prot · GM0923 · 1998-11-26 00:00:00 — De tre partierna tar i en gemensamreservation upp många goda tankar. Men när detkommer till konklusion tar de likt av-stånd från de föreslagna insatserna till förmån förgenerella åtgärder. Jag anser att det finns starka skälatt göra särskilda insatser mot omfattande arbetslös-het och utanförskap i delar av storstadsområdenaprecis på samma sätt som vi tidigare gjort när detgäller regionalpolitiken.Fru talman! Förutsättningarna och grunden för engod livsmiljö i storstadsregionerna är naturligtvisäven den generella välfärden. Välfärdssystemet förut-sätter att vi har en ekonomisk tillväxt. Strategin för attlyfta storstäderna blir att utveckla alla positiva sidorsom våra storstadsregioner har.Regeringens proposition som vi nu behandlar in-nebär starten för en nationell sammanhållen stor-stadspolitik, vilket har en mycket stor betydelse förutvecklingen i hela landet.Till sist, fru talman, yrkar jag bifall till hemställani betänkandet och avslag på samtliga reservationer.I detta anförande instämde ,, , ,, , , och (alla s).Anf. 154 () re-plik:Fru talman! Jag funderade faktiskt en kort stundpå om jag skulle trycka in ja-knappen här ochinstämma i anförande. Men mankan ju inte instämma i delar av ett anförande. Jagtyckte nämligen att den första delen av hennes anfö-rande var mycket bra. Jag kunde instämma i allt honhade att säga - den lyriska beskrivningen av storsta-den, beskrivningen av utvecklingen, den kluvna situ-ationen i storstäderna, storstäderna som motorer förtillväxt och storstadspolitikens roll.Sedan har jag svårare att instämma i den andra,ganska förutsägbara, halvan av anförandet där Cinni-ka Beiming, inte oväntat, menar att storstadsproposi-tionen är oerhört framsynt och att den ger svar påmånga av våra problem. Jag har redovisat att jag påden punkten har en annan uppfattning.Jag tänkte, fru talman, begränsa mig till en frågatill : Vad är det som talar för att merav den politik som har gett oss dagens problem kom-mer att ge resultat?Anf. 155 () replik:Fru talman! Jag kan upprepa vad jag sade i mitthuvudanförande, nämligen att det här är fråga om enlångsiktig utvecklingsprocess. Det är inte så att vi i denna kammare ser lösningen på allting vadgäller problemen i storstaden. I stället handlar detalltså om en långsiktig utvecklingsprocess. Proposi-tionen är dessutom en kappa till de olika förslag somfinns i många andra propositioner och budgetar somvi har behandlat, och som vi skall behandla, här ikammaren.Jag har en fråga till . Det är juinte så att vi såg skymten av någon storstadspolitikunder den borgerliga regeringsperioden 1991-1994.Vad tillförde egentligen den moderatledda regeringenstorstäderna, och varför kan inte istället för att bara glädjas åt att vi har den härdiskussionen också ställa upp på de förslag som finnsmed i propositionen?Det enda konkreta som med anled-ning av propositionen egentligen framför i sina skriv-ningar är förslag om en nationell kommission för attbryta bidragsberoendet och segregationen. Jag kaninte låta bli att i det sammanhanget undra varför maninte kan ta de steg som föreslås i propositionen i stäl-let för att låsa in frågan i ytterligare kommissioneroch utredningar.Anf. 156 () re-plik:Fru talman! Jag delar uppfattningen att det är enlångsiktig process att vända utvecklingen. Problemetär att storstadspropositionen inte anvisar en långsiktigpolitik som leder åt rätt håll, enligt mitt förmenande. Istället anvisar den en långsiktig politik som fortsätteratt leda åt fel håll.Jag vill påminna om den upphetsade mediedebattsom var , då vi presenterade en rap-port om de tilltagande sociala och ekonomiska pro-blemen i utsatta förortsområden. Vi pekade i rappor-ten på att utvecklingen snabbt gick åt fel håll - medökat bidragsberoende, högre brottslighet, tilltagandeförslumningstendenser osv.Den rapporten ansåg socialdemokraterna dåsmutskasta i största allmänhet och miljonpro-gramområdena i synnerhet. , , kan vikonstatera att problemen förvärrats. De arbetslöshets-nivåer som vi då hade i utsatta förortsområden är nude normala i landet som helhet, och situationen iproblemområdena har allvarligt förvärrats. CinnikaBeiming förordar mer av samma politik. Jag förordaren annan politik.Anf. 157 () replik:Fru talman! Kan det verkligen vara så att MikaelOdenberg tycker att "rätt håll" för storstadspolitikenskulle vara det som föreslås i reservationen? Jag tän-ker på oron när det gäller skrivningarna om arbets-marknadspolitiken. vill i princip slopaalla arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Jag undrar omMikael egentligen förstår vad det skulleinnebära om mer än hälften av dem som är iarbetsmarknadspolitiska åtgärder skickades ut i pas-sivt bidragsberoende. Dessutom skulle det få oerhör-da konsekvenser för de utsatta bostadsområden somvi diskuterar i samband med propositionen.Anf. 158 () replik:Fru talman! Jag kan hålla med om att det kan fin-nas en fördel med en storstadsproposition i den me-ningen att man lättare fokuserar på de speciella pro-blem och förutsättningar som finns i storstaden. Detskapar fokus i debatten och lyfter frågan på dagord-ningen, vilket jag kan se som någonting positivt. Jaghade dock hoppats att det skulle finnas litet merasubstans i en storstadspolitisk proposition när man nuhar jobbat och talat så vitt och brett om dettasom socialdemokraterna har gjort.Jag måste få understryka en fråga som MikaelOdenberg ställde till : Vad är detsom talar för att den politik som man förordar ochsom har misslyckats under de gångna fyra åren skalllyckas ?Cinnika Beiming uppehöll sig lite grann kringkristdemokraternas förordande av mer generella åt-gärder. Låt mig ta ett exempel. Vi ser skapandet avnya jobb som den viktigaste faktorn för att brytasegregationen och nyfattigdomen i vårt land.Hur skall vi då skapa de nya jobben? Vi konstate-rar att under de mycket goda tillväxtår som varit, dådet var en god internationell konjunktur, har det un-der netto skapats bara 50 000 nyajobb. Den ökningen beror på det senaste årets upp-gång. minskade ju antalet nya jobb i Sverigenär socialdemokraterna regerade. Frågan är: Hur kanvi skapa de nya jobben framöver? Detta är viktigt föratt kunna lösa problemen.Många människor som bor i utsatta områden istorstäderna har svårt att få det första fotfästet påarbetsmarknaden. Det handlar alltså om att hitta sättatt få in människor på arbetsmarknaden, om att hyvlaned de trösklar som finns och som förhindrarinträde på arbetsmarknaden. Det kan vara fråga omunga människor, människor med invandrarbakgrundeller människor som är långtidsarbetslösa.En fråga till och socialdemo-kraterna är: Var i era åtgärdsförslag finns det metoderför att underlätta detta - generella åtgärder, exempel-vis ett utvecklat lärlingssystem eller andra regler påarbetsmarknaden som underlättar nytillträde på ar-betsmarknaden? Det är ett viktigt generellt instrumentsom jag efterlyser men inget sådant kommer frånregeringssidan.Anf. 159 () replik:Fru talman! och kristdemokraternahar talat väldigt mycket om . Menman skall väl också komma ihåg vad som händeunder den borgerliga regeringsperioden mellan 1991och 1994. Det var ju då som vi hade det stora tappetav arbeten i det här landet. Bara i denna region - somväl numera tillhör, för såvitt jag för-står bor han numera i - tappade vi nämli-gen 75 000 arbeten under den borgerliga perioden.Under de senaste fyra åren däremot har det gått fram-åt. Arbetslösheten har börjat sjunka, och mer och merbörjar ute i kommunerna, lokalt, ett arbete med att setill att många människor med utländsk bakgrundockså får en chans, en möjlighet, att komma in påarbetsmarknaden.Konkret kan nämnas t.ex. den aviserade föränd-ringen vad gäller regelförenklingar och annat inomsmåföretagarsektorn. Jag är övertygad om att det nyaNäringsdepartementet återkommer med förslag omhur man kan underlätta för småföretag att växa ochutvecklas. Här gäller det inte minst den otroliga små-företagaranda som finns bland många människor medutländsk bakgrund.Anf. 160 () replik:Fru talman! har tydligen gått påretorikkurs. Hon ältar detta med början av 1990-taletoch de mycket svåra omständigheter som dåbrottades med. Jag trodde att vi hade kommit förbiden diskussionen.Det intressanta är, vilket jag trodde att vi alla varöverens om, att vi då, när förutsättningarna var goda iomvärlden, skulle utnyttja den möjligheten för attverkligen skapa de många nya jobb som behöverskapas i . hade vi en positivutveckling på gång på arbetsmarknaden men denbröts av Socialdemokraternas regeringsperiod. Det ärförst som det vände uppåt. Nuser den utvecklingen återigen ut att brytas, och rege-ringen och Socialdemokraterna har inga förslag.På min fråga här om hur vi skapar större möjlig-heter för de nytillträdande att komma in på arbets-marknaden får jag inget svar. Man är på det områdetganska fattig på förslag. sade i eninterpellationsdebatt att man hade ingenting.Men skall man komma med någon-ting, och vi väntar med spänning. Vi har ju tidigarefått löften om att det skall komma förslag - förslagsom dock aldrig kommit. Men vi hoppas ,för de arbetslösas skull.Anf. 161 () replik:Fru talman! Jag blir inte riktigt klok på om StefanAttefall verkligen har läst propositionen. Det handlarju om just det som talar om, dvs. på lokal nivå skall lösa situationen på arbets-marknaden. Det handlar då om att lösa frågor omutanförskap och arbetslöshet när det gäller människori utsatta bostadsområden.Meningen med de lokala utvecklingsavtalen äralltså att detta med kraften, engagemanget och mobi-lisationen skall ske lokalt. Det är inte meningen att vii kammare skall komma fram till enmängd lösningar på vad som skall ske i utsatta bo-stadsområden. Det här skall i stället ske lokalt.Till sist vill jag lite grann ifrågasätta varför krist-demokraterna - när det gäller regionalpolitiken harman ju förordat riktade insatser - inte menar att detskall gälla i storstaden.(forts. )AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.9 § (forts.) Utveckling och rättvisa - en politikför storstaden (forts. AU2)Anf. 162 Statsrådet ():Fru talman! I fyra ord går det att sammanfatta enpolitisk vision för vårt land. De fyra orden är: ettSverige för alla. Det målet kan lika gärna användasnär vi talar om framtidens utbildning som när vi talarom arbetsmarknaden, jämställdheten eller integratio-nen. vill jag använda de orden för vår målsätt-ning med storstadspolitiken.De förslag som har att besluta omär ett steg på vägen mot att skapa ett för alla.Det kommer inte att vara det enda som behövs, mendet är ett viktigt strategiskt val som vi gör.Våra storstäder är ett myller av liv. Det finns ettenormt utbud av kultur, nöjen, olika jobb, föreningar,restauranger och allt annat som ger storstäderna dendynamik som drar många människor dit. Detta skallvi ta vara på och utveckla, för storstäderna är en till-gång, en motor. Men i mitt i denna dynamik ser viockså problem som blir extra stora just i våra storstä-der.Det finns skillnader och orättvisor runt om i vårtsamhälle som inte är acceptabla. Att inte ha sammaförutsättningar på grund av namn eller etnicitet ärexempelvis inte rimligt. Ändå vet vi att det är just sådet är. Många blir bedömda efter orättvisa kriterier.Vi ser också att orättvisorna har ökat de senaste åren.Att bryta en social och ekonomisk skiktning i sam-hället är vår ojämförligt viktigaste uppgift. Det hand-lar i grunden om att hålla samman ett samhälle och attskapa ett för alla. Det är utgångspunkten förvårt framtida storstadsarbete.I storstäderna är skillnaderna som störst. Härsamlas en flora ev etniciteter, språk, traditioner ochkulturer. Här blir skillnaderna tydligast mellan demsom har en plats i samhället, ett jobb, vänner och ettaktivt föreningsliv och dem som inte har det. Vimåste minska skillnaderna mellan dem som har detallra sämst och dem som har det allra bäst. Vi måstegöra det utifrån ett underifrånperspektiv. Vi måsteockså göra det med ett helhetsperspektiv, inte bara såatt vi sätter människan i centrum och får olika delarav samhället att samverka utan också att vi gör detmed hela landet för ögonen. För precis som vår regi-onalpolitik har syftet att vara till för hela landet är detockså tanken med vår storstadspolitik. I ett Sverigeför alla hänger allt ihop.Ett för alla är inte bara ett generellt målutan också en arbetsmetod. När vi bryter ned frågornai sina olika delar måste varje del ha ett och sammauttryckta mål, ett samhälle där alla har samma skyl-digheter, rättigheter och möjligheter om ett i grundenjämlikt och jämställt samhälle.För mig handlar storstadspolitiken om fyra rättig-heter som också kan sammanfatta de förslag som vihar lagt fram till . Den första är rätten till ettbra arbete. Den andra är rätten till bra utbildning. Dentredje är rätten till ett bra liv, inte minst vad gällerboendet och hälsan. Den fjärde är rätten att få varamed och bestämma, rätten till demokratin.Detta är rättigheter men lika mycket också skyl-digheter och möjligheter. Om det är någonting somsåväl regionalpolitiken som storstadspolitiken karak-teriseras av är det att det är och skall vara möjlighe-ternas politik.Den första rättigheten, rätten till ett arbete, hand-lar om att vi måste skapa de bästa förutsättningarnaför fler jobb. Detta är en rättighet som skall gälla helalandet men som blir så påtagligt nödvändig när vi serstorstäder där bostadsområden kan ligga sida vid sidamed bara en väg eller ett köpcentrum emellan mendär skillnaderna är oändliga. Skillnaderna består iavgrunden mellan att ha ett jobb och att inte ha det.På ena sidan av vägen saknar sju av tio arbete, på denandra kanske bara någon procent. Det egna jobbetsom en skapare av välfärd, självkänsla och trygghetblir så påtagligt på den sidan om vägen. Orättvisanblir tydlig.Därför tar vi nu ett avstamp i denna storstadspoli-tik för rätten till ett bra arbete, också i de utsatta om-rådena i våra storstäder, både genom nya resurser ochgenom en insikt om att vi inom ramen för den gene-rella välfärden måste förändra våra strukturer och vårtarbetssätt. Olika samhällsinstanser måste börja sam-verka. För att lyckas med det måste det göras ur ettmänniskoperspektiv. Att se den höga arbetslöshetenhos dem med en annan etnisk bakgrund är att inse atträtten till ett jobb är så mycket mer än bara rätten inkomst och till något vettigt att göra. Det är ocksårätten att få vara en del av samhället.Kombinerat med en starkare lag mot etniskt dis-kriminering i arbetslivet satsar vi nu i storstadspoliti-ken på jobben och på rätten till ett jobb, oavsett et-niskt ursprung. Det borde vara en självklarhet, menverkligheten visar oss tydligt att vi är långt ifrån densjälvklarheten i dag.Den andra rättigheten är rätten till bra utbildning.Det finns ingen så viktig skapare av social rörlighetsom utbildning och ingenting så förstelnande som närmänniskor förnekas möjligheten till utbildning ochutveckling. Därför är utbildning en central del av vårstorstadspolitik och vår välfärdspolitik.I storstäderna är skiktningen allra störst, och dåbehövs utbildningen som något som bryter upp me-ningslösa och begränsande barriärer. Det handlar intebara om 5 000 nya utbildningsplatser på våra hög-skolor utan också om språkförskolor, en utvecklandefritid, en bra utbildning i svenska för invandrare ochrätten till goda och lika villkor i skola, gymnasiumoch högre utbildning, oavsett var du bor och oavsettvar du kommer ifrån.Den tredje rättigheten är rätten till ett bra liv.Mycket av det goda livet grundläggs i rätten till ettarbete och rätten till utbildning. Men det goda livethandlar också om mycket annat. Det handlar om enmeningsfull fritid såväl som om en god hälsa och braboende. Tyvärr kan vi fortfarande se skillnader mel-lan människors hälsa utifrån var de bor. Nya siffrorvisar att spädbarnsdödligheten är betydligt högre i ettutsatt bostadsområde i än vad den är i ett avde rikare grannområdena - samma stad men helt olikalivsvillkor. Det är inte acceptabelt.Den fjärde och sista rättigheten är ett fundament istorstads- och välfärdsbygget, nämligen rätten att fåvara med, att vara delaktig, att få ta plats.För mig är demokrati allt eller inget. Alla måstekänna att de är med. Vi har en levande demokrati,men vi ser också att förutsättningarna och möjlighe-terna till den inte finns hos alla människor. Vi ser endemokratisk skiktning, och den måste vi ändra på.Kampen för demokratin är en kamp vi måste föra vidvarje ny generation. Och sättet vi kan göra det på äratt visa allt det positiva med demokratin, det verkligafolkstyret och allt vad det kan skapa.Men det bygger på att vi kan se den enskilde väl-jaren också mellan valen. Den storstadspolitik som vinu lägger fast utgår ifrån att vi på allvar ser på vårdemokrati underifrån, från det perspektiv där folksty-ret har sitt ursprung och existensberättigande. Kon-kret kommer det att innebära mer av brukarinflytandeoch mer av närdemokrati.Vi ger nu här ett större spelutrymme för den lo-kala demokratin i våra storstäder, och framför allt iutsatta bostadsområden. Men det är inte här i riksda-gen som den lokala demokratin skall skapas. Den kanbara skapas av oss själva på platsen där vi bor. Våruppgift är att ge de bästa förutsättningarna för detta.Fru talman! Jag har försökt att sammanfatta denstorstadspolitik som ni nu skall besluta om i fyrarättigheter: rätten till ett bra arbete, rätten till en brautbildning, rätten till ett bra liv, inte minst när detgäller boendet och hälsan, och rätten att få vara medoch bestämma, dvs. rätten till demokrati.Det handlar om välfärdens kärna. Den generellavälfärden skall försvaras. För de utsatta bostadsområ-dena i våra storstäder skall den också förstärkas. Detär där vi ser att rättigheterna är som svagast. Och detär därför som vi står här i dag.Man kan mäta den brist på rättigheter i sysselsätt-ning, i folkhälsotal, i spädbarnsdödlighet, i valdelta-gande, i bostadssegregation och i mycket annat. Dåblir också uppgiften tydlig. Vi skall minska skillna-derna och orättvisorna i vårt samhälle. Lösningen ären generell välfärd med människan i centrum. Dethandlar i grunden om att skapa ett samhälle, ett Sve-rige för alla.Anf. 163 () re-plik:Fru talman! Det var vackra och fina ord som stats-rådet använde. Jag delar den grundläggandeuppfattningen när det gäller vad vi skall göra förmänniskor i utsatta bostadsområden.Jag tycker ändå att det vore intressant att få talalite mer om konkreta problem, och det vill jag göradelvis utifrån min egen erfarenhet som kommunalpo-litiker. Mycket av det som händer i kommunerna harockså sin bäring på det som händer i regering ochriksdag. Därför vill jag ta upp frågan om socialbidrag.Vi har i en av de reservationer som jag yrkar bifalltill talat om möjligheterna att fördela kostnaderna försocialbidrag mellan stat och kommun. Socialbidragenär en väldigt tung post för många kommuner. Vi vetvilka svårigheter som har funnits för enskilda indivi-der att få ut de socialbidrag som man är berättigadtill.När nu staten går in och har synpunkter på hur so-cialbidragen skall utformas vore det väl ändå läge tillsammans med kommunerna bekostade social-bidragen. Jag skulle gärna vilja höra statsrådetskommentar till detta.Anf. 164 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill börja i en annan ände än densom började i. Jag vill prata om dekonkreta förslag som finns för att just minska deproblem som tar upp. Det finns ett alltför stort socialbidragstagande i de mestutsatta bostadsområdena. Anledningen är att männi-skor inte kommer in på arbetsmarknaden, inte kanskaffa sig ett jobb med en lön som de kan leva på,utan de står vid sidan av systemen.I den proposition som vi nu lägger fram vill visatsa på vägar ut ur socialbidragsberoendet. Det äroerhört viktigt att via språket kunna ge människor dennyckeln till arbetsmarknaden och till ett aktivt före-ningsliv som ett gemensamt språk innebär. Man skallockså via språket kunna tillgodoräkna sig den utbild-ning som man kanske har från sitt hemland - vilketockså var inne på i sitt anförande -men som man inte kan tillgodoräkna sig i dag.Många invandrare som kommer hit får börja omfrån början och deras gamla erfarenheter tas inte tillvara. Det är ett problem, och här vill jag genomföraen förändring. Jag vill minska bidragsberoendet, ochjag vill att stat och kommun skall samverka i denriktningen.Jag vill inte se storstadspropositionen som ett nyttprojekt. Jag tyckte att pratade förmycket om just projekt i sitt anförande. Jag tror attprojektens tid till viss del måste vara över. Projektkan vara bra ibland, därför att de sätter fokus på pro-blem och på en svår fråga, och de kan flytta fram vårapositioner. Men det finns alltid en nackdel med pro-jekt, och det är att de är ungefär som fyrverkerier: deblossar upp och sedan blir de väldigt bra, men när detar slut blir det alldeles svart. Det måste till ett nyttsätt att driva politiken framåt för att minska segrega-tionen och för att öka rättvisan , och inte baragenom ett projekt.Anf. 165 () re-plik:Fru talman! Det är självklart. Jag var ju kritiskmot projektinriktningen. Jag delar att de inte är bra. Jag talade också i mittanförande om hur olika sådana här projekt kan slå aven ren slump. Vissa projekt i vissa bostadsområdenkan komma till bara för att man råkar hapengar till ett projekt. Det är alldeles utmärkt att vihar samma inställning och hyser samma stora tvek-samhet till projekten.Det långsiktiga målet skall ju vara precis det somUlrica säger, det är vi överens om. Men omvi ser realistiskt på detta kommer det ändå att underen övergångsperiod finnas människor som har behovav socialbidrag, t.ex. bostadslösa, psykiskt sjukamänniskor - det är en grupp som inte behandlas i denhär propositionen.Även om vi minskar socialbidragsberoendet, vil-ket vi självfallet skall göra, måste vi ändå ha en mo-dell för ett fungerande socialbidrag, men det har viinte i dag.Anf. 166 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att vi är helt överens om att iden satsning som görs skall människan vara icentrum. Vi skall lösa de problem som finns konkret,och vi ser att skillnaderna mellan de som har det braoch de som har det dåligt är som störst just i de bo-stadsområden som vi nu har pekat ut.Vi skriver väldigt tydligt i propositionen att de lo-kala myndigheterna och de statliga myndigheternaskall samverka för att vi gemensamt skall kunna an-vända de pengar som satsas på bästa möjliga sätt.De lokal- och utvecklingsavtal som vi kommer attfå se innehåller en rad olika lösningar, och de behöverinte se likadana ut för alla områden. Det kan varaolika saker som är mest effektiva i olika kommuner.Vi skall använda våra gemensamma resurser bäst föratt öka rättvisan så snabbt och så mycket som möjligt.Avslutningsvis vill jag lugna delar uppfattningen att storstadsfrågorna har legatmellan olika departement. vill jag bara vara tydligför kammaren och tala om att det är jag som har an-svaret för storstadsfrågorna, och jag tänker också tadet.Anf. 167 () replik:Fru talman! Också jag kan till in-stämma i anförande. Det var bra detdär som sade om att projektens tid äröver. Det är en bra sammanfattning av kritiken motpropositionen, att den innehåller litet väl många pro-jekt. Det handlar om 1,5 miljoner till den fritidsgre-jen, 10 miljoner till den kulturgrejen osv.Storstädernas problem är ju inte att det inte finns10 miljoner till lite mer fritid eller kultur, utan pro-blemen finns på ett högre plan, t.ex. när det gällersysselsättningen, som jag tidigare varit inne på i olikainlägg.Men pengarna är viktiga, och då har jag en frågatill statsrådet som kanske är av större dignitet än omman får 10 miljoner till ett projektet eller inte. Dethandlar om de diskussioner som pågår och det utred-ningsförslag som presenteras och somenligt tidningen innebär att Stock-holmsregionen tappar 3,3 miljarder i ett kommandekostnadsutjämningssystem.