prot · GL0960 · 1998-02-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:60Tisdagen den 3 februariKl. 14.00 - 16.4418.00 - 19.03Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 27 och 28 januari.2 § Meddelande om fördröjda svar på interpel-lationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1997/98:131Till riksdagenInterpellation 1997/98:131 av omungdomar i gles- och landsbygd.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den13 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 28 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:101Till riksdagenInterpellation 1997/98:101 av ()om privatisering.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är resa med statsministern.Stockholm den 29 januari 1998Margot Wallström3 § Svar på interpellation 1997/98:138 omrättsväsendetAnf. 1 Justitieminister ():Fru talman! har frågat vilkastrategier regeringen avser att tillämpa och vilka åt-gärder regeringen avser att vidta för att motverka denegativa effekterna av den centralisering av rättsvä-sendet som genomförs.Polisens, åklagarnas och domstolarnas möjligheteratt på bästa sätt tillgodose de krav som allmänhetenhar rätt att ställa på rättsväsendet mäts enligt minmening inte i hur många myndigheter eller hur mångadomstolar som finns. För medborgarna är det viktigtatt det finns polis på plats för att förhindra brott ellerbeivra brott och inte om det finns en polismyndighetdär eller inte. Det är därför vi har genomfört den storanärpolisreformen för att i större utsträckning få utpolisen bland medborgarna.Närpolisverksamheten och strävandena att poli-sarbetet skall bedrivas på ett problemorienterat sätthar inneburit, och innebär, stora förändringar i poli-sens verksamhet. Polisens möjligheter att lyckas i detarbetet har inte så mycket att göra med om det finnsen polisstation eller vilka öppettider polisstationenhar. Det avgörande är att polisen i så stor utsträckningsom möjligt finns på plats där det vanligen begåsbrott.Ingbritt Irhammar påstår att polisens lokalkänne-dom har minskat till följd av centraliseringen avmyndighetsfunktionerna. Detta är ett både svårbe-gripligt och felaktigt påstående. Jag är helt övertygadom att de poliser som ingår i närpolisverksamhetenhar mycket bättre lokalkännedom än de poliser som iden gamla organisationen arbetade i ett antal polishusrunt om i landet. Jag anser inte att polisen, åklagarnaoch domstolarna måste ha lika stora verksamhetsom-råden.När det gäller helheten i förändringsarbetet är detmin uppfattning att de tidigare geografiskt likformadeorganisationerna inte alltid gav de bästa förutsättning-arna för att få ut så mycket verksamhet som möjligt avrättsväsendets samlade resurser. Närpolisverksamhetbehöver bedrivas ute bland människor i små operativaenheter. För polisens del krävs att det problemoriente-rade arbetssättet fortsätter att utvecklas. Det är grun-den för en ny polisroll. Närpolisen skall arbeta medvardagsbrottsligheten i närpolisområdena och finnasnära dem som berörs av brottsligheten, dvs. verksam-heten skall bedrivas lokalt och just decentraliserat.Dessutom arbetar polisen nu på att åtgärda deresterande hinder för ett effektivt resursutnyttjandesom bl.a. () pekat på i sinrapport. skall re-dovisa hur långt polisen har kommit i det arbetet.Regeringen kommer också att ge RRV i uppdrag attutvärdera de av polisen vidtagna åtgärderna. Dettauppdrag är ett led i reformeringen av polisen.När det gäller domstolarna behöver resursernakoncentreras för att nödvändig kompetens skall kunnatas till vara. Även åklagarna, som är små myndigheterjämfört med polisen, behöver samla sina resurser.Samtidigt har åklagarna i den förundersökande verk-samheten behov av ett nära samarbete med polisen.Det är därför viktigt att verksamheten organiseras såatt åklagarna kan svara mot de behov som finns av ettnära samarbete med polisen. Åklagarna bedriver fort-farande åklagarverksamhet på samma orter som föreomorganisationen.I samband med sådana omfattande organisations-förändringar som det nu har varit fråga om, är detnaturligt att det uppstår vissa övergångsproblem.Varken närpolisreformen eller åklgarreformen ärnågra undantag i den delen. Det är därför glädjandeatt det finns flera tecken på att åklagarväsendet redannu i stor utsträckning har återtagit sin arbetskapacitet.Självfallet skall de problem som finns tas på all-var. Det är en prioriterad uppgift för Justitiedeparte-mentet, Riksåklagaren och att nogafölja utvecklingen. Men det gäller att också se framåtoch fullfölja det viktiga förnyelsearbetet. De nyaorganisationerna har alla förutsättningar att så snartövergångsproblemen övervunnits bli betydligt mereffektiva än de gamla.Domstolskommitténs ordförande, generaldirektörBertil , har i ett ny-hetsbrev till de anställda inom domstolsväsendetredogjort för de svårigheter som Domstolskommitténhar haft att uppfylla de mycket långtgående reform-krav som utredningsuppdraget innebär. har i nyhetsbrevet understrukit att han för egendel är helt övertygad om att domstolsväsendet måstemoderniseras och att det är hans bedömning att enförändringsprocess välkomnas av många av dem somarbetar vid våra domstolar. Domstolskommitténkommer vid ett sammanträde attta slutlig ställning till om kommittén skall tillskrivaregeringen om en omprövning av uppdragets inrikt-ning.För egen del kommer jag att ta ställning till in-riktningen av reformarbetet, som nödvändigtvis måstefortsätta, så snart har redovisathur den ser på det fortsatta arbetet.Sammanfattningsvis gäller alltså att regeringenkommer att fortsätta sina strävanden att anpassa rätts-väsendet efter medborgarnas behov. För att tillgodosedetta krävs det hög kompetens inom rättsväsendet,och jag är övertygad om att medborgarna föredrarkompetens framför ett stort antal myndigheter. I denutsträckning som förändringarna inom rättsväsendetinnebär en centralisering, är det fråga om en centrali-sering som är nödvändig för att garantera att myndig-heterna även i fortsättningen kan upprätthålla högtställda kompetenskrav. Detta innebär också att orga-nisationen, beroende på arbetssituation, brottslighet,geografiska förhållanden m.m., kan se olika ut i olikadelar av landet.Anf. 2 ():Fru talman! Jag tackar för svaret. Jag noterar attjustitieministern är angelägen om att försvara de re-former som har genomförts eller enligt planerna skallgenomföras inom polis-, åklagar- och domstolsväsen-det. hoppas jag att det inte har gått såmycket prestige i de olika centraliseringsförslagen attdet inte går att få till stånd förändringar som bättrekan tillgodose allmänhetens krav på ett väl fungeran-de rättsväsende som är anpassat efter medborgarnasbehov. Det är vi överens om att det skall gälla.Om de reformer av rättsväsendet som har genom-förts hade lett fram till ökad effektivitet och ökadnärhet till medborgarna, så hade det varit lättare attförsvara nackdelarna i form av ökad centralisering.Tyvärr har det inte blivit så. har vi en situationmed ökad centralisering utan att de önskade effekter-na i form av ökad effektivisering har uppnåtts. Dettafinns det alldeles för många exempel på. Jag kan baranämna det minskade antal brott som man har klarat avatt utreda och klara upp.Visst kan man likt justitieministern hävda att detinte är antalet åklagarmyndigheter eller polisstationersom är avgörande för närheten till människorna. Mennog är det så att det har betydelse. Om t.ex. antaletpolisstationer och placeringen av polisstationerna varutan betydelse, så skulle vi ju bara behöva ha en po-lisstation i varje län eller t.o.m. en i hela landet -alltså om det här med närheten inte hade någon bety-delse. Men vi vet ju att det absolut inte är så.Fru talman! motsatte sig omorgani-sationen av åklagarväsendet eftersom det så väl fun-gerande samarbetet mellan polis och åklagare försvå-rades i och med att åklagare försvann från ett stortantal platser. Jag säger "försvann", för de är placeradepå andra platser. tvingas de köra ut till de gamlaställena. De ligger alltså på vägen och lägger tid pådet. Det här har slagit sönder det goda arbetet mellanpolis och åklagare, och det är många som klagar på nu inte längre vet hur det är.Jag talade med en åklagare i går. Han vet inte vil-ken polis han skall vända sig till. var det väldigtnaturligt när man satt i samma hus att ha nära kontak-ter. Detta samarbete har slagits sönder. Det kan ocksåvara en anledning till att antalet uppklarade brott harminskat. Är inte justitieministern oroad över detta?Jag hörde att justitieministern här svarade att vi gårmot bättre siffror på det här området. När jag talademed olika åklagare i går sade de att det berodde på avskrev brotten. Man lade dem helt enkelt åtsidan.Det är också problem med långa och dyra trans-portsträckor. De är dyra och dyra i pengar, ochde är dyra i bensinkostnader nu när man skall fraktahäktade personer till ett mindre antal häkten. Jag fickett brev från personalen vid häkte i dag.Det är kanske fler som har fått det. Den pekar på attdet jättesvårt att få plats på häktet i . Manfår transportera dessa människor långa tider. Föränd-ringen har bara lett till en försämring.På ett område är det en decentralisering i rättsvä-sendets organisation, och det gäller närpolisorganisa-tionen. M en det räcker inte för att ge servicetill allmänheten. Det skall till utryckningsstyrkor, ochdet behövs en väl fungerande växel. Vi hade för någraveckor sedan här i kammaren en debatt om betydelsenav att allmänheten når fram och att människor får denservice de behöver. Jag vill slutligen fråga justitiemi-nistern om hon menar att polisstationers öppettidersaknar avgörande betydelse för servicen till allmänhe-ten.Anf. 3 (mp):Fru talman! Interpellanten pekar på problem somMiljöpartiet har uppmärksammat justitiemi-nistern på. I min interpellationsdebatt med justitiemi-nistern togs problemet med centrali-seringen av polisen upp. Men justitieministern villinte tillstå problemet utan sade att det var ett missförs-tånd från min sida när jag påstod att det pågick enstark centralisering. Hon hävdade tvärtom att det vardecentralisering som pågick med närpolisverksamhe-ten, vilket jag tillstår. Men jag pekade på problemetmed länspolismyndigheterna som tar ut denna decent-ralisering.Justitieministern hävdade att det krävs en centralstyrning och samordning av verksamheten för attkunna göra en decentralisering. Det är här vi har olikaåsikter. Jag ser ett motstridigt problem i centraliseringoch decentralisering av polisverksamheten när bådapågår . De anställda är mycket medvetna omdet och är uppfyllda av irritation över den organisa-tionskonflikt de har hamnat i.Andra politiker har också uppfattat problemet.Justitieutskottet har gett revisorer i upp-gift att granska hur denna organisation fungerar, omdet ena förtar det andra, hur två motsatta förhållandenkan fungera och effekterna av det. anseratt det måste ges andra direktiv så att det kan bli enriktig decentralisering.Det spelar ingen roll var de personer sitter som taremot ett larm och beordrar någon att köra, säger jus-titieministern. Men det gör det. Lokalkännedomenförsvinner när en person skall beordra polisbilar iandra polisområden att göra det närpoliserna är bästpå i det lokala området.När det gäller det övriga rättsväsendet är det såvittjag förstår Statskontorets modell som tillämpas. Detskedde först på åklagarväsendet med en centraliseringtill större enheter med 10-12 åklagare. Den modellenskall nu genomföras på domstolsorganisationen medlika stora tingsrätter med 10-12 domare. Det är sam-ma modell. Det har visat sig att den inte är så bra, ochdå måste man kunna justera den. Det är väldigt viktigtatt människorna når dessa myndigheter.Vi skulle inte heller behöva några banker. Bankä-renden kan man med dagens IT-verksamhet klara hurenkelt som helst. Men det är inte så när människor villvända sig till en myndighet med den dignitet som dethär handlar om. Det är samma sak med tingsrätternaoch polisen.Vi är från sida mycket oroade överdenna centralisering. Vi vill att justitieministern juste-rar det som är fel. Man kan bara åka ut till poliserna iverksamheten, studera situationen, lyssna på dem ochta dem på allvar. De är ju experter. Åklagarmyndighe-terna har fungerat bättre i vissa delar av landet. Ocksådär borde man kunna göra justeringar när det gällerde delar som inte fungerar.Anf. 4 ():Fru talman! I den första budgetpropositionen efterregeringsskiftet står skrivet: Tillståndet i rätts-väsendet kan sägas utgöra ett mått på statsmakternasförmåga att leva upp till de krav som måste ställas påen rättsstat. Den som läst den senaste budgetproposi-tionen finner att regeringen nu har utelämnat denmeningen. Eftersom jag utgår från att regeringenmenade vad den skrev 1994 tycker att det finns skälatt se på tillståndet i rättsväsendet och därmedmäta statsmaktens förmåga.Den nedåtgående trenden i antalet brott underbörjan av 90-talet bröts 1995 då antalet anmälda brottpå nytt ökade, och det är en ökning som fortsatt. Viskall dessutom ha klart för oss att redovisad statistikinte är korrekt. Ingen kan väl glömma den informationsom kom fram som visade att polisen inte enshinner registrera inkomna brottsanmälningar. Om vibortser från kopplingen mellan ökad brottslighet ochnedrustat rättsväsende kan vi se på hur rättsväsendetkunnat hantera situationen.Från att under haft en uppklarningspro-cent för brott på och uppåt har vi nu ramlat nedpå med allt vad det innebär för brottsoffrenstrygghet och möjligheter till skadestånd. harantalet till åklagare redovisade ärenden minskat. Enkoppling till en samtidig minskning av både antaletpoliser och civilanställd personal är självklar. Dess-utom tyder allt på att den centralisering av åklagar-verksamheten som genomförts mot våra protesterbidragit till att utredningsverksamheten försämrats.I takt med den ökande brottsligheten finner vi attåklagarna har avgjort färre ärenden. Att ett ärendeavgjorts innebär inte nödvändigtvis att det resulterar iåtal. Tittar vi närmre på statistiken finner vi att intebara antalet utan även andelen lagföringar minskatmedan antalet avskrivna ärenden har ökat. Detta harnaturligtvis samband med minskningen av både anta-let åklagare och administrativ personal. Även här harcentraliseringen av åklagarna påverkat. Våra åklagarefår lägga ökad tid på att ligga på vägarna för atthålla kontakt med polis, förhöra häktade och framträ-da inför domstol.Domstolarna har inte drabbats lika illa som övrigadelar av rättsväsendet. Det är ju i stället så att närpolis och åklagare inte räcker till för att få fram ären-den till domstol lättar trycket på domstolarna. Mentrots detta har vi anledning att känna oro även förtillståndet vid våra domstolar. När Högsta domstolenkonstaterar att domare som gjort sig skyldiga tilltjänstefel inte skall ådömas straff eftersom arbetsbe-lastningen var sådan att det var ursäktligt är tillståndeti rättsväsendet inte gott.Fru talman! Enligt moderat uppfattning befinnersig rättsstaten i kris. Den svarar inte längre mot deberättigade krav medborgarna ställer. Regeringensänder ut motstridiga signaler. Besparingar ställs motnya satsningar, centralisering mot decentralisering.Intill kunde stora belopp sparas, enligt re-geringens uppfattning, medan det nu är fråga om enanslagsökning, om än otillräcklig. Det är hög tid atträttsväsendet blir föremål för en grundlig analys ochhelhetssyn. Tillståndet i rättsväsendet visar att stats-makterna inte lever upp till de krav som måste ställaspå en rättsstat.Anf. 5 ():Fru talman! Justitieministern tar i sitt svar upp hurviktig närpolisverksamheten är, och det vill jag in-stämma i. Men närpolisens utbyggnad har ju försvå-rats genom de stora besparingar som har skett. Tan-ken när vi skulle bygga upp närpolisverksamheten varinte att de skulle brottas med stora besparingar.När man besöker närpolisen i olika områdenär det inte ovanligt att de mer eller mindre sitter in-omhus för att syssla med brottsutredningar. På andrahåll har man tvingats dra ned på utryckningsstyrkoroch utredningsenheter för att kunna bygga upp närpo-lisen. Jag undrar om justitieministern anser att NÄPO-verksamheten skall byggas ut på bekostnad av ut-ryckningsstyrkor och utredningsenheter.Jag skulle vilja vända mig till interpellanten och säga att kraftiga besparingar vidpolisen leder till centralisering av verksamheten. Dethar vi moderater pekat på åtskilliga gånger i debatterhär i kammaren. Därför har vi moderater också gångpå gång i våra budgetar lagt mer pengar till rättsvä-sendet så att det skall kunna fungera och människorkänna sig trygga.Det är med stor förvåning man kan konstatera attInbritt Irhammar interpellerar med justitieministern iden här frågan, eftersom med IngbrittIrhammar i spetsen faktiskt för ett dubbelspel gente-mot oss moderater och inte minst mot medborgarna.Fru talman! Jag önskar att kundeförklara varför man medverkar till kraftiga besparing-ar och tror att det inte kommer att ske någracentraliseringar. Det kan ju inte vara som det har varithela tiden med mindre pengar till polisen.Anf. 6 ():Fru talman! I mitt tycke är detta en mycket aktuelloch viktig debatt. Interpellanten lyfter fram den vil-senhet som breder ut sig i landet när den starkes lagallt oftare blir vardagsrätt. Den som vill skämta kanundra om jag talar om mat , men vi måste faktisktskaffa oss begrepp för den form av lag och rätt somför de flesta utgör verkligheten. Vi bör inte nöja ossmed begrepp för de få fall som fungerar där den for-mella rättvisan är inblandad.Fru talman! Vi håller på att få alltfler och störrefickor ute i samhället. Det är fickor med egna rätt-sprinciper. Sociala mönster växer fram där hembrän-ning, fortkörning, skatteflykt och exempelvis svar-tjobb har blivit självklara rättigheter. Jag syftar alltsåinte enbart på sådana rättigheter som tas med manna-kraft, utan även på den rätt som utvecklas till allmäntbeteende ute i vårt alltmer perifera land. Även denlänshuvudstad som jag kommer ifrån är numer såperifer att den inte längre nås av någon riksväg ochinte finns utmärkt på nationella infrastrukturkartor,trots att den en gång var landets största stad. Jag talarom Falun.Centraliseringen av rättsväsendet har bidragit tillden här utvecklingen. Kanske tänker man inte i förstataget på den betydelse det har att företrädare för detoffentliga rättssystemet lever ute i det lokala samhäl-let. Främlingskapet mellan centrum och periferi, mel-lan makt och folket, tilltar när rättvisan i formell me-ning bara finns anonymt, långt där borta. På alltflerplatser i landet blir man vis av erfarenheten att denoffentliga lagen inte finns, eller åtminstone inte ärverkningsfull. Därmed har vi åstadkommit en gro-grund för en organiserad brottslighet av syndikatka-raktär där tystnaden blir ett allt vanligare inslag.Jag vill med det här på det bestämdaste hävda attcentraliseringen av rättsväsendet i sig själv har bi-dragit till att minska förståelsen för rättssamhället.Det som skulle vinnas har i stället förlorats i och medatt lagöverträdelser har blivit ett alltmer självklartbeteende. Återigen visar det sig att små-skalighet är såväl lönsamt som tryggt och rättvist.Anf. 7 ():Fru talman! Interpellanten och meddebattörer! Dethar talats om pengar kopplat till verksamheten inomrättsväsendet. Jag vill därför inleda med att säga attjag inte tror att det finns något absolut samband mel-lan mer pengar till rättsväsendets organisation och enförbättrad verksamhet. Det är i huvudsak andra åtgär-der som behövs.De flesta av de penslar man har till sitt förfogandesom riksdagsledamot är så breda att detaljerna tende-rar att försvinna när man skall måla upp framtiden fören verksamhet. Detta är frustrerande, därför att detal-jerna i sådana här sammanhang kan innebära skillna-den mellan om en ort skall utarmas inom sitt rättsvä-sende eller inte. Balansen mellan den politiska nivånoch myndigheterna har enligt migvarit felaktig. Om vi dessutom har att göra med myn-digheter som är ovana vid att lägga örat till markenoch lyssna inför en omorganisation, tenderar risken attöka för att man senare skall komma att behöva korri-gera vissa delar i besluten.Den 1 juli 1996 genomfördes en omfattande om-organisation av åklagarväsendet. Den har kritiseratsutifrån olika utgångspunkter. Själv har jag också helatiden haft vissa synpunkter, men jag delar uppfatt-ningen att det var befogat att ändra i själva åklagar-myndighetens struktur. Det är alltså inte hela beslutetoch hela förändringen jag har synpunkter på. Kanskeär det bristen på mindre förändringar som delvis harlett fram till de problem vi har i dag.För min del har jag främst varit kritisk mot denpraktiska tillämpningen. Därför känns det mycket braatt Riksåklagarens särskilde utredare varit i min hemkommun, i , som ett led iarbetet med att följa upp åklagarreformen. Det är braatt denna uppföljning nu genomförs utan dröjsmål ochatt man är ute och lyssnar på verksamheten.I torsdagens ortstidning var rubriken: Hopp om attfå tillbaka åklagarna. Vidare i ingressen kunde manläsa: Riksåklagarens utsände kom, lyssnade och an-tecknade.Enligt de rapporter jag har kunnat ta del av var be-söket konstruktivt, och samtalet fördes i en positivanda. Men vi vet alla hur svårt det är att avgränsa sig,så visst gled man även vid samtalen med in på andra delar av rättsväsendet. Det är nästanomöjligt att diskutera åklagarväsendets organisationutan att glida in på andra delar av rättsväsendet, då deolika organisationerna är så intimt sammankopplade iden vardagliga arbetssituationen. Visst kämpar vi föratt behålla tingsrätten i , och vi har noterathur grundligt går till väga i denhär utredningen. Det verkar positivt att man försökergå till botten med alla de frågor som har kommit uppunder utredningen.Regionåklagarmyndigheten i omfattadetidigare och , dvs.åklagarmyndigheterna i , , , och . Den sysselsatte 28 åkla-gare. I den nya åklagarorganisationen ligger åklagar-kammaren i organisatoriskt under Linkö-ping. i har lagts ned,men inga åklagartjänster har försvunnit från Jönkö-ping. Av kanslisterna har dock cirka hälften fått sluta.Eftersom åklagarmyndigheten i är ned-lagd reser åklagarna dit och håller kontakt med poli-sen via telefon. Enligt instruktionen skall åklagarnafungera som ett slags för närpolisen. Det är ensyssla som enligt de åklagare jag varit i kontakt medtar avsevärd tid i anspråk och som det är svårt attmäta effektiviteten i och resultatet av.Jag ser att lampan blinkar , men jag vill säga attjag tror att det finns fog för att göra förändringar idessa organisationer. Det är väldigt viktigt att man ärlyhörd. Jag skulle vilja ställa en fråga till som jag i min tur har fått när jag har pratat medpersonal inom dessa verksamheter. De hoppas mycketpå att få en förändrad datasituation, så att de på ettenklare sätt skall kunna kommunicera med varandra.Anf. 8 ():Fru talman! Polisen har sedan några år tillbakabörjat utredas och fortsätter att utredas. Åklagarna harutretts, och deras organisation börjar komma i gång.Domstolskommittén har gått i stå. Det har gjorts treolika utredningar utan någon egentlig samordning. Vimå tycka vad vi vill om dessa utredningar, men de harju inneburit praktiska problem för dessa myndigheter.Jag vill fråga justitieministern: Vad tänker ministerngöra för att se till att man inte drar åt alla tre håll ,utan se till att man drar åt samma håll? Alla har ju tilluppgift att se till att rättssäkerheten blir så god sommöjligt för den som blir drabbad.Tyvärr vågar man alltför sällan inom myn-dighetssfären säga vad man tycker - säga sin mening.Tystnaden breder ut sig i . Jag vill också frågajustitieministern: Vad gör man på Justitiedepartemen-tet för att stärka demokratin, och inte undergräva den?Det allvarliga är att alltfler medborgare inte barakänner sig överkörda, utan också felaktigt dömda, avrättssystemet. Det finns redan alltför många som sak-nar tilltro till rättsväsendet.