prot · GL0969 · 1998-02-18 00:00:00 — Det är förvånansvärt anser att vi har en så bra arbetsrätt att den intebehöver förändras när i stort sett samtliga företagare,och det är väl ändå i företagen som jobben skallkomma, säger att om vi får en förändrad arbetsrätt fårvi fler jobb.Låt mig återupprepa de frågor jag ställde till StenÖstlund förut. Vad är det för fel på de arbetsrättsreg-ler som är införda i och ? Framförallt har inte gjort återställare, som iSverige, när den kom till makten. Det var fråga ett.Min andra fråga rör blockaden. Är det rätt att för-sätta ett företag med en anställd som inte vill varamed i facket i blockad? Jag kan nöja mig med dessatvå frågor och hoppas att jag får svar på dem. Jagställde dem förut och hoppas att jag får svar på demnu i replik.Anf. 169 () replik:Herr talman! Vi tror inte på det borgerliga bud-skapet om att en försämrad arbetsrätt skulle vara enväg för att lindra arbetslösheten. I den frågan handlardet egentligen om huruvida vi skall gå låglönevägeneller kunskapsvägen.Herr talman! Vi försöker nu gå kunskapsvägen. Vivill inte riva i arbetsrätten, utan vi vill satsa på ut-bildning och utveckling av de arbetslösa och även avdem som är anställda i företagen. Vi vill stärka democh deras anställningsbarhet. Det är den viktiga ut-vecklingen. Och det är här skiljevägarna går.Sedan träffar nog och jag litet olikaföretagare, som han själv sade. Vi träffar i alla fallinte samma företagare. Jag skulle vilja tro att KentOlsson i alltför hög grad umgås med de företagaresom finns på SAF:s och expeditio-ner. Vi vet ju vilken uppfattning man har där. Men utei det verkliga livet är inte motsättningarna av den artsom vill framhålla.När det gäller frågan om hur det är i ochDanmark, och för den delen också i andra länder somVänsterpartiet har dragit upp här, vill jag säga att vihåller oss till . Vi tittar naturligtvis runt om-kring för att se om det finns något att lära, men vihåller nog fast vid vår modell.Herr talman! Jag vidhåller att blockadrätten utövasmed ansvar och omdöme av de fackliga organisatio-nerna. I de enstaka fall där det kan vara något tvivelom den saken brukar i regel en uppföljning visa attdet inte är så enkelt att det bara är att fördöma detsom har hänt sett ur arbetsgivarsynpunkt.Anf. 170 () replik:Herr talman! Vi träffar också samma företagare,och jag. Men tydligen har hörsel och hör vad han vill höra. Jag vet att vivarit på samma ställe, och vi har noterat vad företa-garna säger i det fallet.Jag fick vidare från det beskedet atthan tycker att det är okej att man har rätt att genomfö-ra blockader. Blockader har blivit allt vanligare underde senaste åren.Anser att den stora blockad som ge-nomfördes i var berättigad och att det var godpolitik att försätta företaget i fråga i blockad? Det ärfaktiskt så att människor drabbas, att det blir bekym-mer och att företagen får mindre order. De kan inteutföra det som skall göras osv. Visst är detta alltså ettstort bekymmer.Man kan konstatera att detta för intelängre är ett bekymmer - facket är alltid ansvarsfulltoch gör aldrig något fel. Det är en intressant upplys-ning.Låt mig dessutom ta upp förhållandena i ,som också är intressanta. I har man liksomtydligen även i en modern socialdemokrati,som försöker anpassa sin politik till den nya världsom vi lever i, med nya typer av anställningar ochvillkor och med ungdomar som vill jobba på ett an-norlunda sätt. I tycker man att situationenskall bli kvar vid det gamla. Vi kan också konstateraatt arbetslösheten i är ovanligt hög. Sverigerasar utför i välfärdsligan, i tabeller. Mentycker man att man vill ha kvar det gamla och inte villha något nytt, får man väl göra det. Jag beklagar omvi fortsätter att rasa ned i välfärdsligan, men det ärtydligen inte mycket att göra åt. tyckeratt det är bra. Så tycker inte jag.Anf. 171 () replik:Herr talman! och jag kunde nog föraen lång debatt om vad som gör att vi halkar nedåt påvälfärdsområdet. Jag kommer nog ändå fram till slut-satsen att det mindre beror på den arbetsrättsligalagstiftningen än på andra omständigheter, som kan-ske också har ett betydande ansvar för.När det sedan gäller blockader vet jag inte om detmetallföretag som för sedan var aktuellt i dis-kussionen ligger i , men det är väl det somKent åberopar. Jag vet från kontakter med mitteget förbund att också det myntet har två sidor. Jag ärinte på något sätt beredd att förorda en förändring avde lokala konflikträttigheterna på basis av det somhände där. Den frågan har flera aspekter än vad somhar kommit fram i massmedierna - men dessa är kan-ske inte så villiga att redovisa de aspekterna.När det sedan gäller förhållandena i andra ländervill jag säga att det är mycket som är annorlunda iandra länder. har pekat på en sådanomständighet. Att lägga ned en verksamhet i Portugal,t.o.m. i och i vissa andra länder, kostarganska ordentligt för det berörda företaget. När manväger samman de olika åtgärder som kan komma ifråga, får kanske t.o.m. kalla fötter införkonsekvenserna.Men om ni får genomföra den rasering av arbets-rätten som ni har förordat, inte bara i reservationernavid detta betänkande utan också mycket utförligtbeskrivet i större motioner, får ni ju ett gott utgångs-läge, med i stort sett rättslösa arbetstagare.Anf. 172 () replik:Herr talman! tog upp frågan om ska-destånd vid företagsnedläggning. Det är sant att Sve-rige valde väg genom att gå in förkollektivavtal och rättighetslagstiftning. Men detskedde i en värld där internationaliseringen inte allsvar lika utbredd som den är . Dessutom finns enmotsvarande rättighetslagstiftning i en rad av de EU-länder där man tillämpar skadestånd. Det är också sant att det finns exempel påländer som inte har både-och.Det problem som vi lever med är att det, omman väljer att lägga ned en verksamhet i ett enskiltland, inte handlar om var verksamheten är minsteffektiv eller minst lönsam. Det kan i stället - som detgjorde vid i - handla om var detkostar minst. Då utmärker sig . Man läggergärna ned i , eftersom det där inte kostar nå-gonting.Visst kan detta vara en fördel vid lokalisering avföretag. Budskapet kan bli: Kom till , för härär det gratis att lägga ned! Problemet att det är enoerhörd nackdel när företagen rationaliserar kvarstårdock. Min fråga är: Är det här bra?Anf. 173 () replik:Herr talman! Nej, , inte tycker jagatt det är bra när lägger ned sin verksamhet iNorrköping. Jag tror inte att en endaste ledamot idenna kammare tycker det. Men det är ju inte så ad hoc, med utgångspunkt i ett sådant exempel,kan säga att vi nu i den svenska arbetsrättsliga lag-stiftningen skall lägga till en skadeståndsskyldighetom upp till två årslöner för företag som bedriver verk-samhet i flera länder än i , om de lägger nedverksamheten på någon ort i . Det är vad dettamåste innebära.Vänsterpartiet måste nog ganska ordentligt funde-ra över hur det här förslaget skall utformas. Ett före-tag som skall betala skadestånd och som på en ort har50 anställda, får betala skadestånd för dessa 50 an-ställda. I ett företag som bedriver verksamhet endast iSverige och som skär ned sin arbetsstyrka från 200 till100 man får enligt förslag de anställdainte ett enda öre. Så måste det ju fungera. Jag tror inteatt en sådan rättslig ordning skulle accepteras på densvenska arbetsmarknaden.Anf. 174 () replik:Herr talman! Vad gäller frågan om skadeståndfinns det ju fler exempel än . Framför alltriskerar de att bli felaktiga.Vänsterpartiet är mycket öppet för att diskuteraformerna för hur ett skadeståndssystem skall fungerarimligt och rättvist. Vårt problem är att vårt land i dagriskerar att bli utsatt för social dumpning i närdet gäller företagsnedläggning.Jag vill till också säga att det enligthonom just nu inte är läge för att utreda, förnya, för-stärka och förbättra arbetsrätten. kan bådeSten och jag se att det växer fram en alltstörre oreglerad arbetsmarknad. Den växer fram vidsidan av vår arbetsrättsliga lagstiftning och expande-rar med raketfart. Är detta en god tingens ordning?Vad skall vi göra åt det här, om vi nu inte skall utredaoch lägga fram förslag?Jag tycker också att det förtjänar att kommenterasatt säger att all förändring av arbetsrät-ten bör vara förankrad hos löntagarna. Jag delar denuppfattningen, men jag tycker att socialdemokraternasvek denna viktiga princip när man den 12 december1996 så starkt försämrade arbetsrätten, mot löntagar-nas vilja. Man urholkade rättighetssystem och fackli-ga rättigheter. Men det är ju bra att ochSocialdemokraterna har kommit till insikt om attdet här är viktigt för löntagarna. Låt oss alltså göraförändringen tillsammans med dem, men låt oss ocksåutveckla arbetsrätten, så att t.ex. även kvinnor får delav trygghet, inflytande och kompetensutveckling.Anf. 175 () replik:Herr talman! säger att vi svek1996. Jag vill på det bestämdaste protestera mot detta.Att vi då inte i alla delar var överens med LO är ensak, men man får inte glömma bort att det förslag somvi lade fram 1996 och den lag som vi då stiftade ock-så innebar förstärkningar för arbetstagarna.Om nu anser att de lättnader i pro-vanställning som infördes var ett sådant svek var detinte det enda i det förslaget. Jag vill också i det sam-manhanget påminna om att såvitt jag vet har den ut-värderingsgrupp som tillsatts på Arbetsmarknadsde-partementet och som skulle följa just den anställnings-formen ännu inte fått ett enda exempel på att det harmissbrukats.Det tyder väl ändå på att förslaget låg ganska rätt.Kanske var det som en av dem som vi gjorde uppdetta med, , sade till mig strax föredebatten: Förmodligen var det ganska bra förslag somvi lade fram, därför att kritiken är ungefär lika hårdfrån höger som från vänster. Vi ligger kanske någon-stans rätt i det.När det sedan gäller att utreda, förnya och förbätt-ra får man ta ett vidare grepp. Då får man se på helaarbetsmarknaden. Då handlar det inte bara om lagpa-ragrafer i eller i MBL. Det är möjligt att man idet sammanhanget kan komma till andra synpunkter.Jag har i debatten med pekat på in-riktningen på att vi skall utveckla kompetensen hos deanställda och hur förändringar i samhället måste mö-tas med utbildning och kunskaper. Det är möjligt attdet blir debatter om det . Men den debat-ten, och , får ni ta med min efterträdare iarbetsmarknadsutskottet. Tack skall ni ha!Anf. 176 HANS ():Herr talman! Jag blir litet förskräckt när StenÖstlund säger att han nog ligger rätt eftersom han fårkritik från både höger och vänster. Det är uppfordran-de för oss från Vänstern. Det betyder att ju hårdare viligger på, desto mer bör förflytta sig, ivarje fall om man går på ljudnivån. Det är naturligtvisinte någon politisk inriktning. Det är litet grand detsom jag vill säga i ett kort anförande, där jag först avallt vill ansluta mig till allt som harsagt.Låt utgångspunkten få vara syn. Ireservation 1 säger man: Alla institutionella hinderbör undanröjas. Den komplexa arbetsrätten är tillstora delar ett sådant hinder. Det är den synen som ärså förskräckande för oss i och för helalöntagarkollektivet. Det är inte bara det att vi harolika åsikter. Det kan jag förstå, och det bör vi ha hosHöger och Vänster.Man kan titta litet grand på vad arbetsrättsliga ex-perter säger. Jag vill hänvisa till artiklar de senasteåren av professorerna som har publicerats , som och gerut. Alla är överens om att det måste ske en förändringav arbetsrätten, bl.a. därför att vi har dessa grundläg-gande förändringar på arbetsmarknaden som IngridBurman har pekat på.Det handlar om yttrandefrihetsfrågor. Jag läste enartikel alldeles av två välrenommerade arbets-rättsjurister, , somnoterar att avslöjanden, som allatyckte var så bra att de kom fram, förmodligen vartillräcklig grund för att hon skulle sägas upp. Honjobbade på ett privat vårdhem. tyckte alla att honvar bra, och hon blev en hjälte. Hon hade sagt upp sigredan innan. Hon var lika klok som arbetsrättsjuris-terna. På privat arbetsmarknad föreligger inte yttran-defrihet och meddelarfrihet. Det finns en serie sådanadomslut från Arbetsdomstolen. Det är ett sådant ex-empel.Det handlar om inflytandefrågor och trygghetsfrå-gor i ett läge när alltfler löntagare är marginaliserade.De tillhör inte kärnarbetskraften. De är inte heltids-anställda, utan de har tillfälliga kontraktsformer. Outsourcing-processen går långt i dettaavseende. De är korttidsanställda. Vad man inte frånmoderaternas sida förstår är att vad vi egentligen serframför oss är ett nytt scenario, ett nytt rättsläge. Enlagstiftning speglar normativa förutsättningar sommåste ha legitimitet i ett samhälle.Det finns i vår arbetsrätt en pol som vi skulle kun-na kalla för § 32-befogenheterna, dvs. rätten att an-ställa och avskeda, att leda och fördela. Det var oer-hört tydligt och enkelt i industrisamhället där en be-stämde och alla de andra inte hade så mycket att sägatill om. Då kunde den fackliga kampen med kollektivametoder ändå finna någon balanspunkt.Avtalsfrihet är sådant som tar upp.Det handlar alltså om individuella avtal som ni vill ha.Förstår ni inte vad kollektivavtal är? Det är någontingsom gör det likformigt över landet, ger lika konkur-rensförutsättningar och ändå något ger den enskildearbetstagaren en ställning som gör att han inte är totaltunderlägsen arbetsgivarparten.Moderaterna säger: Avtalsfrihet är väl bra. Vadskall vi ha kollektivavtal till? Det visar en total bristpå förståelse för vilken roll kollektivavtalen spelar. Vihar också frågan om rättvis fördelning av makt ochinflytande och fördelning av resurser, produktionsre-sultatets fördelning. Vi har trygghetsfrågorna ochanställningsskydd.Hur dessa poler förhåller sig till varandra har väl-digt mycket att göra med de grundläggande förutsätt-ningarna i ekonomin och i det produktionsliv somutvecklar sig. Där är det på det sättet, ,att alla arbetsrättsliga experter säger samma sak somVänsterpartiet. Det beror inte på att de är vänsterpar-tister. Det beror inte på att de kommer till sammaslutsats som vi gör när det gäller maktfördelningen.Men de inser precis som vi att om vi inte görnågonting utan hänger kvar i en arbetsrätt som ärformad efter brukssamhällets mentalitet, produk-tionsmönster och anställningskontrakt kommer an-ställningstryggheten och inflytandet, det arbetsrättsli-ga regelverket, att bli alltmer obsolet.Det kommer att tappa legitimitet. Ni kommer attfå alltfler attacker från Högern som vill riva upp ochskapa kapitalismens fullständiga seger, nämligen attgöra arbetsmarknaden till en riktig marknad där manköper och säljer efter förmåga. Då står vi oss väldigtsvagt, när de flesta av oss här tillhör vad jag kallarden marginaliserade löntagargruppen som inte harheltidsanställningen, den livslånga anställningen, utanhar andra kontraktstyper.Min fråga till är: Hur är det möjligtatt ni motar kraven på att återerövra tryggheten ochinflytandet för stora grupper av människor och åstad-komma en yttrandefrihet som vi definitivt inte har på stora delar av arbetsmarknaden? Ni blir för-svarare för någonting som är mycket konservativt. Detskall inte arbetarrörelsen vara.Att vi sedan i dagens läge försvarar kollektivav-talsrätten är självklart. Att vi inte skall överge dagensarbetsrätt för en marknadsavreglering som föreslog är också självklart. Men gör vi ingentingi dag kommer vi faktiskt i praktiken, i det verkligalivet där människor lever, och där inte minst de ungalever, att vara förlorare. Sedan kan man stå och hurrai bårhuset för den arbetsrätt som kan till-lämpas.Jag anser att socialdemokraterna måste komma utur idet. I idet sover man. Vi skall föra kampen i vakettillstånd, !(forts. )AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.13 § (forts.) Vissa arbetsrättsliga frågor (forts.AU6)Anf. 177 () replik:Fru talman! När man hör kännerman sig förflyttad klasskampsideologi.Som den gamla kommunist han är får han det att låtasom att vi har arbetsgivare som är elaka och bara villfolk illa och arbetstagare som är snälla och vänliga.Sker det någonting så är det kapitalisterna som sugerut arbetstagarna.Som vet har vi i debatten sagt attvi har de icke-dispositiva reglerna. De är en grund förarbetsrättsreglerna. Sedan har vi sagt att därutöverskall vi ha frivilliga avtal. Det kan vara enskilda avtaleller avtal som sluts av en grupp enskilda människorsom går samman.Jobben skall komma i de små och medelstora före-tagen. Vi tror att det kommer fler jobb där än i storfö-retagen. Relationerna på de små arbetsplatserna är juofta väldigt goda. Man kan inte ha förhållanden somär oerhört dåligt, för då fungerar det inte.Skillnaden mellan vår syn, , ocher syn är att vi tror på individen. Vi tror att människorkan sluta avtal i ett föränderligt samhälle, i ett samhäl-le där man kanske jobbar på annorlunda tider än tidi-gare. Man kanske jobbar hemma vissa tider och job-bar på företag andra tider. Däri ligger den stora skill-naden.Jag måste fråga om han inte serproblem när medlemmar som inte är med i facketutsätts för blockader? Är detta inte ett problem och ettfackligt övergrepp? Jag tycker att det är ett stort pro-blem. Det skulle vara intressant att höra Hans Anders-sons syn på detta.Anf. 178 HANS () replik:Fru talman! har ju tidigare fört enprincipiell diskussion med . Men jag skalländå försöka lägga till rätta några saker, för det ärmycket missförstånd.Det är individens rättigheter som jag försvarar.När hör jag någonting från eller var läserjag i era motioner att ni har något intresse av indivi-dens anställningsskydd, individens inflytande, indivi-dens yttrandefrihet och meddelarfrihet? De exempelsom jag tar upp handlar om individer, och individer ärofta rättslösa på arbetsmarknaden. Det har att göramed de maktförhållanden som råder i arbetslivet. Föratt skydda individen och skapa en rättslig grund förindividens agerande har vi slutit oss samman i fackfö-reningar, och vi har slutit kollektivavtal som ger lik-formiga spelregler, vilket är väldigt bra ur konkur-renssynpunkt och för att skapa en jämlik situation ivårt land.Det jag har tagit upp här är inte klasskampsretorik.Det lönar sig nog inte vare sig med ellermed i kammaren. Vad jag har tagit uppär behovet av att reformera den svenska arbetsrättenför att komma i paritet med den utveckling som fak-tiskt äger rum i arbetslivet. Det handlar om interna-tionalisering, det handlar om nya kontraktsformer ochdet handlar om en väldig massa saker som jag redanhar diskuterat. När man reformerar arbetsrätten kaninte intresset enbart ligga på företagets möjligheter attgöra vad företaget eller arbetsgivaren vill. Då skallman också, , klara av trygghetsaspekter-na, den rättvisa fördelningen och inte bara tjäna kapi-talets intresse. Men det är vad gör här ikammaren liksom alltid. Jag beklagar det, förSverige har ett mycket stort behov av förnyelse inäringslivet och i arbetslivet, och arbetsrätten är enviktig kugge däri.Anf. 179 () replik:Fru talman! Skillnaden mellan Hans Anderssonoch oss moderater är att vi talar om individer. Vitalar ju om möjlighet till individuella avtal. Ni talarom kollektiv, dvs. om kollektiva avtal, och lämnarindividen helt utanför alla rättigheter. Alla rättigheterskall vara tillägnade kollektivet, medan vi säger atträttigheterna skall vara tilldelade individen. Vi trorockså att individen har möjlighet att sluta bra avtal,för det fungerar ju inte i längden om man har dåligaavtal. Då lämnar man ju arbetsplatsen och söker sigtill en ny arbetsplats . Detta är en väsentligskillnad.Vi kan vara överens om att det finns ett behov avatt reformera arbetsmarknaden och arbetsrätten medtanke på att vi nu har en ny situation med folk somdelvis arbetar hemma och folk som vill arbeta längretid. Men med sätt att resonera finnsju inte den möjligheten, utan alla rättigheter skall varatillägnade kollektivet.Sedan tror jag inte att det enbart är svaga individersom arbetar. Låt mig göra klart att vi säger att indivi-duella avtal kan slutas med en individ. De kan ocksåslutas mellan flera individer som går samman. Skill-naden är att vi inte anser att dessa måste vara med ifacket.Jag fick fortfarande inte svar på min fråga. AnserHans Andersson att det är rätt att det går att utlysablockad mot företag där de anställda inte är med ifacket? Det är också en intressant upplysning vadgäller individens frihet kontra kollektivet.Anf. 180 HANS () replik:Fru talman! Det är av yttersta vikt att upprätthållarespekten för kollektivavtal, och de åtgärder somvidtas till förmån för dessa är faktiskt fördelaktiga försvenskt näringsliv och för konkurrensneutralitet.Vad jag försökte säga till är att jagvill skydda individen, och individen skyddas i kraft avlagar och avtal som ger individen rättigheter. Vad jagtalar om är vårt behov av att skapa en ny arbetsrätt.Den vilar på att vi får en ny form av arbetsliv.Det är slut med den gamla tayloristiska fordistiskaindustriepoken. Vi går till mycket stor del mot ettsamhälle med andra typer av anställningskontrakt. Dågäller det att återerövra de grundläggande rättighetersom tjänar trygghet och inflytande för individen, somgör att jag inte blir rättslöst utlämnad till marknads-krafterna. Vilken rätt har jag i ett tillstånd av massar-betslöshet att hävda mitt löneintresse, mitt intresse avarbetsmiljö, när arbetsgivaren kan välja och vraka? Vihar sett alltför många exempel på hur det går. Det ärinte bra för näringslivet, för konkurrensförhållanden,för produktivitetsutveckling.För trygghet och inflytande i en ny ekonomi därdet s.k. humankapitalet verkligen spelar roll - för attvara tidsenlig - skall man ha ett starkt inflytande.Demokratin skall verkligen göra sitt insteg även iarbetslivet. Då är lösningar, som jag serdet, inte bara sekelgamla utan riktigt unkna och geringenting för individen som söker trygghet och infly-tande. Detta får han som en jämlik partner i arbetsli-vet tillsammans med sina arbetskamrater.Anf. 181 ():Fru talman! Den svenska arbetsmarknaden är enav världens mest reglerade. Den är också ett av deområden där i jämförelse med andra länderhalkar efter vad gäller internationell konkurrenskraft.I när det för att länder skall vara konkurrens-kraftiga krävs att det finns flexibilitet i arbetstider, ianställningsförhållanden och rörlighet mellan arbetenär detta förödande. Den nuvarande arbetsrätten kostarSverige jobb och företag, inte minst genom att verk-samheten görs krånglig för småföretagare. Det är i allsynnerhet för dessa det gäller.De kan inte avsätta särskilda resurser för att hante-ra arbetsrättsliga frågor. De små företagen är ocksåmer beroende än storföretagen av att alla medarbetareverkligen fungerar i sina roller. Deras framtid kanvara beroende av detta.Alla onödiga regleringar som hindrar växtkraften inäringslivet måste avskaffas för att arbetslösheten påallvar skall kunna minskas. Arbetsmarknaden är påflera sätt i obalans . Framför allt kläms småföre-tagen åt av regler som anpassats efter de stora kollek-tiven i industrisamhällets förutsättningar.Men arbetsmarknaden styrs inte av andra grund-läggande förutsättningar än övriga marknader. Görman en resurs dyr eller svåråtkomlig genom omfat-tande regleringar, så kommer efterfrågan på dennaresurs att minska. Det ger arbetslöshet. Tyvärr inserinte regeringen det här, eller också förmår man inte attutmana facket, som har andra intressen. Det är be-klagligt - inte minst för de arbetslösa.Företag som av olika skäl inte vill teckna kollekti-vavtal eller hängavtal, kan av facket försättas i block-ad. Men tecknande av avtal skall bygga på en dubbelfrivillighet; att båda parter är villiga att accepteraavtalet. Facket skall inte ha rätten att tvinga företrä-desvis små företag att skriva under avtal som manbedömer står i strid med företagets intressen. Blocka-drätten har förändrats tidigare, under den borgerligaregeringen, och återställts av Socialdemokraterna.Men blockadrätten är en ensidig stridsåtgärd som gerfacket en orimligt stor makt vid förhandlingar medsmåföretag.Företagarna har givit exempel på hur en ensamfö-retagare kan hotas med att försättas i blockad om hansaknar kollektivavtal.