prot · GM0923 · 1998-11-26 00:00:00 — Dessa pengar är avgöran-de för om storstadsregionerna har en möjlighet atttackla de svåra problem som man brottas med avkaraktären segregation och liknande.Min fråga är: Kan vi lita på att att göra allt för att det inte skall bli verklig-het att regeringen lägger fram ett kostnadsutjämnings-förslag som slår så hårt mot Storstockholmsregionensom det förslag som diskuteras i gör? Det vore välgörande att få ettsådant besked. Det är intressantare än huruvida mankan söka ett projektbidrag på hiteller dit.Anf. 168 Statsrådet ():Fru talman! Det är första gången jag hör någonsom tycker att en och en halv miljard är några kronorhit eller dit. Jag tycker att det är otroligt mycketpengar. Det är pengar som vi har avsatt för en treårs-period i storstadspropositionen.Som jag sade tidigare måste det handla om ett nyttsätt att se på segregationsproblemen. Vi skall sam-verka för att lokalt och nationellt få ut så mycket sommöjligt av våra gemensamma resurser, så vi kanminska segregationen och orättvisan. Det gör vi ge-nom en satsning på arbetsmarknaden, på boendet ochinte minst på kulturen. Det handlar ju om att må braoch trivas där man bor. Men det handlar också omspråket och mycket, mycket annat.Det är en rad utredningar som arbetar för attförsöka förenkla och förbättra möjligheterna för in-vandrare att komma in på arbetsmarknaden, för män-niskor som har flyttat hit att tillgodoräkna sig denutbildning som de har från hemlandet och för företa-gare att driva och låta sitt företag växa. Det finnsockså en utredning om skatteutjämningsförslag, pre-cis som tar upp.När vi skall behandla de förslag som kommer tillregeringen skall vi självfallet ta ett helhetsgrepp ochha en helhetsbild framför våra ögon. Jag tycker attmånga av oss här i kammaren har varit tydliganär det gäller att det inte får finnas någon motsättningmellan stad och land. Vi är ju beroende av varandra.Vi är överens om att en ökad tillväxt ger oss för-utsättningar att minska orättvisorna, och vi måstepåbörja det arbetet i storstäderna, där skillnaderna ärsom störst. Jag skall bevaka dessa frågor i alla deutredningar som kommer för att kunna ta ännu ettsteg på vägen mot ett rättvisare samhälle än det vihar. Det gäller också förslagen som diskuteras imedierna om skatteutjämningen.Anf. 169 () replik:Fru talman! säger att det handlarom 1,5 miljarder. Ja, men det är under en treårsperiodfördelat på tre storstadsregioner i vårt land. Delvis ärdetta pengar som har funnits tidigare i olika anslag.Det skall ställas i relation till 3,3 miljarder kanskebara för . Det finns många kom-muner, inte minst förortskommuner i ,som har mycket stora bekymmer med de segrega-tionsproblem som det talas om i propositionen ochbetänkandet och som har hög kommunalskatt ochannat. De skulle drabbas ganska hårt av detta. Det ärde här frågorna som är viktiga.Ulrica som kommer från ett glesbygdslänsom vet ju också att ett bidrag i regio-nalpolitiskt sammanhang till en enskild verksamhetbetyder ganska lite jämfört med den stora regional-politiken, dvs. hur de statliga verken och myndighe-terna agerar, hur den kommunala kostnadsutjämning-en slår etc. Det är dessa stora frågor som avgör dethela.Det finns lokal kompetens. Det finns många duk-tiga människor ute i kommuner och landsting i regio-nerna , och som kanjobba med frågorna. Det finns säkert stor anledningatt samarbeta bra också med regeringen. Men det ärde stora frågorna, som t.ex. frågan om skatteutjäm-ningen, som statsrådet får lägga ned arbetepå att försöka att hantera mer än just fördelningen avolika projektbidrag, som kanske betyder mindre i detstora hela.Anf. 170 Statsrådet ():Fru talman! Jag har all respekt för kring de förslag som florerar inför skatteut-jämningsutredningens slutbetänkande.Jag vill avvakta och se vilka förslagen blir. Jagskall ta ett helhetsgrepp, och jag skall ha en helhets-syn. Jag är medveten om de problem som kan uppståmed olika förslag till utjämningssystem. Jag vill ock-så att vi skall skapa de bästa förutsättningarna förbåde stad och land att fortsätta leva och utvecklas.Jag skall bevaka frågan och är medveten om bådemöjligheter och problem som olika förslag kan med-föra. Men jag vill också tydligt säga att de 1,5 miljar-derna är nya pengar. Det är inte gamla pengar, ochdet är inte projektpengar. Att ta ett helhetsgrepp är ettnytt sätt att driva politik, som jag tror är oerhört vik-tigt.Anf. 171 ()replik:Fru talman! Jag tycker att mycket av det somstatsrådet har sagt här är väldigt tilltalande.Det är mycket som jag tycker är bra och kan instäm-ma i.Ändå är jag lite fundersam över varför regeringeninte är mer intresserad av att förenkla möjligheternaför människor att ta ett eget ansvar. Det är väldigtkrångliga regelverk som binder in människor på såvälskolans område som på arbetsmarknads- och social-försäkringsområdet.Jag har också sett hur projekt fungerar, eller rätta-re sagt inte fungerar, i olika sammanhang. Man harfått pengar, men det finns regelverk som gör att detinte går att få fart på olika verksamheter.Jag skulle vilja fråga statsrådet hur manfrån regeringens sida vill öka möjligheterna för män-niskor att lokalt ta ett större ansvar för sina liv. Finnsdet möjligheter att ändra regler och finna lösningar såatt man kan använda de medel som finns generellt,t.ex. Går det att finnaprojekt eller nya arbetsmöjligheter som intefaller under regelverket?Det vore bra om man kunde lätta på reglerna ochgöra förändringar i en riktning som skulle vara avgodo inte bara för storstäderna utan i minst lika höggrad för de landsändar som och jagrepresenterar, dvs. landsbygdsområdena och landsor-ten.De nuvarande reglerna binder i väldigt stor ut-sträckning in människors kreativitet överallt. Vi be-höver alltså enklare regler.Anf. 172 Statsrådet ():Fru talman! Regeringen har då och då kommit tillriksdagen med förslag till förenklade regler därför attvi vill styra mindre och släppa loss flera lokala försökoch möjligheter.Ett tydligt sådant politiskt område är arbetsmark-nadspolitiken, där vi har avreglerat en hel del för attunderlätta möjligheterna lokalt för kommuner ochlänsarbetsnämnder att göra olika försök. Ändå vet viatt en del länsarbetsnämnder tycker att det är svårt atthitta just de idéer som är lösningen eller som är nå-gonting nytt och framåt. Ett sätt att underlätta detta äratt sprida de goda exempel från som Marga-reta själv var inne på. Det finns ändåkommuner där man har lyckats bra. Man har använtde arbetsmarknadspolitiska medlen otraditionellt. Detvälkomnar jag.Det pågår också översyner av en rad andra regel-verk, som gör att vi kan underlätta möjligheterna påolika sätt. En sådan fråga är, som jag nämnde tidiga-re, förutsättningarna för invandrare att starta ochdriva företag.Om det inte är regelverket som det är fel på, omdet inte är arbetsmarknadspolitiken som stoppar dem,om vi t.o.m. kan skapa åtgärder för en längre periodän och om människor kan svenska språ-ket men ändå inte kommer in på arbetsmarknaden, dåär det någonting annat det beror på - ofta är det nam-net eller utseendet. Därför behövs en skärpning avlagen mot etnisk diskriminering.Vi kan inte acceptera att människor som har ut-bildning och språkkunskaper och som har lust ochvilja att engagera sig och ta plats inte får den möjlig-heten.Anf. 173 ()replik:Fru talman! Jag tackar så mycket för svaret somjag fick.Gislaveds kommun har inte behövt använda såmycket av arbetsmarknadsmedel, för där har männi-skorna själva en väldigt stor vilja. Jag tror att de tra-ditioner som finns där behöver föras över till mångaandra delar av landet, inte minst till storstadsområde-na.Ulrica tar upp att det behöver föras enmycket starkare opinionsbildning, och det är ett an-svar som vi har som politiker överallt. Det behöverfinnas människor med olika utseenden, namn ochkunskaper i det här samhället. Här har vi ett gemen-samt ansvar och ett gemensamt intresse att föra indessa människor. Ändå finns det regler som kanskeinte direkt binder oss konkret när man läser vad somstår, men de binder oss mentalt. Man orkar liksominte ta sig förbi reglerna. Man tror att man är bundenoch att man inte får göra en massa saker.Sedan har jag fått lära mig på en kurs, som jagfick av min arbetsgivare , att desom verkligen lyckas med saker och ting är de somtöjer på gränserna och som kollar var den ytterstagränsen går.Vi måste våga göra mer än vad reglerna riktigttillåter oss att göra och kolla var den yttersta gränsengår när det brister och man säger stopp. Det är överhuvud taget viljan och förståelsen för olika idéer somsaknas lite grann och som behöver uppmuntras.Jag hoppas att regeringen också kommer att jobbapå detta mer otraditionella sätt, att låta människorsfantasi blomma och ta vara på de idéer som finns. Detgäller att uppmuntra i stället för att på det lite försik-tigt svenska sättet säga: Nej, det kanske inte går. Detkanske inte riktigt är enligt reglementet. I stället skallman säga: Okej, vi prövar. Går det inte, får vi hitta pånågonting annat.Man måste våga ge sig ut även på djupt vatten ochinte alltid hålla sig inne vid strandkanten. Jag känneratt det här är någonting som vi gemensamt behöverjobba med.Anf. 174 Statsrådet ():Fru talman! Det tror jag också. Men jag har svårtatt se på vilket sätt vi med nya lagar skall kunnaförändra mentala bindningar och fördomar. Det går juinte. Det handlar bara om kunskapsspridning, godaexempel, att motarbeta fördomar och att försöka för-ändra attityder.Målet måste ju vara att vårt samhälle på alla om-råden skall spegla den mängd av etniciteter som finnshär. Det gäller på arbetsmarknaden men också i poli-tiken. Det är självklart att lärarkåren, poliskåren,metallarbetarna och många andra måste spegla denmångfald av etniciteter som finns i vårt land. Så ärdet inte . beror det på att man inte harutbildning. beror det på språket. Men iblandberor det också på fördomar. Låt oss angripa det frånalla håll.Anf. 175 () re-plik:Fru talman! Jag vill först säga att jag delar StefanAttefalls uppfattning att den här storstadspropositio-nen inte innehåller några anslag över huvud taget.Den innehåller referat av vissa storstadsrelateradeanslag i budgetpropositionen. Det kan man naturligt-vis göra för varje politikområde; dra ut saker ur bud-getpropositionen och referera detta. Men faktumkvarstår, precis som sade tidigare, attdessa satsningar försvinner i det som storstadsregio-nerna berövas genom regeringens politik på andraområden, t.ex. när det gäller ochskatteutjämning.Sedan får jag säga, fru talman, att jag tycker attdet fanns mycket klokt i anförande.Men det underifrånperspektiv som hon åberopadefinns sannerligen inte i storstadspropositionen. Denpräglas av ett överhetsperspektiv. Jag tror att detskulle vara bra att kanske prata mindre om rätten tilldelaktighet och rätten till arbete - inte för att det inågon mening föreligger en sådan rätt utan för att detså lätt stannar vid högtidliga politiska proklamationer.I stället borde man mer fråga sig: Vad är det för poli-tik som behövs för att skapa möjligheter till arbete,möjligheter till delaktighet för det ökande antal män-niskor i storstädernas förortsområden som stårhelt utanför och som egentligen saknar alla möjlig-heter till varje form av delaktighet i normalt svensktsamhällsliv?Då vill jag upprepa den fråga som jag tidigareställde till : Vad finns det i dennaproposition som indikerar att mer av samma politiksom lett oss in i dagens situation skulle kunna åstad-komma en bättre situation för morgondagen?Anf. 176 Statsrådet ():Fru talman! De är märkligt att stå i riksdagenskammare och debattera förslag som inte ens har lagtsfram. Jag tänker på skatteutjämningsförslaget. Jagtror att vi alla här som är politiskt intresserade, enga-gerade och medvetna ser att det med alla förslag finnsför- och nackdelar och att vi, var och en, också vägerdessa mot varandra. Men står vi och diskuterar ettförslag här i kammaren som vi har läst om. Jag tyckeratt det märkligt.Den satsning som vi nu gör på storstäderna är enverklig politisk ansats att ta problemen på allvar. Vivet att skillnaderna mellan dem som har det bra ochdem som står utanför alla former av trygghetssystem,delaktighet och inflytande är som störst i storstäderna.Och jag tror inte att det är den generella välfärdensom har skapat problemen, . Jag trorsnarare att det är så att om vi kunde ha mer av gene-rell välfärd skulle vi minska skillnaderna.För hur skulle en människa som inte kommer inpå arbetsmarknaden, som inte kan språket, som intefår tillgodoräkna sig gamla meriter och som inte enshar en chans att komma på anställningsintervju klarasig utan en generell välfärd? Vilket försäkringsbolagskulle vilja försäkra en sådan person, som inte harnågra garantier alls? Han eller hon är mycket utläm-nad om inte den generella välfärden fungerar. Ochekonomin är en förutsättning för detta.Orättvisorna har ökat . De har gjort detför att vi har haft en ekonomi som har varit oerhörtdålig. Vi har satsat hårt på att få ordning på finanser-na. När vi nu har lyckats med detta är det oerhörtviktigt att också lägga de pengar vi har på dem sombehöver det bäst. Och vi har ingen mer rättvis nyckelför att fördela pengarna än via den generella välfär-den.Anf. 177 () re-plik:Fru talman! Jag diskuterar inte bara förslag somjag har läst om. Det är ju ett faktum att regeringenredan i förfluten tid har berövat storstadsregionernabetydande resurser - bl.a. genom den förra reformenav skatteutjämningssystemet för kommunerna ochgenom införandet av stora skiljelinjen går, precis om statsrådetMessing själv sade, mellan dem som har jobb ochdem som inte har jobb. För att möta det utanförskap,det bidragsberoende och den sociala isolering sommänniskorna utan jobb i våra storstäders problemom-råden befinner sig i, behöver vi inte en regering somsträvar efter mer av traditionell socialdemokratiskvälfärdspolitik. Vi behöver en regering och vi behö-ver ministrar - något som vi tyvärr inte har - med engenuin förståelse för företagandets villkor och driv-krafter. Det är bara där de nya jobben kan kommafram. Det är bara så människor kan få en möjlighet attbli delaktiga.För att vända den här utvecklingen krävs det, somvi lite syrligt skriver i en av våra reservationer, merän utvecklingsprogram för arbetslösa och seminariermed generaldirektörer och fackliga företrädare. Detbehövs en annan politisk inriktning. Härvidlag stårregeringen tyvärr tomhänt. Därför kommer den soci-ala desperationen i de utsatta problemområdena attfortsätta att öka. Och ju längre vi väntar med att ta itumed problemen och försöka vända den här utveck-lingen, desto större kommer de att bli.Anf. 178 Statsrådet ():Fru talman! Vi väntar inte med att ta itu med pro-blemen. Det är just några av verktygen för att lösaproblemen som vi debatterar här . Vi gör ensatsning på barnen via språkförskolan. Vi gör det påkulturens och föreningslivets områden. Vi gör det närdet gäller svenska för invandrare. Vi gör det när detgäller möjligheten att tillgodoräkna sig utbildningfrån hemlandet. Vi bygger ut högskolan. Vi under-lättar i arbetsmarknadspolitiken. Vi ser över möjlig-heterna att starta och driva eget företag. Vi skriverockså att vi förutsätter att både lokala och statligamyndigheter skall samarbeta för att nå så långt sommöjligt med våra gemensamma pengar.Ändå verkar vi vara överens om problemen, Mi-kael och jag. Det är hög arbetslöshet, det ärhögt bidragsberoende och det är ett utanförskap. Menvi två kommer aldrig att bli överens om vägarna föratt lösa problemen. Vi kommer aldrig att mötas i dendiskussionen. Jag ser den generella välfärden som enmöjlighet och som en förutsättning för att minskasegregationen och för att öka rättvisan. och har förslagit att man skall slopabensinskatten. För mig är det obegripligt hur dettahänger ihop.Anf. 179 () replik:Fru talman! Jag delar mycket av det som UlricaMessing sade i sitt anförande här. Jag kan bara in-stämma i t.ex. det där om de fyra rättigheterna; arbe-te, utbildning, bra liv och levande demokrati. Jagdelar statsrådets oro för klassklyftorna som ökar -och ökar snabbt. Jag delar också målsättningen att vimåste minska skillnaderna mellan dem som har ochdem som inte har, mellan dem som har det bäst ochdem som har det sämst.Men det ställer också krav på politiken. Det krä-ver en annan politik, en politik som omfördelar på etthelt annat sätt än den politik som vi har sett de se-naste åren. Min fråga till statsrådet gäller därför hurstatsrådet ser på den generella välfärden och hur vikan förstärka den så att utanförskapet minskar. Jagundrar också hur statsrådet ser på den översyn påskattesystemet som skall göras. Då tänker jag inte pådet interkommunala skatteutjämningssystemet utanpå de skatteöverläggningar som är påannonserade.Hur ser statsrådet på den översynen mot bakgrund avbehovet av en mer rättvis fördelning?Anf. 180 Statsrådet ():Fru talman! I fråga om det som togupp sist ser jag positivt på möjligheterna att öka rätt-visan, men det beror naturligtvis också på vad mankommer fram till. Jag är positivt inställd till att börjadiskutera, men det är svårt att tycka till om någontingsom man inte har sett ett förslag kring.Skatteutjämningssystemet är självfallet en möjlig-het att minska skillnader och att styra pengar ochresurser till de områden, till de regioner och till demänniskor som behöver dem bäst. Jag tycker att detallra bästa med den generella välfärden är att de män-niskor som är i störst behov av ett generellt välfärds-system är de människor som förlorar allra mest då vihar dålig ekonomi i landet. Det är de som är skörastoch som är beroende av att vi har statsfinanser i ba-lans. Det är oerhört viktigt att se det och att ocksåvara beredd att ibland ta obekväma beslut kortsiktigtför att skapa möjligheter långsiktigt.Jag ser också storstadspropositionen som en möj-lighet att minska segregationen och öka rättvisan. Dethär är några steg. Vi pekar också i propositionen påatt det behövs många vägar för att vi skall lyckas. Viskapar stora möjligheter för att hitta de vägarna lo-kalt, i kommunerna och i bostadsområdena.Jag är mycket öppen, ödmjuk och lyhörd inför dediskussioner som kommer att äga rum när vi skallskriva de lokala utvecklingsavtalen. Vi kan varaöverens om att det finns generella orättvisor och olik-heter i vårt land, men ibland kan lösningarna ochvägarna ut ur dem se olika ut - jag tycker att det skallfå göra det. skall vi använda de resurser vi haravsatt på bästa sätt, och vi skall minska segregationenoch öka rättvisan.Anf. 181 () replik:Fru talman! Jag tackar för svaret. gällde intemin fråga just det interkommunala skatteutjämnings-systemet, utan jag tänkte på skattesystemet i stort,som vi skall se över. Mot bakgrund av det som vi hardiskuterat om hur situationen är och vart vi villnå, undrar jag: Kan ett mål för den överläggningenvara något annat än att fördelningen blir mera rättvis?Anf. 182 Statsrådet ():Fru talman! Det var den frågan jag svarade på. Jagvill använda just skattesystemet till att fördela, attförsöka fördela bördor rättvist och att skapa möjlig-heter rättvist genom att styra pengar och använda dengenerella välfärden som en rättviseskapare. Jag troratt man med nya förslag kan hitta system som fångardet bättre än vad vi gör . Jag hoppas att mankommer fram till det i överläggningarna.Anf. 183 ():Fru talman! Målen för regionalpolitiken är attskapa hållbar tillväxt, rättvisa och valfrihet så attlikvärdiga levnadsvillkor skapas för medborgarna ihela riket. Det har tidigare slagit fast i an-slutning till den regionalpolitiska propositionen. Des-sa mål måste självfallet gälla också för storstäderna.I storstäder bor av landetsbefolkning. Det är viktigt att inse att utvecklingen idessa områden är av helt avgörande betydelse för helaSveriges utveckling framöver.Vi lever i en alltmer internationaliserad ekonomi,där det avgörande för landets ekonomi är att kunnadra till sig och behålla företag som är framgångsrikapå den internationella marknaden.Högre utbildning, väl fungerande kommunikatio-ner och välutbildad arbetskraft har här en avgörandebetydelse. De svenska storstadsområdena måste häv-da sig i en hård konkurrens med de europeiska, ochdet är därför av stor betydelse för hela landet att vårastorstadsområden har den konkurrenskraft som er-fordras. Etableringar i storstadsområdena genererardessutom verksamhet i andra delar av landet. Storstä-derna har därför en viktig roll som tillväxtmotorer förhela landet.Fru talman! För att åstadkomma en verkningsfullstorstadspolitik är det av central betydelse att stats-makterna undanröjer de hinder för den ekonomiskautvecklingen som finns.Under 90-talet har viktiga beslut tagits i den rikt-ningen. För utveckling har , , högskolan, kunskapslyftetoch skatte- och kostnadsutjämningen haft en avgö-rande betydelse. Men det krävs självklart fortsattainsatser för att utvecklingen skall gå åt rätt håll.Storstäderna har haft en relativtstark befolkningsökning, som också ställer stora krav.Grupper med stora behov av insatser och service, somnyanlända invandrare varav många är barnfamiljer,utgör ett stort inslag i inflyttningen. Många av deinflyttade är ungdomar utan fast förankring på ar-betsmarknaden. Inflyttningen har därför stora effekterpå socialbidragskostnaderna men ställer också kravpå resurstillskott inom skola, barnomsorg och ar-betsmarknadsåtgärder.Den pågående utvecklingen i storstäderna ärverkligen en utmaning för den svenska välfärdspoliti-ken och de principer som den vilar på. Det gäller attta till vara storstädernas tillväxtpotential och densociala och kulturella dynamik de möjliggör utan attstora grupper lämnas utanför.Situationen i storstadsområdena är i många avse-enden likartad vad avser segregation. har hären speciellt utsatt situation. har befolk-ningen i ökat med 21 000 personer, varav14 000 den senaste fyraårsperioden. Befolkningsök-ningen utgörs nästan enbart av personer med utländskbakgrund, som uppgår till av Malmös be-folkning. av våra skolbarn har invandrar-bakgrund.Förvärvsfrekvensen i uppgår för närva-rande till , mot för riket. Andelen öppetarbetslösa uppgick till . Mot-svarande tal för riket var 4,5 %.Medelinkomsten är lägre än i riket. Soci-albidragsberoendet är det högsta i landet. Av Malmösbefolkning hade socialbidrag under1997, och kostnaderna för socialbidragen uppgick tillca per invånare jämfört med ett riksgenom-snitt på per invånare. Socialbidragskostna-derna i motsvarar 3 skattekronor. An-delen arbetslösa bland socialbidragstagarna uppgårtill . Till detta kommer en stor grupp på 4 000personer som är att betrakta som arbetslösa men sominte ens är registrerade som arbetslösa.Fru talman! Beslutet om , Citytun-neln och Malmös nya högskola skapar utan tvekannya förutsättningar för tillväxt och utveckling i regio-nen. Det är viktigt att regeringen aktivt stöder detarbete som drivs mellan kommun, regionalaorgan och näringslivet. Men det räcker inte med nä-ringspolitiska insatser och infrastruktursatsningar.Om hela befolkningen skall ges möjlighet till utveck-ling måste den negativa segregeringen brytas.Den storstadspolitiska propositionen innehåller enhel del angelägna åtgärder, som en fortsatt satsningpå . har haft en avgö-rande betydelse för att höja den låga kunskapsnivån iMalmö. Innevarande år har haft 4 000 platser.Över 30 % av de studerande är invandrare. Det här ären fantastisk satsning på de människor som tidigarefått minst av samhällets utbildning. Det är så man germänniskor makt över sina egna liv.Språkförskolorna är en annan viktig åtgärd: allabarn skall ha samma möjligheter vad gäller svenskaspråket när de börjar skolan.Utvecklingsavtal för utsatta stadsdelar samt sats-ning på kultur, idrotts- och fritidsverksamhet är andraangelägna satsningar.I motion A256 finns flera andra förslag, som visäkert återkommer till i andra diskussioner. Det kan vara attändra regelsystem i och mellan ochKöpenhamn för att underlätta för arbetskraftspend-ling. Det kan vara mer riktade åtgärder. Det kan varaatt ge högskolan ännu fler utbildningsplatser.