringen fast vidatt beslut i skattepolitiska frågor i EU skall fattas medenhällighet, alltså att det nationella veto som vi frånSveriges sida enhälligt slagit vakt om skall bevaras?Anf. 85 Statsminister ():Fru talman! Därom råder ingen tvekan. Däremothälsar jag med tillfredsställelse att exempelvis dekryphål, som representeras av att man i vissa länderkan spara skattefritt, täpps till. Det har vi drivit frånsvensk sida . I de slutsatser som finnsfrån Wientoppmötet har vi fått gehör för detta. Dettycker jag är bra. Den typen av harmonisering har jagingenting emot. Men vi är rädda om vår möjlighet atti denna kammare ta ut skatter därför att det ytterst ärsvenska folkets egen angelägenhet. Det i sin tur ärgrundförutsättningen för att behålla ett välfärdssam-hälle av det snitt som vi vant oss vid i ochsom en stor majoritet av våra invånare uppskattar.Frågan om taxfreeförsäljning, eller duty free somdet också heter, är egentligen inte så stor som utrym-met i rapportering från toppmötet antyder. Min upp-fattning är den att vi har ett beslut om att avskaffaden. Grundinställningen ligger fast. Däremot när detre stora ländernas premiärministrar vädjar om förstå-else för att kunna hantera den arbetslöshetssituationsom kan komma att uppstå, är det inte orimligt skickar tillbaka frågan till för att detskall titta på saken igen. Allt annat hade varit att varaen utomordentligt okänslig politisk person. Om manskall tolka mandatet så snävt, att ingenting kan görasvid bordet av det här slaget, kan vi lika gärna skickain skriftliga röstfullmakter. Det är trots allt politik dethandlar om. Då måste man av och till kunna hitta enrimlig kompromiss så att organisationen fortsätter attgå framåt.Anf. 86 ():Fru talman! var det inte direkt vid bordet för-ändringen skedde. Jag såg själv statsministern i TV-rutan skinande glad säga att det är trevligt att kunnaköpa lite taxfree när man är ute och reser. Det varflera dagar innan, så nog fanns det möjlighet att för-ankra den totalt förändrade ståndpunkten i riksdagenom statsministern bara hade bekvämat sig att göradet. Men jag håller med om att det är en liten fråga.Jag utgår från att statsministern delar min uppfatt-ning, att man i en gemensam gränslös marknad intekan ha särskilda bestämmelser för transport av sprit-drycker.Men tillbaka till skatteharmonisering. Statsminis-tern bestrider inte mitt påstående att tendensen förhonom är att man kan man tänka sig en skatteharmo-nisering uppåt och utan att det nationella vetot skullespela in.Låt oss ta ett exempel. Man har kritiserat Irlandför att man där har beviljat företag från andra länderförmåner vid etablering i landet. håller man på attinföra en enhetlig skattesats på . Anser stats-ministern att tillämpningen av en generell skattesatspå , långt under vad som finns i andra länder,är ett utslag av skadlig skattekonkurrens? Eller är det,som jag anser det, en sund skattekonkurrens därför attdet medverkar till att få ned skatteuttaget och därmedtill att blir mer konkurrensdugligt i jämförelsemed och i fortsättningen?Anf. 87 Statsminister ():Fru talman! Vi skiljer oss åt, ochjag. hämtar sina modeller för sam-hällsbygge i en annan del än . äringen förebild för mig och kommer aldrig heller attbli det. Vi har faktiskt i bestämt oss att för-dela på ett rättvist sätt och bygga anständiga samhäl-len där människor som åldras och blir sjuka ellerarbetslösa kan leva ett värdigt liv och där barn ochungdomar får en bra uppfostran. Det kostar pengar,det kräver skatter. Det är faktiskt en politisk uppgiftatt se till att vi skyddar möjligheten att ta ut skatt närman nu öppnar gränserna. Allt annat än detta är, LarsTobisson, att fly från kärnfrågan.Frågan som ställdes i första inlägget var ju om jagvar för majoritetsbeslut eller inte. Den frågan har jagklart svarat på. Sedan har jag ingen kunskap om vadEU-länderna sysslar med just . Det får jag åter-komma till när jag har satt mig in i den frågan.När det gäller taxfreeförsäljningen verkar Tobis-son upprörd. Ta det med ett litet smil, ,för en gångs skull! Det är faktiskt ingenting som göratt unionen går under, att vi lyssnar på en opinionsom de facto finns. Sedan kan vi fundera över hur dethar kunnat bli på det viset, att man driver frågan så attsäga ända fram till kanten och först därefter kliver detfram premiärministrar från de tre största medlemslän-derna och vädjar: Låt oss vänta.Det är klart att den politiska reaktionen från minsida, även om jag förstår principen, är att man väntarlite och försöker att hitta en lösning som enar alla.Sedan kan väl både och jag varaöverens om att det är ett trevligt inslag i resandet.Anf. 88 BO ():Fru talman! Jag tänkte ställa en fråga om östut-vidgningen och synen på vad som hände i . Menlåt mig med anledning av det allra senaste som sadesuttrycka en viss förvåning över statsministerns minstsagt lättsinniga inställning till förankringen av relativtviktiga frågor i den svenska och den svens-ka . Den frågan har diskuterats idet svenska då ett enigt utskotthade synpunkter när det gäller en av statsministernskolleger.Så till den stora frågan. För liberalernaoch för alla europeiska liberala partier är östutvidg-ningen den riktigt stora frågan. Jag vet att statsminis-tern har ungefär samma uppfattning. Efter att statsmi-nistern höll sitt s.k. linjetal har jag noteratatt det är en gemensam uppfattning, att östutvidg-ningen är den viktigaste frågan. Jag har inte funnitnågon anledning att rikta kritik utan bara noterat attstatsministern och den driverdenna fråga på europeisk nivå, och det tycker vi ärbra.Men jag blev bekymrad över den rätt lättsin-niga beskrivning som statsministern gav av det somhade hänt i . Den strider mot allt vad som står ialla massmedier och mot det som man kunde se i TV- jag hade förmånen att vara i dagen innandär den nye tyske förbundskanslern, , framträdde i den tyska förbundsdagen ochberättade vad han skulle göra på Wienmötet. Det varen av de mera beklämmande politiska föreställningarsom jag har tagit del av.Läget är ju det att vi numera har - som statsmi-nistern ofta brukar påpeka - socialdemokratiska led-ningar i det stora flertalet av EU:s medlemsländer, 13av regeringarna har ett socialdemokratiskt inslag. Omalla andra utom statsministern gör bedömningen attstämningsläget i denna viktiga fråga kraftigt har för-sämrats är jag bekymradöver om det verkligen är statsministerns uppfattning,eller om det är en förhandlingsteknisk uppläggning påvilket sätt han skall kunna påverka sina socialdemo-kratiska partivänner.Så min fråga är: Ser statsministern några godamöjligheter att påverka de socialdemokratiska rege-ringarna, som snabbt har svalnat i denna viktiga frå-ga, och då inte minst den tyska regeringen?Anf. 89 Statsminister ():Fru talman! Jag tror att jag har gjort ståndpunktenklar. Jag är inte nöjd med Wienslutsatserna. Men jagvarnar för att tro att detta är ett uttryck för att utvidg-ningen inte är en viktig angelägenhet. Min bedöm-ning är att detta är ett inslag i den ganska infekteradediskussion som kommer att föras i underdet kommande halvåret om det som vi kallar förAgenda 2000, eller enklare uttryckt: om hur de peng-ar används som vi betalar in till unionen, vem som fårtillbaka dessa pengar och hur de fördelas i Europa.Det är den dragkampen som vi nu bevittnar.I det sammanhanget är också utvidgningsfråganuppe, inte för att ifrågasättas utan därför att den jord-brukspolitik som man bestämmer sig för påverkarockså våra förutsättningar för att driva utvidgningenpå det ena eller andra sättet.Bo Könberg begår ett misstag om han tror att dis-kussionerna om budgeten är någonting som skallförväxlas med den grundläggande inställningen tillutvidgningen. Den uppslutningen finns kvar, det ärmin bestämda uppfattning. Vi tänker fortsätta attdriva den som vår högst prioriterade fråga.Anf. 90 BO ():Fru talman! Det allra sista gläder mig mycket. Detär förstås viktigt att alla som tycker som statsminis-tern och jag verkligen ägnar den energi som vi har tillatt driva denna fråga.Men det som bekymrar mig och många andra -också tidningarna har skrivit om det - är en annanbild än den som statsministern ger. Det är inte barabilden av att det råder något slags förhandlingslägesom man försöker att positionera sig i för att kunnabetala in något mindre pengar, utan många uppfattardet som att det har skett en attitydförändring.Ungefär som man träffades i träf-fades de liberala partiledarna i under torsdagenoch fredagen. På många håll var man mycket oroadöver det som de uppfattade som en omsvängning inegativ riktning, att det inte bara handlade om att positionera sig utan att man faktiskt hade enmycket svalare inställning till denna viktiga fråga ochsåg en mängd hinder på vägen.Jag vill avsluta med att fråga statsministern: statsministern bedömningen att den nya tyskasocialdemokratiska och gröna regeringen är avsevärtsvalare till östutvidgningsfrågan än vad den regeringsom avgick var?Anf. 91 Statsminister ():Fru talman! Nej, den uppfattningen delar jag inte.Jag upplever att det i grunden är samma tyska politik.Sedan kan det också bero på vilket intryck manfår. Det kan bero på vem man talar med. Det är klartatt jag har ju möjlighet att umgås med ansökarländer-na, träffa deras stats- och regeringschefer och höraefter hur de bedömer läget. Där finns en obruten trooch optimism.Jag kan också se en annan sak som gläder migoerhört, nämligen den enormt snabba förändring somdessa länder genomgår just därför att de strävar efterett medlemskap i den europeiska unionen. Den kraf-ten som ligger däri kommer naturligtvis att resultera iatt utvidgningsprocessen drivs vidare. Det är minbedömning.Skulle jag bedöma situationen i fel, då ärdet ett allvarligt bakslag, men jag har ingen anledningatt tro att så är fallet.Anf. 92 ():Fru talman! som man kan uppleva attmöjligheterna för ansökarländerna försvagadesskärpte man ju upp sina egna synpunkter när detgäller den gemensamma ekonomiska politiken. Manintog bl.a. ståndpunkten att det är nödvändigt att EUtalar med en röst i det internationella samarbetet ommonetär och ekonomisk politik. Denna röst skall dåvara ordförande i 11-gruppen.Vidare slog man fast att den europeiska central-banken skall ha en observatörsstatus i IMF:s styrelse.Jag vill då veta: Hur agerade när det gälldeuppskärpningen av den gemensamma ekonomiskapolitiken på den internationella arenan? KommerSverige att föra en parallell talan i internationellaforum? Eller var i världen hamnar röst närdet gäller viktig ekonomisk politik?En annan del som jag upplevde att man skärpteupp gäller GUSP-samarbetet, som har variten gemensam utrikes- och säkerhetspolitik mer i ord,men sade man att man måste stödjas av en trovär-dig operativ kapacitet för att EU skall kunna spela enroll fullt ut. Då är frågan: Har statsministern ställt sigbakom att det skall finnas en operativ kapacitet? Ellerhar statsministern reserverat sig med hänsyn till attSverige även fortsättningsvis skall vara ett alliansfrittland?Anf. 93 Statsminister ():Fru talman! Det sista först. Vår villighet att delta ikrishantering är stor. Vi har gjort en insats i Bos-nien som faktiskt är långt utöver vad många andraländer inom EU har gjort. Vi samarbetar gott medNato inom ramen för PFP, Partnership for peace, ochi andra konstellationer.Tony Blair har lyft frågan om hur vi i framtidenskall hantera dessa frågor, hur vi skall samordna ossså att vi inte ständigt blir beroende av enamerikansk insats när det inträffar kriser i . Viär öppna för ett resonemang om den typen av kris-hantering. Men vi är naturligtvis inte öppna för ettresonemang där krishanteringen övergår i att ställa utnationella säkerhetsgarantier. Då hamnar man i ettläge när man byter säkerhetspolitisk doktrin, och detär inte vår inställning som välkänner till. Dessa skrivningar har vi inga bekymmermed utifrån vår grundläggande hållning.Den externa representationen är också en frågasom nu diskuteras.