prot · GL0961 · 1998-02-04 00:00:00 — Det beror på att det anses vara ett allmäntintresse att kunna stänga av en kärnkraftsreaktor ochpåbörja avvecklingen av kärnkraften. Det innebär stänger av en väl fungerande anläggning. Denkommer inte att övergå till någon annan och drivasvidare. Jag kan därför inte dra någon parallell med enfriköpslag som skulle kunna innebära att riksdagenskulle besluta att ta egendom från en part och ge annan part.Utvecklingen har också visat attden lagstiftning som vi har när det gäller arrenden ärbra och att allt färre personer sitter på s.k. historiskaarrenden. Detta utgör ytterligare skäl emot en special-lagstiftning för ett fåtal personer.Med det anförda yrkar jag avslag på reservationenoch bifall till hemställan i betänkandet.Anf. 23 () replik:Fru talman! säger att det inte finnsnågot allmänt intresse i den här frågan jämfört medt.ex. Jag hävdar med bestämdhet attdet är av ett stort allmänt intresse att vi följer det somgrundlagen säger och att vi också tittar på förändring-ar av det feodalsystem som härstammar från 1700-talet.Jag tycker att vi som riksdagsledamöter skall sehelheten i en nation och ta hänsyn till de förslag sombl.a. de historiska arrendeföreningarna har framfört.Det handlar bl.a. om att man inte längre vill stå underett adligt förmyndarskap, att man vill upphäva 1700-talets feodalrättsliga mandat ute i bygderna och vill ha rätt till friköp av sin fädernejord som manbrukat under flera generationer.Jag vill gärna för allas kännedom understryka, frutalman, att det vi talar om och diskuterar alltså ärsådana arrenden som i flera generationer har arrende-rats . Vad gäller som engod företrädare för arrendatorer av historiska arren-den, fru talman, har han getts möjlighet att köpa delarav sin fastighet, dock inte hela gården.Fru talman! Jag vill med detta understryka viktenav det jag sade i mitt huvudanförande och yrkar där-för bifall till den reservation som jag tillsammans medTanja Linderborg och har lämnattill betänkandet.Anf. 24 () replik:Fru talman! Det är ett väldigt litet fåtal kvar sominte har fått friköpa sina arrenden. Alla arrendatorerhar fått en förstärkning av sin rätt, och jag tror attutvecklingen kommer att visa att man går vidare i denhär frågan och att man kan lösa den på frivillig väg,t.ex. så som man har gjort när det gäller , somär ordförande i . Detfinns också som en möjlighet i den motion som BengtSilfverstrand har skrivit.Regeringen och prövade ju den här frå-gan väldigt noga 1995, och det finns inga skäl i dagatt göra ändringar. Det strider mot regeringsformen,och det strider mot Europakonventionen.Anf. 25 () replik:Fru talman! säger att efter en visstid kommer nog den här frågan att lösas, bara vi vän-tar på den tiden.Ja, mina vänner, vi går in och dehär arrendena bildades , så nog kan vikonstatera i dagens debatt att man har tagit en viss tidpå sig. Men jag utgår ändå från att en modern svenskriksdag kan ta bort det som finnskvar av 1700-talets förlegade sätt att tänka.Jag tycker också att man skall lägga ett jordbruks-politiskt perspektiv på frågan. Ett effektivt jordbrukförutsätter att man kan driva det på ett sätt som gagnarbygden och näringen och som också gagnar konsu-menterna, så att vi får den bästa möjliga produktionenur svenskt jordbruk. Gårdarna ligger på ett av de bästatillväxtområdena med högsta bonitet i såväl skogs-som jordbrukssektorn. Men med det system som vi utnyttjar begränsar man möjligheten till ett effek-tivt jordbruk. De här personerna gör en mycket kraftigoch bra insats, men som arrendatorer har de inte möj-lighet att göra det fullt ut så som de skulle kunna göra.Därför ser jag det här ur ett rättsperspektiv. Mengivetvis är det också viktigt ur ett konsumentperspek-tiv, och jag vill gärna säga till , somäven är ansvarig för en del av konsumentpolitikensom lagutskottets vice ordförande, att det också finnsett intresse ur konsumenternas perspektiv att få debästa varorna. Och det skulle dessa mycket goda ochduktiga arrendatorer kunna ge oss som konsumenter idet framtida svenska hushållet.Anf. 26 () replik:Fru talman! Jag betvivlar inte det minsta att bön-derna sköter sina jordbruk väl och att vi får bra kon-sumentvaror från dem. Det är det enda jag vill tilläg-ga.Anf. 27 () replik:Fru talman! Jag vill först göra ett konstaterandenär det gäller från , som nämndes här. Jag talade själv medhonom i efter det att han hade uppvak-tat lagutskottet, och det verkade inte på något sätt somom han var förvånad över motionen - snarare tvärt-om. Han tyckte att det var en väldigt angelägen mo-tion som borde bifallas av riksdagen.Anita talar om att det finns ett allmänt in-tresse för en friköpsrätt vad gäller historiska arrenden.Jag tror inte att det finns ett allmänt intresse av att hakvar ett slags modern variant av livegna torpare. Jagtror, som jag tidigare sade i mitt anförande, att skulleman fråga svenska folket skulle en majoritet ge fri-köpsrätt när det gäller de historiska arrendena.Det sägs att det skulle vara ett fåtal som berörs avdenna friköpsrätt. Det låter som om det skulle varafem, tio stycken. Jag har personligen talat med fem,tio stycken som är personligen berörda, och jag trorinte att alla dessa har hört av sig. Man vill också kon-trollera exakt hur många det är som berörs. Det är enfråga som vi inte har något konkret svar på . Meni princip är det viktiga inte hur många som berörs. Detkan vara 5, det kan vara 100, det kan vara 10 000.Antalet skall inte vara det viktiga, utan det är princi-pen som skall vara det viktiga.Jag vill också tillägga att EU:s jordbrukspolitik,med bidrag som inte alltid är motiverade, gör att jord-ägarna tyvärr har ett mindre intresse av att fri-köpa arrendena. Vad gäller äganderätten utgörs del av värdet av arrendena av de investeringaroch det arbete som har gjorts av arrendatorerna. Detär detta som är en stor del av värdet av arrendena, intesjälva marken. Den har brukats avarrendatorerna. Jag skulle snarare vilja säga att detkan vara ett brott mot äganderätten att de som egent-ligen är ägare inte kan få köpa marken.Anf. 28 ():Fru talman! Det här är naturligtvis en utomordent-ligt knepig historia, och jag får i den här saken tala förmig själv.Jag delar den uppfattning som kommer till uttrycki motionen och menar att man skall bifalla reservatio-nen. Detta gör jag utifrån utgångspunkten att ägande-rätten är utomordentligt viktig och värdefull ur alla desynvinklar som jag inte närmare tänker utveckla här.Men det bör ändå markeras att äganderätten är fun-damental för att man skall få ett samhälle att utvecklasväl.Vi har i olika sammanhang i lyckats ur-gröpa äganderätten på olika sätt. Vi talar om funk-tionssocialism, dvs. att man plockar bort olika egen-skaper ur äganderätten så att den till slut inte får någotinnehåll. Detta är inte en bra utveckling, utan i principskall avtalsprincipen gälla.I det här mycket speciella fallet har vi fått fram fe-nomen som återspeglar förhållanden långt tillbaka itiden i vår historia. Det är naturligtvis speciella förhål-landen kring fideikommissen och liknande som hargjort att det här har kunnat leva kvar. Det är svårlöst,men jag tycker ändå att man skall sätta ned foten ochsäga: Det här har gått alldeles snett, och det måste vikunna rätta till utifrån ett allmänintresse.Vi har nämligen ingen åstundan att låta sådant härleva kvar med allt vad det innebär av negativa förhål-landen. Vi kan inte försvara oss med att det kanske ärett fåtal personer som har hamnat i den här situatio-nen. Det är oegentligt att inte dessa jordägare kan lösadet här problemet eftersom deras äganderätt i stortsett är ett tomt skal. De får bara ut en avkastning,förmodligen en ganska dålig avkastning. Bättre hadevarit att ha pengarna på bank. I dessa klart avgränsadefall när vi talar om historiska arrenden skall man alltsåvåga ta det här steget.Om jag har förstått det rätt är t.ex. LRF och andrabondeorganisationer rädda för att om man skulleacceptera historiska arrenden så skulle jordägarnaframgent bli nervösa för att arrendera ut sina jordar.Men jag tycker att det är så entydigt definierat vadman talar om att en sådan rädsla är helt obefogad.När detta är sagt kan man naturligtvis också vägain den sociala aspekten. Det är ju ingen tvekan om attdet måste vara utomordentligt negativt för dessamänniskor att leva under sådana här förhållanden. Jagsäger inte att de har en avgörande betydelse, men jagtycker faktiskt att de är beaktansvärda i de här mycketklart definierade och speciella fallen.Fru talman! Jag yrkar alltså bifall till reservatio-nen.Anf. 29 ():Fru talman! Äganderätt är viktig. Medborgarrätt ärminst lika viktig. Äganderätt är silver. Äganderätt måste bygga på medborgarrätt.I århundraden har befolkningen under de s.k. his-toriska arrendena förvägrats rätten att äga sin jord.Det är den rätten som den vill ha. De tvingades tidiga-re till flera hundra årliga dagsverken, körslor ochavgifter till adliga slottsherrar. De som inte orkadeblev i många fall vräkta från sina hem och från denjord som de i generationer brukat. De fortfarande imånga avseenden livegna torparna till de kvarvarandegodsen har i många fall genom dagsverken och genomerlagda arrendeavgifter i själva verket betalat sittarrendeställe om.Att avskaffa denna sista rest av ett feodalt systemmåste ses som ett led i en politik för ökad social ochekonomisk rättvisa och ett fullgörande av samhälletsplikt att se till att medborgarna i alla delar av landetges rätt till självständighet och frigörelse från ett helttidsfrämmande förmynderi.En lag om friköpsrätt för jordbrukarbefolkningenunder de historiskt betingade ägarsystemen kränkeringen enskild äganderätt till någon jord som någonägare aktivt brukat, bebott eller är beroende av för sinutkomst. Det är inte korrekt att påstå att det skullevara kränkande för äganderätten att införa en friköps-rätt.Det går inte att på saklig grund åberopa egendomsskydd så länge detta inte ärprövat. Det fanns en möjlighet för lagutskottet atthantera det här ärendet på ungefär samma sätt somden fråga som gällde kärnkraften, men det har maninte gjort. Så länge man inte har gjort det står ord motord. Vi som säger att detta inte strider mot har lika rätt som de som menar motsat-sen. Pröva detta så får vi se!Det historiska arrendejordägarsystemet har, sär-skilt under fideikommissen, hämmat landsbygdensutveckling. Jag kan notera vad lagutskottet skrevredan 1982, då en motion av samma innebörd behand-lades. Utskottet framhöll att det ville peka på att enfriköpsrätt ligger i linje med den jordbrukspolitiskamålsättningen att ägande och brukande av jordbruks-mark bör vara förenade. Det fanns enligt utskottetsmening starka skäl som talade för att en friköpsrätt tillhistoriska arrenden borde införas.Detta borde väl åtminstone i någon mån oroa enoch annan centerpartist eller anhängare av devisen"hela landet skall leva". Det är märkligt att dettaskulle vara inaktuellt . Man hävdar i olikasammanhang att vi skall försöka minska arrendedelenoch få fler och fler bönder att äga sin jord. Man harmöjlighet att visa denna inställning genom att stödjareservationen.Bakom det historiska beslutet den 30 november1989 stod en mycket stor riksdagsmajoritet. En ut-redning har sedan också klart slagit fast att en friköps-rätt är fullt möjlig att genomföra.Sedan senast behandlade den här fråganhar överenskommelser i vissa fall träffats mellangodsägare och arrendatorer om friköp av arrenden,bl.a. på godset i och Blekinge.Samtidigt fortsätter och kyrkan att visaen positiv inställning till friköp. Det innebär att dis-krimineringen mot den grupp av kvarstående arrenda-torer som i generationer kämpat för att friköpa sinagårdar och fortfarande ser friköp som en livsuppgiftframstår som allt klarare.Det är helt enkelt ett godtycke som avgör om fri-köp på frivillig väg skall godtas eller inte. På godsetKoberg i finns bara ett fåtal ar-rendatorer som berörs av friköp, men deras sakligaoch moraliska skäl för att få till stånd ett friköp ärdesto starkare. Flera arrendatorer har förklarat sigvilliga att acceptera en minimilösning innebärande attfriköpet endast skall omfatta byggnader - för vilkaman i regel svarat för praktiskt taget hela investe-ringskostnaden själv - och omkringliggande tomt.Det handlar således om mycket måttfulla krav. Vimotionärer tog när vi väckte vår motion ett nytt greppgenom att begränsa förslaget till fall som är särskiltstarka. I en utredning skulle man kunna sakpröva omdet här är förenligt med egen-domsskydd. Det är praktiskt fullt möjligt att göradetta i ett sammanhang.Det är synnerligen beklagligt att lagutskottet intehar kunnat gå med på ett så måttfullt krav. Man harinte gjort någon förnyad sakprövning. Man har egent-ligen inte tagit ställning till det nya förslaget. Detgäller en historisk skamfläck, som riksdag engång för alla borde tvätta bort.Jag yrkar, fru talman, bifall till reservationen.Anf. 30 () replik:Fru talman! Jag är litet förvånad över angrepp på lagutskottet för att vi där intehar prövat frågan. Vi har väldigt noga prövat BengtSilfverstrands senaste motion. Vi har bl.a. tagit emoten uppvaktning från ordföranden för , som beviljades företräde i utskottet iungefär . Därefter har utskottet disku-terat denna fråga.Anledningen till att vi inte aktualiserade en sär-skild friköpslag i samband med införandet av den nyaarrendelagen var att detta prövades av regeringen ochriksdagen 1995. Då uttalade man helt klart att dettastrider mot och mot regerings-formen 2 kap. 18 §. Att sätta i gång en stor utredningkostar, som jag ser det, alldeles för mycket pengar.Jag tror inte heller att en sådan skulle leda till någon-ting.Vad man borde göra är att försöka få i gång såda-na frivilliga uppgörelser som också kommer till ståndför fler och fler. Jag ser detta som mycket positivt.Det är mycket trevligare att kunna lösa frågor påfrivillig väg än att behöva göra det med tvång.Med detta, fru talman, yrkar jag avslag på motio-nen och på reservationen.Anf. 31 () re-plik:Fru talman! Det är inte fråga om någon stor ut-redning. Det gäller en liten, begränsad utredning, somskall ta ställning till ett förslag avseende byggnadernaoch omkringliggande tomt. Det är alltså en helt annansituation än den som lagutskottet har prövat.När det gäller påståendet att detta inte skulle varaförenligt med egendomsskyddvill jag säga att jag har varit i kontakt med jurister utei som säger att detta är svårt att avgöra. I defall som man har prövat, här åberopade av TanjaLinderborg, har det visat sig att det var förenligt medegendomsskyddet. Som en av juristerna uttryckt sigskulle det vara utomordentligt intressant att få dettaprövat, eftersom det gäller något som är synnerligenspecifikt för . Man kan därför också åberopaatt det här skulle ha ett stort allmänt intresse.Anf. 32 () replik:Fru talman! Om man skall göra en sådan utredningsom kräver, tror jag inte att detkan bli en liten utredning. Då måste man utreda ävendet som behandlas i . Justitiede-partementet har prövat detta, och jag förmodar attäven Lagrådet studerade detta i samband med attpropositionen framlades. Jag minns inte vad Lagrådetsade i frågan, men förslaget avstyrktes i propositionenoch i Lagrådets yttrande.Anf. 33 () re-plik:Fru talman! Vi torde vara överens om att denprövning som i det här fallet avses exempelvis kanvara att låta Lagrådet få göra en bedömning på sammasätt som det hade tillfälle att göra när det gällde rättenatt dra in tillstånd för att driva kärnkraftverk. Kravetfrån oss motionärer är inte mer långtgående än så.Beklagligtvis har lagutskottet dock inte velat sakprövadet här. Man har inte velat ta den lilla utmaning somdet trots allt skulle vara att avgöra om detta är fören-ligt med egendomsskydd. Detär beklagligt att lagutskottet inte har visat det lillamodet att en gång för alla se till att riksdagkan tvätta bort denna snart 300-åriga historiskaskamfläck.Anf. 34 ():Fru talman! Först vill jag yrka bifall till hemställani betänkandet.Jag hade inte från början anmält mig till debatten.Jag har då frågan debatteratsvarit med. Men under diskussionens gång har jag käntatt det är viktigt att få klarlägga en del saker som jagtycker har blivit felaktigt belysta.Jag har varit arrendator och tycker attdet är viktigt att framhålla följande. Att vara arrenda-tor är ett frivilligt åtagande. Vi vet från början att viinte äger den mark vi brukar. har vi fått enmöjlighet att köpa marken.Det är viktigt att veta att regler, lagar och förord-ningar klart har gynnat arrendatorns ställning gente-mot jordägaren genom de förändringar som gjorts.Här har beskrivits hur arrendatorer har behandlatslångt tillbaka i tiden. Det försvarar jag definitivt inte.Men vi lever nu i 1998, och det är viktigt att vi utgårfrån den situation som råder i dag.I dag har arrendatorn en helt annan ställning ochett helt annat skydd när han gör investeringar i sittarrendejordbruk. Jordägaren är skyldig att lösa utarrendatorn om han skall frånträda sitt arrende. Det ären trygghet för den som brukar marken.Här har varit många påståenden. Jag kanske intebemöter dem i turordning. Men en sak som har på-ståtts är att oskäligt arrende tas ut. Jag känner inte tillhur det är på olika ställen i landet. Men om det tas utför högt arrende så har arrendatorn möjlighet att gåtill en arrendenämnd och få avgiften prövad. Ingenkan, om inte arrendatorn går med på det, ta ut enoskälig avgift. Man utgår från den avkastning markenger, övrig byggnation osv. på arrendestället när nivånpå avgiften bestäms.Det är mycket mark i som arrenderas.Nästan 40 % av jordbruksmarken utgörs av arrenden.Där ingår ofta sidoarrenden och annat. Det är viktigtatt det finns brukare på den jordbruksmark som finns.Jag tycker att debatten blivit felaktig. Det handlarom många olika jordägare. Det är inte bara fidei-kommisser och storgods. och äger mark. Det är många som har doneratmark till universitet Om det nu stiftas en lag, kan ävendessa gårdar bli historiska. Det skall ävenfinnas en trygghet för den som äger sin mark, dvs. attom man vill arrendera ut den så måste man kunna fåäga den ändå.Liknande gäller vid hyra av bostad. Om jag hyr enbostad som överlåtits mellan generationer, skall jagdå ha rätt att kräva att få köpa den? Om jag går in i etthyres- eller arrendeavtal, vet jag från början vad jaghar gett mig in på. Det finns jordbruk att köpa för densom vill äga sin mark.Det är viktigt att det finns trygghet. Jag menar atttryggheten finns med den lagstiftning som gäller.Det är beklagligt när det inte går att komma tillfrivilliga uppgörelser när jordägare vill avyttra sinmark och arrendator vill ta över. Det är inte något jagförsvarar. Det är också beklagligt när det blir kärvtmellan jordägare och arrendatorer. Alla mår ju bättreom man kan samarbeta.Anf. 35 ():Herr talman! Det är en intressant redogörelse frånBirgitta . Den visar att hon inte riktigt har sattsig in i diskussionen. Det är riktigt att siffran 40 %arrenderad mark stämmer för utarrendering och inar-rendering. Men det är inte den frågan vi diskuterar , diskuterar de historiska arrendena. De har etthelt annat perspektiv. Jag beskrev detta i mitt tidigareinlägg. Om jag inte var helt klar i min argumentation idet sammanhanget, vill jag hänvisa till hur det gick tillpå när man kom hem efter gjorda krigsin-satser och fick tillgång till marken. Dessa marker harsedan till stora delar varit utarrenderade i generationefter generation över århundraden.Den grupp vi diskuterar är de som har arrenderat igenerationer . Det är den gruppen vidiskuterar, . Det är för den gruppen,efter alla insatser kontra jordägandeintresset, som ettbifall till vår reservation skulle ge möjligheter till enöppning.Detta bygger på rätt till friköp av fädernejord, därgenerationer har skapat viktiga tillgångar.Kyrkan och har börjat visa vägen.Det skulle vara bra om de jordägare som sitter påhistoriska arrenden kunde titta litet grand på detta ochta till vara på vad detta betyder. Kyrkan har gått före.Nu väntar vi bara på jordägarna. Tyvärr måste vivänta på också.Bland hennes partivänner finns det många som iflera år har motionerat om dessa frågor. T.o.m. gamleutskottsordföranden i kundedenna fråga väl. Jag gratulerar omhon tar till vara på de förslag som ladefram i frågan.Anf. 36 () replik:Herr talman! När det gäller de partivänner somBengt Silfverstrand lyfte fram, väcktes de motionernafrån långt tillbaka i tiden.De förändringar som är gjorda till arrendatornsfördel har lett till att vi har ändrat uppfattning i frå-gan. Arrendatorns ställning har stärkts. talar om de gods som erhållits på ett sättsom jag inte heller tycker är riktigt. De som ägermarken äger den på andra villkor. Jag tyckerinte att de skall straffas för hur marken en gång i tidenhar erhållits.Visst kan vi önska att arrendatorerna skall få fri-köpa sina gårdar. Med den utveckling som sker inomjordbruket tror jag att fler kommer att få den möjlig-heten.Anf. 37 () replik:Herr talman! för en argumenta-tion mot . Jag utgår från att det ärBengt Kronblad som hon för debatten mot. Vi fortsät-ter med den utgångspunkten.Det är inte bara gamla personer inom dåvarandeCenterpartiet som var klarsynta. Före denna debatt hade vi en debatt i svenska om po-lissystemet. Initiativtagare till debatten var IngbrittIrhammar. Hennes spontanitet och kunskap i denfrågan avspeglas också i hennes motion för något årsedan, där hon krävde, tillsammans med MarianneAndersson i , att förslag skulle läggasfram om friköpsrätt. Detta innebär att det inte bara äräldre personer som inte sitter i som ärklarsynta, utan att det fortfarande finns de som har enklarsynthet i frågan om historiska arrenden.Det är riktigt att det finns en arrendenämnd och attarrendeavtalen i viss del har förstärkts. Men det hjäl-per inte fullt ut dem som arbetar med attskapa kapital, varor och konsumentvärde på gårdarna.Det är självklart inte så att jordägaren rakt igenomskall bli av med sin ägandefunktion. Men efter att habrukat dessa delar tillsammans i generationer sedan1900 skall det finnas en möjlighet till friköp. Det ärdet steget som skall tas. Då växer demokratin. Jag troratt skulle vilja ha det så och att honinte skall binda sig så mycket vid det gamla. Det är behövligt.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag ber om ursäkt för att jag bytteefternamn på och . Det var ett misstag.Jag delar inte uppfattning i denhär frågan. Jag står för det jag har sagt. Det är viktigtatt vi värnar äganderätten. Det är också viktigt att vihar bra villkor för den som är arrendator, och det harvi i i dag.Anf. 39 () re-plik:Herr talman! Jag noterar med visst intresse att enföreträdare för och modernäringen intebekymrar sig mer för landsbygdsbefolkningens intres-sen och rätt att värna om sitt eget kulturarv. Det ärprecis vad denna minoritet vill, så länge det finns engrupp människor, i detta fall aktivt arbetande bönder,som tycker att de är diskriminerade på grund av att deär offer för en lagstiftning som infördes på 1700-talet.De privilegier som adeln gavs då har de fortfarandekvar . vill inte avskaffa dem.Jag tycker inte att man kan ta så lätt på möjlighe-ten att gå till en arrendenämnd. Jag skall ta ett exem-pel. I i och rör det sigom höjningar på i vissa fall , som man infördenär man trodde att en gång för alla hadeavfört friköpsfrågan från dagordningen. Är det intemärkligt, , att de här chockhöjning-arna kom just när man trodde attfrågan var slutkörd?Låt mig göra den klara deklarationen: Så länge jagorkar och om jag får möjlighet att vara kvar somriksdagsledamot kommer jag att fortsätta att driva denhär frågan.Anf. 40 () replik:Herr talman! Jag tar först frågan om arrendehöj-ningen. Om man ser till arrendeavgiften är den oftainte ens så hög att den täcker räntan på det värde somen gård betingar. Jag kan inte svara hur skälig höj-ningen på var, eftersom jag inte vet hur lågteller högt arrendet var från början. Förmodligen vardet väldigt lågt från början, eftersom det höjdes såmycket. Om det hade varit en oskälig avgift som togsut hade man kunnat få den prövad och med all säker-het också sänkt.