prot · GL09113 · 1998-05-27 00:00:00 — Ju förr vi fårreda på hur det här skedde och vad som var fel, destosnarare kan vi dra slutsatser och tillämpa det hela idagens verklighet.Jag delar uppfattning att detprimärt inte är fråga om att ställa enskilda personertill ansvar. Frågan är oerhört mycket större än så. Mankan fråga sig varför KU duckar. Jag kan göra sammapåpekande som , nämligen att vialla var medskyldiga. Jag satt också i underde aktuella åren och begrep icke bättre, utan jag varockså med på vagnen. Vi får erkänna det och redovisavarför det blev som det blev. Vi får också lära oss avdetta.Det finns även en annan aspekt här och det är attden hårdvalutapolitik som vi då försökte etablera iSverige var en åtgärd för att närma till EU.Det var en första trevare för att vi skulle bli EU-medlemmar. En trolig slutsats av en ordentlig inven-tering av vad som hände 1992 är att det blir ganskatydligt att EMU är ett oerhört högriskprojekt. Om vihade fortsatt med att försvara kronan, vilket näringslivskulle vi då ha haft kvar ? Detskulle ha varit ganska glest i de leden.Jag bygger KU-anmälan på otillbörlighet och påbristerna i likabehandlingen. Detta kan litet grandvara en filosofisk fråga. Jag tror inte att regeringsföre-trädare aktivt så att säga olikbehandlade människornamen det var den faktiska effekten. Det är nämligen ettfaktum att valutabankerna, de stora affärsbankerna, iSverige hade kunskap om det här. Det är ju de som inormalfallet hanterar av alla valutaaffärer. Därfinns alltså kunskapen exakt då dethela händer. Det i sig leder till olika behandling. Ban-kerna kunde då informera de kunder som det var avintresse för bankerna att de skyddade sig. Bankernasstora vinst i sammanhanget var kanske inte att detjänade på kronans fall och på kursförändringen, utanden stora vinsten var att de kunde hjälpa företag därdet fanns nödlidande krediter på ett sådant sätt minskade sina kreditförluster. Det har gjortspåståenden om att S-E-Banken överlevde just tackvare detta. är ett tydligt exempel. En kon-kurs i skulle direkt ha slagit mot bankerna.Det fanns då ett stort svenskt rederi som förlorade300 på kronans fall. Det var ingentillfällighet att det företaget inte blev informerat. Enchef för ett konkurrerande rederi satt nämligen med istyrelsen för den bank som hade hand om det rederisom gick i konkurs.Vidare finns det uppgifter - jag vet inte om de ärsanna - om att statsministern innan USA-bankerna öppnade fick etttelefonsamtal. Frågan ställdes: Skall vi inte släppakronan? Han sade nej. Då fanns det 50 miljarderkronor i utländsk valuta i . Man brände dehär 50 miljarderna också innan man slängde in hand-duken.Sista veckan före kronans fall köpte Riksbankenför . Man socialiserade alltsåkursförlusterna för en utvald skara företag; med dettainte sagt att det är regeringen som valde ut dessaföretag. De är i varje fall utvalda; det blev olika be-handling.Fru talman! I en demokrati måste vi veta vad vihar gjort. Vi måste kunna ställas till ansvar. Vi måstelära oss av misstagen. Jag tänker återkomma i frågan.KU skall inte få slumra på sina lagrar. Därmed yrkarjag bifall till reservation 18.Anf. 221 ():Fru talman! Jag var kritisk mot för att man inte har tagit upp en begränsad konsti-tutionell fråga som utmönstrade sig i samband medden här saken. Jag måste också till säga att jag i mångt och mycket instämmer i hansallmänna analyser kring valutakrisen osv. Det är intefråga om något annat. Men KU:s uppdrag är inte attgranska vår skuld i största allmänhet eller huruvidabanker har tipsat kunder etc. KU:s granskning avserregeringsärendenas beredning och statsrådens tjäns-teutövning. Med nödvändighet måste en sådan av-gränsning göras. Det är alltså KU:s granskningsupp-gift. Det andra, och där kan jag nog hålla med KurtOve , är nog mer allmänna forskningsupp-gifter. Det finns dock i detta avgränsade konstitutio-nella frågor som avser hur regeringarna har handlagtfrågorna och de är utomordentligt viktiga. De är ocksåganska avgränsade, och KU borde ha kunnat ägna sigåt dem men KU är inte ett allmänt utredningsinstitut.Anf. 222 ():Fru talman! Jag är medveten om de här distinktio-nerna men för att vi verkligen skall få fart på forsk-ningsinsatserna tror jag att KU måste gå först ochgöra klarlägganden. Det tror jag blir en högst påtagligstimulans.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § Försvarsmaktens ekonomi och verksamhetår 1998 m.m.FöredrogsFörsvarsutskottets betänkande 1997/98:FöU11Försvarsmaktens ekonomi och verksamhet år 1998m.m.(prop. 1997/98:84)Anf. 223 ():Fru talman! Det är möjligen att beklaga att vi justdå visaren slår över till 22.00 startar ett ärende somförmodligen skall pågå två och , mendetta råder vi inte över.Det betänkande från försvarsutskottet som vi nuhar på bordet handlar i huvudsak om ekonomi ochverksamhet för . Propositionen, som betän-kandet bygger på, är i olika avseenden ett tunt doku-ment. Det tar upp, som regeringen säger, allvarligaproblem som uppstått i Försvarsmaktens ekonomi ochverksamhet. Meningen måste rimligen vara att vi pådetta sätt årsvis och med detta dokument i någon gradskall få balans mellan ekonomi och ambitioner. Ommöjligheten och metoderna för att lyckas med dettahar partierna föga överraskande litet olika mening.Det har tagit sig uttryck i nio reservationer och någrasärskilda yttranden. Jag nöjer mig med, fru talman, attför Moderata samlingspartiets del yrka bifall till re-servation 1. Det betyder givetvis inte att vi på någotvis att vi ser de efterföljande som mindre viktiga menväl att vi kan bespara kammaren från att ta dem tillomröstning.Reservation 1 har samlat fem partier i utskottet,alltså partier utom socialdemokraterna ochCentern. Vi fäster där uppmärksamheten på behovetav ett nytt och genomgripande försvarsbeslut nästa år.Att regeringspartiet och motsätter sig dettatycker vi uppriktigt sagt är något tennsoldatsaktigt ochlitet obegripligt. Det kan finnas förklaringar till detta,och jag tänker inte närmare spåna i vad det kan beropå, men rimligt hade varit att vi hade kommit fram tillett tillkännagivande i detta avseende. Jag utesluterockså att regeringspartiet och är nöjda medden nuvarande situationen. Då kan det möjligen varapå det sättet att man av prestigeskäl inte tycker skall kalla det för ett nytt försvarsbeslut. Men detär kanske ändå så att man är beredd i regeringen att gåtill botten med de problem som finns. Skulle manmot den bakgrunden ändå vara beredd att göra det måman kalla det för vad man vill. Den eftergiften gör vigärna. Vi kan kalla det vad som helst.Det kan, försvarsministern, rimligen inte vara såatt man tycker att den nuvarande ordningen, att riks-dagen varje halvår återkommer och reparerar det somgick snett vid det senaste halvårsbeslutet, är bra. Denslutsatsen kan jag omöjligen dra. För den skull hyserjag en viss förhoppning om att både dragvagnen ochsläpvagnen faktiskt redovisar här vad det är förvilja att något stelbent hålla kvar vid det gamla beslu-tet och kalla det bra.Det är en lika bred uppslutning kring reservation6, där fem partier redovisar det man betraktar som detobegripliga och rent av oansvariga i att vi på mångaplatser i landet fortsätter investeringsverksamhet påmark och byggnader, medan vi ser det ett och halvt årgamla försvarsbeslutet mer eller mindre vittra sönder.Risken för kapitalförstöring är just nu större än nå-gonsin inom försvarssektorn. Det tycker socialdemo-krater och centerpartister naturligtvis också menskulle också kunna erkänna.Jag sade inledningsvis att propositionen i olika av-seenden var ett tunt dokument. Den är i ett annatavseende ett erbarmligt avslöjande dokument. Av deöver 19 textsidorna ägnas över hälften, kanske tvåtredjedelar, åt ansvarsfrågan. Detta är enligt min me-ning en närmast genant del av regeringens proposi-tion.Vi hade en debatt om detta i fjoli kammaren, en frisk sådan om jag minns rätt. Jagförstår nu att avseende friskheten hade den intemycket fördel med sig. Jag kan inte se att försvars-ministern förstått vad vi då talade om. För den skullupprepar jag mig. Det är naturligtvis illa om för-svarsministern har fått ett bristfälligt underlag frånFörsvarsmakten. Därom råder inga delade meningar.Men vad som klart framgår av propositionen är attförsvarsministern inte tycks vilja veta av att det iförhållande till enbart är han, ingen annan,som har ansvaret för att fick ett dåligt be-slutsunderlag för beslutet . I ställetför att över många sidor polemisera med överbefälha-varen borde han för detta be och svenskafolket, om inte på japanskt industrimannavis gråtandeoch hängande över pulpeten, så hederligt om ursäktför att det gick så dåligt. Det måste vara tråkigt förförsvarsministern. Då skall man ha så mycket man-namod att man erkänner och inte håller på med enslutövning med överbefälhavaren. Det är tråkigt nog,försvarsministern. Här grälar vi tjänstevägen. Omförsvarsministern grälar på ÖB må det vara. Det angårinte oss. Vi har umgänge med försvarsministern ochingen annan.För att ytterligare lägga att försvarsminis-tern inte riktigt förstått vem som är förfördelad i den-na bedrövliga historia vill jag påminna kammarensledamöter om den - jag vill inte säga en ryggdunk-ning, för det vet jag ingenting om - förtroendeförkla-ring som skedde mellan ÖB och försvarsministern,likaså . Jag frågar mig: På vilkengrund, och vad hade det med saken att göra att herrar-na betygade varandra förtroende vid det tillfället?Herrarnas egen gemenskap hade naturligtvis relevansi detta sammanhang. Men det var gentemot riksdagensom försvarsministern och i andra hand ÖB hadeskadat sitt anseende. Det har vi ännu inte gjort någoneftergift för. Den tycks inte heller kunna komma un-der kvällen, för jag är rädd för att försvarsministerninte får ordet innan kammaren bryter. Det tycker jagär tråkigt.Slutligen i denna del: Tydligare än som skettkan det inte dokumenteras att Försvarsdepartementetskompetens inte var tillräcklig för att genomskåda attdet var ett bristfälligt underlag som lämnades. För-svarsdepartementet är ett mycket stort departement.Att ni skickade detta vidare måste rimligen vara yt-terligare ett belägg för att ni inte förstod bättre då. Detär rimligt att tala om det för oss. Erkänn det utanomskrivning såväl i ansvarsfrågan som i fråga omkompetensbristen.Vi moderater uttrycker reservationsvis oro ocksåbeträffande anslagsförordningen. Försvarsmakten harinte råd med tekniska och ekonomiska bortfall. Förden skull uttrycker vi att förändringar i fortsättningenskall ske på ett verksamhetsneutralt sätt.Vi uttrycker i reservation 3 oförståelse för att deninriktning av försvaret som beslutade den 5december så lätt som tycks kunna ske skall kunnaändras.Detta för mig fram till de dubier jag hyser avseen-de anpassningsdoktrinen. Man kan inte bortse från attanpassningsdoktrinen i grunden har brister. Vad ga-ranterar att beslut fattas i rätt tid vad anbelangar enpåbörjan av upprustning? Naturligtvis förstärks dennasvaghet ju längre anpassningstid vi tillåter. , jakanske, men därutöver är det för vårt land ett säker-hetspolitiskt vågspel. Det har försvarsministern medde förslag som lades fram för inlett.I det nu föreliggande konceptet finns det fler ochallvarligare invändningar att göra. Var finns en analyssom beskriver den under gränsen för krigsmaktensvolym för att en anpassning skall vara trovärdig?Någonstans finns en analys som berättar något omdet. Var finns den analys avseende vår inhemskamaterielindustris betydelse och omfattning för attanpassningsdoktrinen skall var trovärdig? Jag har intesett någon sådan. På vilket sätt kan detgöras trovärdigt att vi ur en liten försvarsmakt kanproducera en officerskår som i sin tur garanterar tro-värdighet i anpassningsdoktrinen? Alla dessa frågor ärobesvarade. Härav följer att den neddragning som harsökt styrka i anpassningsdoktrinen är en bluff.Det ligger i detta sammanhang snubblande nära attsyna ståndpunkter som försvarsministern gett uttryckför i en intervju i söndagens . Detkanske inte tiden medger, men jag vill ändå peka pånågonting. Försvarsministern uttrycker stor glädje -den kan jag dela med honom - över den betydandestora materielförnyelse som vi ser. Den är om jagförstod försvarsministern rätt i internationell jämfö-relse mycket fördelaktig.Men, försvarsministern, varför inte med ett endaord uttrycka oro för att den nya fina materiel somkommer i olika avseende ställs i bodarna och läggs påhyllorna därför att vi inte har råd att använda den? Såpass mycket balans mellan anskaffning och möjlighetatt nyttja den, att öva med den, måste vara ett minimi-krav. De värnpliktiga utbildas inte på materielen.Officerarna övas inte i krigsförbandsövningar. Be-kymrar det, eller bekymrar det inte, försvarsminis-tern? Säg gärna någonting om detta.Fru talman! Vid och ärmina tolv minuters talartid nästan till ända. Det är,möjligen bortsett från någon replikväxling om någondag, mitt sista anförande i kammaren. När jag nu efter28 år varav som ordförande för-svarsutskottet tackar för mig vänder jag mig självfal-let till mina vänner i försvarsutskottet, alla goda vän-ner runt bordet. Vi kan gräla mycket, men vi harmycket mer gemensamt. Jag vänder mig också tillutskottets kansli. Ja, fru talman, jag vänder mig tillkammaren och alla de goda vänner i alla partier somjag har haft förmånen att vinna . Det harvarit kul det här! Att ha fått gräla med er har varitsärskilt kul, också med herr försvarsministern! Tackså mycket!(Applåder)Anf. 224 ():Fru talman! De konstitutionella aspekterna på hurregeringen skött frågan om 1996 års försvarsbesluthar behandlats här i kammaren. återvände dåvarande indonesiskepresidenten till . Likt försvarsmi-nistern och överbefälhavaren - inte de indonesiska -förklarade han att han avsåg att sitta kvar och redaupp det ekonomiska och politiska kaos som 30 årsstyre under hans ledning lett till.Det var president sätt att ta ansvar förden situation som uppstått. Den doktrin som introdu-cerades på den gemensamma presskonferensen påRosenbad , dvs. att man tar ansvargenom att sitta kvar, visade sig vara svårare att expor-tera till än svenska luftvärnskanoner. Su-harto tvingade avgå . I Sverigesitter både försvarsministern och överbefälhavarenkvar.I stället fick ett antal militära befälhavare löpagatlopp i medierna utan att någonsin vara formelltställda till ansvar. Ett beslut som befunnitsig i den s.k. pipelinen, att avskaffa de s.k. vapengren-scheferna, fick framstå som ett sätt att utkräva ansvarav högre makthavare för ett fullständigt oacceptabelthandhavande av försvarsbeslut. Det varfullständigt oacceptabelt också enligt regeringspartietstalesmän och taleskvinnor i försvarsutskottet.Just genom att det inte var något formellt an-svarsutkrävande kunde ingen av de utpekade gå isvaromål och försvara sig, i något fall dessutom näs-tan utan att vederbörande hunnit tillträda sin befatt-ning förrän försvarsbeslutet redan var i hamn.Det var, fru talman, varken snyggt eller att ta sittansvar.Jag vill ändå ta tillfället att påpeka det helt oaccep-tabla i att försvarsministern i debatten den 5 decemberi höstas inte var beredd att ge mer informa-tion om problemen med försvarsbeslut, trotsatt det redan dagen därpå framgick genom medieutta-landen av chefstjänstemän i departementet att väsent-ligt mer information fanns i departementet.Eftersom jag inte vill tro att försvarsministern villedölja information som han hade för kan jagbara dra den slutsatsen att försvarsministern inte varhelt informerad om eller helt införstådd med innebör-den av den information som förelåg i departementet.Hänvisning till att överbefälhavaren inte var i landetkan bara tolkas som att försvarsministern inte i tidinsåg allvaret. Det var desto mer anmärkningsvärtsom överbefälhavaren till departementet flera måna-der tidigare avrått från att bara gå vidare i budgetpro-cessen , något som inte informera-des om.Fru talman! försvarsbeslut har havererat.Det står klart för alla, även om jag kan inse attdet kan vara svårt att tillstå i öppen debatt. Det kandärför kanske tyckas onödigt att fortsätta den debat-ten. kommer vi att få ett i väsentliga av-seende helt nytt försvarsbeslut alldeles oavsett ut-gången av höstens riksdagsval.Ett nytt försvarsbeslut innan ens halva femårsperi-oden löpt ut är kanske inte ens i ett nutidshistorisktperspektiv något nytt. Det handlar emellertid om bådeatt det antagna försvarsbeslutet vilade på förlegatförsvarstänkande med föga framåtblickande i den nyasäkerhetspolitiska verklighet vi är på väg in i med dennya seklet och att man inte ens från början klarade avatt hålla sig inom de tänkta försvarsekonomiska ra-marna. visade sig under-skottet börja skena.Ansvaret försvarsbeslut vilar på detvå partier som utgjordes dess parlamentariska majori-tet. Jag skall gärna medge att det ministeriella ansva-ret för detta beslut i allt väsentligt ligger på en annanförsvarsminister än dagens, en försvarsminister somvisade sig alldeles osedvanligt oförmögen att inse atthistorien ligger bakom oss och att vi sedan år 1989med full fart är på väg in i en ny verklighet.Det är kanske därför litet beklagligt att det avdenna regerings statsråd som i många andra avseendevisat sig mest öppen för framtidens utmaningar sattsatt vårda Thages och försvarsnostalgiska över-enskommelse. Då hjälper det föga att hamedverkat till ett osedvanligt snabbt omtänkande iövrigt i det officiella säkerhetspolitiska tänkandet. Detär bara att hoppas att åtminstone det får genomslag i1999 års försvarsbeslut.Fru talman! Den parlamentariska majoriteten bak-om försvarsbeslut består den här mandatpe-rioden ut. Det är därför bara logiskt att de besparings-beslut som det svarta hålet tvingar fram fattas i linjemed de prioriteringar som ligger bakom beslutet. Ingasådana beslut har heller lagts fram för riksdagensställningstagande av regeringen. Det innebär en fort-satt prioritering av kvantitet på den kvalitativa förny-elsens bekostnad. Inte minst på det försvarsindustriel-la området kan det få varaktigt allvarliga konsekven-ser även om det bara handlar om besparingar i inneva-rande års försvarsbudget.Direktiven till den pliktutredning som på-börjat sitt arbete ger emellertid anledning till oro. Harvi råd att utbilda alla vapenföra unga män, om ännästan enbart fiktivt, för att upprätthålla skenet avallmän värnplikt också innebär att alla unga män börha trampat en kaserngård alldeles oavsett om de be-hövs för en uppgift i den krigsorganisation som skallmöta ett framtida hot som tycks alltmer avlägset? Harvi råd att avstå från att skapa förutsättningar för fram-tida materiell och personell kvalitativ förnyelse? Ja,då har vi anledning att fråga oss om inte de ekono-miska resurserna skulle göra större nytta inom t.ex.vård eller skola.Nej, är det något vi inte har råd med, eller snarareborde ha råd att avstå ifrån, är det att utbilda tusentalsvärnpliktiga som aldrig kommer att fylla en menings-full funktion i en framtida krigsorganisation. Detta ärett otillbörligt ingrepp i den enskilde individens frihetutan de nödvändiga förutsättningar som måste före-ligga för en samhälleligt tvingande pliktlagstiftning.Fru talman! Det enda förslag regeringen föreläg-ger till beslut är en förändring av kraven påberedskap inom Försvarsmakten. Det sker med enhänvisning till Försvarsberedningens delrapport frånfebruari och dess slutsatser om ett fortsatt mycketfördelaktigt säkerhetspolitiskt läge för vårt land. Dettatorde dock inte räcka för att bryta ut just denna del förett snabbt beslut i bara före den avise-rade kontrollstationen . Nej, det torde baravara ett alibi för att över huvud taget lägga fram enproposition som i övrigt inte innehåller något annat änett försvarstal för regeringens sätt att hantera fråganom det framväxande svarta hålet. Det framlagda för-slaget borde med fördel ha kunnat invänta kontroll-stationen.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 4 menstår självfallet bakom samtliga övriga reservationertill utskottets betänkande som vi har skrivit under.Fru talman! Såvitt jag förstod av det föregåendeinlägget var det här den sista debatten som utskottetsordförande deltar i innan han om intemed ålderns rätt så åtminstone efter synnerligen välförrättat värv lämnar . Det kanske inte an-kommer på en juniorledamot som undertecknad, meneftersom jag nu råkar stå här vill jag ändå ta tillfället iakt att framföra min stora respekt och uppskattningför det sätt på vilket lett försvarsut-skottets arbete som jag har haft för-månen att få delta. Andra kan säkerligen vidga pers-pektivet, men jag vill ändå vittna om ett arbete sompräglats av stor öppenhet, värme och respekt - även,och kanske inte minst, för mycket mindre erfarnaledamöter av utskottet än ordföranden. Det har ocksåskett när förutsättningarna förutskottets arbete kanske inte varit de allra bästa, någotsom dock utskottet inte har rått för i särskilt stor ut-sträckning.Det är aldrig en persons verk hur en grupp sam-verkar, men jag tycker att det är ett utomordentligtgott betyg åt utskottets ordförande att arbetet i utskot-tet över partigränserna kunnat ske i former som gjortatt bl.a. jag känt mig som en del av en gemenskapbetydligt utöver det vanliga i det här huset.Anf. 225 ():Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 5, ävenom jag givetvis står bakom övriga reservationer somjag har undertecknat.I hopp om att redan denna afton få avnjuta för-svarsministerns anförande nöjer jag mig med dettavad gäller den försvarspolitiska delen av den härdebatten. I likhet med håller jag nunämligen mitt sista planerade anförande i kammaren,icke blott för mandatperioden utan även för komman-de tid. Visserligen vet man aldrig vad man hittar pånär man blir ännu äldre, men sådana är i alla fall pla-nerna.Jag vill gärna återgälda ord pånågot vis. Det är med speciell värme jag vänder migtill honom. Vi har oftast tyckt olika om det mesta.Under många debatter har jag uppfattat att harhuggit på det mesta som jag har sagt. har detvarit helt blank krok; ibland har den varit agnad mednågot fett och välsmakande. Men det har präglats avhumor och omtanke om varandra som personer. Dettahar jag uppskattat. Jag vill rikta ett tack till Arne.Jag vill också rikta ett tack till övriga kamrater iutskottet. För att ingen skall känna sig förfördeladskall jag vända mig till . Då har jag täckt ex-tremerna - åldersmässigt, skönhetsmässigt ochåsiktsmässigt. ingår i det här, så hanbehöver inte vara ledsen.Jag vill tacka kansliet för dess tjänstvillighet,kunnighet och glada humör vid många tillfällen när viledamöter har ställt till det för er. Jag vill också tackafru talmannen - inte bara nu sittande talman utanockså övriga talmän - samt givetvis kammarens ochriksdagens övriga personal. Det här har varit en ut-omordentligt stimulerande tid, och jag lämnar denmed glada minnen.Anf. 226 ():Fru talman! Jag hade tänkt suga på karamellenmed försvarsutskottet ända till . För tänker jag inte säga så många ord om min egeninsats . Däremot vill jag rikta migtill mina kamrater i utskottet , framförallt och som inte skallgå upp i debatten på fredag.Jag har också trivts bra i försvarsutskottet. Mycketav det beror på . Jag brukar i denoffentliga debatten få frågan hur det har varit att arbe-ta i försvarsutskottet när man är så ung, miljöpartistoch dessutom kvinna som inte ens har gjort lumpen.Då brukar jag säga att vår ordförande har skapat ettväldigt gott arbetsklimat och gjort att jag verkligenkänt att människor har lyssnat på mig. Det är jagväldigt glad och stolt över. Det vill jag rikta till ArneAndersson personligen.För att gå tillbaka till själva anförandet och det videbatterar vill jag först yrka bifall till reserva-tion 7. Jag står bakom alla andra reservationer somMiljöpartiet har skrivit under.Det märkliga med detta betänkande är att det barabehandlar ett förslag från regeringen, nämligen attriksdagen skall godkänna förslaget till ändring avövergripande mål för Försvarsmakten vad avser be-redskapen. Det innebär att alla andra förändringarsom tas upp i betänkandet - pliktfrågorna, materielan-skaffningen, frivilligverksamheten osv.