prot · GM0933 · 1998-12-10 00:00:00 — Vi har ettansvar för att se till att den politiska och demokratis-ka utvecklingen lika väl som kampen för en humanvård och utbildning för alla påskyndas i Guinea-Bissau.Östtimor är ett land som har ockuperats under ettantal år av den indonesiska militärmakten och somhar genomlidit utrotningskrig mot oppositionen. Dethar nu gått ockupationen skedde,men fortfarande har världssamfundet bara i kortastunder uppmärksammat det förtryck som den östti-moresiska befolkningen lider under.Vi föreslår att det svenska biståndet till Östtimorökar just av det skälet att nu måste tvingasatt ge östtimoreserna det självbestämmande de harrätt till.Jag vill därför yrka bifall till reservation 20 vadgäller Östtimor.När det gäller har folkomröstningarskjutits upp genom rena sabotageaktioner från Ma-rockos och kung sida. Vi har även där ettförhållande där tiotusentals saharier har drivits ilandsflykt och där de humanitära förhållandena ärvidriga och nästan omöjliga att förklara.Det finns en stor uppslutning i världssamfundetfrån FN:s sida bakom att bidra till att fårmöjligheten att genom en folkomröstning bryta sigloss från den annektering som gjorde efterden spanska kolonialmaktens tillbakadragande. Det ärvårt ansvar att se till att inte sviks. Detfinns en stark oro för att fortsätter att trotsaFN, sätter sig över demokratin, folkrätten och dennationella självbestämmanderätten. Det får inte skeen gång till.Slutligen, fru talman, är biståndet som sagt en deli en helhetspolitik för att bekämpa de stora problemsom världen står inför. Men man kan inte bortse frånatt nivån på biståndet har en avgörande betydelse. Detspelar faktiskt roll om vi betalar av vår brutto-nationalinkomst eller . Det spelar roll för alla demsom lider under svält och förtryck. Därför är detviktigaste kravet nu att återställa enprocenstmålet, attgöra det genom en planerad återgång. Därför vill jagockså yrka bifall till reservation 5.I detta anförande instämde , , , ,, , ,, , , , , andre vice talman och (alla v).Anf. 4 ():Fru talman! Ingen av oss kan förbigå att det i dagär deklarationen om de mänskliga rättig-heterna lades fram - en utmärkt grund för det somdebatteras här . Vad kan vara en bättre grund förvårt utvecklingssamarbete, och naturligtvis i förstahand för kampen för de mänskliga rättigheterna, änövertygelsen om att alla är födda unika, men medsamma värde, övertygelsen om att alla har rätt tilltanke- och åsiktsfrihet, religionsfrihet, yttrandefrihetoch politisk frihet. Övertygelsen om att alla har rätttill ett anständigt liv med livets nödtorft, utbildningoch grundläggande hälso- och sjukvård.När det gäller konstateras attkonventionsstaterna inte bara har ansvar för barnen idet egna landet, utan också för att barn i vilket landdet än må vara skall få sina rättigheter tillgodosedda.Så är det inte bara med barn, utan så är det med alljordens befolkning. Vi har ett ansvar inte bara försvenska medborgare, utan också för människor överhela vår jord.Egentligen skulle ansvaret för att deklarationenuppfylls av konventionsstaterna kunna förklara varförvi måste satsa på utvecklingssamarbete, inte bara påatt stärka de mänskliga rättigheterna överallt. Måletför biståndet måste vara att skapa en långsiktigt håll-bar utveckling för alla människor i alla länder ochkulturer och ge dem ett värdigt liv, en framtidstro ochförmågan att på ett aktivt sätt forma sin egen framtid.När man måste konstatera att världens samlade bi-stånd sjönk till av BNI, kanman inte låta bli att ställa sig frågan om de flestaländerna tar utvecklingssamarbetet på allvar.Sedan 1975 har konsumtionen i världen fördubb-lats. En stor del av jordens befolkning har fått ökadvälfärd genom detta. En miljard av jordens befolk-ning har dock fått mycket liten del av de här förbätt-ringarna. Denna miljard svarar för så litet som 1,3 %av den årliga konsumtionen av varor och tjänster.Den rika femtedelen däremot, som vi tillhör, tar försig av den totala konsumtionen. Även ifattiga länder med ekonomisk tillväxt växer klyftorna.Fördelningen av jordens resurser måste betecknassom djupt orättfärdig.Naturligtvis räcker det inte med bistånd för att fåbukt med de här orättvisorna. Det tror jag att vi alla ärmedvetna om. Utrikespolitiken måste få en breddadoch tydlig profil. Det är viktigt att vi mycket tidigtförsöker att ta itu med spirande konflikthärdar för atthindra att krigets fasor bryter ut. rör det sig oftastom interna konflikter. Men de är minst lika förödandeför befolkningen. Vi har på flera olika håll i vår världden , inte minst i , sett hur männi-skor far illa, svälter och dödas av andra etniska grup-per på grund av att konflikterna får härja fritt. Vi många tillfällen påpekat att FN ofta alltför sentingriper i konflikten. Det får man sedan dras med imånga år framöver, till stor skada för människorna ide länder som är drabbade.Under det senaste året har ohyggliga naturkatast-rofer härjat på ett sätt som vi inte har sett på mycketlänge. Vi kan nämna och naturligtvis densenaste katastrofen i . Det är oerhördahjälpinsatser som skall till. Världssamfundet har varitsnabbt med att reagera på katastrofen. Det får vi varatacksamma för. Man talar också om att detta är etttillfälle att bygga från grunden i de här länderna. Menvisst är det svårt att se att sådana här katastrofer skalltill för att man skall se nödvändigheten att bygga frångrunden. Det skulle man kanske ha kunnat starta medbetydligt tidigare. Men det är viktigt att insatserna nugörs.En fredsfrämjande säkerhetspolitik är viktig föratt kväva oroshärdarna i sin linda. En generös flyk-tingpolitik behövs och inte minst en handelspolitiksom ger öppnare och rättvisare marknader, som sertill konkurrensvillkoren även för de länder som inte ärlika lyckligt lottade som vi och gör det möjligt fördem att handla på lika villkor.Vi hör också till dem som tycker att det är bra attMAI-avtalet har stoppats, åtminstone för tillfället. Vimenar att det måste vara förhandlingar av ett heltannat slag, där alla parter kan delta på lika villkor.Även om detta är svårt att åstadkomma är det nöd-vändigt för att vi skall få rättvisa handelsvillkor.Samtidigt är det viktigt att marknaderna öppnas fördessa länder så att de kan delta som partner i dethandelsutbyte som sker.Biståndet fyller dock en viktig funktion för attlindra de ekonomiska orättvisorna, för att främjademokrati och för att se till att konventionen ommänskliga rättigheter uppfylls i alla de länder som harskrivit under den. Jag tror att det mer och mer har gåttupp för de olika länderna att hur man behandlar sinaegna medborgare inte är ens ensak, utan det är nå-gonting som andra länder har rätt och plikt att läggasig i.I jämförelse med de flesta av världens rika länderkan man säga att står sig gott i konkurrensen.Har vi då anledning att vara nöjda med oss själva ochmed de insatser som vi gör? Med sin historia på dethär området borde ha en betydligt högreambition.För sedan var alla partier i riksda-gen överens om att borde ge av BNP ibistånd via budgeten. har det ena partiet efter detandra i praktiken svikit detta mål.Lars talade sig varm för enprocentsmålet.Då kan jag inte låta bli att säga att den budget som ninu har gått med på har minsann inte främjat enpro-centsmålet. Ni måste ta ert ansvar för er medverkantill att den budget för biståndet som vi behandlarhar antagits. Den ligger fortfarande kvar på ,och det skall - som vi har hört här - höjasmycket minimalt . Sedan gårman uppåt mycket långsamt till och 0,73 %.Detta är inte tillräckligt.Vi har länge påpekat att regeringen med stöd avolika partier - Moderata samlingspartiet och Center-partiet under föregående riksdagsperiod och Mil-jöpartiet och Vänstern - inte har, trots att man skrytermed att ekonomin är balanserad och att är pårätt väg, velat se till de allra fattigaste i världen. Dettatycker vi är skamligt.Vill man bli trodd när man talar om en återgångtill enprocentsmålet, då måste man beträda den vägennu. Man får inte låta det ta som det iverkligheten kommer att göra, om man tar så småsteg framåt. Andra områden har fått mera pengar,varför inte biståndet, som rör de absolut fattigaste?Där har vi ett stort ansvar. Även om befinnersig bland de främsta länderna är det inte tillräckligt.Vi vill därför se en återgång till enprocentsmålet isnabbare takt. Därför vill vi i vår budget lägga merpengar på biståndet . Vi har anvisat 1,7 mil-jarder mer än regeringen. har vi anvisat 2,4miljarder mer och har vi föreslagit 2,6 mil-jarder utöver regeringens förslag. Detta visar sig pånästan alla områden i biståndsbudgeten. Vi har dåmöjlighet att fördela mer pengar, och vi önskar attdetta skulle ha fått genomslag, att det var fler partiersom ställde upp på vår strävan.Det är inte för att det skulle vara något magisktmed talet . Men alla har varit överens om enpro-centsmålet, och det är så starkt förankrat hos mångasvenskar. Och det viktigaste av allt: Det målet tar intehänsyn till de fluktuationer som vi har i svensk eko-nomi, eftersom det gäller av BNI oavsett hurekonomin fungerar i Sverige.Sedan behövs det en stor flexibilitet både när detgäller innehållet i biståndet och när det gäller hurmedlen fördelas. Vi vill inte ha långa avtalsperioderdär man inte kan överföra pengar från ett land till ettannat. Jag vet att man har börjat att göra så i vissutsträckning, men man är fortfarande alltför bundenav landramarna. Medlen kan komma till nytta på ettbättre sätt om man kan göra förflyttningar och snabbtändra i biståndet. Men detta betyder inte att biståndetinte måste vara mycket väl planerat.En annan sida som vi är mycket strikta med gällerutvärdering och uppföljning. Under fyrpartiregering-en 1991-1994 inrättades en utvärderingsenhet förbiståndet. Vi tycker att det är skada att den har tagitsbort, för det är viktigt att ha ett oberoende institutsom är helt fristående och där man på olika sätt kankritisera och föreslå förändringar.Det är viktigt att det inte finns minsta skugga avtvivel på att medlen används så effektivt som möjligt.Motpolen till ett generöst bistånd är ett effektivt bi-stånd. För oss är det motpoler som är två sidor avsamma sak. Vi vill ha generositet, men vi vill ocksåha effektivitet.Jag vill också nämna hur viktigt det är att vi medall makt bekämpar korruptionen. Vi har under senaretid sett exempel på hur EU-biståndet har kritiseratskraftigt på grund av att pengar har skickats i väg t.ex.till och utan kontroll. I stället för attgå till bostäder för fattiga och behövande människorhar pengarna gått till bostäder för kretsen kring YassirArafat. har man inte kunnat redogöra för40 % av den egna budgeten, och detta påverkar na-turligtvis också hur biståndet används. Även om viinte kan peka på att svenskt bistånd har gått fel ochman har använt sina egna medel på fel sätt, så måstevi som partner - det ingår i partnerskapets idé - sägaifrån mycket kraftfullt att detta inte kan tolereras.För att ingen skall tro att vi är emot att det ges bi-stånd till dessa områden vill jag säga att vi faktisktligger 20 miljoner högre än vad regeringen gör, så detär inte det som det handlar om. Men vi vill se någothelt annat när det gäller hur man skall se över attbiståndet kommer i rätta händer.I samband med EU-biståndet vill jag också nämnadet som man nu försöker att göra för . Dettalas om att det där kan finnas stora behov av hjälpmed mat, men man är inte riktigt säker på om detberor på distributionen. Från EU har man räknat medatt sända en hel del livsmedel. Vi vill mana till för-siktighet, men om man skall sända livsmedel från EUså bör även ha möjlighet att delta. Vi harväckt en motion om detta, men det bör verkligen sesöver. Det bör finnas en kontrollfunktion som ser tillatt hjälpen kommer i rätta händer och att det inteförstör för bönderna i och i de närliggandeländerna. Det är viktigt.Jag ser att min taletid är slut. Jag återkommer se-nare med att säga lite mera om vårt samarbete medöst, men jag vill redan nu yrka bifall till reservatio-nerna nr 6, 23 och 27.Anf. 5 () replik:Fru talman! och jag är helt över-ens om vikten av att återställa enprocentsmålet. Denkritik som riktas mot , ochSocialdemokraterna för denna budget är jag bereddatt ta.Vår budgetprocess gör att ett valresultat svårligenslår igenom i praktisk politik samma höst som valethar skett.Det här är i allt väsentligt en socialdemokrati-centerpartipartibudget. Alternativet till att inte gå in ien överenskommelse som trots allt, tack vareMiljöpartiets och vår medverkan, ledde till 100miljoner kronor mer i bistånd hade varit att hoppa avdessa förhandlingar. Hade resultatet då blivit någonenda krona mer till biståndet? Nej, knappast.Det politiska alternativ som finns i ärett fyrpartialternativ, vilket jag antar att parti eftersträvar, som tillsammans med Mode-raterna skall marschera tillbaka till enprocentsmålet.Det tror jag blir väsentligt svårare än att så småning-om övertyga Socialdemokraterna i förhandlingar omenprocentsmålets vikt.Anf. 6 () replik:Fru talman! Jag tycker i alla fall inte att hans parti kan frångå ansvaret att ha stött en bud-get där biståndet får så lite pengar.Vad beträffar samarbetet inom fyrpartiregeringenvill jag påpeka att vi, trots mycket svåra ekonomiskakriser under den tiden, sänkte biståndet långt mindreän vad man har gjort. Det var faktiskt också ettav de två tillfällen där man lyckades nå enprocents-målet och kom upp i . När vi lämnade över tillden här regeringen var biståndet , om jagminns rätt. Så det är från den nivån man har sänkt till0,7 %.Praktiken talar mer än vackra ord. Vi skall nogkunna få med oss andra partier om vi får regerings-makten igen.Anf. 7 () replik:Fru talman! Ja, praktiken talar mer än vackra ord.Det finns två partier i denna riksdag som aldrig varitmed om att sänka biståndet. Dit hör inte parti. Dit hör enbart och Vänster-partiet. Därför är det lite förmätet att påstå att ett partisom har varit med om sänkningar skall kritisera ettparti som faktiskt ser till att åtminstone börja höjatillbaka.Den sänkning som var den värsta, den mest dras-tiska, genomfördes av Socialdemokraterna och Cen-terpartiet. Ett av dessa partier vill tillsammans med. Ett annat parti, som inte ärsärskilt angeläget om att återgå till enprocentsmåletoch som är det största på den borgerliga sidan, villIngrid också regera tillsammans med.Viktigare än att vi kastar paj på varandra är att visamlar oss för att faktiskt få en återgång till enpro-centsmålet, som vi är överens om.Anf. 8 () replik:Fru talman! Man behöver bara läsa betänkandet. tablå som visar hur mycket alla partier satsar påbiståndet finns inga siffror för . Ni visaralltså inte på något sätt att ni vill satsa mer än de 100miljoner som ni skall ha kredit för. Men i övrigt visarni inte i denna budget att ni vill satsa något mer änvad regeringen gör på biståndet. Detta är faktum.Anf. 9 ():Fru talman! Nog passar det ganska bra att vi i dagdiskuterar biståndet, när vi firar 50-årsjubileet av FN:s deklaration om de mänskligarättigheterna.De 30 artiklar som den deklarationen innehållerbetyder så mycket mer än det som vi traditionellttänker på som mänskliga rättigheter - yttrandefrihet,frihet från slaveri, rättvisa rättegångar osv. De inne-håller även rätten till levnadsstandard; föda, kläder,bostad, hälsovård och skola. Med detta i åtanke inservi att de mänskliga rättigheterna kränks överallt påjorden. Men allra mest kränks de för de fattigastemänniskorna i de fattigaste länderna.Deklarationen innehåller även förpliktelsen att re-spektera och stödja andras fri- och rättigheter. Alltsåär biståndet något som vi har en skyldighet och enplikt att lämna - inte något som vi gör av vår allmän-na välvilja på något sätt.Det internationella biståndet hör till vårt landsviktigaste och mest konkreta utrikespolitiska insatser.Biståndet från världens rika till världens fattigaste ärett uttryck för solidaritet och rättvisa. är ettrikt land. För är det en självklarhet attSverige - i handling - skall medverka till att lösa destora ödesfrågor som världen står inför.Konflikter, krig, miljöförstöring och naturkatast-rofer plågar många människor på vår gemensammaplanet. Många tvingas till flykt från oro i sitt hem-land. Antalet fattiga ökar.Över en miljard människor lever i absolut fattigdom.Klyftorna mellan fattiga och rika bara växer. Tudel-ningen finns överallt; mellan nord och syd, men ock-så i och i vårt eget land. Våra samhällen -lokalt, regionalt och globalt - riskerar att spricka itu.Tyvärr är behoven av omfördelning och biståndoändligt mycket större än vad som kan tillfredsställasöver den svenska statsbudgeten. Att dimensionerabiståndet efter behoven är därför orealistiskt. Vad vihär har att ta ställning till är hur mycket av våra sam-lade resurser som vi är beredda att avsätta som vårtbidrag till att lösa de stora globala problemen.På denna punkt finns det all anledning att varakritisk till den biståndsram som regeringen och de tvåstödpartierna, och , äröverens om. Med tanke på hur dessa två partier ageratunder förra mandatperioden är jag förundrad över hurplatt man nu lagt sig för regeringen när det gällerbiståndsramen.För ett år sedan stod här och krävdeen miljard kronor mer än regeringen till bistånd. Bi-ståndsramen skulle höjas till av BNI redan1999 och till året därefter. drev förett år sedan att ramen skulle uppgå till0,av BNI och för till . Ni är nustolta över att ha medverkat till att höja nivån för1999 av BNI. Det är till attha låga ambitioner för framgång!Jag blev lite förvånad, precis som ,när jag lyssnade på alldeles . Det harfaktiskt skett en sänkning, som jag skall redogöra försenare, från vårbudgeten och fram till . Så detstämmer inte med vad vi kom överens om i vårbud-geten.Mitt parti har färska erfarenheter av att samarbetamed en socialdemokratisk regering, så jag vet jag vadjag talar om. och Socialdemokraternatvingades till besparingarockså på biståndet. Vi var tvungna, det var nödvän-digt och det var mycket beklagligt. Jag var en av demsom led mycket svårt av det beslutet.Men när statsfinanserna visar överskott, hurkan ni då ha så låga ambitioner för det svenska bi-ståndet som budgetpropositionen innebär? Er höjningav biståndet är ju i själva verket en sänkning. Jämförtmed vårpropositionen har majoriteten nu sänkt ut-giftsområde 7 med . Mot dennabakgrund framstår er höjning av biståndsanslaget med100 i en annan och mindre glansfulldager.Vi var alltså överens med regeringen omatt ramen för utgiftsområdet skulle vara 12 002 mil-joner kronor. Vi står fast vid detta och har inte ändratåsikt. Vi anser att ramen för utgiftsområde 7 bordehöjas med . Detta har vi finansie-rat. Det har majoriteten nu förhindrat.Centerpartiet har en betydligt ambitiösare plan förhur enprocentsnivån för biståndet stegvis skall åter-upprättas. Med det tempo som regeringen och desssamarbetspartner förespråkar skulle det ta attåterta enprocentsmålet, om ambitionerna för denkommande treårsperioden skulle förverkligas. Men30 år gäller under förutsättning att ökningen av ramenför verkligen genomförs. Skullehöjningen budget bilda norm skulle det ta60 år för att uppnå enprocentsnivån.Vi anser att biståndsramen bör uppgå till0,av BNI, för till av BNI och till av BNI. Vi menar att detär en realistisk tempohöjning, och den finns redovisadoch fullt finansierad i vår ekonomisk-politiska mo-tion. Jag vill inskärpa behovet av att återgången tillenprocentsnivån bör ske successivt och på ett planeratsätt. Därför anser vi att regeringen bör ge Sida i upp-drag att planera för en återgång; detta för att säker-ställa att en utökning av biståndsramen kan ske medbibehållen kvalitet. Därför vill jag yrka bifall tillreservation nr 7.Fru talman! En debatt om det svenska biståndetfår inte enbart handla om volymen. Vi måste ocksådiskutera innehåll och prioriteringar. Vi har varitpådrivande för att via de biståndspolitiskamålen tydligare skall styra de svenska insatserna.Centerpartiet har i hög grad medverkat i arbetet medatt formulera de sex fastlagda biståndspolitiska må-len, som vi ställer upp på. Men jag kan hålla meddem som tycker att detta skall utredas om att det ärviktigt att noga följa utvecklingen.Målen är ju:- resurstillväxt,- ekonomisk och politisk självständighet,- ekonomisk och social utjämning,- demokratisk samhällsutveckling,- framsynt hushållning med naturresurser och om-sorg om miljön samt- jämställdhet mellan kvinnor och män.Men vi har under en lång följd av årkritiserat den praktiska inriktningen av politiken.Svenskt bistånd har alltför ofta direkt eller indirektblivit ett stöd till korrupta regimer och ineffektivabyråkratier. Kvalitetskontrollen har brustit. Alltförofta har stödet givits till stora prestigebetonade in-dustrialiseringsprojekt medan man glömt de grund-läggande problemen på lokal nivå.Ett sådant exempel är att stött byggandetav dammprojektet i Bío-Bío i som hotar ur-sprungsbefolkningen, Pehuenche indianerna, och varsstörsta motståndare i går mottog i andrakammarsalen här i riksdagshuset.Jag erkänner gärna att har innebu-rit att syn på biståndspolitiken vunnitökat gehör och bredare acceptans. Ändå återstår ju endel att göra. Vi anser att det bilaterala svenska bistån-det i högre grad skall koncentreras på att ge männi-skor på den lokala nivån bättre möjligheter att tillgo-dose sina grundläggande behov. Det innebär småska-lighet i biståndet i stället för storskalighet. Det inne-bär fokus på landsbygdsutveckling, hållbar utvecklingoch miljö, anpassad teknik och hjälp till självhjälp.Det innebär också fortsatt stöd till utbildning ochhälso- och sjukvård. Bistånd som särskilt kommerkvinnor till del bör prioriteras.Just kvinnornas situation är det nödvändigt att be-akta i alla stödinsatser. Det är kvinnorna som bärhuvudansvaret för familjens försörjning i de flestautvecklingsländer. Kvinnorna spelar en nyckelroll imånga u-landskulturer - som bönder, handlare, hant-verkare och ansvariga för familjeekonomin. Ändå harnästan allt bistånd riktats till män. En tydligare prio-ritering av de fattiga innebär också en prioritering avkvinnorna.Vi stöder till fullo ambitionen att integrera ettbarnperspektiv i biståndet. Konventionen om barnsrättigheter utgör grunden i arbetet för att stärka bar-nens rättigheter och förbättra deras sociala och eko-nomiska situation.Jag återkommer till landsbygdens behov. Vitycker att regeringen har ägnat för lite uppmärksam-het åt dem och åt problemen inom livsmedelsproduk-tionen. Vi menar att ökad vikt skall ägnas åt densviktande livsmedelsproduktionen och den bristandetillgången till rent vatten. Att utvecklingsländernasjälva klarar livsmedelsförsörjningen för sina med-borgare är helt avgörande för den globala fattigdoms-bekämpningen och för möjligheten till utveckling. Vianser att än större vikt måste läggas vid att biståndetinriktas på stöd till ett miljömässigt hållbart jordbruksom kan garantera den nationella livsmedelsförsörj-ningen.Ett omfattande livsmedelsbistånd försvårar dennasträvan. Därför bör livsmedelsbistånd enbart gesunder begränsad tid som en del av ett katastrofbiståndeller som humanitärt bistånd i svältsituationer. Ettaktuellt fall är livsmedelsbiståndet från EU till Ryss-land. Jag tvivlar inte på att det råder matbrist på flerahåll i . Därför är det bra att EU ställer upp.Men bönder får inte konkurreras ut, ochinte heller bönder. Livsmedelsbistånd skallhjälpa mottagarlandet i en akut kris, inte hjälpa EU attbli av med överproduktion. Det är viktigt att slå fastdet.Vi har länge kritiserat den dominerande roll somlandprogrammen haft för bilaterala bistånd.I det svenska biståndet dominerar landramar och stat-till-stat-samarbete. Visst närmar sig regeringen enmer behovsfokuserad biståndspolitik, men i alltförlångsam takt och i otillräcklig omfattning, menar vi.Den globala trenden är att i högre utsträckning ar-beta problem- och programorienterat och mer medregionala strategier än med landramar. Genom enregional ansats framför en nationell, stimulerar insat-serna gränsregionalt samarbete.