prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — anförde IngerSegelström att hon är jurist. Jag råkar också vara det.Då passar det bra att jag tar upp frågan omrättstillämpningen. Det är ett problem, och det äruppenbart för alla - även för den som inte är rättsligexpert. Vad har för vägledning attge till rättstillämpande myndigheter? Detta kräveringen juridisk kompetens, men det är en viktig väg-ledning. Den är möjlig att ge, och det är fullt rimligtatt den ges i lagens förarbeten. Vi talar om nationellrätt och inte EG-rätt.Anf. 127 () re-plik:Fru talman! Jag tror att , somhar tillstyrkt propositionen, har gjort precis sammabedömning som vi har gjort i utskottet. Man har tittatpå helheten.Den hearing som hölls gav slutsatsen att man varglad över att antar propositionen. Det är ettförsta steg, och självklart går det att gå längre.Det handlar om att se ett övergripande samman-hang. Därför är detta inte en proposition som går istrid med . Den hade kanske kunnatgå längre.Anf. 128 ()replik:Fru talman! Det är uppenbart att propositionenstrider mot . Jag kräver inte attInger skall acceptera detta bara för att jagsäger så. Men Lagrådet har sagt så. Vi nöjer oss medatt Lagrådet tydligt har pekat på detta. Det räcker medatt läsa innantill.Det som är viktigt här och är att kunna ge be-sked. Helheten är självfallet viktig. att det går att gå längre. En nationell svensklagstiftning kan aldrig bli hel om den inte står påbarnkonventionens fasta tydliga grund.Fru talman! vägledning förrättstillämpande myndigheter är, enligt min uppfatt-ning, glasklar. Låt oss säga det i kammaren: I portal-paragrafen framgår det att det är barnets bästa somskall sättas i främsta rummet. Det är överordnat allaandra dåliga skrivningar som sedan språkligt skallöverarbetas.Barnen skall inte lida i avvaktan på någon s.k.språklig överarbetning. Låt portalparagrafen styra förbarnens skull, för barnens bästa.Anf. 129 ():Fru talman! Barn är sårbara och har speciella be-hov av skydd och stöd. Barnen har egna rättigheter,och framför allt har barnen ett eget människovärde.De är individer med egna unika behov. Barns tillvaromåste präglas av trygghet. De måste bemötas medrespekt och få känna gemenskap, delaktighet och tillit.Då formas barnet till en människa med de bästa tänk-bara förutsättningar för att klara livets alla påfrest-ningar.Sättet att behandla barn speglar graden av humani-tet och rättvisa i vårt samhälle. Det är också avgöran-de för hur barnen i sin tur kommer att forma detframtida samhället. Alla barn behöver vuxna som hartid och ork att möta deras behov. Vi vuxna har alla ettansvar för att ge barnen goda levnads- och uppväxt-villkor, eller för att citera ett afrikanskt ordspråk: "Ittakes a village to raise a child." Det behövs en hel byför att fostra ett barn.Fru talman! Men mest av allt behöver barn bådasina föräldrar. Barn har behov av ett varaktigt ochstabilt förhållande till sina föräldrar. Kontinuitet irelationen till föräldrarna är ett av barns allra mestgrundläggande behov. Därom är forskare eniga.Föräldrar måste ta ansvar för barnen också om devuxnas relation bryts på grund av t.ex. skilsmässa. Detfinns alltför många barn som, förutom att skilsmässaninnebär en konflikt som är svår för dem, också tapparkontakten med en av föräldrarna. Det är barnet somhar rätt till båda sina föräldrar och absolut inte tvärt-om. En förälder har inte ovillkorlig rätt till sitt barn.Det rätten måste anses förverkad om föräldern genomfysisk eller psykisk misshandel skadar sitt barn.I slås fast att barnet har rätt tillomvårdnad av bägge sina föräldrar och att konven-tionsstaterna är skyldiga att se till att barn inte skiljsfrån sina föräldrar mot deras vilja, utom om det nöd-vändigt för att tillgodose barnets bästa, t.ex. vid över-grepp eller vanvård. Konventionsstaterna skall ocksågöra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av prin-cipen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvarför barnets uppfostran och utveckling.Lagstiftningens uppgift måste vara att uppmuntraoch stödja föräldraansvaret för en nära och vardagligkontakt med barnet och att skydda barnet från att bliutnyttjat i en konflikt mellan vuxna.Våra lagar och vår rättstillämpning är till övervä-gande del uppbyggda utifrån vuxnas fri- och rättighe-ter. Det innebär att barns utsatthet bedöms i förhål-lande till de vuxnas fri- och rättigheter, dvs. utifrån destarkares perspektiv. De vuxnas integritet får nästanaldrig trädas för när medan barnets integritet ochställning ofta ställs i relation till en vuxen.I rättsprocesser som gäller fall där barn har blivitutsatta för övergrepp fixeras intresset på förövarensom får komma till tals och som analyseras sommänniska. Barnet, däremot, är ett offer, och ettmycket litet sådant, som inte har alla rättigheter somförövaren har. Barnet försvinner ofta i skuggan av devuxna i rättsprocessen. Det är de vuxnas perspektivsom genomsyrar alltför många områden.Fru talman! Den lag om vårdnad, boende och um-gänge som nu skall fatta beslut om vänderpå hela rättsprocessen och utgår från barnets rätt ochfrån barnets perspektiv. Det är alltid barnets bästasom skall vara utgångspunkten när föräldrar skils ellernär sambor flyttar isär. Barnet har rätt till båda sinaföräldrar. Gemensam vårdnad är därför en viktiggrundprincip både för barnet och för föräldrarnasdelaktighet.Tyvärr har propagandan mot detta lagförslag fåttmånga människor att tro att domstolarna nu skall blitvungna att utse hustru- och barnmisshandlare tillvårdnadshavare. Naturligtvis är så inte fallet. Det härlagförslaget knyter nära an till ochger barnen rätt till goda föräldrar men också rätt tillskydd mot dåliga.Utskottet har också klart och tydligt markerat att ide fall där den ena föräldern utsätter en familjemed-lem för våld, trakasserier eller annan kränkande be-handling bör gemensam vårdnad mot en föräldersvilja vara utesluten. Även från socialutskottets sidahar vi starkt understrukit betydelsen av att domstolar-na noga beaktar risken för att barn utsätts för över-grepp eller på annat sätt far illa. Vi har också pekat påatt det finns situationer då konflikten mellan föräld-rarna är så svår och djup att de omöjligen kan samar-beta i frågor som rör barnet. Då är det ofta bäst att enförälder blir ensam vårdnadshavare.Att det lagförslag, som vi debatterar och somvi står i begrepp att fatta beslut om, nu mer än i tidi-gare lagstiftning betonar en lösning som innebär ge-mensam vårdnad är att se som en utveckling mot enstarkare markering av barnets intresse och barnetsbästa - helt i enlighet med inten-tioner.Precis som och har sagt finns det en brist i lagförslaget, ochdet är att det inte slås fast att barnets rätt till bäggeföräldrar måste gälla även barn i samboförhållanden.En modern familjerättslagstiftning anpassad till deföränderliga familjerelationerna i dagens samhällemåste därför som utgångspunkt ha att gemensamvårdnad skall gälla både då samboförhållanden upp-hör och vid skilsmässa. Barnets möjlighet till närhettill båda föräldrarna skall inte påverkas av vilkensamlevnadsform som föräldrarna har valt.En annan brist är - vilket också flera här har tagitupp - att regeringen och utskottets majoritet valt attinte införa obligatoriska samarbetssamtal. Det är urbarnets perspektiv mycket värdefullt om tvister kanundvikas och man kan finna varaktiga lösningar dåföräldrar som separerar har att lösa frågor rörandevårdnad och umgänge. Obligatoriska samarbetssamtalvia , med erfaren och i barnfrågor kun-nig personal, skulle innebära att det alltid finns enoberoende part som kan tillvarata barnets intressen.Även i fall då föräldrarna är överens i vårdnadsfråganförekommer lösningar som inte är bra ur barnets per-spektiv. Genom samarbetssamtalen och den erfarnavägledning som där skulle kunna ges skulle föräldrarsannolikt uppnå mer genomarbetade uppgörelser somutgår från barnets perspektiv.Fru talman! Kunskaperna om barnkonventionenoch intentionerna bakom den och kompetens i frågorsom gäller barn och deras verklighet måste förbättrasbland alla beslutsfattare och tjänstemän. Det är detsom barnen ser, hör, upplever och känner som ärderas verklighet. Det är detta barnperspektiv alla somarbetar med barn behöver tillägna sig.Särskilt höga krav på denna kompetens måsteställas på dem som handlägger och dömer i ärendenoch mål om vårdnad, boende eller umgänge. Detgäller såväl jurister som poliser, åklagare och domare.De som tillämpar lagar och regler har inte alltid till-räcklig insikt i vad det innebär att tillgodose det en-skilda barnets rättigheter och behov. Utbildning ärdärför en av de viktigaste faktorerna i arbetet medbarns rättigheter. Domstolar och andra myndigheterfår med den nya lagstiftningen ett bra verktyg för attagera för barnets bästa. Samhället får nu inte svikautan måste se till att de också kan använda sig avdetta verktyg. Först då kan vi så långt möjligt garante-ra barnen deras självklara rätt till stöd och skydd.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna nr3 och 11. Jag står också bakom övriga reservationerdär representanter finns med. I övrigtyrkar jag bifall till hemställan i betänkandet.Anf. 130 ():Fru talman! Jag skulle kunna hålla ett långt anfö-rande om hur det känns som mamma att se sina sönervarannan lördag sitta i köksfönstret innanavtalat och vänta på att pappas bil ska dyka upp påparkeringsplatsen. Jag har sett deras besvikelse närpappa en kvart efter det han skulle ha varit där ringeroch säger att han kommer . Och närde timmarna gått ringer han och säger att han kommeri morgon. Och dagen därpå ringer han och säger: Jagkommer inte alls.Varannan helg satt de där, tysta, bleka och allvar-liga med sina små väskor med snuttefiltar och fotbol-len under armen. delade jag derassmärta och sorg. fick jag lägga band påmig och inte säga vad jag tyckte. fickjag trösta dem, ursäkta deras pappa och förklara atthan hade mycket att göra. För det var inte derasskilsmässa, det var min. Det var jag som valt att inteleva med deras pappa, inte de. Men efter några århade de också tagit ut en mental skilsmässa från sinpappa. De orkade inte med hans umgängesvägran.Det var inte de som vägrade, det var deras pappa. Detvar inte deras mamma som vägrade, det var deraspappa.Mina söners och andra skilsmässobarns sorg berörregeringen nästan inte med ett ord. Regeringen anseratt man inte kan tvinga fram umgänge. Det behövsinga påtryckningar, säger regeringen. Jag skulle öns-kat att regeringen frågat alla dessa barn som varannanhelg sitter och väntar på sin pappa om de hade önskatatt regeringen utfärdat påtryckningar. Jag är överty-gad om att svaret skulle ha blivit ja.Fru talman! Innan jag går vidare vill jag litet grandkommentera världsbild. YvonneRuwaida anser att hon har en annan världsbild än vadVänsterpartiet har, eftersom vi inte tar hänsyn till demän som misshandlas av kvinnor.6 875 män misshandlades . 319 av dem miss-handlades av kvinnor, . 4 071 kvinnor miss-handlades . 3 516 av dem misshandlades av män,dvs. Detta kan lägga till sinvärldsbild.Fru talman! Jag var representant iden parlamentariska utredning som skulle arbeta framett förslag om nytt underhållsstöd. Bakgrunden tillutredningen var att samhället förskotteradebidragsförskott på ca 4 miljarder till barn till ensam-stående föräldrar, de flesta kvinnor. Bidragsförskottetär, enligt , en av de viktigaste reformersom gjorts för kvinnors oberoende. Genom den högakostnaden var reformen i fara. När vi fårsiffror som visar att samhället endast får tillbaka enmiljard, dvs. , måste någonting göras.Syftet från vår sida var att se till att bidragsför-skottet skulle leva vidare och att återbetalningsfre-kvensen skulle höjas. I förlängningen innebar detta attde återbetalningsskyldiga skulle tvingas ta större delav det ekonomiska ansvaret för sina barn. Då är detsjälvklart att vi måste behandla frågor somumgängesavdrag och umgängesresor. Detta drevockså i den parlamentariska utredning-en.Av ekonomiska skäl ansåg regeringen att manförst måste göra förändringar i undershållsstödet ochutlovade att frågan om umgängesavdrag och umgäng-esresor skulle lösas med högsta prioritet. Vi accepte-rade det. Med facit i hand är det bara att erkänna attdet tog att komma med förslag till lösningarän vad som är acceptabelt - allra helst då det nyaunderhållsstödet går back med en miljard.När så regeringen, efter att ha haft så påsig, kom med förslag till lösningar vad gäller um-gängesavdrag och umgängesresor måste jag säga attjag blev gruvligt besviken. Vad gäller umgängesav-dragen föreslår regeringen att ett sådant får göras närumgängesföräldern haft barnet hos sig i fem samman-hängande dygn eller under en kalendermå-nad.Så långt skulle jag kunna ställa upp på förslaget.Men när regeringen vidhåller att dygnsberäkningenskall ske till 24.00, anser jag att det ärfullständigt barockt och definitivt inte i överensstäm-melse med hur den moderna umgängesföräldern träf-far sitt barn. Jag känner inte till någon pappa somrusar in i sin före detta frus eller sambos hem mitt inatten, rycker upp barnen ur sängarna och lämnartillbaka dem mitt . Ensådan umgängesförälder skulle säkert bli anmäld tillsocialtjänsten.De umgängesföräldrar som jag har talat med, allamän, hämtar sina barn på dagis vid femtidenoch lämnar dem förmodligen till mamma på söndagklockan fem. Varje normal människa skulle räkna detsom . Men sett ur utskottsmajoritetens syn-punkt är det - till lördagkl. Den andra tiden räknas inte. Normalt um-gänge är också . Med utskottsmajorite-tens sätt att räkna ger det . Ompappan bor i närheten och kan träffa sina barn underveckan får han inte tillgodoräkna sig någon tid alls.Självklart är det bäst om föräldrarna kan kommaöverens och att de kan samarbeta. Det är det som ärbäst för barnet. Men det kommer alltid att finnasföräldrar som inte kan samarbeta.Lagutskottet skriver i sitt betänkande att fråganom umgängesavdrag kan vålla konflikter och minskasamarbetsviljan mellan föräldrarna. Utskottet sägervidare att man inte är säker på att Vänsterpartietsförslag, att räkna som , oavsettvilken tid dygnet startar, skulle leda till mer var-dagsumgänge. Det är inte jag heller, men jag är där-emot helt övertygad om att det är mer rättvist och attdet definitivt skulle leda till färre konflikter och ökasamarbetsviljan hos föräldrarna. Detta vågar jag påståefter alla de samtal jag haft i just denna fråga. Um-gängesföräldrarna upplever kalenderdygnsberäkning-en som djupt orättvis, och just därför skapar denkonflikter.Fru talman! Ett annat bekymmer för både föräldraroch barn är om en av föräldrarna av en eller annanorsak flyttar. Regeringen föreslår att båda föräldrarnaskall vara med och dela på reskostnaderna i dessa fall.Återigen är det bra att regeringen betonar föräldrarnasansvar för att barnen skall få träffa båda sina föräld-rar. Men vad gör utskottsmajoriteten med de föräldrarsom inte har ekonomisk förmåga att betala sin del avreskostnaderna? Det är som om alla föräldrar vorestadda vid kassa och att de av ren snålhet inte harbetalat reskostnaderna tidigare. Jag vet att så intealltid är fallet.Utskottet beskriver i betänkandet mycket insikts-fullt alla de kostnader som kan vara förenade med attutöva umgänge på distans. Det handlar om kostnaderför resa för barnen eller, om barnen är små, kostnaderför både resa och övernattningar. Man säger t.o.m. attkostnaderna kan vara så höga att de hindrar barnetfrån att umgås med den särlevande föräldern.Den slutsats som regeringen och utskottet drar äratt man löser problemet med att räkna kvotdelar: låginkomst - lågt antal kvotdelar, hög inkomst - högtantal kvotdelar. Men fortfarande skall reskostnadenpå t.ex. delas mellan föräldrarna.Om en umgängesförälder lever precis på socialbi-dragsnormen eller strax över blir även en enda litenynka kvotdel fullständigt oöverstiglig. Visserligen kandenna förälder söka bistånd enligt 6 § socialtjänstla-gen, men genom den lagändring som trädde i kraft1 kan inte svaret, om det blir nej, över-klagas.Varför skall fattigas barn inte ha rätt att träffa sinaföräldrar? Utskottsmajoriteten har ett svar även pådetta. kan man fördela reskostnaderna på ettannat sätt än genom den föreslagna kvotdelningen,säger man. Man skriver på s. 51: "Utrymme bör så-lunda finnas för att ta hänsyn även till annat än föräld-rarnas ekonomiska förhållanden, även om det innebäratt barnets intresse av att träffa en förälder i vissa fallfår underordnas andra intressen. "Liknande skrivningar finns, kan jag upplysa kam-marens ledamöter om, i utlänningslagen där mansäger att barnets bästa ibland får underordnas samhäl-lets intressen.Vänsterpartiets stöd för harifrågasätts. Man har menat att vi inte stöder barnensrätt till båda deras föräldrar. Jag skulle vilja att derepresentanter för utskottsmajoriteten som är ansvari-ga för de här frågorna besvarar min fråga: Vad menasmed att barnets önskan att få träffa en av sina föräld-rar i vissa fall får underordnas andra intressen? Ärinte detta i strid med , där vi sägeratt alla barn skall ha rätt att träffa sina föräldrar?Vilka är dessa intressen?Fru talman! Jag står bakom alla re-servationer, men för tids vinnande yrkar jag endastbifall till reservation 26, mom. 34 och reservation 28,mom. 36.Jag vill också tala om att vi kommer att stödjaFolkpartiets reservation 37.I detta anförande instämde ().Anf. 131 () re-plik:Fru talman! Jag vill börja med att säga att denvärldsbild som och är en världsbild som jag delar. Jag hadeinte tänkt att gå in i den debatten men kände att detvar viktigt att få säga detta.Vad gäller de andra frågorna som upp är det så att vi i utskottet inte är säkra påfrågorna om umgängesavdrag. Vi är inte säkra på hurdet skall beräknas. Det är just därför som utskottet harbegärt ett tillkännagivande. Vi har diskuterat fråganmed socialförsäkringsutskottet och fått deras synpunk-ter. Just därför säger vi att detta är en fråga som vimåste arbeta vidare med.Efter att vi i bestämde att pappor skallbetala lika mycket för alla barnen, oavsett om det ärdet första eller det fjärde barnet och oavsett om de bortillsammans med barnet eller inte, har vi märkt attdetta system har lyckats ganska bra. Men det har intelyckats fullt ut, trots att det finns sanktionsmöjlighe-ter. Det finns möjlighet att driva in pengarna genominförsel på lön och annat. Vi måste nog återkomma iden här frågan, framför allt då den inte hör till lagut-skottets ansvarsområde utan till socialförsäkringsut-skottets.Anf. 132 () replik:Fru talman! Jag tvivlade inte en sekund på att In-ger skulle dela och minvärldsbild när det gäller just misshandel av kvinnoroch de förhållanden där män blir misshandlade avkvinnor.Jag vill säga att det är alldeles riktigt att vi hardiskuterat den här frågan om umgängesavdrag ochumgängesresor ganska noggrant i socialförsäkringsut-skottet. Vi har alla ställt oss bakom den idé om avtalsom har kommit fram med. Men dessa avtal,och det är det som är min poäng, löser ändå inte frå-gan för de låginkomsttagare som inte har råd. Därförkan jag säga att jag tycker att det är en ren klasslag-stiftning som vi nu håller på med.Det står faktiskt också i betänkandet att det kom-mer att bli alldeles för dyrt med ett särskilt stöd fråndet allmänna till de här föräldrarna. Det måste ju ikonsekvensens namn innebära att vi inte kommer attse till att alla barn har rätt att träffa båda sina föräld-rar.Anf. 133 () re-plik:Fru talman! Jag förutsätter med anledning av dethär tillkännagivandet att frågan inte, tror jag, kommeratt hamna hos lagutskottet fortsättningsvis. Frågan gårväl tillbaka till socialförsäkringsutskottet. Då räknarvi i utskottet med att man skall titta på de här frågor-na. Det kommer väl tillbaka ett förslag till riksdagenså småningom.Anf. 134 () replik:Fru talman! Vi har ju tittat på frågorna i socialför-säkringsutskottet. Det är det som finns med i det sär-skilda yttrandet från lagutskottet. Jag vet inte om detkommer att tillföra något att frågan går tillbaka tillsocialförsäkringsutskottet. Där har man ju behandlatfrågan om umgängesresorna för låginkomsttagare påsamma sätt som man gör i lagutskottet. Det är intenågon större skillnad. Är det så att av en annan uppfattning och tycker att detta ärviktigt, skulle jag uppskatta om sertill att utöva påtryckningar eller tala med sina kollegeri socialförsäkringsutskottet.Anf. 135 () re-plik:Fru talman! När utskottet har behandlat den härfrågan har vi sagt att vi inte har anledning att tyckanågot annat än vad som sägs i det yttrande som social-försäkringsutskottet har ställt sig bakom.Anf. 136 () replik:Fru talman! Då är det bara så att ställt sig bakom precis den text som står i bådelagutskottets betänkande och socialförsäkringsutskot-tets betänkande. Det innebär att barn till föräldrarmed låg inkomst inte kommer att kunna träffa sinaföräldrar.Anf. 137 () replik:Fru talman! Jag kan i långa stycken instämma ivad sade utan att för den skulle resamig och instämma i allt. Men mycket av det UllaHoffmann sade talar ju för den lösning som vi i Cen-terpartiet vill se. Vi vill att man får till stånd samar-betssamtal på ett mycket tidigt stadium som också tarin en heltäckande lösning med samförståndsavtalföräldrarna emellan. Det skulle lösa mycket av dethär.Sedan förstod jag att det var mig för att jag hade ifrågasatt tropå och att ni står bakom den. Mintid i det förra replikskiftet med ta slut, så jag skall nyansera mig något. Jagvet att arbetar för barnkonventionenvarmt och ärligt. Men vad jag ville ifrågasätta är hurdetta arbete rimmar med det ställningstagande som nihar gjort i denna fråga - som just handlar om barnensrätt till båda sin föräldrar. Ni avslår hela propositio-nen. Ni mäler alltså ut er mot de andra som i bredenighet som står bakom just detta att det är barnensrätt till båda sina föräldrar som skall gälla. Det varegentligen den frågan jag ville ha belyst.Anf. 138 () replik:Fru talman! Det är alldeles riktigt att vi ställer ossbakom den diskussion som har varit om samarbetsav-talen. Vi tycker att det är en bra lösning om man kansätta sig ned och diskutera hur umgänget skall se utoch hur man skall fördela kostnader och inkomsterosv. Men det går inte för de föräldrar där samarbetetinte fungerar.Vi menar, och det tycker jag att ganska klar över, att nuvarande lagstiftning räck-er. Vi menar att man inte behöver gå in och lagstiftaom gemensam vårdnad med tvångsmetoder på det sättsom lagutskottet föreslår. Vi menar att den utvecklingvi ser vad gäller utövandet av gemensam vårdnadräcker. Vi borde vänta och se.Vi kan diskutera det här. hade all-deles rätt i slutsatsen att det var honom jag vände migtill när det gäller det här att han ifrågasatte vårt enga-gemang för . Då skulle jag faktisktväldigt gärna vilja höra synpunkter pådet här med resorna och hur man skall klara det.Låginkomstföräldrar klarar kanske inte att se tillatt barnet får rätt. Det står nämligen i punkt tre omrätten för det barn som är skilt från den ena förälderneller båda att regelbundet upprätthålla ett personligtförhållande till, och direkt kontakt med, båda föräld-rarna. Där det inte finns ekonomiska förutsättningaratt resa är det omöjligt.Anf. 139 () replik:Fru talman! Först till det här med att få fram bådaföräldrarnas ansvar för att uppfylla sin plikt när detgäller umgänget. Där är inte det här förslaget heltäck-ande på något sätt. Men jag tycker ändå att det harkommit ett steg på vägen. Man kan alltså tvinga framdet här mot förälderns vilja om föräldern vägrar um-gänge. Man kan döma ut en sådan plikt, även om detnaturligtvis inte är en bra lösning att tvinga någon.Den andra frågan gällde de ekonomiska förutsätt-ningarna. Där är det ju, som sade, såatt lagutskottet inte har tagit ställning till de formellareglerna om hur det skall gå till. Vi har bara fattatbeslut om principerna att man också skall ta delatansvar när det gäller t.ex. umgängesresor.Där ligger sedan utformningen av vilket systemdet skall vara - tider och annat - på socialförsäk-ringsutskottet. Det kommer att beredas och tas frambeslut i särskild ordning såvitt jag kan förstå. I allafall har det inte varit utskottets mening att i de delarnagå in i detalj.