prot · GL0975 · 1998-03-05 00:00:00 — Man harockså med hjälp av länsstyrelserna påbörjat en riktadtillsyn av kommunernas miljö- och hälsoskyddstillsynöver bl.a. skolor och daghem.På pågår just nu ettprojekt kring allergier. Det finns inget specifiktallergiregister, men utifrån andra register kommer enrapport att tas fram om trender ochallergiers utveckling.Ett flertal andra myndigheter har fått uppdrag avregeringen som berör frågor om allergier. Några kannämnas här: har fått i uppdrag att bl.a. ge-nom kunskapssammanställningar och erfarenhetsåter-föring verka för ett miljö- och hälsoriktigt byggandeoch boende. Uppdraget skall slutredovisas i marsdetta år.Livsmedelsverket och har till-sammans utformat föreskrifter för bl.a. dietister inommödra- och barnhälsovården som möter föräldrar tillfödoämnesallergiska barn.I regeringens verksamhetsmål för ingår att verket i sin tillsynsverksamhet skallprioritera faktorer i arbetsmiljön som har stor betydel-se för uppkomsten av allergier och överkänslighet.Regeringen har tagit initiativ tillvissa utredningar som i olika utsträckning kommit inpå frågor om allergi. betän-kande föreslår bl.a. att hälsokonsekvensbeskrivningarav större politiska beslut görs.Utredningen om föräldrautbildningen Stöd i för-äldraskapet pekar på olika kanaler för att informeraföräldrar om allergier. Några som nämns är mödra-och barnavårdscentraler, förskolor, skolor och dag-hem. Betänkandet bereds inom , som regeringenhar tillkallat med uppgift att utarbeta förslag till na-tionella mål för hälsoutvecklingen, har påbörjat sittarbete. Man arbetar sektorsövergripande, och målenskall vara vägledande för samhällets insatser för attfrämja folkhälsan och förebygga ohälsa. Kommitténkommer att lämna ett inriktningsbetänkande och har lyft fram frågan om allergier som ettprioriterat område.Regeringen har föreslagit en ny miljöbalk somskall gälla från . I propositionenföreslås att försiktighetsprincipen skall gälla alla sombedriver verksamhet eller vidtar en åtgärd som kanpåverka människors miljö eller hälsa negativt. Dessutom kommeren miljöproposition att läggas fram sombl.a. behandlar en kemikaliestrategi i syfte att före-bygga uppkomst av allergier till följd av användningav kemikalier.Det pågår alltså redan ett mycket viktigt och om-fattande arbete med att ta fram ny kunskap om aller-gier och att förmedla denna kunskap till dem som påolika sätt möter allergiproblem. Dessutom arbetarregeringen aktivt för att skapa förutsättningar för ettförebyggande synsätt. Förslaget till ny miljöbalk är ettexempel på detta.Anf. 11 ():Fru talman! Jag tackar så mycket för svaret, somär uttömmande om vilka utredningar som pågår ochvad man förhoppningsvis kan vänta sig ,om de nu leder till konkreta förslag till åtgärder.Det här är ett mycket angeläget problem och jagförväntar mig inte att vi skall lösa det . Det gör viinte. Men vi kan ha en diskussion om det och lyftafram frågan.Vi kan se att antalet allergier ökar mycket. Att jagtar upp frågan beror bl.a. på att jag har allergi i minsläkt och har mycket konkret erfarenhet.Enligt uppgift är ungefär vart tredje barn al-lergiskt. Ministern säger vart fjärde, uppgiften varie-rar. I vissa områden säger man t.o.m. att vartannatbarn som börjar i sjuan är allergiskt.Det här är naturligtvis en alldeles otrolig utveck-ling som har skett . På 50-taletvar allergiska, säger man. Det harskett snabbt. Det är framför allt de som är födda efter1960 som blir allergiska. Men det som också hartillkommit, vilket man förr sade var omöjligt, är attvuxna utvecklar allergi och överkänslighet. Det sademan medicinskt inte kunde ske. vet vi att det kan ske. Det sker alltså enormtmycket.Det här kommer naturligtvis att få stora konsek-venser för framtiden. Vi kommer att ha en generationsom inte kommer att kunna arbeta på samma sätt somvi kan, som kommer att ha problem, vilketkommer att ställa helt andra krav på samhället även ifråga om kostnader.Det jag har tagit upp är alltså en hel del jämförel-ser som man har kunnat göra efter det att muren föll.Man kan jämföra öst och väst. Man har t.ex. gjortjämförande studier mellan staden i ochSundsvall. Vi kan se att har tre stora brun-kolsverk som sprider ut enormt mycket svaveldioxid.De har gasspisar och många rökare. Man skulle alltsåkunna förvänta sig att man där skulle finna allergier,men man gör inte det. Man finner en allergiförekomstsom är , motsvarande den som fanns iSverige. Däremot har barnen mycket luftvägsproblem,vilket inte heller är speciellt bra. Men just allergierfinns i Sundsvall.Detta är mycket märkliga resultat. När de förstpresenterades i Forskning och framsteg var det mångasom lyfte på ögonbrynen. Det här trodde man inte.Man har följt upp detta med studier i städer i Öst- ochVästtyskland. Man har jämfört med Leip-zig. Där är samma sak. har många bilar. ILeipzig släpps mycket svaveldioxid ut. Allergiernafinns i München.Man kan också se att människor som flyttar frånöst till väst inte har några allergier så länge de bor iöst, men utvecklar samma allergimönster som vi i västhar när de flyttar dit.Man kan också göra jämförande studier på det vikallar för naturfolk, t.ex. xhosafolket i . Dendel av stammen som lever på traditionellt sätt har ingaallergier. De som bor inne i har precissamma allergier som alla andra som bor i städer.Det här är mycket märkligt och visar att mycket avdet vi säger är välfärdssamhället har en mycketnegativ baksida. Någonstans måste vi fundera på: välfärdssamhället måste vi ändra på? Jag menar attmånga av de svar som finns i och för sig är vällovliga,men vi kanske måste våga ställa oss frågan: Är ettkemikaliesamhälle en del av välfärden? Är den han-tering av kemikalier vi har, de bilavgaser vi utsätterbarn för verkligen välfärd? En stor del av de grundervi har för välfärdssamhället måste vi inse inte är väl-färd. Det är kanske inte välfärd att ha bilar på det sättvi har, att ha motorer som sprider ut avgaser på detsätt som sker, att hantera kemikalier på det sätt som vigör i dag.Vi har alltså formalin i barnkläder, vi har rödafärgämnen i godis, vi har massor av kemikalier somegentligen inte behövs, som faktiskt skulle kunnastrykas utan att vi rubbar på det som många av osskanske upplever som välfärd, dvs. att vi är mätta,nöjda, har möjlighet till bostad osv.Det finns en slentrian i hanterandet av kemikalier som jag undrar om vi inte måste börja försökakomma till rätta med, försöka titta på vad som egent-ligen är välfärd och vad som behövs för välfärden.Isocyanater i isolering i spisar är inte en del av välfär-den, för att ta ett exempel. Många av de kemikaliersom Per kommer att ta upp som finns i inom-husmiljö är inte heller en del av välfärden.Jag skulle därför vilja fråga: Vad i välfärdsstatenskulle vi kunna ta bort, och hur gör vi det?Anf. 12 PER ():Fru talman! Jag skulle vilja fortsättadär slutade. Såvitt jag förstår är detvälfärdssamhälle som vi har här ett kemikaliesamhäl-le. Det vet vi. Det är ett elektrifierat samhälle. Det ärett stressamhälle. Det är olika kvaliteter, som vi intelätt sammankopplar med ordet välfärd, därför att detär baksidan av detta.Det som jag är speciellt intresserad av är inom-husmiljön. Jag skulle vilja fråga ministern hur vi skallkomma till rätta med allergisaneringen i samhället.Miljöpartiet träffade en överenskommelse med rege-ringen 1995 om att allergisanera framför allt skoloroch daghem men även bostäder. När ansökningstidenvar över fanns det ansökningar för 1,8 miljarder.Regeringen hade under vägen diskuterat möjlighetenatt använda pengarna på ett annat sätt men skulleåterkomma om ansökningarna verkligen blev såmånga. Det blev de, men regeringen kunde sedan inteställa upp på det här.Problemet är nu att det är många lokaler som intehar allergisanerats. Jag menar att det här är så viktigtatt regeringen måste återkomma på något sätt i denfrågan.Jag vill fråga ministern direkt om man kan tänkasig att de s.k. Perssonpengarna, de 5,4 miljarderna,skulle kunna användas för att allergisanera framförallt skolor och dagis. Jag vill också fråga om man kanutvidga kretsloppsmiljarden just till sådana här åtgär-der. Varför skulle man göra det? Jo, det skulle mangöra just därför att de pengar som var direktdestinera-de för det här ändamålet är slut och det hela är över -detta skulle ju vara färdigt vid utgången av 1997.Jag har en annan fråga som jag skulle vilja ställa,och det gäller kartläggningen av allergierna. Allergi ärett vitt begrepp, och det innehåller både elallergi ochallergier som beror på magnetfält och andra över-känslighetsproblem, som inte direkt kan kallas aller-gier men som ger sådana allvarliga symtom sommåste behandlas på något sätt.I svaret visar ministern på att det är mycket somsker på många olika ställen. Skulle det inte vara ak-tuellt att sammanföra alltihop? Vad jag menar är att viskulle behöva någon form av total kartläggning av detvi kallar allergi- och överkänslighetsproblem, för atten gång för alla komma fram till hur många dethandlar om, vilka speciella problem det handlar omoch sedan också satsa oerhört mycket på att finnalösningarna på detta.Vad som sker är att det är många bollar i luftenoch väldigt mycket osäkerhet. Det behövs en total,stor och stark satsning på det här. Därför måste vi haen total kartläggning av allergi- och överkänslighets-problemen.Jag för själv fram barnkonsekvensbeskrivningarsom en viktig del i att komma fram på vägarna tilllösningar på sådana här problem i samhället. Ochvarför för jag fram just barnkonsekvensbeskrivning-ar? Jo, det gör jag därför att jag anser att barnen ärminsta gemensamma nämnaren i samhället. Det somär bra för barnen är också bra för samhället.Anf. 13 Socialminister ():Fru talman! Den här frågan vidgades snabbt till attockså handla om välfärd. Det kanske är riktigt. Det ärden yttersta konsekvensen av en diskussion om aller-gier, och man ser att det hör ihop med vår livsstil,med det vi kallar välfärd. Ändå vet vi fortfarande intetillräckligt mycket. Vi kan inte säga att vi vet att detberor på materialet i spisar. Vi kan inte tillräckligt omsambanden. Vi kan se att där finns enskilda faktorer,men hur detta samverkar och exakt vilka orsakerna äråterstår det mycket forskning kring. Vi får ständigtnya uppgifter som skakar om oss och som gör att vimåste tänka nytt. Det som sade varegentligen just ett bevis på det.Enligt , som särskilt hartittat på barnen och inomhusmiljön, kan 20-30 %förklaras av rökning i hemmet, av pälsdjuroch av bristande ventilation i bostaden. Detär också sådant som ifrågasätts av en del. Det är olikabud om hur man skall göra med pälsdjur osv.För det första är forskning väldigt viktig. Vi skallfortsätta att satsa på forskning på det här området föratt se till att vi kan kartlägga orsakerna, de olika fak-torerna och hur de samverkar, för att kunna ge ett svarpå de frågor som hör ihop med välfärdssamhället.För det andra är samverkan viktig. Jag tror inte attdet går att centralisera det här på något sätt. I ställetmåste vi söka mer av samverkan. Det är glädjande attdet är så många som 100 kommuner som har tillsattallergikommittéer, just med uppdraget att se till attsamordna insatserna och se till att det finns planer förhur man skall sanera. Jag tror också att en hel del avde miljöpengar som går ut till kommunerna användsjust till detta, till skolor och dagis och där man ser tillhelheten när det gäller miljön.Jag kan inte detta tillräckligt i detalj för att kunnage er ett exakt svar. har natur-ligtvis en sammanställning över det.Jag vill påstå att hälsa är välfärd för de allra flestamänniskor. Det kommer på något sätt först av allt.Om man bara får vara frisk kan mycket annat lösa sig.Därför är det naturligtvis i hög grad en välfärdsfråga.Jag var på allergistämman och höll ett anförandedär. Jag tycker att det är ett bra exempel på hur manjust samlar ihop alla de insatser som görs. Där lyssnarforskare på patienter, och där ser man till att samman-föra alla intressenter, för att se att insatserna drar åtsamma håll och att vi i alla fall inte motarbetar var-andra. Jag tycker att det är bra att den här breddenfinns - jag tror att det är just så man måste ta sig anfrågan.Nu pågår det också på Epidemiologiskt Centrumett arbete just för att se till att man får en bra över-blick. Det måste vi naturligtvis ha, Per . Det ärotroligt viktigt att samhället inte släpper kontrolleneller tillsynen av den här verksamheten utan följer denmycket noga. Forskning och samverkan är nog nyck-elord i arbetet mot allergier.Anf. 14 ():Fru talman! Som socialminister kan man bara varanöjd den dag vi har vänt trenden, när vi kan se att småbarn i mindre utsträckning än blir miljöallergis-ka. Då kan man vara nöjd. Tyvärr ser vi en motsatttrend . blir alltfler allergiska.I den miljöbalk som regeringen, Vänsterpartietoch har tagit fram slår vi för första gång-en fast försiktighetsprincipen. Jag är tyvärr övertygadom att det inte går att vänta på att få ett exakt svar påvad allergier orsakas av - det svaret får vi aldrig. Detkommer aldrig att gå att peka ut den substans ellerden kemikalie som orsakar allergi. Jag tror inte att detär så.Jag tror att det är mängden substanser, det ständi-ga bombarderandet av kemikalier på den lilla växandecellen, som orsakar problemet. I det perspektivet blirjust försiktighetsprincipen ännu viktigare. Vi kanskemåste ta bort en för mycket. Vi kanske skall börjafundera på vilka kemikalier som vi inte måste ha ochta bort så mycket som möjligt.Det finns egentligen mycket kunskap. Man kan juse skillnaden mellan öst och väst. Man har gjort in-tressanta fortsatta studier där man har tittat på lands-bygd och stad, både i och i . Man hardå kunnat visa att det är i staden människor är aller-giska.Det intressanta är att folk är allergiska i städer motdet som förekommer mer på landet, t.ex. pollen ochhusdjur. I undersökningen om och Sundsvallhar man just tittat på pälsdjur och tobak. Man kundese att det var i som det fanns mest rökare ochmest djur. Ändå var barnen inte allergiska där.Det innebär alltså att det inte är just pollen ochdjur som egentligen är de intressanta i sammanhanget.Det går inte att undvika pollen, och det finns ochkommer att finnas djur. Det är någonting annat somgör oss allergiska mot pollen och djur. Det är någon-ting som skapar denna allergi. Har man en gång fylltbägaren så att barnen blivit allergiska blir de allergis-ka mot nästan allt som finns att bli allergisk mot. Vimåste fundera: Varför fylls bägaren? Varför rinnerden över? Varför blir barnen allergiska?Naturligtvis måste vi också lindra symtomen förde barn som är allergiska och bygga på ett sådant sättatt de slipper sina astmaanfall. Vi måste se till att vistädar på ett riktigt sätt i skolor, tar bort kemikalier ibyggmaterial, mat, kläder osv. Vi måste börja frånscratch och se till att vi aldrig fyller bägaren när bar-nen är små, se till att de inte utsätts för detta.Jag har en syster som är mycket allergisk. När honfick sitt första barn gav hon sig attan på att lilla Annainte skulle bli allergisk. Jag såg det arbete hon ladened för att verkligen ta bort allt det som skulle fyllabägaren. Lilla är inte allergisk. Hon är nu.Hon har utvecklat mycket litet allergi. Men hade honinte blivit behandlad som hon blivit behandlad hadehon säkert varit mycket allergisk.Naturligtvis finns det kunskap som gör att vi kanundvika att bli allergiska. Att sprida den kunskapen äroerhört viktigt. Vi måste ge människorna förutsätt-ningar. Jag tror att vi måste vara så pass konkreta attvi börjar fundera på: Vilka ämnen kan vi vara utan?Måste vi bygga bostäder på ett sådant sätt att barnutsätts för trafiken? Skall vi vara noggrannare när viplanerar skolor och daghem så att de inte hamnar näratrafikerade vägar? Man har nämligen visat att männi-skor som sitter i bilköer blir mycket merallergiska mot pollen som normalt inte är allergiskamot. Det finns alltså en koppling mellan trafikemis-sioner och pollenallergier enligt en svensk undersök-ning som kom alldeles nyligen.Vi måste våga ställa oss de konkreta frågorna:Vad i kemikaliesamhället kan vi ta bort? Jag vet attdet är mycket svårare sedan vi gick med i EU där detär svårare att förbjuda. Vi måste utnyttja försiktig-hetsprincipen, sätta oss ned och fundera på: Vad kanvi ta bort? Jag skulle vilja höra om det finns någotintresse för en sådan diskussion.Anf. 15 PER ():Fru talman! Det är oerhört viktigt att behandlafrågan tvärvetenskapligt och sammanföra all denkunskap som finns på området och, som GudrunLindvall sade, försöker minimera varje delfaktor ihelheten. Vi kan ju inte nå allting. Det gäller grundenför det livsmönster vi utvecklat i vår del av världen.Vad kan vi göra? Jo, vi kan gå in i olika delar ochförsöka minimera riskfaktorerna. I en byggnad skall vit.ex. se till att den skall vara fri från emissioner, frifrån plastpåseidén, dvs. fri från det som gör att vi harfel temperatur, fel fuktighetsgrad osv. Vi måste kunnahantera detta riktigt. Vi skall inte behöva upplevasådant som i en skola som är byggdpå kreosotsyllar. Så gjorde man i ytterligare ett fem-tiotal byggnader . Det där kan inte orsakaallergier, men vi vet att det orsakar emissioner. Närdet kryper upp i byggnaden efter kan detmycket väl bli sådana emissioner som kan påverkasituationen för barnen. Kreosot är ett mycket giftigtämne. Likadant är det med PCB och andra sådanaämnen som vi använt i byggnader.Vad vi måste göra är att allergisanera på det sätteti våra byggnader att vi tar itu med det vi klarar av ochkan. Sedan skall vi satsa på forskningen, och denmåste komma fram till resultat som vi kan hantera.Det får inte bara vara så att man lämnar allting medett frågetecken. Vi måste isolera de saker vi klarar avoch hantera dem först. Men helhetssynen är som sagtavgörande. Jag tror att det handlar om hela vår livs-stil, det konsumtionsmönster som vi har utvecklat.Det är ett stressamhälle som bara består av en massafrågetecken, eftersom våra barn mår så dåligt.Anf. 16 Socialminister ():Fru talman! Jag vet inte riktigt vem polemiserar emot. Jag tycker naturligtvis att viskall söka svar på de här frågorna. Det var just det jagville visa. Egentligen är allting det upp ett bevis på att vi behöver söka efter fler svar.Vi behöver samverka bättre.Naturligtvis skall vi inte vara nöjda med att ut-vecklingen fortgår som den har gjort så att alltflerbarn blir allergiska. Där måste den yttersta skyddslin-jen gå. Därför måste vi också ständigt arbeta med dehär frågorna.Lika svårt är det att dra slutsatsen att hela samhäl-let skall raseras eller byggas på helt andra principer.Vad är det du skall säga till enskilda människor om duinte har kunskaper? Om vi inte har tillräckligt påfötterna är det svårt att tala om hur man skall leva , vad man skall utesluta och förbjuda. Men jaghåller med om att diskussionen behöver vi ta. Vad ärdet som är värden med det här livet, och vad är detsom är nackdelar? Vad är det som vi skulle kunnautesluta? Jag tror att nästan alla känner att det aldrigkan vara bra för människan med denna stress och medde påfrestningar som vi utsätts för i ett modernt s.k.välfärdssamhälle. Vad är det som vi behöver ändra påför att våra barn skall leva bättre och framför alltslippa bli sjuka?Självklart måste målet vara att se till att vi bryterdenna mycket olyckliga och negativa utveckling närdet gäller allergierna. Det är ett gemensamt mål somvi har.Anf. 17 ():Fru talman! Vad jag saknar i regeringens politik äratt man vågar komma till skott. har Kemikaliein-spektionen tittat på kemikalieanvändningen i kläder.Formalin i barnkläder är kanske inte nödvändigt förvälfärden. Förbjud det då. Allt som är färgämnenkanske inte är nödvändigt. Förbjud det då. Rött färg-ämne i godis är inte nödvändigt. Förbjud det då.I dag vet man precis hur man skall bygga för attbarnen inte skall bli allergiska i ett hus. Det finnsdaghem som är byggda för allergiska barn. Man an-vänder inte plastmaterial eller plastmattor, utan manlägger in trä. Man använder inte plastfärger. Vi vet attvattenbaserade plastfärger emitterar mindre men un-der . Man vet egentligen hur man skallgöra för att bygga allergifritt. Man vet vilka materialman skall använda. Förbjud de andra materialen iskolor och daghem. Förbjud byggmetoder som germögel. Det får inte vara tillåtet att lägga in en blötisolering på tak i daghem och skolor. Fastän vi har här kunskapen har vi fortfarande skolor som ärganska nybyggda och där man byggt in allergi-problemen. Förbjud de andra sätten att bygga på.Det finns tillräckligt med kunskap för attkunna börja ta de första stegen. Barnen är så passviktiga i att vi skall våga göra detta, även omvi kanske stöter oss med EU . EU kan ha syn-punkter om vi förbjuder det röda färgämnet i godis,som är en sådan sak som de allra flesta barn som ärallergiska blir allergiska mot. Det är så.Det finns en mängd olika små steg som vi kan ta.Vi kanske skall fundera på om alla barn i Sverigesdaghem och skolor skall äta KRAV-mat. Det kanskeinte vore så dumt med tanke på försiktighetsprincipen.Det finns informella studier som visar att det blandbarnen i de antroposofiska skolorna, som är byggdapå ett annat sätt och där man äter på ett annat sätt, haren betydligt lägre allergiförekomst. Studier i minkommun visar att det kanske går att börja ta de förstastegen. Där skulle jag vilja ha besked.Anf. 18 Socialminister ():Fru talman! Det här låter bestickande. Det låterframför allt enkelt. Det är bara att förbjuda det enaeller det andra. Där har vi en svår balansgång. Är detbara att förbjuda? Egentligen borde vi förbjuda rök-ning helt och hållet. Vi borde förbjuda pälsdjur ocksåoch säga att man inte skall ha pälsdjur därför att det ärkonstaterat att det orsakar väldigt mycket allergier.Men det blir orimligt. Vi vill inte ha ett sådant sam-hälle. De åtgärderna är inte alltid så enkla.Nu kan jag inte alla detaljer om alla olika ämnenså att jag kan kommentera varför det ena inte är för-bjudet men möjligen det andra. Riktigt så enkelt ärdet inte, för då kan någonting annat gå förlorat. Vi villinte leva i ett samhälle där vi helt enkelt skall förbjudaalla dessa ämnen. Om vi verkligen skall gå på deriktigt stora och svåra frågorna och det som vi verkli-gen vet orsakar både skador och en dålig miljö bordeförst och främst biltrafiken förbjudas. Men så enkeltär det inte. Vi kan heller inte förbjuda byggnader somär uppförda för länge sedan därför att vi nu vet att därfinns farliga ämnen. Vi kan inte jobba på det sättet.Med det inte sagt att det inte ibland faktiskt är moti-verat att förbjuda farliga ämnen.Jag förstår att kemikaliehotet är en viktig del i detni tar upp, och det kan jag hålla med om. Det måstenaturligtvis uppmärksammas, men det måste ocksåbalanseras mot andra värden. Vi måste försöka få ensamverkan och en utveckling som bygger på att vihjälps åt att eliminera så många risker som möjligtoch tar reda på så mycket som möjligt om allergi ochorsakerna till allergier. På så sätt tror jag också att vikan bli effektivare i att bekämpa allergier.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1997/98:186 omtransplantationerAnf. 19 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen har tagit några initiativ till utvärdering avhur väntetiden för dem som behöver ett nytt organ harutvecklats sedan transplantationslagen ändrades 1996.Chatrine har också frågat om det vidtagitsnågra åtgärder med anledning av uppgifter om att detsaknas organ samt vilka åtgärder regeringen avser attvidta för att säkerställa att svårt sjuka människor äveni framtiden skall kunna bli hjälpta med transplanta-tionsbehandling.Tidigare, innan den nya transplantationslagenträdde i kraft, var det möjligt att ta vävnad av mindreslag från en avliden utan att behöva ta reda på vad denavlidne skulle ha tyckt om det. Något samtycke kräv-des alltså inte, vare sig från den avlidne eller från deanhöriga. Det kunde gälla att ta hornhinnor från av-lidna.