prot · GL0961 · 1998-02-04 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:61Onsdagen den 4 februariKl. 9.00 - 16.36Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------1 § Aktuell debatt: Situationen inom polisenAnf. 1 ():Fru talman! Allmänhetens förtroende för polisenhar minskat. Det visar undersökningar också blandpoliser. Detta är självfallet mycket oroande men allsinte förvånande.Det kan ta timmar, ja, dagar, bara att anmäla ettbrott. Antalet outredda och ouppklarade brott kanmätas i tiotusental. Många brott avskrivs. Det är inteen gång säkert att brottet upp även om gär-ningsmannen är känd."Polisen. Var god dröj." Så kan det låta när manringer för att försöka anmäla ett brott. Det kan ocksåvara så att man når fram till växeln men kopplas vida-re och vidare. I värsta fall kopplas man fel och bort.Flera andra tvingas till en långdragen väntan på polist.ex. vid misshandelsfall eller vid inbrott. Jag tror attdet är väldigt många som känner igen sig i dennabeskrivning.Självfallet är det inte alltid så här, men tyvärr allt-för ofta. Det är naturligtvis oacceptabelt. Så här kan viinte ha det.Visst finns det ljuspunkter. På sina håll finns deten väl fungerande polisverksamhet som arbetar pro-blemorienterat. Det har lett till minskat antal brott ochfler uppklarade brott. Det är av dessa vi skall lära ossmera.Men det finns också djupgående problem som intebara beror på resursbrister. Resursbrist är ett problem.Vi tillför medel. Men det finns också problem somgäller brister i organisation, ledning och attityder -något som också har uppmärk-sammat.Det är dessa frågor vi i har velat ha venti-lerade. Vi tar dem på största allvar. Det är därför, frutalman, som vi har begärt denna debatt om polisen , som förhoppningsvis skall leda till en bättretingens ordning och ökad trygghet för människornaute i samhället.Anf. 2 Justitieminister ():Fru talman! Polisfrågorna har ställts i fokus underden . Det är inte så konstigt. Polisen ären av samhällets viktigaste funktioner. En rationelloch effektiv polisverksamhet är av avgörande bety-delse för ett stabilt rättsväsende som allmänheten kankänna förtroende för. Detta ger oss rätten och skyl-digheten att ställa särskilt höga krav på polisens verk-samhet.För att polisen skall kunna leva upp till dessa kravär den just nu inne i ett omfattande reformarbete - ettreformarbete som innebär stora påfrestningar. Detråder det ingen tvekan om. Men polisen har tagit sigan uppgiften med stort allvar, och den är nu på rättväg. Det omfattande arbete som har lagts ned av allakunniga, ambitiösa och lojala män och kvinnor inompolisen börjar ge resultat.Bakgrunden till reformarbetet är dels ett underlång tid försämrat resultat, som bl.a. här pekar på, dels att brottsligheten förändratsoch polisverksamheten behövt anpassas efter verklig-heten. Nya typer av brottslighet har vuxit fram, somgränsöverskridande organiserad brottslighet, rasistiskbrottslighet och mc-relaterad brottslighet, för att näm-na några exempel.Alltfler människor upplever vardagsbrottslighetensom ett stort problem. Det är en tydlig trend äveninternationellt att traditionellt reaktivt polisarbete inteklarar av att möta denna nya verklighet. Därför harpolisarbetet tvingats söka nya vägar. Det har varitnödvändigt att finna en ny polisroll.I stället för att vänta på och enbart reagera på hän-delser som redan inträffat skall polisen arbeta pro-blemorienterat eller proaktivt, dvs. kartlägga ochanalysera var polisens resurser gör störst nytta, så attinsatserna kan göras där de behövs. I det ligger ocksåatt man så långt som möjligt skall sträva efter attförebygga brott.Låt mig i detta sammanhang påpeka att istor enighet fastslagit att utvecklingen inom polisenskall ske enligt två huvudlinjer. Den ena är närpoli-sverksamheten, och den andra är den kvalificeradekriminalpolisverksamheten. Om detta råder ingenoenighet. För effektiviteten i arbetet inom dessa tvåhuvudlinjer har tillämpningen av det problemoriente-rade arbetssättet stor betydelse.På det lokala planet är närpolisen spjutspetsen fördet problemorienterade arbetssättet. Närpolisen arbe-tar nära och i samverkan med de människor den haratt värna om. På så sätt läggs grunden för ett fram-gångsrikt brottsförebyggande arbete.Närpolisverksamheten skall utgöra basen för poli-sarbetet. Ända dit har vi ännu inte nått. Att i grundenändra polisrollen är en tidskrävande process.Redan nu finns det dock många goda exempel påframgångsrikt närpolisarbete. En del sådana beskrivsav landshövding i en tidningsartikel iförra veckan. Han konstaterar där att närpolisrefor-men röner stor uppskattning bland såväl kommunal-politiker i som vid de flesta av länets59 närpolisområden.Det kan också konstateras att andelen närpoliserav det totala antalet poliser har ökat från 10 till 30 %på två år - från till den 30 juni 1997.Ett kvarstående problem är dock att inte alla dessapoliser fullt ut kan arbeta med den inriktning av verk-samheten som är önskvärd.En annan inriktning på reformerna är som sagtsatsningen på den kvalificerade kriminalpolisverk-samheten. Här tar sig det problemorienterade arbets-sättet bl.a. uttryck i kriminalunderrättelseverksamhet.För att effektivt kunna bekämpa brottslighetenmåste polisen kunna samla in och bearbeta uppgiftermed utnyttjande av alla tillgängliga moderna resurser.Därför kommer regeringen bl.a. att föreslå riksdagenatt regler införs som gör det möjligt för polisen attanvända sig av datorstöd i kriminalunderrättelsearbe-tet. Polisen måste kunna använda sig av modern in-formationsteknik för att inte bli frånsprungen avbrottslingarna i teknikanvändningen.De stora förändringar av polisverksamheten jagbeskrivit har syftat till att komma till rätta med pro-blemet att verksamheten inte uppfyller dagens krav.Inget förändringsarbete kan genomföras utan påfrest-ningar. Polisen utgör inget undantag - tvärtom.Vägen har varit mödosam, och reformarbetet harinte underlättats av att polisen har ett annatstort problem - bristen på kontroll och styrning avverksamheten och uppföljning av ekonomin.Dessa brister påtalas med stort eftertryck i för ett effektivareresursutnyttjande. Enligt RRV:s rapport grundasproblemen inom polisväsendet inte på resursbrist utanpå att tilldelade medel används felaktigt. För attkomma till rätta med dessa brister har det varit nöd-vändigt att parallellt med reformarbetet vad beträffararbetsmetoderna genomföra ett saneringsarbete närdet gäller ledningsstrukturer, styrsystem och ekono-mihantering. Detta arbete börjar nu efter några årsmödosamt slit ge resultat.Den 1 mars skall redovisatill regeringen hur långt man har kommit.Polisens problem att hantera sina ekonomiskaförutsättningar kan illustreras med den besparing på500 som beslutades under den före-gående mandatperioden som ett led i krisuppgörelsen.Besparingen förutsattes kunna finansieras genomstudiemedelsfinansiering av polisutbildningen ochrationaliseringar i verksamheten. Detta hade varit fulltmöjligt om polisen agerat . Men på grund avbristande uppföljning av besparingsbeslutet från deansvariga politikerna och underlåtenhet att driva framde nödvändiga åtgärderna brottas polisen fortfarandemed konsekvenserna av sparbetinget.En faktor bakom den bristande ledningen ochkontrollen är de många organ som styr polisenoch som bidrar till en oklar arbets- och ansvarsför-delning. I syfte att åtgärda problemen i det rådandestyrsystemet har regeringen tillsatt en utredning meduppgift att se över polisens ledningsorganisation.Självfallet skall detta ske med beaktande av värdet avmedborgarinflytande över polisväsendet.Den ekonomiska kontrollen över verksamhetenhar nu bedömts som så tillfredsställande att det i bud-getpropositionen föreslagits att polisen skall tillföras862 under den kommande treårsperi-oden. Jag bedömer , mot bakgrund av de insatsersom gjorts, att det inte längre finns risk för att nyaresurser hamnar i svarta hål utom all kontroll, somtidigare kännetecknade polisens ekonomi. Rikspolis-chefen har glädjande nog gjort bedömningen att devidtagna åtgärderna i kombination med de nya resur-serna lett till att polisväsendet är på väg in i ekono-misk balans och att verksamheten inte kommer attkosta mer än vad som täcks av tilldelade medel.De nya resurserna skall användas för att påskyndareformeringen och moderniseringen av polisväsendet.Bl.a. kommer kraftfulla insatser att göras på informa-tionsteknikens område. Vidare kommer genomföran-det av närpolisverksamheten att kunna intensifierasytterligare. Anställningen av de polisaspiranter somavslutade sin utbildning är säkerställd. Dettatillsammans med att utbildningen av polisaspiranternu har återupptagits gör att vi kan se fram emot eneffektivare närpolisverksamhet och en tryggad för-sörjning av poliser med en väl avvägd åldersstruktur.Sammanfattningsvis kan jag konstatera att det harfunnits och att det återstår många stora problem inompolisen. pågår ett fantastiskt arbete på allanivåer för att man skall komma till rätta med brister-na. Det gäller för oss politiker, som bär det ytterstaansvaret för verksamheten, att när vi diskuterar dekvarstående problemen noga tänka efter vad det ärsom vi egentligen vill. Det är denna riksdag som harbeslutat om de nödvändiga reformerna av arbetssättoch ledning. Vår uppgift måste vara att driva på,underlätta och ge konstruktiva förslag beträffande hurreformtankarna skall omsättas i praktiken. Här måstevi vara ärliga och tydliga för att inte göra arbetet ännusvårare för en organisation som befinner sig mitt innei en svår process.Anf. 3 ():Fru talman! Människor oroas för det ökande vål-det och brutaliteten i samhället. Vi vill alla leva itrygghet utan rädsla för att bli misshandlade ellerbestulna. Man kräver med rätta att få valuta för sinaskattepengar på detta område.Det är ju inte småsummor som går till polisensverksamhet. Polisen kostar närmare 11 miljarderkronor . Som sade tillförsnu ytterligare under de komman-de tre åren.Det är ganska självklart att människor blir miss-nöjda om de inte kan få hjälp av polisen när de behö-ver det. Det är självklart att de blir arga när de mötersvårigheter när de vill anmäla. Och det är ganskasjälvklart att de blir upprörda när de möts avkvällsstängda och helgstängda polisstationer eller närde får veta att det dragits ned på antalet poliser påderas hemort och att polisens utryckningskapacitet harminskat. Det är förståeligt att människor blir upprör-da, oroade och arga.Och hur känner sig då poliserna? inne på det. Det är många poliser som också ärupprörda och frustrerade. Många har blivit trötta påorganisationsförändringarna, särskilt om de inte harfått vara med i förändringsarbetet, trötta på att denomoderna utrustningen inte klarar av att stödja dem ideras arbete och ledsna över att inte hinna med sinaarbetsuppgifter. Det är ju allt detta som vi nu strävarefter att förändra villkoren för.Vilka är då polisens arbetsuppgifter? I polislagen1 § står det att polisens arbete syftar till att främjarättvisa och trygghet, att upprätthålla allmän ordningoch säkerhet samt att i övrigt tillförsäkra allmänhetenskydd och annan hjälp. Det är detta som skall göras,men frågan är hur.Jag skall presentera några förslag som Centerpar-tiet vill föra fram för att polisens uppgifter skall klaraspå ett mera effektivt sätt.Vi vill ha en enkel och tydlig ledningsstruktur. Detmåste vara en självklarhet.Vi vill öka det probleminriktade polisarbetet yt-terligare. Man måste gå från att reagera på brott till attförebygga brott. Man måste arbeta probleminriktat,och brott skall utredas och upp.Här är det mycket viktigt att den enskilda polisenkänner sig delaktig i förändringsarbetet. Lyckas inteledningen med detta förankringsarbete blir inte hellerresultatet bra. Men jag vill lyfta fram att det finnsväldigt god verksamhet på många håll. Det går allde-les utmärkt att besöka t.ex. och ,och det finns många fler platser som detta fungerarlysande på. Där har man identifierat och analyseratproblemen. Sedan gäller det också att utvärdera insat-serna så att verksamheten kan bli ännu effektivare. Pådet viset kan man lyckas väldigt bra med en effektivnärpolisverksamhet, som vi alla önskar.När brottsligheten är som störst krävs flest poliseri tjänst. Det är ganska självklart. Men det är inte alltidsom polisens tjänstgöringsschema är anpassat efterdessa behov. Därför måste arbetstiderna bättre anpas-sas efter kundernas behov - självfallet med rimligamöjligheter för polisen till ett socialt liv. Det behövsalltså en bättre schemaläggning. Här pågår också ettarbete.Vi vill höja kompetensen inom närpolisen och denkvalificerade kriminalpolisverksamheten och hos dencivilanställda personalen. Det gäller attbättre ta till vara och utveckla personalens kunskaper.Det gäller att få en gedigen kunskap om vilka insatsersom ger minskad brottslighet och ökad trygghet, ochvi har budgeterat för detta.Tekniken skall moderniseras. Det har vi också gettresurser för.Centerpartiet eftersträvar särskilt en väl decentra-liserad polisverksamhet - inte bara när det gällernärpolisverksamheten - och en rättvis fördelning avresurser över hela vårt land. Då tänker jag på t.ex.utryckningsstyrkor. Vi vill värna om de lokala polis-stationerna och deras öppethållande. Jag tror att deallra flesta känner igen i detta med att tahänsyn till hela landet.Vi vill därför ha en särskild glesbygdsfaktor vidfördelning av polisresurser. Man skall inte utgå barafrån problemen i storstäderna. Det finns specifikaproblem i glesbygden med långa avstånd och svårig-heter att nå fram . Vi vill att det skall tas hänsyntill detta när man fördelar resurserna.Vi vill också utveckla det lokala brottsförebyg-gande arbetet. Det är många centerpartister som ikommunerna nu motionerar och agerar för att brotts-förebyggande planer skall upprättas där alla kan varamed och påverka det brottsförebyggande arbetet:polis, skolor, socialtjänst, kyrka, föreningar och vialla som har ett ansvar för att dra vårt strå till stackenför ett tryggare samhälle. Detta kan inte polisen klaraensam.Anf. 4 ():Fru talman! I årets första nummer av Polistidning-en återfinns ett brev från en frustrerad polis som sak-nar utryckningspersonal. Han skriver: "Personalen påbiblioteket i har problem med en full,gapig och hotfull man som är inne och stör. Tyvärr,tyvärr. Jag känner mig som en enda stor skit." Polis-mannen skriver vidare: "Jag undrar vad hon tänker,bibliotekarien. Är hon trygg? "I tidningen , utgiven av Rikspolissty-relsen, kan vi läsa: "Så här ska 1998 bli en bättreårgång." Om bibliotekarien i läser arti-keln är jag övertygad om att hon inte känner sig ettdugg tryggare. Hon kommer då att se att hon inte ärensam. har bl.a. våldsbrot-ten, skadegörelsebrotten och narkotikabrotten ökat ihennes hemlän. får hon beskedet att antaletpoliser kommer att minska med 104 och antalet ci-vilanställda med 110 personer. Hennes län är mycketlikt de flesta andra län. Hon har alltså åtskilliga med-systrar runt om i landet som har skäl att känna otrygg-het inför framtiden.Det är glädjande att nu äntligen upp-fattat att vi har anledning att ta människors otrygghetpå allvar och att de polisiära resurserna och metoder-na inte räcker till. Men det är notabelt att desenaste åren slutit upp bakom regeringens budgetpro-positioner och därmed är medansvarigt. Nåväl, bättresent än aldrig.Vi moderater har varnat för den utveckling som vialla nu ser: problem för de brottsdrabbade att få hjälpav polisen, sjunkande uppklarningsprocent, stigandebrottslighet och färre personer som döms till fängelse.Justitieministern har istadigt hävdat att poliseninte behöver ökade resurser utan att det endast funnitsbehov av en effektivisering av polisen. Justitieminis-tern har garanterat en fortsatt god operativ nivå ochatt inga poliser skulle sägas upp. Vad gäller den ope-rativa nivån visar verkligheten vad denna garanti varvärd. Däremot höll garantin att inga poliser skullesägas upp formellt. Men vad var den garantin egentli-gen värd? Civilanställd personal har i stor omfattningsagts upp. Äldre poliser har fått garantipension. Inganya polisaspiranter har antagits . Poliser iadministrativt arbete, förtidspensionerade poliser ochfrånvaron av aspiranter ger inget polisiärt arbete.Ingen har sagts upp, men färre arbetar i polisiärafunktioner.Fru talman, hade en näringsidkare salufört sinprodukt med hjälp av lika vilseledande reklam somregeringens hade han vid vite förbjudits att fortsättamed den.Regeringen har inte ens vågat prioritera. I den se-naste budgetpropositionen kan vi läsa att polisen skallprioritera kampen mot våldsbrott, narkotikabrott ochekonomisk brottslighet, ägna särskild uppmärksamhetåt den grova och gränsöverskridande brottsligheten,den mc-relaterade brottsligheten, brott med rasistiskainslag samt våld mot kvinnor, öka insatserna motvardagsbrottsligheten, förstärka och utveckla närpoli-sens organisation samt öka och effektivisera denbrottsförebyggande verksamheten. Det är väl nästanbara rattfylleri som inte är prioriterat. Justitieminis-tern kallar regeringens polispolitik beslutsam ochkraftfull. Jag kallar den tulipanaros.Fru talman! Polisen behöver förstärkas, och detrejält. publicerade en artikelom polisresurser i europeiska länder. åter-fanns på jumboplats vad gäller polistäthet. Sakernastillstånd blir inte bättre när man dessutom konstateraratt intar en skamlig förstaplats vad gällerantalet anmälda brott i relation till folkmängden. Denverklighet som svenska folket upplever förstärks avdenna jämförelse och gör det självklart för oss mode-rater att hävda att polisen måste få mer resurser. Viföreslog också att polisens resurser skulleökas med 1,8 miljarder - för att använda justitieminis-terns eget räknesätt.Fru talman! Den brottsbekämpande verksamhetenkräver mer än enbart pengar. Dagens problem inompolisen visar bl.a. på ett akut behov av tydligare poli-tiskt och polisiärt ledningsansvar.Vi moderater har på ett tidigt stadium förespråkatatt vi skall ta lärdom av New Yorkpolisen. Även omjustitieministern i en interpellationsdebatt närmastskrytsamt uttalade att hon minsann inte åkt till för att studera polisen där, uppfattar jag ändå enpositiv inställning till New Yorkmodellens krav påpolischefers mål- och resultatredovisning på allanivåer.Jag utgår från att justitieministern är överens medmig om att de uppsatta målen för polisen inte är nåd-da. Då har justitieministern rimligen också ställt riks-polischefen till svars. Jag undrar vad detta har resulte-rat i.Våldsbrotten har ökat på många håll i . Detär nog inte känt för skattebetalarna att en grov miss-handel kostar för bl.a. rättsvä-sende och sjukvård. En s.k. normal misshandel kostarskattebetalarna lönen till två poliser eller fem vårdbi-träden inom åldringsvården. Om polisens resurserräcker för att minska antalet våldsbrott, frigörs resur-ser inom vården till nytta för andra vårdbehövande.Livskvaliteten höjs för dessa och för dem som undgåratt bli misshandlade. Justitieministern, som med allrätt prisat Eskilstunapolisens arbete vilket resulterat ifärre misshandelsfall, har emellertid inte gjort någotkonkret för att omprioritera insatserna för att ökavälbefinnandet för de vårdbehövande och de presum-tiva offren.Justitieministern har vid en frågestund nyligensagt att regeringen givit närmare anvisningar om hurarbetet för att få en bättre fungerande polis skall förasframåt snabbare. Vi hör många vackra ord, men efter-som vi inte ser några positiva effekter av de vackraorden, vill i vart fall jag veta vad de vackra ordenkonkret står för.Anf. 5 ():Fru talman! - Polisen åker bara runtmed blåljus. Polisen är aldrig på rätt plats och göraldrig vad den skall. Det är några stycken som harsagt detta , tyvärr ocksåfrån högsta ledningen.Många poliser, unga som äldre, säger alldeles förofta att de känner stor oro och misströstan och att desaknar förtroende för sin rikspolischef. Tyvärr ärockså den ansvariga ministerns förtroendekonto hosmånga på minus.Fru talman! Det spelar ingen roll hur mycket re-surser vi ger polisen om motivationen saknas, omtilltron till sin egen förmåga fått sig en allvarlig törn,när hela verksamheten är i ordentlig gungning. Leken"Hela havet stormar" har fått en allvarlig dimensioninom polisen.Folkpartiet liberalernas inlägg i den här särskildadebatten kommer inte att handla om hur man skall gepolisen ytterligare resurser för att få en bättre verk-samhet. Vad vi menar är att det är fråga om att se tillatt de som har det ofta tunga ansvaret att bevaka vårrättssäkerhet orkar göra det. Vi måste se till att maninte bara får tillbaka självförtroendet och självkänslaninom polisorganisationen på alla nivåer, från rikspo-lisnivå till de enskilda poliserna ute på fältet och inärpolisområdena, utan också se till att förstärka det.Titta framåt, och inte bakåt! Vi måste glömma detgamla, öka flexibiliteten och ge den enskilde polisenmer ansvar. Ta nu en paus och sluta omorganisera etttag, så att polisen, personalen, får finna sig till rättaoch kan få arbetsro.Vi måste också få en mänskligare syn på persona-len. Den ställs ofta inför svåra och pressade situatio-ner. Det gör att många inte bara mår illa utan ocksåfar illa. Hur många det är vet vi inte, för det saknasfaktiskt en samlad redovisning över inte bara antaletsjukskrivningsfall utan även dödsfall och dess orsa-ker. Därför måste äntligen se till attfå ett samlat grepp om hur många som mår dåligt ochockså aktivt medverka till att så många som möjligtav de drabbade får komma tillbaka till aktivt arbete.Vi i vill understryka att polisen ocksåmåste få bättre kunskaper om brottslighetens utveck-ling. Det behövs även ny lagstiftning. Det är längesedan man t.ex. såg över lagstiftningen om våld ochhot mot tjänsteman. Databrott, ekonomisk brottslighetoch miljöbrottslighet är också några områden därpolisen måste få betydligt bättre kunskaper än vad dehar . Gamla kunskaper måste inte bara underhål-las, utan de måste också kompletteras med nya. Attpolisen äntligen måste få fungerande, modern teknik,tycker jag är pinsamt att behöva påpeka i varje debatt.Det borde vara självklart att demokratins väktare kanta hjälp av modern och effektiv teknik. Självfalletskall vi också se till att kontrollen fungerar så att mankan stävja missbruk.Polisen måste öppnas för modernt ledarskap - ettledarskap där kommunikationerna går i alla riktning-ar, såväl uppåt som nedåt och horisontellt. Men vimåste komma ihåg att det inte går att beordra framöppenhet, för den kommer ganska automatiskt ochpåverkar också arbetsmiljön positivt om polisen,precis som alla vi andra, får känna trygghet och för-troende.Den enskilde polisen måste få förtroende för sinchef, och kommer att få det, om denne inte bara talarom hur verksamhetsmålen är tänkta utan också varjedag i handling visar tro på att de går att genomföra.Trygg känner sig den polis som får känna eget ansvarför att nå målen och som känner att de förändringarsom görs är nödvändiga och bra för polisens verk-samhet. Trygg känner sig också den polis som vågarkomma med kritik utan rädsla för repressalier.Därför menar vi i liberalerna att detviktigaste nu är att se till att trygghet och förtroendeåter genomsyrar polisen. Men det är också viktigt attse till att polisen får göra det den skall göra, det somär polisens speciella uppgifter, inte vad den vill göra.Polisens roll är i huvudsak att hantera brott ochoordning. Därför gäller det att se till att polisen såeffektivt som möjligt klarar av den uppgiften. All denkompetens som finns på olika nivåer måste vi ta tillvara. Vi måste se till att den utvecklas och definitivtinte avvecklas. Därför vill jag passa på att säga föl-jande: Det har åter kommit signaler om att dennationella insatsstyrkans kompetens riskerar att för-fuskas i det praktiska arbetet. Vi är många som hartrott att denna specialiststyrkas kompetens skulleutvecklas inom säkerhetsenhetens ramar och dispone-ras i hela landet. Vi måste se till att den används.Till sist, fru talman: våra poliser få tillbaka sinarbetsro och sin arbetsglädje.