prot · GL0965 · 1998-02-11 00:00:00 — lade man före toppmötet framett förslag som man gömde undan så mycket sommöjligt. Det aktualiserades aldrig på allvar. Vi hadefullt sjå i att över huvud taget få seförslaget. Det innehöll då häpnadsväckande nog inteförslag om en gemensam förhandlingsstart men där-emot en uppskjutning av förhandlingsstarten till 1999.Det finns en irritation över den svenska regeringeninom EU. Det har märkts framför allt från Finlandssida. tyckte att det var ett oanständigt sätt attbedriva denna process. Man uppfattade det som ickeärligt. Den motarbetade kommis-sionens förslag och sade att det var fel och att manskulle lägga fram ett annat förslag som man sedan intelade fram. Det uppfattades bara som en gimmick. Närden kom till toppmötet anslöt densig till ett genomförande av kommissionens förslag.Det var ju kommissionens förslag som antogs vidtoppmötet och inte något svenskt förslag. Jag tyckeratt det snarare skulle finnas skäl för den svenska re-geringen att be kommissionen om ursäkt. Regeringenkan ju inte försöka göra gällande att det var ettsvenskt förslag som antogs i utan det varkommissionens förslag fullt ut med alla dess olikaingredienser. Det gällde ordningsföljd, hur man skullestarta förhandlingar i , m.m. Mankan inte säga att det är den för-slag. Var och en kan ju läsa kommissionens förslagoch jämföra det med det beslut som fattades av topp-mötet så ser man hur naken den svenska regeringenstod i denna fråga.Detta agerande kan ses tillsammans med EMU-agerandet och tillsammans med agerandet när detgäller arbetslösheten. Den sägerom och om igen att den skall betona vikten av kam-pen mot arbetslösheten, och sedan struntar den i detpå hemmaplan. Vi har inte sett något av de väsentligapunkterna, nämligen att minska skatten på arbete ochatt få en flexibel arbetsmarknad. Jag har varit med , och ingenting har gjorts. Ingenting harheller gjorts i detta avseende efter Luxemburgtoppmö-tet, som tydligen var en svensk framgång. Men varförgör den ingenting? Arbetslöshetenär fortfarande hög. Sedan talar regeringen om och omigen, år ut och år in, om hur viktigt det är att bekämpaarbetslösheten. Men när regeringen inte gör något åtden utan den består innebär det ju att den skjuter helasin trovärdighet i sank. Den är på väg att förstöra EUom den hävdar att EU skall göra detta och sedanstruntar i de rekommendationer som man gemensamthar kommit fram till. Det är detta som skapar denväldiga irritationen mot den inomEU, dvs. hanteringen av arbetslösheten, att regeringeninte har någon ståndpunkt över huvud taget om EMU.Vi får inga svar om det är bra eller dåligt. Regeringensäger att svenska folkets åsikt skall respekteras. Ja,det är klart att den skall. Vi har ju allmänna val ochdemokrati. Men regeringen själv måste ju ha en upp-fattning. En regering måste ju ha en idé om vad somär viktigt.Låt mig när det gäller säkerhetsfrågorna säga föl-jande. Regeringen vill ha en europeisk säkerhetsord-ning. Det har ju sagt. Men dåmåste man ju vara med i den europeiska säkerhets-ordning som finns. Man kan inte hitta på en alldelesegen.Att Nato är en väsentlig del i en europeisk säker-hetsordning kan väl utrikesministern inte på allvarmena - en alldeles central del tillsammans med EU,, och kanske också andra organi-sationer. Om det blir en situation där vi har ett Nor-den och ett som ser Nato som en nordisksäkerhetslösning, skall vi då välja en annan linje änvåra nordiska och baltiska grannländer? Vi är inte därännu, vilket vi från moderat håll är mycket noga medatt betona. Men om det går dithän skall Sverigesjälvklart fullt ut vara med.Herr talman! Jag vill också ta upp en sak som EvaZetterberg berörde. Hon lyckades nämligen nämnaKuba utan att tycka att skall bli en demokratimen man kan väl inte diskutera utan att fördömaförtrycket där.Slutligen gäller det frågan om en transaktionsskatt,som nämnts av flera talare här. Jag måste säga att härär det feltänkt i kubik. En transaktionsskatt handlarom att ta ut skatt på transaktioner mellan i-land och u-land. Hela idén med att hjälpa till med utvecklingen iu-världen är ju att den rika världens kapital skallanvändas i samband med utvecklingen i u-länderna.Bl.a. gäller det i mångt och mycket pensionsfonderna.Denna transaktion skall alltså beskattas.Om det hade gjorts 1997 skulle den direkta skat-ten ha uppgått till belopp större än det svenska bi-ståndet - pengar som u-världen skulle ha fått betala itransaktionsskatt. Förmodligen rör det sig om mycketmera. Det är ju inte så att pengarna överförs en gång,utan de går fram och tillbaka. Ett stopp skulle haminskat kapitalflödena väsentligt och skulle då hahjälpt till med att minska fattigdomsavvecklingen i u-världen, dvs. lägga en spärr på detta. Hela idén om entransaktionsskatt handlar, precis som när det gällermiljö- och socialklausuler, om att stänga ute u-världenoch att hindra de länderna från utveckling.Anf. 10 ():Herr talman! I utrikesdeklarationen finns det ettavsnitt om nedrustning och arbete på dettaområde. Det tycker jag är välkommet, inte minst i entid då fokus riktas mot bl.a. massförstörelsevapen iIrak. Utrikesdeklarationen innehåller förslag om avtalmot kärnvapen, internationell exportkontroll och detviktiga totalförbudet mot antipersonella minor.Den tekniska utvecklingen innebär landvinningarsom främst ses som en tillgång för mänskligheten mensom i orätta händer kan användas i krigföring ellerterrorhandlingar. Bioterrorism är en ny benämningefter attacken i då en terrorgruppanvände den giftiga gasen sarin. har på sitt sam-vete användning av giftig gas mot kurderna i enkrigshandling. Detta visar att kemiska ämnen användssom vapen. Det är både billigt och lätt att framställadem, och de ger förödande resultat.Just nu pågår ett stort internationellt projekt,. En kartläggning görs av den genetiska kodenhos levande varelser, naturligtvis i syfte att bl.a. botasjukdomar, men också att öka grödor. I orätta händerkan detta naturligtvis användas för att framställa va-pen. FOA har uppmärksammat det här. Vi i utrikesut-skottet uppmärksammar också frågan i ett betänkande.Med all respekt för att utrikesministern har mångaatt ge svar till vill jag ändå ställa frågan, som jagkommer att fortsatt följa: Hur långt har man kommit iarbetet med den konvention som handlar om biolo-giska vapen där möjligheterna att kontrollera gene-tiskt selektiva vapen skall byggas in?Herr talman! Länderna i har under flera årpräglats av en kraftig ekonomisk tillväxt. Den demo-kratiska utvecklingen har inte gått lika snabbt somden ekonomiska. I ett slag har situationen ändrats. Dethar blivit en ekonomisk kris och valutor har gått ibotten. Detta drabbar framför allt den stora del avbefolkningen som lever i fattigdom och under svårasociala förhållanden.Sverige har en stor handel med , såväl ge-nom import som genom export. Det handlar också ommånga biståndsprojekt. Därför är det både bra ochvälkommet att regeringen kommer att presentera enAsienstrategi för att på olika sätt stärka relationernamellan och våra samarbetsländer. Vi i Cen-terpartiet anser att strategin bör inriktas på att i sam-arbete stärka den demokratiska utvecklingen och påatt få en utjämning av de sociala och ekonomiskaklyftorna.Sverige har ju haft ett långvarigt biståndsengage-mang i , ett engagemang som - detframgår om man läser protokollen - har präglat bi-ståndsdebatten i denna kammare. Inte minst gäller detbiståndet till . , när under någraår haft ekonomisk tillväxt och öppnat sitt land och sinmarknad för utländska investeringar, har svenskaföretag haft hjälp av goda anseende i Viet-nam. Jag skulle vilja säga att solidaritet lönar sig.Trofasthet i svåra tider fortsätter även i goda tider.Samma erfarenhet kan vi se när det gäller andra län-der där vi har haft ett starkt biståndsengagemang. Dethandlar alltså om vårt engagemang i olika länder ochom befrielserörelser i . Glädjande är att det därockså har skett en demokratisk utveckling.Positivt är också, som många här har nämnt, att vinu ser att parterna närmar sig ett genomförande avFN:s fredsplan för och att - som sagtsfrån regeringens sida, med stöd från andra - Sverigepå olika sätt skall göra en uppföljning under självavalprocessen och även efteråt i uppbyggnadsarbetet.Utifrån dessa erfarenheter och sett tillbaka i tidentycker jag att det är angeläget att biståndsar-bete fortsätter. Frågan om inriktningen mot ett part-nerskap med skall behandlas senare i vår.Detta är en välkommen nyordning. Jag upprepar attdet känns fantastiskt att se att solidaritet lönar sig.Anf. 11 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp):Herr talman! Utrikesministern hyllar här sam-stämmigheten när det gäller utrikespolitiken och dethar väl sin rättighet. Vi är överens om de stora dra-gen. Vad jag dock tycker mig förmärka är att någrapartier i en viktig fråga mäler sig ur. Det gäller dåsynen på det europeiska samarbetet. ärdet och som tvekar ochtövar i detta arbete. De känner inte riktigt för att vi ärmedlemmar. De här partierna driver inte riktigt EU-frågorna utan talar hellre om en utträdesparagraf.Bodil säger: Visst, länder som villvara med i EU skall naturligtvis få det. Det är ju gene-röst!På något sätt andas här ingen framtidstro och ingethopp. Jag har funderat mycket över närdet gäller de här frågorna. Inom miljöområdet innebärju EU-samarbetet en unik möjlighet att förbättra mil-jön just genom att vi kan gå in i bindande avtal. Mil-jöproblemen är i allra högsta grad gränsöverskridan-de. Därför borde det i stället utgöra en inspiration attvi är med i EU-samarbetet.Jag ställer upp på mycket av det som i Irakfrågan sade om att använda våra diplomatertill förhandlingar, om att alltså använda sig av diplo-matin. Men när diplomatin inte klarat av situationenutan det fortfarande finns en hotbild i den här delenav världen - fortfarande sitter ju påförstörelsevapen som hotar grannländer och det egnafolket - kan då i något läge stödja detupplägg som nu arbetar för, eller är det utesluteti alla situationer? På något sätt kan man i fråganhamna så att slutpunkten blir att det fordras en annantyp av handling för att rädda liv.Jag ställde en fråga till utrikesministern och fickett mycket tunt svar. Det gällde vad gör föratt driva på de idéer som lades fram i när det gäller FN:s framtida rollatt hantera svåra situationer inom länder. Då sägerutrikesministern att det är svårt, säkerhetsrådet villinte ta upp frågan osv. Men gick inte bara ut på att man i en speciellsituation skulle diskutera detta. Det gällde FN:s sättatt långsiktigt arbeta för att få in i stadgarna, ochdärmed få uppslutning från andra länder, att FN kanfå en annan roll än den har så att man kan kom-ma till säkerhetsrådet och säga: Vi har ju paragrafenhär, låt oss leva upp till det som vi har varit överensom. Det är ett långsiktigt arbete som kanske tar år attgenomföra, men vi måste börja . Det finnsmånga bra tankar i . Tatill er det och driv det nu när vi har chansen.Jag skulle vilja ta upp frågan om EMU-projektet.Utrikesministern säger att svenska folket tvekar. Ettproblem, som jag ser det, är att svenska regeringentvekar. Det här är också ett arbete som ligger på ettupplysningsplan, på ett propagandaplan. Det gäller attövertyga människor om man nu tror att det är för-träffligt och bra, vilket tydligen utrikesministern an-ser, för det andas i alla fall i dagens deklaration. An-ser man att det är dåligt driver man den linje somandra partier gör. Men vad anser regeringen? Omregeringen kommer fram till det som står i deklaratio-nen, driv då det, påverka opinionen, gå före, gör intesom i EG-frågan, som jag talade om tidigare här ochdär man att det var omöjligt. Sedanvar det möjligt bara . Visa litet hand-lingskraft.Slutligen sade utrikesministern: oss gärna dis-kutera Natofrågan. Bra, bra! Bara vardet omöjligt att diskutera den. När man skulle ta uppden i Försvarsberedningen - för inte - då skulle locket läggas på, det skulleinte få diskuteras, de som ville diskutera den fick intevara med. Låt oss ta upp det också. Jag har slutligenen fråga till utrikesministern på det temat: Anser utri-kesministern att det vore bra för säkerhet omde baltiska staterna blev Natomedlemmar?Anf. 12 ():Herr talman! Jag vill börja med att instämma i detutrikesministern sade om att det är tur att det inte ärModeraterna som bildar regering och bestämmersäkerhetspolitiken. Då är vi många som känner att viskulle vara ute på väldigt hal is. Jag tycker att det ärtillräckligt bekymmersamt med den socialdemokratis-ka regeringens politik på det här området i vissa avse-enden. Det räcker väl till med de problem som upp-står på grund av det.Till skulle jag vilja säga vadgäller att jag inte tog upp demokratin i Kubautan det problemet att är isolerat och därförbehöver inlemmas i den internationella gemenskapenoch inbjudas till mötet med EU i . Jagtog inte upp demokratin även om jag anser att denfrågan är viktig. Det finns påtagliga problem vadgäller demokratin i . Men jag tycker att det ärännu allvarligare att , när han dis-kuterar , inte tar upp problemet med mot som förhindrar, inte bara att Kubasfolk kan leva ett någorlunda hyggligt liv, utan ocksåen demokratisk utveckling.Utrikesministern frågade om vår syn på om detinte bra att skulle verka för att det gick bra förEMU oavsett var står. Självklart har vi ingaönskemål om att det skall gå dåligt. Däremot verkardet framgå väldigt tydligt och klart att vi som deltarfrån oppositionen tycker att måsteklargöra sin hållning och att det påverkar opinionenhur regeringen ställer sig. Vi behöver ett klargörandefrån regeringen, och vi behöver få en folkomröstningför att veta hur skall agera på det området.Herr talman! Från sida tog K-G Bi-örsmark upp att och intehar accepterat EU-medlemskapet och inte använderdet. Vi är kritiska, och det vet ni andra. Den kritiskahållningen kvarstår. Men jag anser för Vänsterpartietsdel att vi på alla sätt försöker använda EU-medlemskapet på ett konstruktivt sätt genom att taupp frågor om mänskliga rättigheter, hur handelsavta-len skall se ut och en rad frågor som gäller miljön ochgemensamma angelägenheter utan att man för denskull skall behöva övergå till en överstatlighet. Dettrodde jag hade framgått i praktiken.Vad gäller tar utrikesministern upp attdet i första hand är diplomatiska medel som skallanvändas men att FN kan använda våld. K-G Bi-örsmark frågar mig om vi aldrig någonsin kan kommatill en situation där vi accepterar att våld skulle kunnaanvändas. Jag har lärt mig av erfarenheterna att manaldrig skall säga aldrig om någonting. Det inträffarsituationer vad gäller världsproblemen som varken jageller någon annan kunnat förutse. Men jag menar attde hypotetiska situationerna inte skall diskuteras . Det vi skall diskutera är ett konstruktivt sätt: Vadkan vi göra åt problemen och konflikterna? Det ärmin bestämda uppfattning att vi i fallet inte löserproblemet utan får ett ännu värre problem om viuppmuntrar att gå vidare och starta krig. Detförvånar mig att så få talar om vad de kringliggandestaterna anser. Det är de som skulle känna sig mesthotade av biologiska eller kemiska stridsmedel. Det ärinte de som kräver att eller FN startar krig.Herr talman! Jag vill också anknyta till den frågasom tog upp, nämligen att vi hademanifestation för att minnas förintelsen och för förin-telsens offer här i . Jag tror att de allra flestaav oss var oerhört berörda och kände att det var ettriktigt initiativ som regeringen hade tagit i den frågan.Jag tror att vi som är födda kanske hartagit för lätt på vår uppgift att föra vidare kunskaperoch lärdomar från förintelsen till våra barn och nästageneration. Det är inte , vi måste ta itu medden frågan och se till att motarbeta rasism och nazismi vårt eget land och runt om i världen.När regeringen har gjort det och när vi här disku-terar frågan tänker man inte på nästa steg. Vi hyllardem som under stod upp för män-niskovärdet och räddade människoliv, som RaoulWallenberg. Men det finns ingen diskussion om hurdet ser ut , om dem som utför samma gär-ningar. Vi har diskussioner inom EU om hur kurderstoppas vid gränserna och där flyktingpolitikhar blivit allt snävare. Bland de danskar som underandra världskriget hjälpte judar över sundet till Sveri-ge finns exempel på människor som tog betalt. I dagär det straffbart, och vi beivrar på alla sätt sådanabrott. Jag tycker inte heller att man skall uppmuntratill att ta betalt. Regeringen kan inte å ena sidan hylladem som då agerade för människovärdet och för atträdda människoliv när den å andra sidan inte villinse att många människor, trots regeringens uppfatt-ning i vissa enskilda ärenden, gör det.Den typen av problem finns . Förintelsen meddess offer är inte en enstaka företeelse i världshistori-en. Det uppstår nya katastrofer, och vi kan agera föratt försöka att förhindra dessa konflikter och att nyakatastrofer uppstår.Anf. 13 ():Herr talman! Åhörare på läktaren! Vad jag saknari utrikesministerns deklaration är något mer om detinternationella miljöarbetet. Ett förslag om Agen-da 21-arbete i nämns. I allra sistastycket i en uppräkning av utmaningarna mot männi-skors liv och välfärd nämns orden "globala miljöhot",det är det enda.Det finns många globala miljöhot. Miljösamarbete länderna emellan - oavsett omdet sker inom eller utom EU - är givetvis positivt.Miljöhoten är reella hot inom den säkerhets-politiska sfären, och jag tar här upp ett av de storahoten som jag sysslat speciellt med: den globala vat-tenförsörjningen. Risken för väpnade internationellakonflikter som har sin grund i brist på vatten har alltidfunnits - historien visar många exempel på det.För litet mer än sedan var jag på högsko-lan i och deltog i ett seminarium förblivande naturvårdsingenjörer. Seminariet handladeom vattensituationen i brunnar, sjöar, åar ochbäckar. Och den är inte alls så bra som man kan väntasig i ett land där det inte pratas särskilt mycket omförorenat dricksvatten eller för stor vattenförbrukning.Vattenproblem finns överallt i världen . från fanns det enartikel med , skriven avvåra internationellt kända vattenexperter , båda från institutio-nen för systemekologi vid universitet.Där framhåller man att moderna analyser visar attstora regioner i världen - troligen halva dess befolk-ning - inte kommer att kunna producera sinegen mat på grund av vattenbrist. Det innebär, sägerförfattarna, att om dubbelt så mycket mat skall produ-ceras går det åt ungefär dubbelt så mycket vatten.Dessa grundläggande fakta, att matproduktionen ärvärldens största vattenslukare och att mera mat inne-bär mera vatten till jordbruket, har saknats i deinternationella projektionerna över världens framtidaförsörjningspotential, och det är en miss. Miljöpartietanser att detta vore någonting att ta upp i säkerhetsrå-det under vår ordförandeperiod där.Det sägs att ett bra omslag till en bok säljer boken.Jag är speciellt förtjust i omslaget till en av de böckersom jag har i min ägo. Där finns ett fotografi somföreställer två glada damer i västerländska hattar somsitter i framsätet i en gammal . Det är sommar. Ibaksätet sitter två herrar i mera orientaliska huvudbo-nader. I bakgrunden ser man höga cypresser somomger en vacker byggnad med pelargångar, kanske ärdet ett slott. Jag inbillar mig att jag vet var den bildenär tagen: framför det kungliga sommarpalatset i Jala-labad i . Det är en mycket fin och tydligbild, trots att den är tagen för länge sedan. Boken ärskriven av och heter En resa till , och den kom ut 1930.Jag stod på den platsen ,dvs. jag tror att det var där. Vad som finns kvar är denyttre pelarraden och en stor del av golvet till andravåningen så att det bildades ett tak, ett skydd mot regnoch snö för de människor som har fått sina hem totaltutplånade och som bodde där.Det var första gången som jag var i Afghanistanoch också första gången som jag såg ett land förött avkrig, ett land som är i krig. Och jag undrarvar gång jag ser den idylliska bilden och påminns omhur där ser ut nu: Hur behandlar vi världens barnegentligen? Vilken värld är det som vi skapar åt dem?Barn kan inte själva välja den plats där de måste till-bringa sina första levnadsår. De har inget val och kaninte förändra sin situation, utan de är helt beroende avoss vuxna.I finns minor utlagda som skadar idecennier efter det att kriget förhoppningsvis är slut.Och liknande minfält finns på många ställen i världen- man känner inte alltid ens till var. De som drabbasvärst är inte de som lade ut minorna, utan det är bar-nen i kommande generationer.Länder som tillverkat och exporterat minor borde,liksom köparna, känna ett ansvar. Och varför intebidra till kostnaderna för röjningen? Barn drabbas avkrigets fasor, barn svälter och far illa, barn säljs somprostituerade, barn tvingas att arbeta i fabriker, barnutan föräldrar blir gatubarn - listan är lång. Vi måsteförkorta den, och det gör vi bara om vi tar ett gemen-samt ansvar och samverkar. Detta är kanske den allraviktigaste delen av den gemensamma internationellautrikespolitiken.Anf. 14 ():Herr talman! Jag skulle fortfarande vilja ha ettsvar på frågan vad utrikesministern tänker göra för attuppmana den palestinska myndigheten att se till atthatpropagandan upphör inom palestiniernas område.Våld börjar ofta med ord. Vi har här talat om för-intelsen. Jag, som har starka minnen från slutet avandra världskriget, bävar när jag ser bilder som densom var publicerad i i går, därunga tyskar - i det här fallet var det tyskar från gamlaÖsttyskland, men de finns också på andra sidan -återigen marscherar på det sätt som skedde undernazisttiden.Jag tror att det är oerhört viktigt att vi har förståel-se också för det som ägde rum under kommunisttideni och den delen av världen. Det råderen tystnad i vårt samhälle om de miljontals och återmiljontals människor som då fick släppa livet tillgenom avrättningar, genom umbäranden i Gulagarki-pelagen, genom svåra umbäranden på mentalsjukhusoch i fängelser. Dem bör vi också minnas.Det råder brist på förståelse för det förtryck somförekommer, t.ex. i de två kvarvarande kommunistis-ka regimerna och . När det gäller Kinaverkar det som att har förstått, men intenär det gäller . Det beror kanske på den tystnadsom vi har låtit omge dessa förbrytelser under alltförmånga år.Det är väl ingen som anser att vi angriper de nuva-rande tyskarna när vi tar upp nazisttiden, och så skallman inte heller se det när vi tar upp kommunisttidenshemska förbrytelser. Det är viktigt att kunna leva medsin historia, att levandegöra sin historia, för att på ettriktigt sätt kunna handskas med nutiden.Jag noterade också att att till listanöver länder som inte respekterar mänskliga rättigheterglömde att foga Kuba.Sedan vill jag säga några ytterligare ord om dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitik som ilånga stycken saknar substans inom EU.I Amsterdamfördraget blir uppgifterna, ansvaretoch verktygen tydligare. Framför allt är det betydelse-fullt att fredsfrämjande krishantering och humanitäraoperationer kommer att höra till huvuduppgifterna.När det gäller krishantering och framför allt före-byggande konflikthantering verkar vi fortfarande haväldigt mycket att lära. I många områden tycks vi låtakonflikterna gå alldeles för långt. I det sammanhangetkan jag inte låta bli att nämna . Det är inte lättför någon att veta vad man skall göra i den här situa-tionen.Det finns en regering där, sade . Ja, men vi måste göra klart för denna rege-ring att vi inte kan förstå hur tusentals och åter tusen-tals människor tillåts att mista livet på de mest bestia-liska sätt utan att polis och militär ingriper.Hur kan en regering åse detta? Hur kan man ha sålitet omsorg om sitt folk? Och om man inte själv kla-rar av situationen, hur kan man då underlåta att beomvärlden om hjälp? Den hjälpen borde inte kallasför att lägga sig i landets interna angelägenheter.Det är naturligtvis angeläget att vi fortsätter hjälpatill att städa upp efter konflikten i den forna Jugosla-vien och att vi, som regeringen har aviserat, fortsättermed våra insatser där. Det är också viktigt att vi stö-der utvecklingen i Albanien.Det finns potentiella och reella hot mot befolk-ningens trygghet och säkerhet också inom EU.