prot · GL0954 · 1998-01-22 00:00:00 — Det beror naturligt-vis inte bara på att man håller på och utreder här utanockså på den ekonomiska situation som råder i kom-muner och landsting. Detta riskerar att leda till bak-slag för enskilda människor som löper risk för onödigohälsa. Det innebär också en risk för att vi övervältrarsjukvårdskostnader på kommande generationer somkommer att säga: Varför gjorde ni t.ex. inte olycks-fallförebyggande insatser när ni visste hur de skullegöras. står vi här med konsekvenser som är heltonödiga.Sverige har ju egentligen redan antagit folk-hälsomål i och med att vi ställde oss bakom målsättningar som har precise-rats i de 38 europeiska målen. Som exempel kan jagta fram målet att minska tobaksbruket och målet attminska alkoholkonsumtionen.Tobaksbruket utgör ju den största enskilda ohälso-faktorn här i landet. Inte minst har vi här i riksdagenfattat flera viktiga beslut. Vi har fattat beslut om rök-fria miljöer, åldersgräns och beslut om en i principtobaksfri skola. Men hur går det med genomförandetav dessa beslut?När det gäller åldersgränsen kan vi läsa i mediernaatt handeln långt ifrån respekterar åldersgränsen bådenär det gäller försäljning av tobak och öl. Vad görregeringen för att skapa den respekten? Vi har faktisktmenat allvar med att skydda våra ungdomar från etttobaksberoende. I utskottet har vi fått klara belägg föratt ANT-undervisningen är mycket ojämn över landet.Skolorna är mycket självständiga på det här området.De beslutar själva hur man skall leva upp till läropla-nen. Vad gör regeringen för att den här undervisning-en skall gå på alla cylindrar?Jag har några andra exempel på områden där dethar utretts och där vi vet vad som behöver göras meningenting händer. Det gjordes en dopningsutredningpå initiativ av . Det utredningsförslagetligger i . minskar resur-serna för den dopningsjour som har servat landet medinformation och tankar kring förebyggande insatser.Jag ställde en fråga till socialministern , ochhon tycktes inte oroas av de minskade resurserna ochatt verksamheten hålls vid liv genom ekonomiskainsatser från ett läkemedelsföretag. Det kan inte varameningen att sådan verksamhet finansieras på detsättet.Likaså kom det en utredning från Arbetarskydds-styrelsen om barns miljö i skolan. Trots denna utred-ning och de larmsignaler som kom där, nedrustasskolhälsovården.Det var också många som såg fram emot den ut-redning om kvinnors hälsa och jämställd vård somBengt initierade och den socialdemokra-tiska regeringen stödde och genomförde. Där finns enrad förslag på insatser för att förbättra kvinnors hälsa,men de ligger också och vilar i Regeringskansliet.Jag hade önskat att här i kammaren få svarpå när vi kan förvänta oss förslag från regeringen i dehär olika frågorna. Folkhälsoarbetet måste få en re-nässans. insåg man vikten av att intekoncentrera sig på att reparera i efterhand. Då hademan inte heller så goda behandlingsmetoder. Jagmenar att vi inte har råd, varken mänskligt ellerekonomiskt, att låta bli att förebygga ohälsa när vi vethur vi skall bära oss åt.Anf. 192 ():Fru talman! För oss socialdemokrater är den gene-rella välfärden grunden för ett solidariskt samhälle. antog vi ett program förframtiden, Steget in . Återigen markerar viatt vi slår vakt om den generella välfärden. Vi anseratt medborgarna efter förmåga, genom skatterna, skallbidra till välfärdens grunder.För oss är det självklart att alla skall ha rätt till envård, omsorg och skola med god kvalitet. Ersätt-ningsnivåerna i socialförsäkringssystemet skall varahöga och inkomstrelaterade, och vi säger nej tillgrundtrygghet.Som ett led i att öka rättvisan skall vi fortsätta haett generellt barnbidrag, och vi skall fortsätta ge rikta-de bidrag till de mest utsatta grupperna i form avbostadsbidrag och bostadstillägg. Vi skall ha ett håll-bart pensionssystem. Detta är grunderna i det generel-la välfärdssystemet sett ur socialdemokratiskt per-spektiv. Det vill vi värna och utveckla.Generell välfärd är beroende av statens ekonomi.Det finns de som beskriver de saneringar som social-demokraterna valt att genomföra som vacklandehållning hos statsmakterna. När vi kom i regerings-ställning var det nödvändigt att göra något kraftfulltför att få ordning på ekonomin. Detta är gjort ochgenomfört. har vi råd att höja till mer rimliganivåer igen och glädjas åt att det blir litet ljusare attleva för många av dem som lever på den ekonomiskagränsen varje månad.Kampen mot arbetslösheten är den viktigaste in-satsen för att öka rättvisan i . Men den skallkompletteras med en politik som på område efterområde främjar rättvisa och samhörighet. Vi vill ut-veckla vård, omsorg och skola. Sjukvården i Sverigeskall hålla hög kvalitet, och den egna ekonomin skallinte avgöra om du får vård när du behöver den. Debrister vi ser vill vi göra något åt: långa vänteti-der för operationer, dåligt bemötande av gamla, oroli-ga patienter och personal som är tyngd av arbete.Fru talman! Jag gläds åt att regeringen just nuformulerar ett nationellt handlingsprogram för äldre,för att de skall få en värdigare vård och omsorg. Viarbetar för att utveckla samverkan mellan olika vård-former på områden där både kommuner och landstinghar ansvar. Vi vill ha stabilitet i socialförsäkringarna.Välfärden skall också i fortsättningen bygga på ge-mensamma system med goda ersättningsnivåer. Föross är det viktigt att förtroendet för välfärden kanåterskapas i takt med att ekonomin förbättras ochfinanserna stärks.Några exempel på vad vi menar är att vi från års-skiftet höjde ersättningsnivån i sjukförsäkringen ochföräldrapenningen till av inkomsten. Vidareskall taket för ersättning i sjukförsäkringen prövas,och sjuk- och arbetsskadeförsäkringen skall reforme-ras. Vi lägger stor vikt vid samverkan mellan olikaintressenter för att de skall utgå från en helhetssyn påmänniskan.Det gäller samverkan, t.ex. mellan arbetsgivare,hälso- och sjukvård, socialtjänst, arbetsförmedlingoch försäkringskassa, utifrån att det är människansom skall sättas i centrum.Som jag nämnde tidigare är det reformerade pen-sionssystemet ett bra exempel på vad vi menar medatt systemen skall vara hållbara och långsiktiga.Fru talman! Detta är i korta drag den socialdemo-kratiska visionen om välfärden i ett långsiktigt per-spektiv.Det finns dock en viktig ideologisk skillnad isvensk politik. Den finns i synen på den gemensammasektorn och på den enskilda människan. Vi socialde-mokrater kan aldrig acceptera uppfattningen att of-fentliganställda inte utför riktiga jobb eller att dagenssocialförsäkringar skulle skapa för mycket trygghetoch vara ett hot mot tillväxten. I stället medverkarvälfärd till ekonomisk stabilitet och tillväxt. För oss ärdet självklart att värna och utveckla välfärden. På såsätt får vi ett samhälle som är till för alla, inte baranågra få.Jag tycker också att det är viktigt att i den generel-la välfärden inrymma en god bostadspolitik, där bo-staden är en social rättighet och inte en handelsvara.Jag avvaktar med spänd förväntan den bostadspolitis-ka proposition som skall presenteras i mars månad.Skiljelinjen i svensk politik gäller i hög grad deolika ideologiska förutsättningarna och uppfattningar-na hos moderat politik och socialdemokratisk politik.Den fråga som ställts vid ett flertal tillfällen under dehär dagarna har varit hur skall finansierasina stora skattesänkningar och minskningen avstatsbidrag till kommuner och landsting. Hur skall denmoderata världen se ut i det perspektivet? Den fråganskulle jag också vilja upprepa.Tiden medger dessvärre inte att jag gör någonlängre genomgång av det som jag uppfattar att mode-raterna står för. Jag har tidigare nämnt lista, hans presentation av nedskärningar. Denvar inte liten.Jag konstaterar också att moderat politik byggerpå omfattande avreglering och konkurrensutsättninginom kommuner och landsting. Moderat människosynslår fast att 1 650 000 personer i aktiv ålder saknarlångvarig förankring på arbetsmarknaden. Jag påståratt så argumenterar endast den som tycker att manskall betrakta studerande, förtidspensionärer etc. somarbetslöshetsstatistik.Jag menar, fru talman, att de här dagarna visar påskiljelinjen i svensk politik, speciellt mellan modera-terna och socialdemokraterna.Anf. 193 ():Fru talman! "Barnets århundrade" talade redanEllen om. Det var vårt 1900-tal som skulle blibarnets århundrade. Många förbättringar i barns vill-kor har gjorts, och i ett internationellt perspektiv mårsvenska barn bra - men långt ifrån alla.Vi har en regering som berömmer sig av att varavärldsmästare i budgetsanering. Det må så vara. Frå-gan är dock om saneringsprogrammet uppfyller Sve-riges åtagande vad gäller , somutgår från principen om barnets bästa och att låta detkomma i första hand när vi fattar politiska beslut påolika nivåer i samhället.Klyftorna har ökat mellan dem som har arbete ochbra inkomster och dem som är arbetslösa eller lågin-komsttagare. Detta drabbar inte bara vuxna i samhäl-let. Även barnen påverkas, kanske i ännu större ut-sträckning än vuxna.Förhållandena för barn som växer upp i segrege-rade områden ser helt annorlunda ut än de gör förbarn som växer upp på . Barn som leverunder gynnsamma sociala och ekonomiska förhållan-den har i nästan alla avseenden bättre hälsa än de somlever under mindre gynnsamma förhållanden, vilketuppmärksammats i frånförra året. Spädbarnsdödligheten är t.ex. högre blandbarn till icke-priviligierade kvinnor. I dessa grupperföder också fler kvinnor barn som är kortare än nor-mallängd och har lägre födelsevikt. Dödligheten ärhögre bland barn i arbetarfamiljer än bland barn ifamiljer med tjänstemannayrken. Den är också högrebland barn till utrikesfödda föräldrar än bland barn tillsvenskfödda, liksom den är högre i enföräldershushållän bland barn som lever med två föräldrar. Skillna-derna är alltså klassbundna.Enligt vissa undersökningar finns det tecken på attden psykiska ohälsan bland barn och ungdom ökar.År 1993 hade nästan vart tionde barn i åldern upp till19 år varit i kontakt med barn- och ung-domspsykiatriska öppenvården. En annan skrämman-de uppgift är att 30 pojkar och 10 flickor år 1995avled efter självmord. faller 13 barn ochungdomar offer för mord eller dråp, dvs. mer än ettbarn !Den stora skillnaden mellan barn och vuxna är attbarn inte för sin egen talan utan är helt beroende avoss vuxna. De psykiskt sjuka och psykosocialt utsattabarnen är dubbelt drabbade, eftersom även derasföräldrar ofta tillhör de tysta i samhället. Särskiltutsatta är de flyktingbarn som gömmer sig av rädslaför utvisning. Ingen grupp i samhället kan ha störrebehov av det offentliga samhällets uppmärksamhetoch hjälp än nämnda grupper.Fru talman! Det finns klara samband mellan denekonomiska politikens fördelningsprofil och barnssituation. Barnhälsovården och barnsjukvården hardrabbats av hårda nedskärningar. Den barnmedicinskakompetensen inom barnavårdscentralerna har mins-kat. Allt färre barn kommer i åtnjutande av logope-disk behandling, och köerna till PBU växer. Antaletbarn i barngrupperna på dagis har ökat, liksom klas-storlekarna i skolan, som antalet pedagogeroch barnskötare har minskat. Höjda avgifter till kom-munal musikundervisning och minskat hemspråksstödär andra exempel på hur barnen drabbats av nedskär-ningarna.Ett annat exempel beskriver som är 11 år.Hon säger så här: Det värsta med skolmaten är inte attden är äcklig, utan det är att man inte blir mätt. Närdet är fisk får man ta två och en halv fiskpinne. Detblir man inte mätt på. Förut fick mellanstadiet ta litetmer mat än lågstadiet för att vi är större, men det harde dragit in på. får alla ta lika litet.Ett annat problem är att fler barn än någonsin harfärre vuxenkontakter . Lärarnas ar-betssituation är ofta sådan att de inte hinner ägnabarnen uppmärksamhet. Och inom förskolan finns detallt färre knän att krypa upp i när man behöver trösteller bara vill kela med någon vuxen. Många barnsföräldrar arbetar oroväckande mycket övertid, medanandra barns föräldrar är sönderstressade av arbetslös-het. Barnen känner sig svikna av oss vuxna, och härmenar jag att budgetsaneringen inte har tagit tillräck-lig hänsyn till barns behov. Det vi har tjänat in i dagriskerar att bli stora utgiftsposter i morgon.Fru talman! Det är dags att ta barnens situation påallvar. menar att barnkonventionenmåste inkorporeras i svensk lagstiftning och gå föreannan lag när inte lagarna stämmer överens. En balan-serad budget ger inte automatiskt trygga barn. Det äralldeles nödvändigt att barnomsorg, skola och barn-hälsovård får förstärkta resurser , att en arbetstids-förkortning genomförs så att fler föräldrar får mer tidmed sina barn och framför allt att barn till arbetslösaföräldrar skall slippa oroa sig över familjens ekonomi.Anf. 194 () replik:Fru talman! tar upp mycket vik-tiga frågor kring barns situation i dagens svenskasamhälle. Jag vill dock åberopa det mycket storaarbete som den parlamentariska kommittén, benämndbarnkommittén, har gjort vid genomgång av densvenska lagstiftningen. Det är nu utsänt till mångainstitutioner och organisationer i för ettmycket omfattande remissarbete. Om jag har förståtttidens sanning rätt kommer regeringen att lägga framen proposition där man just lyfter framde här viktiga sakerna. Jag hade förmånen att sittamed i barnkommittén, och vi konstaterade att justkonsekvenserna av de ekonomiska besluten iblandsaknas. Det är viktigt att vi är uppmärksamma pådetta.Anf. 195 () re-plik:Fru talman! Jag är mycket glad över det som Ron-ny säger. Det visar att vi har en samsyn i dehär frågorna. Det som är så tråkigt med budgetsane-ringen - jag har också ansett att det är viktigt att göraen budgetsanering - är att den har gått i en sådan taktatt man dessvärre har glömt barnen.Anf. 196 () replik:Fru talman! Det som var glädjande i det arbetesom gjordes i barnkommittén var att vi konstateradeatt det fanns en mycket bred parlamentarisk bas i denhär kammaren, bland politiska partier, justför att sätta barnens bästa i centrum. Jag skulle fak-tiskt önska att diskussionen om familjen och barnenssituation i samhället kunde pånyttfödas.Uppmaningen får väl gå till oss alla: Låt oss medgemensamma krafter fortsätta att försöka hitta framtill och diskutera just den proposition som jag utgårfrån kommer i maj månad.Tack för ordet!Anf. 197 () re-plik:Fru talman! Jag vill bara säga till jag är mycket tacksam för det svar som han hargett. Jag ser naturligtvis med stor spänning fram emotden kommande propositionen och att vi förhopp-ningsvis tillsammans kan arbeta för bra förslag förbarnen.Anf. 198 ():Fru talman! är ännu inte avslutat, så vihar på oss att tillsammans försöka bryta denbarnfientliga attityd som jag påstår att vi intar i dag.Faktum är att det i pågår en födelsestrejk.Antalet födslar har inte varit så här lågt på 160 år.Faktorerna samvarierar naturligtvis, vi har hört enlång lista föredras. Men under den här parlamentaris-ka perioden kan man säga att vi generellt har fått ettmycket hårdnat samhällsklimat som har medfört attbarn väljs bort och det av de i samhället mest eko-nomiskt utsatta grupperna. Det här är inte historisktlogiskt, för krisår har ibland också varit barnår. Jagtror att det här vittnar om en allvarlig attitydföränd-ring gentemot barn.När jag växte upp , fru talman, varbarn det allra finaste vi hade. Parkleken blomstrademed musik och teater. På spårvagnen stod det en storskylt: Låt barnen gå av först! Modellen för kvarter-spolisen var . Det var en trygg faders-gestalt. Ja, ni kommer ihåg.På 70-talet var det fint att bli förskollärare. Piagetsoch syn på anpassning till barnets utveck-lingspsykologi stod i centrum av debatten. för att barn skulle få höra de gamla folksagornaigen. präglades av en aktiv diskussionom barns kultur.Vi har kvar att ta initiativet igen,och kulturåret hjälper oss på traven. Då stod barnet icentrum. Vi byggde ut våra reformer med barnet somutgångspunkt. Det gick att välja barnstuga utifrånpedagogisk modell, och arbetsgivaren utgick från attsmåbarnsföräldrars arbetsdag var sex timmar.Budget, mina vänner, fru talman, är att prioritera.Jag menar att barnet i centrum och kvalitet försvunnitpå vägen, igen. Fokus har i stället ställts om till bil-samhällets lov. Det senaste sura äpplet är att 6 miljar-der avsätts för en liten snutt nedgrävd motorväg iStockholm som lärare och förskollärare fårallt större barngrupper att ta ansvar för.Arbetsmarknadsministern väljer att prya påMcDonalds i stället för som lärare. Det är också enform av samhällsmarkering. Frågan är om hon skulleorka med att ensam ta ansvar för en lågstadieklass om27 elever, där en del barn egentligen har särskildabehov, behov som vi inte anser oss ha råd med i dag.Arbetet utförs för en inkomst på i snitt imånaden.Förut var det fint att vara lärare. är vi på vägmot en öststatssituation. Men vi har ju på oss på90-talet att förändra den här trenden.För de som regeringen kanlova bort så där helt utan vidare, över , för enliten vägsnutt, kunde vi få tolv kulturhuvudstadsår.Försök förstå så många arbetstillfällen det genereraroch till vilken glädje för barnen!Jag vill också påminna om att hela årligastatliga kulturbudget ligger på 4,7 miljarder. Det jagnämnde var alltså 6 miljarder som planeras att sprät-tas i väg. Vi kan fortfarande stoppa det.All forskning styrker att ökat utrymme ochökad kvalitet för bilisterna och för dem som kör mo-torfordon genererar mer trafik. Den kunskapen har viredan. Från den utgångspunkten kan vi planera om.Jag vill också påminna om att bullernivån i vårastadskärnor och ute i förortsparkerna är så hög i dagatt det är svårt att höra vad barn säger. Barn får abso-lut inte stoppa jord i munnen, för då vet ni att de kanfå i sig inte bara bly som ligger kvar sedan tidigareutan även andra nya gifter från bilarnas avgaser. Nivet också att barn inte syns i trängseln på tun-nelbanan. Den attityd som barn får till sig är att poli-sen jagar mammor som har blivit mördare, alltsåkvinnomördare, och det man ser på TV är att i föror-terna härjar pedofilerna helt vilt.Slutligen vill jag påminna om en undersökningbland samtliga mellanstadiebarn i . De fick,fru talman, rangordna de tio otäckaste sakerna devisste i livet. Nummer ett blev att gå hem från skolan.Skolvägen var det otäckaste! Barnen ansåg att alltkunde hända från att bli bortrövad till att bli yxmör-dad. Det är klart att de påverkas av vad de ser ochhör. Var finns kärleken?Anf. 199 () replik:Fru talman! Jag blir litet bekymrad när nämner den barnfientliga miljö som skall ha ut-vecklats i . Vi uppfattar det inte så i barn-kommittén. Vi har konstaterat att det finns brister isamhället som bör åtgärdas. Men jag blir bekymradnär man talar om öststatsliknande situationer. Jagtycker att är ett gott samhälle att leva i. Härfinns brister, och självfallet skall barnens bästa sättas ifrämsta rummet.Jag har vid ett flertal tillfällen glatts i kammaren.Vi har just antagit att artikel 3 om att barnets bästaskall sättas i främsta rummet skall föras in i svensklagstiftning. Steg för steg är vi beredda. Via social-tjänstlagen, utlänningslagen och lagrådsremissenom att placera unga i häkte enligt kriminalvårdslagenförs det välförtjänta tankearbetet in i svensk lagstift-ning. Låt oss hjälpas åt att göra detta på ett positivtsätt.Anf. 200 () replik:Fru talman! Ja, , jag tror att vi allamåste anstränga oss för att förändra samhällsattityden.Faktum kvarstår att det råder en födelsestrejk i Sveri-ge. Det har inte fötts så få barn ! Det är ensvidande kritik. Det smärtar.Detta får mig att tänka på dialogdär han ifrågasätter om det lönar sig att skaffa barneller om det är bättre att köpa en traktor. är detnog bättre att köpa sig en pensionsförsäkring än attskaffa sig barn.Med alla dessa samverkande faktorer och den atti-tyd som genereras, får det betraktas som i det närmas-te irrationellt att skaffa barn. Vi har på oss attförändra detta.Anf. 201 () replik:Fru talman! Det demografiska problemet som EwaLarsson tog upp finns dessvärre inte enbart i Sverige.I hela västvärlden finns liknande problem med att detföds för få barn. Glädjande nog blir vi äldre och leverlängre. Det är i sig en situation vi måste vara upp-märksamma på. är inte ensamt i detta.Det finns annat som vi skulle kunna göra - och dåinte bara här i kammaren. Vi kan resa hem till vårakommuner och väcka motioner i kommunfullmäktigeom att skall tas upp till behand-ling. Detta har inte skett i av landets kommuner.Vi kan inte bara tro att vi kan utöva ett tryck i kam-maren i ut i landet. Låt oss ta egna initia-tiv. Jag gläds åt att det i min kommun i förra veckanväcktes en sådan motion. Blygsamheten förbjuder migatt tala om vem det var.Låt mig i detta allvarsamma läge påminna omskylten, : Låt barnen gå av först. Därkommer fortsättningsvis också att stå: Lämna plats åtäldre och handikappade och låt dem få sitta ned.Låt oss tillsammans forma en skylt där det står:Hela befolkning.Anf. 202 () replik:Fru talman! I all blygsamhet kan jag tala om attbarnkonventionen tillämpas i Stad, dvs. attde kommunala besluten skall anpassas utifrån barnensbästa. Trots det lägger Stad 1 miljardkronor till en liten snutt motorväg. Tillsammans medde 6 miljarder som regeringen har lovat ut skall dessapengar ge möjlighet för ytterligare trafik att ta siggenom staden. För den miljarden skulle StockholmStad kunna förbättra skolorna väsentligt.Sedan var det och världen. brukarvara ett föregångsland. Jag hoppas att vi klarar av atttillsammans förändra och bryta den utomordentligtallvarliga barnfientliga attityd som finns i dag.Anf. 203 ():Fru talman! Jag skall tala om barnomsorg för bar-nens skull.Jag tror att vi alla i kammaren kan skriva under påatt barnen är vår framtid och att vi värnar framtiden.År 1996 fanns det drygt 800 000 barn i förskole-åldern, och av dessa deltog ungefär en halv miljonbarn i barnomsorgen.De går på daghem, hos dagmamma, fritids, sex-årsverksamhet eller öppen förskola. Men en del barnstår utanför. Barnomsorgen är endasttillgänglig för barn vars föräldrar har arbete ellerstuderar.Förskolan utvecklas ständigt. harbarnomsorgen mer och mer närmat sig skolan. Dennainriktning är bra.Det livslånga lärandet börjar inte längre på denförsta skoldagen, utan det pågår hela livet. Den stimu-lans till lärande som förskolan ger borde komma allabarn till del. måste förskolan byggas ut ochomfatta alla barn som vill ha plats - oavsett vad derasföräldrar gör. Om barnomsorgen skall upplevas rättvisskall den vara tillgänglig för alla.Personalen är förskolans viktigaste resurs. Väl-utbildade och engagerade vuxna är en förutsättningför att verksamheten skall bli så bra som vi vill att denskall vara. Det nya internationella begreppet edu-care, som inbegriper vård, omsorg och lärande, krä-ver pedagogiskt kunniga och omsorgsfullt vårdandepersoner.Internationellt sett har vi en hög kvalitet på vårbarnomsorg i . Vi vill fortsätta att stå i täten.Sedan vi började bygga ut barnomsorgen för unge-fär har vi haft två yrkeskategorier på våradaghem, barnskötare och förskollärare. ställsstörre och förändrade krav på personalen. Vi behöverdärför se över personalens kompetens och anpassaden till de nya målen. Vi behöver finna nya vägar tillutbildning som stämmer överens med dagens försko-leverksamhet.IT är ett exempel. De flesta som arbetar på vårabarnstugor har låg kunskap om hur barn kan utnyttjadatorer. De som har tillgång till datorer på sina barn-stugor använder ofta programvaran som pedagogiskhandbok. Detta är inte alls tillfredsställande. Barnskall lära sig hur de kan använda datorn för lärande,inte hur man färglägger hus etc. Sedan kan man gi-vetvis också spela spel och använda datorn för attförbättra sin finmotorik.Regeringen har i sin skrivelse till om ITangivit att alla som utbildar sig till lärare skall få lärasig den nya tekniken. Detta borde även inbegripabarnomsorgspersonal. Om förskolan skall vara ettförsta steg i det livslånga lärandet är det viktigt attdatakunskap ingår från början.Införandet av förskoleklass och ett gemensamtmåldokument med ser jag som ett förstasteg till en tioårig grundskola.