prot · GM0937 · 1998-12-16 00:00:00 — Vi har helatiden varit kritiska till att regeringen under förra man-datperioden drog ned på rehabiliteringspengarna medhänsyn till att man skulle göra en översyn. Man drogned 200 miljoner 1997 och 200 miljoner 1998 baraför att man skulle utvärdera och se över. Tänk om viskulle sätta det i system inom alla verksamhetsområ-den. Vi skall ju ständigt utvärdera. Vi skall göra över-syner. Vi måste göra det gång efter annan inom allaverksamheter. Tänk om vi varje gång vi såg öververksamheten skulle dra ned på resurserna. Det skullenaturligtvis bli fullständigt absurt. Det har varit väl-digt missriktat att dra ned på rehabiliteringsinsatser-na, för det vi satsar ger tillbaka så mycket mer.Sedan gäller det också resurserna till socialförsäk-ringsadministrationen, där vi vill satsa mer därför attbehovet är så stort. Vi satsar dels på personal, dels påkompetenshöjande åtgärder. Där skulle vi verkligenvelat få till stånd ett tillkännagivande till regeringenom att man måste prioritera kompetenshöjning. Detkrävs väldigt stor kunskap för att hantera allt det somförsäkringskassorna nu har att hantera. Tyvärr måstejag hänvisa bara till vårt särskilda yttrande på dessapunkter.Jag yrkar bifall till reservation 5 som gäller utred-ning om socialförsäkringsfrågorna.Anf. 10 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! förde ett reso-nemang om vikten av att utveckla politiken inomolika områden. Jag efterlyser en viss konkretiseringav hur den utvecklingen skulle kunna se ut. Jag tittarpå den penningmängd som kd hanterar för att ut-veckla politiken och finner att det är litet svårt förmig, som inte så noggrant följer kristdemokraternasparti, att förstå hur utveckling kan åstadkommas ge-nom att man kraftigt minskar penningmängden. Pådet papper som vi hade att hantera i utskottet för ettantal veckor sedan står det de facto att kristdemokra-ternas utgiftsram innebär nästan 8 miljarderkronor mindre.Utveckling kan naturligtvis både vara positiv, dvs.att man tillför mer pengar och medverkar till en störrebehovstäckning, men en utveckling kan också varanegativ, dvs. att man i allt mindre grad tillfredsställerde behov som finns.Eftersom kd:s penningmängd omfattar ca 8 mil-jarder mindre borde det sistnämnda gälla. Man täckerbehoven i mindre utsträckning i förhållande till detfaktiska behovet.Det skulle vara intressant att höra litet närmareom hur man utvecklar den politik som Rose-MarieFrebran talade varmt för.Anf. 11 Tredje vice talman () replik:Fru talman! När jag använde uttrycket utvecklingmenade jag utveckling och förbättring av socialför-säkringssystemen. Jag och mitt parti anser att vi skalltillsätta en bred parlamentarisk kommitté som skallförsöka ta ett helhetsgrepp över området. Där skullevi naturligtvis kunna föra en diskussion hur längesom helst omkring de frågorna.Carlinge Wisberg frågar om den nuvarande pen-ningmängden inom anslagen. Då kan jag t.ex. berättaatt den största förändring som vi föreslår när det gäl-ler anslaget A 1 till sjukpenning och rehabiliteringinte på något sätt utgör en besparing för statsbudge-ten. Det är en stor minskning här, men det finns ettstort plus någon annanstans. Vi flyttar ut hela den delav trafikförsäkringen som gäller personskador ochsjukpenning som kommer av sådant. Dessa summorinnebär alltså inte någon neddragning för medborgar-na. Vi sänker bilskatten i stället.När det gäller utgifter för sjukpenning, förtidspen-sion, sjukbidrag osv. satsar vi på ökad rehabilitering.Vi satsar också på försäkringskassorna på ett sådantsätt att de skall kunna jobba med högre kvalitet, ochdet tjänar man på.Anf. 12 ():Fru talman! skall vi diskutera ekonomisktrygghet vid sjukdom och handikapp. Jag lyfter framCenterns perspektiv vad det gäller grundtrygghet.Alla människor har rätt till grundläggande socialtrygghet utan individuell behovsprövning. Dennavälfärd skall fördelas jämlikt. slår vaktom dessa principer för välfärdspolitiken. Alla männi-skor skall vara delaktiga i välfärdssamhället och kän-na trygghet och säkerhet vid fall av ohälsa och ar-betslöshet.Sverige har ett väl utbyggt välfärdssystem, menvälfärden fördelas inte rättvist. Det är alldeles förmånga människor som står utanför samhälletsskyddsnät. En god välfärd uppnås bäst i ett samhälledär alla har meningsfulla uppgifter och där alla be-hövs. Finmaskiga sociala nätverk och lokal samver-kan för gemensamma angelägenheter utgör grundenför den gemensamma tryggheten.Vårt samhälle står inför stora utmaningar. Upp-giften är att forma ett hållbart samhälle. Det byggerpå den enskilda människans ansvarstagande och kraft.Bara ett samhälle där alla människor känner sig del-aktiga och respekterade kan bli ett gott samhälle.Bara ett samhälle där människor känner trygghet ochtillit till sin förmåga att utveckla sina liv kan bli håll-bart. Grundtrygghet innebär både ekonomisk ochsocial trygghet.Många människor har känt enökad oro på grund av rädsla för att förlora sitt arbete,mista sitt sociala nätverk och förlora sin ekonomiskatrygghet.Många människor lever redan under dessa för-hållanden. Speciellt många unga har inte haft någonmöjlighet att ta sig in på arbetsmarknaden och hardärför inte haft någon möjlighet att känna ekonomisktoberoende.Ett samhälle där många människor inte känner sigbehövda eller uppmärksammade är inget tryggt sam-hälle.1990-talet har inneburit förändringar i välfärds-systemet - förändringar som av många upplevts somorättvisa. Det är en villfarelse att människor under deföregående årtiondena levde i ett helt igenom jämliktsamhälle. Folkhemmet gav visserligen människor enbättre ekonomisk standard, men de grundläggandeorättvisorna bestod. Omfattande skattesänkningar kanheller inte lösa problemen för alla människor, efter-som vi då ser selektiv trygghet och frihet för få.Nu är vi på väg in i nästa årtusende och håller påatt lämna industrisamhället bakom oss. Inför dessastora steg skall inriktningen vara att förnya välfärdeni grunden med inriktningen att skapa trygghet för allaoch lika möjligheter för alla. Detta förutsätter en ökadtro på individens förmåga och ett ökat individuelltansvar. Vi vill genomföra en välfärdsreform för ökadrättvisa.Men hur ser det ut ? fick närma-re 750 000 personer i socialbidrag. Tre kvartsmiljon människor har inte möjlighet att klara sin egenförsörjning utan nödgas besöka socialkontor för att,ibland med mössan i hand, granskas med avseende påhuruvida det finns möjligheter till hjälp med försörj-ningsstöd. Närmare var femte medborgare mellan 20och fick socialbidrag under samma år.Det som förenar flera av socialbidragstagarna äratt de inte har eller har haft ett arbete. Många har intehaft någon möjlighet att kvalificera sig till socialför-säkringssystemet.Det visar sig också att alltfler tvingas att leva på socialbidrag. harantalet hushåll som haft bidrag under 10-12 månadernästan tredubblats, och nästan 100 000 hushåll harlångvarigt socialbidrag. Detta har skett somkraven för att få socialbidrag kraftigt har skärpts.När maskorna i det ordinarie skyddsnätet är alltförglesa får ta på sig uppgifter som bordekunna skötas av någon annan. Det är inte rimligt tränger undan andra angelägna uppgifter i kom-munerna. Men socialbidraget har övergått till att blimer av ett allmänt försörjningsstöd.Vi i tycker inte att det här är rimligt.Människor vars problem är att pengarna inte räckertill borde kunna få stöd på annat sätt. Centerpartietsförslag om grundtrygghet bygger på ett grundläggan-de skydd som omfattar alla. Kravet skall vara att manstår till arbetsmarknadens förfogande.Vi anser att det bör införas en allmän arbetslivs-försäkring. Detta finns med i vår reservation nr 2 tilldet här betänkandet.Det krävs också att försäkringsskyddet samordnastill att gälla allt som är relaterat till arbetslivet. Därförvill vi samordna försäkringen till att gälla vid sjuk-dom, arbetsskada, arbetslöshet och förtidspension.Rose-Marie Frebran har utvecklat detta med till-sättandet av en generell utredning vad det gällertrygghetssystemet, och det står jag bakom och ut-vecklar inte vidare.Vi tycker annars att alla människor har rätt tillgrundläggande social trygghet utan individuell be-hovsprövning. Välfärden skall fördelas jämlikt.Centerpartiet slår vakt om dessa principer för väl-färdspolitiken. Alla människor skall vara delaktiga ivälfärdssamhället och känna trygghet och säkerhetvid fall av ohälsa och arbetslöshet.Centerpartiet förordar därför en samordnad trygg-hetsförsäkring som skall ersätta nuvarande försäk-ringar vid sjukdom, arbetsskada, arbetslöshet ochförtidspension - en allmän försäkring som skall täckaoväntat inkomstbortfall under de förvärvsaktiva åren.I vårt förslag om trygghetsförsäkring skall en lägstaersättning, en grundpenning, garanteras. Därutöverskall det vara en inkomstrelaterad del vars storlek ärbaserad på den inkomst man har som företagare elleranställd.I trygghetsförsäkringen vill stärkaarbetslinjen. Övergripande mål skall vara rehabilite-ring och stimulans till arbete. Principen skall vara attarbete alltid skall löna sig mer än bidrag. Detta förut-sätter en ökad tro på individens förmåga och ett ökatindividuellt ansvar. Vi vill genomföra en välfärdsre-form för ökad rättvisa.Vi har också en motion som handlar om närståen-depenning. Där vill vi gå längre än vad som gäller . Vi tycker att det är viktigt att den som tar ledigtfrån sitt arbete för att vårda en nära anhörig skall hamöjlighet att få närståendepenning utbetald under merän . Den begränsning som gällerför närståendepenningen ger ingen möjlighet att ställaupp om det skulle behövas, trots att vi vet att det ärviktigt för den sjuke att inte lämnas åt sitt öde vidslutet av livet. Det är viktigt att anhöriga har dennamöjlighet. Det finns många positiva effekter ommänniskor kan få vara lediga för att vårda anhöriga.Fru talman! Därför yrkar jag bifall till våra reser-vationer nr 2, 5 och 6.Anf. 13 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! sade att hon anslötsig till inledning om att detbehövdes en rejäl översyn kring de olika systemen.Det tycker jag är intressant. Jag kan inte riktigt läsa utdet ur de här handlingarna.Rose-Marie Frebran och även -om jag nu får nämna honom i det här inlägget - stårju för en politik med utökade karensdagar, sänktasjukersättningsnivåer samt överföring av kostnadertill trafikförsäkringen som får betalas av den enskildeindividen med, som jag förmodar, mycket kraftigapremiehöjningar. Dessa innebär sannolikt också attett bilinnehav för en lågavlönad person börjar blinästintill omöjligt.Jag vill fråga : Är det hela det åsiktsspekt-rumet hos kd och som Centerpartietdelar?Anf. 14 () replik:Fru talman! Jag heter nu inte ,även om det finns en annan ganska känd skaraborgs-kvinna som heter så. Mendet var en parentes.Vi står inte bakom alla delar i det som de nämndapartierna står för. Men vi tycker att det är oerhörtviktigt med den samordning jag talade om vid ar-betslöshet, arbetsskada, sjukpenning och förtidspen-sion. Här borde man kunna samordna och inte ha detsom med möjlighet att gå från det ena systemettill det andra. Det vore en fördel om vi kunde ha ettsamlat system. Vi ser bara samhällsvinster med detta.Den här utredningen, om vilken vi har en gemen-sam motion med som förstanamn, belyser hela det här området. Den får sedanvisa vilka förändringar som behöver göras.Anf. 15 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! Det här med namn är alltid svårt. Jagfår faktiskt be om ursäkt, så att det kommer till proto-kollet. Själv skulle jag kanske känna mig lite hedradav att få samma namn som en mycket känd personfrån samma län.Anf. 16 BO ():Fru talman! Två av de mest centrala delarna i väl-färdspolitiken är för oss socialliberaler för det förstaatt ha en sjukvård, äldreomsorg, skola, handikappom-sorg, m.m. som är tillgänglig för alla medborgare,oavsett förmögenhets- eller inkomstförhållanden. Fördet andra är det, vilket har mer att göra med den härpunkten på dagordningen, att vi har goda socialför-säkringar eller trygghetsförsäkringar. De skall varaallmänna, avgifterna skall tas ut utan hänsyn till vil-ken risk den enskilde löper och de skall handla om atti hygglig utsträckning ersätta den förlust som man harrönt. Det senare leder fram till den s.k. inkomstbort-fallsprincipen. Det är den bortfallna inkomsten somförsäkras i trygghetsförsäkringar.Det har ägt rum enmängd förändringar inom de svenska socialförsäk-ringarna. Många av oss har varit medskyldiga tilldetta. Men det är alldeles uppenbart att det behövertas ett mer samlat grepp över de svenska socialförsäk-ringarna. Vi har från fem partiers sida lyckats göradet med den största och kanske viktigaste av vårasocialförsäkringar, den som har att göra med hur viskall ha det ekonomiskt på gamla dar, pensionssys-temet.Men i övrigt har det inte tagits något riktigt brasamlat grepp, även om en del förändringar har ägtrum som har gått åt rätt håll, enligt vårmening, och som har handlat om att göra försäkring-arna mer försäkringsaktiga.Vi lade, fru talman, fram ett för-slag om en stor reform på det återstående socialför-säkringsområdet, en reform som till vissa delar varinspirerad av den stora pensionsreformen. Enligt detförslag som vi lade fram skulle vi få till stånd trestycken självständiga socialförsäkringar: en för pen-sionerna, som vi nästan är klara med , en andra vidsjukdom, inklusive långtidssjukdom, dvs. det som vi ivanliga fall har förtidspensioner för, och, till skillnadmot nuläget, en tredje socialförsäkring vid arbetslös-het.Samtliga dessa försäkringar ville vi i mycket stör-re utsträckning skulle utformas med s.k. raka rör. Detskulle finnas ett samband mellan den avgift manbetalade och den förmån man fick ut i den händelsedet man försäkrade sig mot inträffade: sjukdom, ar-betslöshet eller glädjen att få bli gammal.De raka rören i socialförsäkringarna har enligt vårmening också mycket att göra med att försöka få tillstånd en bättre tingens ordning vad gäller skatter ochförmåner i vårt land, dvs. kunna minska de skattekilarsom är mycket stora. Ett av de störstaproblemen om man har ett så pass högt samlat skatte-och avgiftstryck som vi har i vårt land är ju att dethämmar arbetsviljan, inte minst den vita arbetsviljan.Ett sätt att minska de problemen är förstås att få ettstörre samband mellan de i och för sig obligatoriskaavgifterna och de förmåner som man får. Därmedskulle skattekilar och marginaleffekter kunna mins-kas.De här socialförsäkringarna, eller trygghetsförsäk-ringar som vi har kallat dem, skulle vara åtskilda frånstatsbudgeten. De skulle stå under tillsyn av en myn-dighet, t.ex. , och alltså vara själv-ständiga.Vi har, fru talman, utvecklat de här tankegångarnai samband med behandlingen av dagens frågor. Vi harpekat på några av huvudprinciperna i reservation nr 3.I samband med att vi presenterade det här försla-get skrev vår partiledare till övrigapartiledare och föreslog att man skulle ha gemen-samma samtal i akt och mening att uppnå en bredöverenskommelse, kanske liknande den som vi lyck-ades med på pensionsområdet, då mellan och85 % av kammarens ledamöter stod bakom reformen.Vi fick i massmedierna relativt trevliga kommen-tarer från en del av de andra partiernas sida. Social-demokraternas partisekreterare och före detta social-minister uttalade sig välvilligt om be-tydande delar av förslaget. Inte alla, jag tror det fram-för allt var egenavgifterna hon inte var så förtjust i,icke oväntat. partiledare, ,uttalade sig också positivt om det, och vi fick positivakommentarer från olika håll. Så mycket har inte hänt ifrågan , kan jag säga.Vi har i utskottet, fru talman, stött förslaget om enbred utredning av de här frågorna. Det har barafått fyra partier bakom sig. har hoppat avsedan i fjol, vilket var synd, eftersom de fem partier-na hade räckt för ett tillkännagivande till regeringen.Nu kan regeringen göra det här ändå. Därför vän-der jag mig till socialförsäkringsminister och undrar hur socialdemokraterna serpå möjligheterna att åstadkomma en bred uppslutningbakom en reform liknande pensionsreformen på dehär områdena. Eftersom hon finns här i kammarenoch är anmäld på talarlistan finns det goda möjlighe-ter att få ett svar på den frågan, kan jag tro.Bakom förslaget om en bred utredning står de fyraborgerliga partierna. Det är ingen hemlighet att detfinns skillnader i synen på de olika socialförsäkring-arna mellan de partierna. Det är kanske inte hellernågon hemlighet vad de skillnaderna består i.Jag delar bl.a. uppfattningatt det är utomordentligt värdefullt att man i den all-männa debatten lyfter fram olika förslag. Senastskedde det i skriften från SNS, där man bl.a. har gjorten intressant genomgång av de s.k. medborgarkonto-na, som ibland har dykt upp i debatten och somhandlar om att man i stor utsträckning skulle gå frånen försäkringsmodell till en sparmodell. Det är någotsom vi från sida inte tycker verkar varanågot riktigt bra förslag om man vill ha någontingsom skall skydda människor mot risker. Det är en synsom, såvitt jag kan se, har delats av de av SNS nyin-rättade välfärdsråden.Fru talman! Det finns förstås på den här punktenflera andra förslag än de grundläggande principersom jag har valt att tala om inledningsvis. En stor ochtung fråga handlar om på vilket sätt sjukförsäkringenskall samverka med sjukvården.Det är alldeles uppenbart att det finns berörings-punkter. Det ledde till att ett antal personer från skildapartier i vändesig till den dåvarande socialdemokratiska regeringenmed ett förslag om att man skulle få pröva att använ-da delar av sjukförsäkringen för att korta vårdköer.Tanken bakom var så rasande enkel som att det för-stås är bättre att människor får en operation och kankomma på benen igen, komma tillbaka till arbete ellervad det är fråga om, hellre än att man månad eftermånad betalar ut passiva pengar.Det dröjde länge innan de och vi i fickgehör för den här tankegången. Men vi fick det en bitin , efter många års tjatande. Tyvärr nuvarande regeringen, med de ansvariga statsrå-den på , stoppat de försökenfr.o.m. Man har röstat ned en fort-sättning av den s.k. finansiella samordningen, FIN-SAM-modellen, och infört någonting annat som harsamma efternamn och ett vackert förnamn, nämligenfri. Det kallas för FRISAM. Men det synes vara näs-tan omöjligt att få reda på vad det egentligen handlarom. De som har fått pröva den förra modellen ärmycket ledsna för att de inte har fått fortsätta meddensamma.Jag har en fråga även i anslutning till detta till so-cialförsäkringsministern: det rätt uppfattat att delyckosamma försöken med FINSAM skall ligga iträda till en bra bit in , när regeringen möj-ligen samlar sig till en utvärdering av en annan mo-dell än den som det här är fråga om?Ett problem som vi har kunnat uppmärksamma iutskottet är att ett av kontona som lyderunder detta utgiftsområde, som har att göra med sjuk-försäkringen, verkar överskridas kraftigt. Även omman skulle tillgodoräkna sig att det blir mindre an-vändning av pengarna på rehabiliteringsanslaget,vilket kan vara bekymmersamt i sig, tycks det handlaom ett överskridande . Ut-skottet kommer att ägna sig åt att försöka sätta sig in iden frågan. Men även här vore det intressant att fåveta mer om hur det ansvariga statsrådet ser på dessakraftiga överskridanden.Till sist, fru talman, skulle jag vilja säga några ordom närståendevården. Det är förstås som så att vi ivårt samhälle skall ha tillgång till vård för alla männi-skor, oavsett vilka förhållanden de lever under. Själv-klart skall det vara så oavsett inkomst, förmögenhet,m.m., oavsett om de har närstående eller inte ochoavsett om man har närstående som vill, kan ochorkar ställa upp. Men de insatser som de närståendegör i vårt land är utomordentligt omfattande och heltnödvändiga för att vi skall kunna upprätthålla enanständig omsorg om framför allt äldre människor ivårt land.Vi har från sida nu för fjärde året irad motionerat om att man skall vara mer generös närdet gäller reglerna för närståendepenningen. Vi harmotionerat om att staten borde känna sitt ansvar ochta upp överläggningar med bägge kommunförbundenom hur man gemensamt, inte bara med pengar utanockså med insatser som avlösning m.m., skall kunnastödja de närstående som vill och orkar ställa upp.Detta avslås regelmässigt av majoriteten. T.o.m.det i de här sammanhangen ganska begränsade för-slaget att man skulle kunna ta ut närståendepenningför än , och där kostnaden är istorleksordningen 40 miljoner , säger ut-skottsmajoriteten att det inte finns några ekonomiskamöjligheter till. Det finns inga ekonomiska möjlig-heter. Detta säger man i ett parti som under valrörel-sen kastade ut ett i och för sig intressant förslag ommaxtaxa på daghemmen till en kostnad av minst3 500 miljoner kronor.Fru talman! Det är beklagligt hur man år efter årfrån riksdagsmajoritetens sida är så pass negativ motde närståendes insatser. De som eventuellt delar minuppfattning har möjlighet att instämma i reservationnr 6.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 3,5 och 6. De gäller de liberala principerna för en re-formering av socialförsäkringen, den gemensammareservationen om utredning och reservationen omnärståendepenning.Anf. 17 CARLINGE WISBERG (v) replik:Fru talman! pratade om vikten av ennågot annorlunda utformning av socialförsäkrings-systemet. Han hänvisade till en motion som enkeltgår ut att på att det skall finnas ett direkt sambandmellan avgifter och förmåner, att försäkringen skallinnehålla en självrisk och utformas så att den motver-kar utslagning och gynnar rehabilitering. Det sista ärnaturligtvis bra. Vi skall bejaka allt som gynnar reha-bilitering.Men inledningen får mig nästan att hoppa till. Detskall ju vara ett direkt samband mellan avgifter ochförmåner. Om man någorlunda har följt den borgerli-ga politiken kan man tänka sig att ju merman betalar i avgifter ju större andel av förmånernakan man komma i åtnjutande av. Det borde rimligtvisinnebära att en ganska stor del av vår befolkning sombetalar en mindre avgift får mindre förmåner.Jag är fundersam på huruvida en självrisk i ett för-säkringssystem kan motverka utslagningen. Jag trorpersonligen, och har genom min tidigare livserfaren-het, en annan uppfattning, nämligen att självriskeninte påverkar utslagningsprocessen utan utslagnings-processen uppstår genom en hel del andra faktorer isamhället. kanske kan utveckla det litemer.Anf. 18 BO () replik:Fru talman! Först ett tack till Carlinge Wisbergför möjligheten att ytterligare utveckla de sociallibe-rala principerna för en reformering av socialförsäk-ringarna. Det är bra att han ställde den inledandefrågan om det direkta sambandet. Jag utgår från attdet är en genuin missuppfattning och inte ett försökatt förvirra debatten.Direkta samband är inte konstigare än så, att manförsäkrar den inkomst man har. Man betalar en avgiftsom står i relation till inkomsten. Enkelt uttryckt: Detfinns en sjukförsäkring och det behövs en avgift på5-6 %, så betalar både den som har låg inkomst ochden som har hög inkomst samma procentsats på in-komsten - utan hänsyn till den enskildes risk. Detråkar också vara så, fru talman, att människor medhögre inkomster i genomsnitt är mindre sjuka änmänniskor med lägre inkomst. Det äger rum en ickeobetydlig omfördelning från dem som har det bättreställt till dem som har det sämre ställt även om debetalar samma procentsats.Däremot skall man inte - som , So-cialdemokraterna och andra vill - insistera på att ta utavgifter ovanför de förmånstak som finns i försäk-ringssystemen. Har man en försäkring, så skall detvara en försäkring. Vill man ta ut skatt på människormed höga inkomster, finns det möjlighet att göra det.Det är bara att införa ännu högre marginalskatter, omman nu tror att det är det som behövs i vårt samhälle.Men i försäkringssystemet skall förmånstak och av-giftstak hänga samman.Den andra frågan gällde självrisk eller ej i sys-temen. Där kan man förstås ha olika uppfattning. Vitycker att erfarenheterna är tydliga. Erfarenheternafrån slutet av 80-talet och och vadsom därefter hände visar att det finns ett samband omdet ges eller i ersättning i sjuk-försäkringen .