prot · GL0961 · 1998-02-04 00:00:00 — Vi är flest kvinnor som debatterar de här frågor-na. Frågan om kvinnojobben inom polisen, den ad-ministrativa personalen, är oerhört viktig. Vi kvinnorsom sitter i justitieutskottet och här debatterar måsteockså se till att kvinnojobben och kvinnors situationinom rättsväsendet lyfts fram och att de skall ha sinrättmätiga plats även inom rättsväsendet.Anf. 14 (mp):Fru talman! Det är klart att inriktningen i samhäl-let måste vara att ju färre brott som begås desto bättrepolisväsende får vi. Det gäller att inte bara läggaresurserna där. Den diskussionen förstår jag inte. Dethar ett direkt samband, och de förebyggande åtgär-derna är av oerhört stor betydelse. Det handlar om hurbostadsområden utformas, fritidsaktiviteter för ung-domar, skolans resurser och inte minst medlemskapeti EU.Vad betyder det för brottsutvecklingen när detgäller narkotika och alkohol? Det gäller också upp-hävandet av våra inre gränskontroller. Vi vet att 80 %av dem som polisen ingriper mot är påverkade avnarkotika eller alkohol. Det är också något som harbelysts alldeles för dåligt. När det gäller EU-sammanhang är det alltid fråga om det positiva. Mansäger: Vi skall bekämpa brottsligheten. Men det för juockså med sig brottslighet.En annan sak som jag måste passa på att nämna ärmisstankar om ökat polisvåld. Det får inte förekommaspekulationer och misstankar. Därför är Miljöpartietsförslag att de anmälningarna och utredningarna skallhandhas av personer som inte själva är poliser elleråklagare utan är fristående. Det skall inte finnas tvek-samheter när det gäller sådana frågor.Slutligen vill jag säga att det finns positiva fakto-rer som jag tror vi alla är överens om och vill fortsättaatt arbeta med. En sådan sak är närpolisverksamheten.Det har skett en förbättrad utredningsverksamhet medsamarbete mellan poliser och åklagare på ett mycketbättre sätt. Det har också skett ett förstärkt brottsföre-byggande arbete både inom närpolisen och i det na-tionella brottsförebyggande programmet som jaghoppas kommer att utvecklas överallt i hela landet.Anf. 15 ():Fru talman! Jag utgör ett pikant inslag i den härdebatten eftersom jag är man.När det gäller reservationer till förmån för attåteranställa civilanställd personal, dvs. de kvinnorsom man har slängt ut, noterar jag, ,att , ochKristdemokraterna ställde upp på det. Det gjorde inteCentern. Jag noterar i och för sig också att det gjordeinte heller . Jag vet inte om det är någonbrist på medkänsla där eller vad det är som liggerbakom de tankarna.När det gäller mig själv tror jag snarare att mittproblem är att jag har för stor möjlighet att kännainlevelse med andras förhållanden. Det hindrar ändåinte att man måste ha pengar om man skall klara avdetta. Det slår mig särskilt när det gäller glesbygden,. Jag tänker på t.ex. ,där förhållandena för polisen är i det närmaste olidli-ga.Det gäller att ta sig fram över dessa enorma av-stånd. Det spelar ingen roll hur man rationaliserar,grejar och donar. Att köra tar tid, och det kos-tar resurser. Det menar jag att vi skall vara beredda attavdela. Men vi skall inte låtsas som att det går att tasig fram utan att det tar resurser i anspråk.Avslutningsvis vill jag än en gång understryka detotäcka med prioriteringarna men det värdefulla i har tillsatt en utredning om ledningsfunktionen.Det tycker jag är jättebra, liksom att Rikspolischefenhar sina tio punkter för svensk polis. Han ger i detuttryck för en utomordentlig sjukdomsinsikt.Anf. 16 Justitieminister ():Fru talman! sade att hon var medve-ten om att det är problematiskt att göra jämförelser.Det framgick inte av hennes inlägg, och det var detjag reagerade på. Dessutom kan man ju välja vilkajämförelser man använder sig av. hadelika väl kunnat välja den redovisning som finns isamma rapport, där man frågar brottsoffer hur ofta deblivit drabbade av brott och därigenom mäter brotts-nivån i olika länder. Av de undersökningarna, som ärnågot så när tillförlitliga, framgår att liggerlångt ned på listan i . Jag reagerade alltså påvalet av utredning och på att inte medvetenheten omproblematiken i statistiken markerades.Gun tycker dessutom att jag har visat nå-got slags ointresse för New York-modellen genom attåka till och studera hur den svenska varian-ten av den modellen fungerar. Jag tycker att det ärviktigare att jag intresserar mig för hur svensk polisarbetar än hur utländsk polis gör det. Jag överlåter åtpolisen att studera andra polisers erfarenheter för attsedan omsätta dem i Sverige.Det är inte så att Eskilstunamodellen eller vilkenmodell som helst inte kräver nya resurser. Det ligger isakens natur att polisen behöver nya resurser för attkunna utveckla sin verksamhet i den riktning sombl.a. riksdag och regering har slagit fast och som vi ärganska eniga om. Det behövs nya resurser för ensådan utveckling. är väl inget svart hål,som därigenom inte skulle ha rätt att också få nyaresurser?Men det jag pekar på är att vi inte får använda denya pengarna för att skyla över problem som kanåtgärdas genom att man förändrar verksamheten ge-nom rationaliseringar och effektiviseringar. Det äringen myt att man kan få ut mer om man effektiviserarverksamheten. Att påstå det är nästan en förolämp-ning mot alla de verksamheter i landet där miljonermänniskor under de senaste 10-15-årsperioden visatatt man kan förändra sin verksamhet och på så sättuppnå betydligt bättre resultat, t.o.m. med mindreresurser. Detta är ett faktum - det visar resultatet avmänniskors arbete och kreativitet. Det finns ocksåinom polisen.Det är viktigt att de nya medel vi tillför polisenanvänds till satsningar på det som många här i riksda-gen har pekat på är oerhört viktigt.En annan fråga som berör många och som är vik-tig att diskutera är den om decentralisering och cent-ralisering. Det är viktigt att göra klart för sig vilkaverksamheter och uppgifter inom polisen man menarnär man talar om att det behövs en decentraliseringeller en centralisering.Polisens uppgifter är oerhört varierande, och ar-betsfältet är mycket brett. De olika uppgifterna kräverolika organisationer och olika arbetsmetoder. Det ärviktigt att ta hänsyn till vad t.ex. geografisk närhetbetyder för att man skall kunna utföra ett visst arbete.Det är därför vi kopplar ihop vardagsbrottslighetenmed närpolisverksamheten. Vi måste naturligtvisockså ta hänsyn till att det finns långa körsträckor.Det har betydelse för hur man disponerar sina medelför utryckningsverksamhet. Vi har ett stort, glest be-folkat land, och alla skall ha en rimlig tillgång tilldetta.Men gör inte centraliseringen till ett svart spökeatt hota med. Centralisering är nödvändig i meningenatt vissa resurser måste koncentreras för att verksam-heten skall kunna hålla en hög kvalitet och fungera pådet sätt som en viss arbetsuppgift kräver. T.ex. kanden organiserade brottsligheten, mc-gäng, nazistiskabrott, gränsöverskridande brott och problemen kringÖstersjön inte bearbetas och bekämpas decentraliserati exempelvis en närpolisorganisation. För detta krävsen helt annan samling av resurser och helt andra sättatt arbeta. Därför måste vi bejaka också behovet av attsamla resurser och vara noga i analysen av vad somfrämjar verksamheten.Anf. 17 ():Fru talman! Låt mig avslutningsvis framföra attdet tycks råda en ganska stor samsyn på vad somkrävs för att få en mer effektiv polisorganisation. Vihar varit inne på problemorienterat arbete, mer brotts-förebyggande insatser, bättre ledningsverksamhet,bättre schemaläggning och också resurstillskott. Detskiljer väldigt litet i fråga om tillskotten i den storasumma som ligger någonstans mellan 11 och 12miljarder.För dessa summor krävs att polisorganisationenfungerar så att alla kan nå fram till polisen när debehöver hjälp. Och som många här har sagt skall dettagälla oberoende av var i landet man bor. I närpoli-sverksamheten finns också utryckningsstyrkor, ochdet kan även vara vakthavande befäl, som man kanskeskall värna om - ja, jag menar att vi skall göra det påfler platser än som görs i dag.Detta gäller självfallet också administrativ perso-nal. Jag förstår att inte minns alltsom står i våra betänkanden och hur vi har röstat. Jagsjälv glömde faktiskt bort att till slutstöttade våra tankar om en glesbygdsfaktor, men jaggläds åt det. Vi hade ett särskilt yttrande om den ad-ministrativa personalen, därför att vi ville uttala att vitycker att det är oerhört viktigt med en balans mellanadministrativ personal och polis. När vi nu tillförytterligare resurser finns möjlighet till det. Menegentligen bestäms detta lokalt.Nu vill vi gemensamt - det är kammaren som sagtöverens om - ha ett tryggare samhälle med tryggaremedborgare. Detta är det grundläggande i Centerpar-tiets politiska arbete, och jag menar att dagens debattnu har lett polisarbetet i riktning mot ett tryggaresamhälle. Det arbetet kan intensifieras.Anf. 18 Justitieminister ():Fru talman! Det har varit många engagerade in-lägg i den här debatten, och det är alldeles tydligt attvi politiker ändå kan visa att vi har en ökad och t.o.m.stor insikt om polisens arbete men också om de pro-blem polisen har. Vi har visat en större vilja att bidratill konstruktiv debatt kring dessa frågor. Vi har visatatt vi har en tro på riktigheten i de beslut som riksda-gen har fattat. Genom att tydligt säga vilka krav vi haroch vilken utveckling vi vill ha stöder vi på ett aktivtsätt polisens arbete.Det finns t.o.m. en stor enighet kring många cent-rala frågor, som att ledningsstrukturer behöver för-ändras, att ny teknik måste föras in och att resurserbehöver tillföras för vissa typer av verksamhet. Mendet är ändå problemen vi fokuserar på, och det ärnaturligt att göra det. Jag skulle dock avslutningsvisvilja peka på det som ändå är positivt i den utvecklingsom pågår och hur löftesrik en del av utvecklingenhittills har varit.Det är t.ex. väldigt glädjande att kunna konstateraatt polisen, trots det svåra ekonomiska läge man be-funnit sig i , inte har behövt säga upp enenda polis. Den omständigheten har inneburit att dendirekta polisiära delen av verksamheten har kunnatbedrivas på ett verkningsfullt sätt, vilket polisen skallha heder av. Det finns problem, men det är faktisktinget stort problem med poliser i växlar.Vidare noterar jag med stor tillfredsställelse attden nya, moderniserade grundutbildningen av poliserär i full gång sedan en månad tillbaka. Att intresset förutbildningen är stort visar det stora antal personersom sökte utbildningen. En enormt stor del ungamänniskor, många med invandrarbakgrund, har visatintresse för utbildningen. Det ser än bättre ut när viser hur många som beställt blanketter för att söka tillutbildningen nästa år.Det finns en rad olika omständigheter som viskulle kunna lyfta fram för att visa att vi är på väg moten mycket god utveckling. Genom att lyfta fram dettaoch ge polisen ett erkännande för deras arbete blir detfortsatta arbetet bättre och lättare, och vi kan snabbarefå de resultat som vi vill ha.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 29 januari.3 § Anmälan om inkommen faktapromemoriaom förslag från Europeiska kommissionenAndre vice talmannen meddelade att följandefaktapromemoria faktapromemoria om förslag frånEuropeiska kommissionen inkommit och delats ut tillkammarens ledamöter:Förslag till och rådets direktiv omändring av direktiven om den generella ordningenför erkännande av yrkeskvalifikationerKOM (97) 6384 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositioner1997/98:59 till skatteutskottet1997/98:64 till justitieutskottet1997/98:65 till skatteutskottet1997/98:71 till finansutskottetMeddelande om samlad voteringAndre vice talmannen meddelade att samtligaärenden på dagens föredragningslista skulle avgöras iett sammanhang efter avslutad debatt.5 § betänkande 1997/98:LU7FranchisingAndre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 12 §. )6 § Historiska arrendenFöredrogsLagutskottets betänkande 1997/98:LU8Historiska arrendenAnf. 19 ():Fru talman! skall vi åter diskutera en, somjag ser det, mycket viktig fråga beträffande demokratioch rättvisa. Jag skall börja med att citera litet grandur , som harbeslutat om och som vi som politiker enligt min upp-fattning bör följa.I regeringsformen 1 kap. 2 § står det:"Den offentliga makten skall utövas med respektför alla människors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet.Den enskildes personliga, ekonomiska och kultu-rella välfärd skall vara grundläggande mål för denoffentliga verksamheten. Det skall särskilt åligga detallmänna att trygga rätten till arbete, bostad och ut-bildning samt att verka för social omsorg och trygghetoch för en god levnadsmiljö.Det allmänna skall verka för att demokratins idéerblir vägledande inom samhällets alla områden. Detallmänna skall tillförsäkra män och kvinnor lika rät-tigheter samt värna den enskildes privatliv och famil-jeliv.Etniska, språkliga och religiösa minoriteters möj-lighet att behålla och utveckla ett eget kultur- ochsamfundsliv bör främjas. "Fru talman! Frågan om de historiska arrendenaoch friköpen är för de berörda befolkningsgruppernamer en medborgarrättslig angelägenhet och en sam-hällsfråga än en arrendefråga. har be-folkningen med de historiska arrendena varit bestulenrätten att äga sin jord. Den har tvingats att , , verka såsom arrendatorerav mark som har kommit till egendom genom insatseri stora krig ute i . Vissa personer har kommithem efter s.k. framgångsrika krigsinsatser, oftast i detbakre ledet och därigenom också överlevt desamma,och fått åtnjuta stora markytor och därmed ocksåtillgänglighet till materiella världen som har tillfallitenbart de personer som har gjort denna insats. För attse till att den fysiska verksamheten på jord- ochskogsbruken fungerar har man arrenderat ut markentill olika arrendegårdar. På de stora gårdarna har detofta varit flera hundra stycken, exempelvis i Västsve-rige och nere i Skåne.Trots detta har arrendatorerna ännu icke fått rättenatt friköpa de gårdar de i generationer sett till attsköta. har i ökad utsträckningockså förekommit indragning av , även medvälutrustade ekonomibyggnader, till storgodsen frånarrendeställen. Syftet är uppenbarligen att kunnaåtnjuta de bidrag som EU nu lämnar till jordbruken.Att en friköpsrätt har en stark förankring hos såvälfolkmajoriteten som dess företrädare i riks-dag torde också stå utom allt tvivel. Under hela dettasekel har frågan om friköp aktualiserats ett otal gång-er. Bara har ett drygt 20-tal motioner frånfem olika partier väckts i riksdag med yrkanom rätten till friköp. minnsjag mycket väl att jag här i hade möjlighetatt få en majoritet - t.o.m. en stor majoritet - bakomvårt agerande för att införa friköpsrätt. Den dagentyckte jag var en glad och tillfredsställande dag. Trotsdet beslutet, och kanske beroende på regimskiftetefter val, står vi i samma situation , dvs.det finns ingen möjlighet att ha rätt till friköp.Sedan dess har vid fyra tillfällen medknappa majoriteter avstyrkt ett antal motioner. I maj1995 avslog motioner om friköp av histo-riska arrenden. Efter det har utvecklingen för denberörda jordbruksbefolkningen under godsen tagit enny och något oroväckande vändning. somgodsägarna framhärdar med att slå vakt om de otids-enliga federala systemen öppnar kyrkan och i allt större utsträckning möjligheterna tillfriköp.Troligen övertygade om att friköpsfrågan en gångför alla avförts från den politiska dagordningen, ochövertygade om möjligheten att påverka genom demo-kratiska beslut i riksdag har jordbruksägarnapå flera håll chockhöjt arrendeavgifterna. Så har skettpå i och i . Höjningar-na har uppgått till . Detta gör givetvisatt det är utomordentligt svårt att kunna bedriva envettig arrendejordbrukspolitik.Vi som har agerat i frågan, och jag som socialde-mokratisk riksdagsledamot i lagutskottet, ser en möj-lighet att lösningen på problemet skulle kunna vara attregeringen får uppdrag att snabbutreda hurmånga arrendatorer som har ett reellt intresse av att fåfriköpa gårdarna. Utredningen skulle sedan kunnaligga till grund för en särlösning innebärande en yt-terligare begränsning, i förhållande till tidigare lag-förslag, av den krets av arrendatorer som begär lagligrätt att friköpa historiska arrenden.Fru talman! Det finns också en annan intressantsituation. Enligt lagstiftningens begränsade friköpsrättvad gäller den delen kan vi konstatera, och i samman-hanget erinra om, att den beslutade lagen omkärnkraftens avveckling, som innebär att regeringenfår besluta att rätten att driva kärnkraftsreaktorer skallupphöra, inte ansetts strida mot regeringsformen ellermot egendomsskydd. Mot denbakgrunden konstaterar jag att det finns all anledningatt lägga samma aspekt på arrendatorernas intresse avatt få friköpa sina arrendegårdar.Med denna beskrivning hoppas jag att riksdagendärmed också bifaller reservation 1 beträffande histo-riska arrenden. Därmed möjliggör vi att en historiasom vi inte bör komma ihåg går i graven, och att dendemokratiska processen därmed utvecklas i såväl dehär yrkesgrupperna som för historiska arrenden ochför övrigt i Sverige.Anf. 20 ():Fru talman! Precis som redogjor-de för har frågan om historiska arrenden varit föremålför behandling under en följd av år. Undermina dryga i är det nutredje gången ämnet berörs.Våren 1995 behandlade regeringensproposition om investeringar i arrendejordbruket. Dengången ledde beslutet till ett starkare skydd för lan-dets arrendatorer, och det var bra. Men tyvärr avslogsde motioner som innehöll krav på lagstadgad rätt förlandets arrendatorer att friköpa historiska behandlades ett par motioner medlikartade krav. Inte heller den gången vann förslagetriksdagens gillande.Under de som har gåttsedan de nya reglerna trädde i kraft har i en del fallfrivilliga uppgörelser träffats mellan jordägare ocharrendatorer. Det är väldigt positivt, tycker jag. Menfortfarande finns det arrendatorer som förvägras möj-ligheten att äga den jord de brukar och äga de hus debor i. Dessa arrendatorer har under flera generationersatsat blod, svett och pengar på sina arrendeställenmedan mervärdet har tillfallit godsägarna.Jag tycker att den motion som ligger till grund fördet här betänkandet, och som är undertecknad avBengt Silfverstrand m.fl., innehåller en mycket mått-lig begäran. har ju redogjort för vadden begäran går ut på. Men utskottsmajoriteten anseratt det förhållandet att det numera förekommer frivil-liga uppgörelser och att antalet historiska arrendenminskat talar mot införandet av en friköpslag. Jagdelar inte den uppfattningen. Det handlar om att rättatill historiska misstag som går så långt tillbaka somtill då inte hade någon lagstiftning-en om äganderätt till jord.Fru talman! Ett annat argument som utskottsma-joriteten anför är att en sådan lagstiftning skulle stridamot regeringsformens egendomsskydd. Jag delar inteden uppfattningen heller. I tidigare debatter har jagredogjort för tolkning av falletJames m.fl. i . Jag är säker på att min-nesgoda lyssnare känner till det fallet. Jag skall alltsåinte upprepa det.Nytt är däremot, precis som Kronblad var inne på,att en majoritet av ledamöterna i den här kammareninte ansett att stängningen av en kärnkraftsreaktor iBarsebäck strider mot regeringsformens och egendomsskydd. Här är i alla fall mo-derater och folkpartister konsekventa, och det erkän-nandet tycker jag att de skall ha. Därmed yrkar jagbifall till reservationen.Anf. 21 ():Fru talman! Jag kan hålla med om det mesta somde två föregående talarna har sagt. Detta är verkligenen fråga som en gång för alla borde avgöras. Historis-ka arrenden är en gammal förlegad företeelse. Det ärpå något sätt en modern variant av livegna torpare.Det är en företeelse som det är dags att avskaffa.Jag tänker upprepa vad som avses med historiskaarrenden. Det är jordbruksarrenden och boendearren-den som innehafts av arrendatorn till huvuddel och inte varaktigt har brukats avjordägaren. Dessa arrendatorer har investerat tid,känslor och pengar i sina arrenden. De har ingengaranterad rätt att köpa sina arrenden från jordägarna.Om man, ensam eller inom familjen, har brukat ettjordbruk , om man har investerat för attutveckla sitt arrende och sitt boende, om man är densom har tagit den ekonomiska risken, vilket man är,och om jordägaren inte varaktigt har brukat arrendetsedan 1900, borde arrendatorn ha en rätt att köpadetta arrende. Detta borde vara en självklarhet i da-gens . Jag är övertygad om att om man skullefråga det svenska folket skulle de med bred majoritettycka att det är det moraliskt rätta. Vi kan inte hållaliv i ett gammalt feodalt system, ett system som dess-utom väldigt grovt missgynnar landsbygdens utveck-ling.På senare år har vi haft den största omflyttningenpå av folk från landsbygden till storstädernaStockholm, och . Det har inte skettav egen fri vilja. Alla på landsbygden vill inte plöts-ligt flytta in till storstäderna. Det har skett på grund avden politik som förs som missgynnar landsbyg-den. De historiska arrendena är en del av denna poli-tik.Att stödja en friköpsrätt av de historiska arrendenaskulle även gynna småföretagsamheten och männi-skors vilja att satsa på utveckling. är det mångaarrendatorer som hämmas på grund av att det intefinns en friköpsrätt. De känner inte att de vågar satsaoch investera pengar när de inte vet hur framtidenkommer att se ut.Dessutom är detta, som föregående talare ocksåhar sagt, en demokratifråga. Skall vi behålla ett sys-tem bara för att det är ett gammalt arv? Om manskulle börja om från början , tror jag inte att viskulle införa ett sådant system med historiska arren-den.Friköpsrätt för historiska arrenden är alltså någotsom jag tycker är positivt på många sätt för idagens situation. Det är en demokratifråga, och detskulle främja en levande landsbygd. Jag yrkar ocksåbifall till reservationen.Anf. 22 ():Fru talman! Det är nästan exakt sedanvi senast behandlade frågan om historiska arrenden.Riksdagen avslog då motionen, liksom den gjordevåren 1995 då behandlade regeringensproposition om investeringar i arrendejordbruket.Det riksdagsbeslutet innebar en förstärkning av ar-rendatorernas ställning, bl.a. ett generellt skydd förjordbruksarrendatorernas investeringar. I november1995 förstärktes arrendatorernas rättigheter ytterligarenär det gäller skador på byggnader och ansvaret förskador som är förorsakade av vilt.Således har reglerna för att stärka arrendatorernasrättigheter förstärkts i flera etapper. De har sedanlänge besittningsskydd, dvs. rätt till tvångsförlängningnär avtalstiden har löpt ut. De har också förköpsrätt,dvs. en rätt att köpa arrendestället framför andra spe-kulanter i en situation där jordägaren vill sälja sinegendom.Därutöver har de arrendatorer som sitter på s.k.historiska arrenden ett speciellt starktskydd mot s.k. självinträde från jordägarens sida.Numera kommer ju frivilliga uppgörelser till ståndi många fall. Bl.a. har ordföranden för , som uppvaktade utskottet i den härfrågan, fått friköpa sitt arrendeställe. Vid uppvakt-ningen uttryckte han också sin förvåning över att detän en gång hade lagts fram en motion, men han fram-förde givetvis också att han stödde denna.Utskottet har samma inställning till kraven i mo-tionen i frågan om lagstiftning när det gäller friköp avhistoriska arrenden som det hade 1995 och 1997. Enfriköpslag skulle strida mot regeringsformens 2 kap.18 § där det stadgas att varje medborgares egendomär tryggad bl.a. genom att ingen kan tvingas avstå sinegendom till det allmänna eller till någon enskildgenom expropriation eller något annat sådant förfo-gande utom när det krävs för att tillgodose angelägnaallmänna intressen.Den skulle också strida mot äganderättsskyddet iEuropakonventionen som är införlivat i regeringsfor-mens 2 kap. 23 §.Den här frågan rör förhållanden mellan enskilda.Det handlar inte om ett allmänt intresse.Frågan om lagen om kärnkraftens avveckling hartagits med i reservationen. Den frågan har prövats avLagrådet. har ansett att den inte strider motregeringsformen och egen-domsskydd.