prot · GL0965 · 1998-02-11 00:00:00 — Till slut vill även jag betona vikten avatt västsaharierna nu får ett rejält stöd inför den vän-tande folkomröstningen . Vi är mångacenterpartister som helhjärtatägnat oss åt att stödja och hjälpa västsaharierna ideras kamp för att få bestämma över sin egen framtid.Nu är ett val planerat, vilket är mycket glädjande. Detär också positivt att man i regeringen stöder fredspro-cessen med civilpoliser, undersöker möjligheter tillinsatser på minröjningsområdet och är beredd attbidra med valövervakare.Men enligt min uppfattning behövs ytterligare in-satser. Polisario behöver stöd i sitt förberedelsearbeteinför valet. Det gäller att västsaharier kan återvändaoch delta i förberedelsearbetet och i valet. Derasresurser är oerhört små jämfört med resur-ser i det här valet. har alla möjligheter redani dag att via TV, radio och övriga massmedier infor-mera, påverka, utlova löften och ge resurser för att devalberättigade skall rösta för att skallinlemmas med . Västsaharierna har ju nästaninga sådana resurser alls. hoppas de på att kunnastarta radiosändningar från . Jag hoppasatt vi kan hjälpa till och stödja dem i det arbetet.Självklart är tiden som valobservatörerna får väl-digt kort. De skall tillträda före valet. Jagmenar att det är alldeles och att Sverigemåste arbeta för att förlänga och för attvalobservatörerna får stanna efter valet. Jag hoppasatt regeringen agerar för att utöka tiden.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag instämmer i den beskrivning somIngbritt Irhammar gav av den svåra situation sområder i för framför allt kvinnor och barnmen även för män. Vi skall självfallet fördöma detta.Vi skall inte erkänna den regim som har tagit maktenmed våld och som så klart bryter mot mänskliga rät-tigheter på alla plan.Däremot är jag inte alldeles säker på att en bojkottleder precis dit vi vill. Mitt råd är i stället att vi skallstödja de enskilda organisationer som verkar i landet,främst , i deras hjäl-parbete för att upprätthålla den utbildning av ungaflickor och även pojkar som vi bidrar till. Detta är ettsätt att upplysa unga människor, den kommande gene-rationen, om att man känner solidaritet med dem somlider.Anf. 25 () re-plik:Fru talman! Till vill jag säga att jagtycker att det är vi skall bojkotta. Detär möjligt att nå fram med stöd till utbildning för bådeflickor och pojkar. Jag tycker att vi skall fortsätta detarbetet. Men när flickor bojkottas och inte får gå tillskolan skall vi tydligt markera avståndstagande till ensådan inställning från regimens sida. Det är min upp-fattning.Anf. 26 () replik:Fru talman! Jag är glad över inlägg. Det är självklart att vi inte kan accepteratalibanerna, men det är bra att vi är överens om att viskall fortsätta att verka inom Afghanistan.Anf. 27 ():Fru talman! "Det finns inga bevis för att regering-en i ligger bakom eller initierar våldsdåden. "Orden är biträdande utrikesminister uttalades när gavs till , chefredaktör för enalgerisk veckotidning som inte längre får ges ut. Ivälgörande kontrast till förklarade : "Om man inte fördömer både terrorismen ochden statsstyrda terrorismen så blir det i praktiken ettstöd till regimen. "är varken okunnig eller aningslös.Det var ingen olyckshändelse. Syftet är att dra dimri-dåerna allt tätare kring de ohyggliga massakrer somsedan statskuppen krävt kanske100 000 människors liv i . Det skall urskuldaEU:s totala handlingsförlamning inför regimen i Algeroch den forna kolonialmaktens ovilja att låta EUhandla i enlighet med de ideal som EU brukar uttalasig för.För ett år sedan invaldes i med ett brett stöd bland FN:s medlemsländer. Detskedde med ett massivt stöd från stater i tredje värl-den, för att man där minns det stöd som stora delar avdet svenska samhället gav kam-pen mot apartheid liksom det stöd som gavs underkriget i , för att gick i spetsen för denrika världens bistånd och för att blev en fri-stad för förföljda människor.Vi kunde känna stolthet, även om socialdemokra-tin inte varit precis buskablyg i att framställa det härsom en rent socialdemokratisk politik. Det var t.ex.liberala ministrar i borgerliga regeringar som i slutetav 70-talet till slut baxade upp det svenska biståndettill den enprocentsnivå som sedan regeringarna Carls-son och raserade. - oavsett regering- var ett land som talade när andra var tysta och intekunde tala. talade för de små och förtryckta,för grundläggande principer och folkrätt.Fru talman! 90-talet såg det slut,kommunismens sammanbrott samt nya de-mokratier och såg inte minst de baltiska staternasfrihetsdröm gå i uppfyllelse. Också utanför Europahar demokratin stärkt sin ställning. I Ost- och Sydost-asien har det senaste halvårets kris avslöjat grundläg-gande strukturella brister, inte minst på det demokra-tiska området, i stater som gärna hänvisat till s.k.asiatiska värden för att ursäkta kvardröjande auktori-tära styrformer.Det är ingen tillfällighet att den mest genuina ochlovande demokratin i regionen - - är den av"de nya tigrarna" som klarat sig ojämförligt mesthelskinnat igenom krisen. Men EU-staterna ger ge-nom sin förlegade ett-Kina-politik envåldshärskarna iBeijing rätten att tala för kineserna också på -i rent handelspolitiskt intresse.Under 90-talet tystnade också röst i utri-kespolitiken. För dem som tidigt och mest entusias-tiskt förespråkade att skulle ta en fullvärdigplats i det europeiska samarbetets kör var det möjlig-heten att tillsammans med demokratier ochmed än större kraft kunna driva principerna om fred,frihet, demokrati och respekt för mänskliga fri- ochrättigheter som lockade.I stället har vår röst tystnat. Vi hukar bakom EU:sretorik men faktiska handlingsförlamning - ofta enföljd av intressemotsättningar eller rent av postkolo-niala särintressen hos vissa EU-stater. Och svensksocialdemokratis fascination inför bokstavskombina-tioner som kränger vapen tycks lika stor som denretoriska våndan inför dem som står för demokratier-nas solidariska försvar.Medlemskapsförhandlingarna med EU förklararsäkert oförmåga att tala ut om det fruktans-värda folkmordet i Bosnien, men det kan aldrig varanågon ursäkt. Motsättningarna mellan ,och fick att huka inför detsom uttalades vid portar: Aldrig mer! Mentystnaden upphörde inte med vårt inträde i EU. Närden ende svenske politikern av internationellt formatfick EU:s uppdrag i Bosnien var det ett välkommetalibi för regeringens fortsatta hukande bakom EU:sminsta gemensamma nämnare.Under hela kriget i Bosnien har det legat i såväl delokala krigsherrarnas som de europeiska regeringar-nas intresse att framställa skeendet som så barbarisktoch så obegripligt att det ursäktar den internationellapassiviteten - för att inte europeiska staters egnasärintressen skall hindras av en gemensam EU-hållning till försvar för folkrätt och internationellaprinciper.På samma sätt som i Bosnien framställdes de upp-repade massakrerna och folkmorden i , Bu-rundi och det nya som bestialiska och obe-gripliga stammotsättningar - något som omvärldeninte kunde göra något åt eller ens hade med att göra.Men precis som i det fanns ochfinns starka intressen i forna europeiska kolonialmak-ter också i länderna vid de i Afrika.Nyligen avslöjade den ansedda franska dagstid-ningen hur under president aktivt understödde hutumilisens massakrer såsent som 1994. Upprördheten i och Belgieninför Mobutus fall var vida större än upprördhetenöver de hundratusentals som slaktats i ochBurundi.Och på samma sätt, fru talman, är det också i Al-geriet. Alltsedan självständigheten har landetstyrts i symbios mellan armén och enpartistaten. Detalgeriska samhällets ekonomiska och sociala kollapsunder 80-talet tvingade FLN till reträtt och öppnadeför en demokratisering. När det islamistiska sågut att gå emot en storseger i de första demokratiskaparlamentsvalen slog armén till. Den andra valom-gången ställdes in, presidenten avsattes, generalernatog makten och islamisterna drevs under jorden. Degångna sex åren har präglats av en alltmer eskaleran-de spiral av massakrer på civilbefolkningen.Algeriet styrs av en ekonomisk och politisk no-menklatura med centrum i armén och med starkaekonomiska och historiska band till den forna kolo-nialmakten. I finns starka ekonomiska in-tressen i att den nuvarande makteliten i sitterkvar. Det utgör fortfarande etttrauma i fransk nutidshistoria. Såväl makthavarna iAlger som franska intressen ser gärna att maktkampeni framställs i termer av hotande islamiskfundamentalism, extremism och terrorism, vilket görandra europeiska stater mindre benägna att höja rös-ten.Till detta kommer att så många västeuropeiskapolitiker och regeringar paralyseras av skräckbildernaav en invasion av flyktingar från . Detskrämmer EU:s regeringar vida mer än 100 000 mas-sakrerade algerier. Ett tusental kurdiska flyktingarsom nådde i juldagarna gav de europeiskaregeringarna full panik.Rekordsnabbt enades EU:s regeringar om atttvinga fram skärpt gränskontroll, sanktioner för flyg-bolag, skärpta bestämmelser för ombordstigning påfartyg, ökade insatser för att spåra och straffa männi-skosmugglare och en skärpt viseringspolitik. Sverigesutrikesminister uttalade: "har vi fått en hand-lingsplan precis som vi önskar. Vi har fått en EU-politik som är väldigt nära den svenska. "Jo, det är en politik väl i linje med den flykting-politik som bär vår biträdande utrikesministers sig-num. säger att vi saknar bevis för militä-rens ansvar för våldet i . Vilka bevis krävs?Och mot vem har vi hållbara bevis för terrorism?Skall vi fortsätta att huka bakom EU:s handlingsför-lamning och tystnad? Det som skett i det forna Jugo-slavien, vid de i och i ärinte obegripligt men väl oacceptabelt. Lika oaccepta-bel är tystnaden inför dessa övergrepp.Anf. 28 Utrikesminister ():Fru talman! Jag uppskattar mycket LennartRohdins engagemang i viktiga frågor om mänskligarättigheter, men han kan inte få stå oemotsagd när hanger intryck av att det bara är han som är engagerad.Det hemska som händer i har naturligtvisockså jag som utrikesminister fördömt. Jag har intebara fördömt terroristerna, vilka de än är, utan ocksåsagt att regeringen har en skyldighet att skydda sinbefolkning. Det sker inte , och därmed har viuttalat kritik mot den algeriska regeringen.Jag har sagt att rättssamhället borde återupprättas iAlgeriet, så att man faktiskt lagför terroristerna. Jagmenar att det vore naturligt att ett land som är så ut-satt för terrorism skall ta hjälp av omvärldens enga-gemang och släppa in FN-rapportörer och andra somvill vara med om att underlätta hanteringen av situa-tionen. När de är så återhållsamma som de är ifrånalgerisk sida vad gäller det internationella engage-manget i de här frågorna så är det minsta de kan göraatt ordna en kraftsamling mot våldet i Algeriet.Anf. 29 () replik:Fru talman! Uppenbarligen har det diplomatiskaspråket från den och omvärldeninte hindrat att våldsspiralen trappats upp. De frågorjag ställer gäller inte bara vad vi allmänt tycker omvåld. De frågor som måste besvaras är: Fördömerregeringen statskuppen ? Fördömerregeringen annuleringen av de första demokratiskavalen 1992?Vilka signaler tror utrikesministern att omvärldenstystnad gav till dem som röstade på FIS när de förstademokratiska valen annulerades? Vilka signaler gavomvärldens tystnad makthavarna i när de annu-lerade de första demokratiska valen? Anser regering-en att den algeriska regimen har ett huvudansvar alltmer fruktansvärda massakrer på civilbe-folkningen?Anf. 30 Utrikesminister ():Fru talman! När går tillbaka tillmilitärkuppen och annuleringen av valen och frågarvad denna regering tycker tror jag att han har närmaretill en annan regering, nämligen den borgerliga rege-ring som då satt vid makten och som borde ha reage-rat vid det tillfället.Det är förvisso så att massakrerna fortsätter. Menman kan inte säga på det viset, , att defortsätter trots att vi gör uttalanden i . Tänkom det vore så enkelt att förändra världen att ett utta-lande från en svensk utrikesminister skulle sätta stoppför all terrorism.Vi fördömer all terrorism varifrån den än kommeroch vilka som än utför den. Men man måste också isammanhanget förstå bakgrunder och gå djupare, ochdet är vad vi försöker att göra.Anf. 31 () replik:Fru talman! Utrikesministern måste vara klar överatt när massakrerna och terrorn fortsätter och eskale-rar visar alla undersökningar och allt som framförtsatt den algeriska regimen varken har förmågan ellerviljan att ingripa och skydda människor. Dessutomvägrar man, när man själv saknar förmågan, att låtaomvärlden med oberoende undersökningar komma tillhjälp för att klargöra vad som har hänt.Utrikesministern efterlyste en manifestation. äger en stor manifestation rum i organi-serad av oppositionen där. Den ställer framför alltkrav på att få ett stopp på den statsstyrda terrorismenoch ett klargörande med internationell hjälp av varansvaret för denna ligger.Anf. 32 ():Fru talman! talade så vackertom kvinnor, och jag tänker fortsätta på det temat. Jagtänker tala om mänskliga rättigheter, och dit hör ock-så respekt för kvinnor runtom i världen.För ett år sedan stod jag här i kammaren och hadenyss kommit hem från . Jag tänker fortsättaatt tala om . Våldshandlingarna har trappatsupp där, och våldet har blivit ännu värre.Mina teman är mänskliga rättigheter ochflyktingpolitik. Tyvärr är sjukskri-ven i en månad och kan därför inte tala om flykting-politik. Annars hade hon talat om det.Jag håller i min hand en rapport som är alldelesfärsk. Den är daterad ochhandlar just om våld mot kvinnor i . SomEva förut sade har jubileumsåret för FN:sförklaring av de mänskliga rättigheterna inletts. Därför vill jag sär-skilt ta upp detta.Jag har valt att koncentrera mig på efter-som det därifrån läcker ut så litet information. Mendet som kvinnor där utsätts för kunde lika gärna haskett i Kosova, , eller någon annan-stans där makten innehas av militärer och där diktaturråder.Det andra temat, om flyktingpolitiken, gäller demsom har drabbats av förtryck, våld, tortyr och förföl-jelse och som sökt sin tillflykt till vårt land men somhotas att skickas tillbaka efter fem, sex eller sju år.Fru talman! Den här rapporten kommer från enorganisation som heter ETHRC, East . Författaren är dr i . Den är skrivenför att läggas fram för FN:s kommissionför mänskliga rättigheter. Den är speciellt dediceradtill från , som dog i barnsäng iaugusti 1997. har vittnat om sina väninnor ochsläktingar och hur de har utsatts för våldtäkt, hot ochsextrakasserier - våld utfört av staten iklädd militäruniform mot kvinnor i Östtimor.Rapporten är givetvis inte heltäckande. Hur skulle22 års folkmord och grymma överträdelser mot civil-befolkningen kunna rapporteras på 15 sidor? Den ärett försök att bevisa hur militären använt strukturelltvåld, våld mot kvinnor, för att tysta folket. Man haranvänt sig av söndra och härska för att splittra famil-jers motstånd och så split även mellan kvinnor somutsatts för våldtäkt, blivit local wives, sexslavar ochdem sluppit undan.En del tycker att kvinnor som utnyttjats sålt sig förförmåner i form av konserver och mat. Att de är offeroch satts på bar backe, ofta med ett barn avlat vidvåldtäkten, utan chans att försörja sig och hamnat i enond cirkel är inte lätt att förstå eller acceptera.Våldtäkt, sexuellt förtryck, misshandel, sextrakas-serier och förföljelse, tvångsgifte, local wives, kvin-nor som sexslavar eller comfort women, prostitutionoch familjeplanering genom tvångssterilisering finnsåtergivet i rapporten från denna organisation förmänskliga rättigheter.Den beskriver bara en bråkdel av de verkliga fal-len. De kvinnor som utsatts för övergrepp och våld-täkt vill inte rapportera på grund av skamkänslor, ellerså finns det ingen kanal att förmedla det via. Hurskulle det gå till? I kommer inga organisa-tioner för mänskliga rättigheter in. Journalister är intevälkomna, osv. Själv wallraffade jag mig in som turistoch åkte inte som politiker för att få se med mina egnaögon hur det stod till.De vittnesmål som återges har ofta skett när kvin-norna öppnat sig för präster och nunnor eller när desom asylsökande har kommit till och fåttkontakt med Amnestys advokat. Först då vågar de talaut.Fru talman! undertecknade 1994CEDAW, Convention on Elimination of All forms ofDiscrimination Against Women. speladeockså en framträdande roll inför Beijingkonferensen1995, där man än en gång underströk att CEDAW varavgörande. Ändå är våldtäkt det vanligaste tortyrred-skapet mot östtimoresiska kvinnor. Våldet är inte baraen fråga om sex utan ett vapen för de ockuperandetrupperna för att underkuva den lokala befolkningen.Det är också ett vapen för att förstöra oppositionenskultur och befläcka, smutsa ned, folket.Rapporten beskriver hur militären bevakar små-flickor på väg till skolan, hur militärer följer efter demhem och tar för sig av flickorna. För att undvika mili-tärerna har flickorna börjat klä sig som pojkar. Deklipper håret, går okammade, är smutsiga, ser oaptit-liga ut och går barfota.För att skrämma till tystnad utförs våldtäkter införmake och barn eller på gravida kvinnor.Maria, , försökte dölja sitt ofödda barn undersin t-shirt. Hon var på väg. En soldat togsig in i huset och våldtog henne under hot. Han hadeen pistol. Jag var livrädd, berättade hon gråtande.Isabella, , fick två barn med soldater eftervåldtäkter. Barnen är två respektive gamla.Flickorna har indonesiska namn som ett bittert minneav papporna. berättar att hon är totalt uteläm-nad. Hennes föräldrar är döda. Hon bor med sin yngresyster, och en av hennes bröder är dödad.Odilia berättar: Min nevös fru var en vackerflicka, gravid med sitt första barn och skulle snartföda. Mannen gick till arbetet, och hon var ensamhemma då en soldat bröt sig in i huset och våldtoghenne. Vi blev chockade. I vårt landrespekterar vi en gravid kvinna. Inte ens maken rörhenne när hon är gravid av hänsyn till barnet.Fru talman! Så här fortsätter rapporten med denena hemska historien efter den andra. Flickor 13, våldtas. Makar till motståndsmän hotasoch tvingas bli sexslavar för att inte maken skall dö-das eller för att de inte skall gå på äldsta dottern elleren ännu yngre dotter.Vad har gjort? Våldet har snarare trappatsupp efter det att biskop och JoséRamos Horta fick Nobels fredspris.Sverige har hela detta år i , ock-så som ordförande, haft chansen att lyfta fram Östti-morfrågan. har kunnat agera via EU tillsam-mans med och , som är särskilt enga-gerade för sak. I stället har internationellakrafter lagts på att rädda president ansiktegenom understöd till honom och hans familj för attlösa den ekonomiska krisen i . Borde intepengarna har gått till folkliga organisationer, för fol-kets bästa?Jag vill fråga utrikesministern när regeringen skallagera kraftfullt för att garantera det östtimoresiskafolkets säkerhet genom permanent närvaro av FN iÖsttimor och för att uppfylla kraven på en folkom-röstning om självbestämmande. När skallman lyfta fram frågan om våld mot kvinnor och andrabrott mot de mänskliga rättigheterna i ? Närskall man stödja internationell civil fredsbevakning avenskilda organisationer i och se till så attdessa får fritt tillträde till ?Fru talman! Jag skall göra en travestering av Iväntan på Godot. Min rubrik är: Fly för livet eller Iväntan på vad då.Sveriges regering har satsat påatt upplysa svenska folket om att Förintelsen underandra världskriget verkligen har ägt rum. Att liknandemänskliga grymheter kan hända igen har visat sig iforna , Bosnien m.fl. Det är viktigt att taavstånd från andra nationers inhumanism under histo-risk tid och i vår egen samtid, men än viktigare är detatt inte ignorera inhumanismen då den visar sig på våregen bakgård.Tyvärr påvisar situationen för asylsökande männi-skor från som harvistats i eller längre och som har laga-kraftvunna beslut om avvisning att den svenska rege-ringens humanistiska intresse inte riktigt når in i våregen samtid.Den 16 januari 1998 undertecknades återtagande-avtalet mellan och . återstår att avtalet skall godkännas avFörbundsrepubliken parlament.I finns 1 700 människor från fornaJugoslavien som hotas av avvisning, och därtill 2 000övriga. Jag vill fråga utrikesministern varför Sverigesregering inte utställer en förordning som beviljarasylsökande människor från FörbundsrepublikenJugoslavien, som ofrivilligt har tvingats att väntaoacceptabelt i på att avvisas till för-bundsrepubliken, uppehållstillstånd i Sverige.Anf. 33 ():Fru talman! Genom en målmedveten och aktiv ut-rikes- och säkerhetspolitik försöker vi påverka ut-vecklingen i världen i riktning mot fred, rättvisa,demokrati och respekt för mänskliga rättigheter föross själva och för världen i övrigt.Ibland har vi i olika partier olika upp-fattningar om hur vi skall gå till väga, men nästanaldrig om vad vi vill uppnå.Historiska tillbakablickar har varit mycket vanligai den utrikespolitiska debatten . Kanske har denberömvärda insatsen för att få oss att minnas ochsprida kunskap och information om de ohygglighetersom begicks mot det judiska folket under andravärldskriget varit en inspirationskälla. Det kanske blirnågot slags undermedveten reflex, därför att vi tyckeratt händelseförloppet går väldigt snabbt. Vi behöverkanske titta tillbaka för att se en kontinuitet och förståvad som verkligen hände, för att sedan kunna gå vida-re.Vi har ett årtionde bakom oss som rymmer störreförändringar än vad någon hade kunnat förutspå. Förbara , 1988, var fortfarandedelat. Omfattande strejker hade börjat bryta ut i Po-len. satt fortfarande fängslad påRobben medan apartheidpolitiken slet sönderSydafrika. Det var efter , men det var förebarnkonventionen och kommunismens kollaps i Eu-ropa.År 1988 var det år då det började döut och det blev möjligt att sluta fred i konflikter sompågått i decennier.Efter sex års utdragna förhandlingar underteckna-des avtal om fred i , ochSovjet började sitt återtåg. Med facit i hand kan mankonstatera att det var fel att inte ta med Mujaheddin ifredsförhandlingarna. Ockupationen följdes av ettinbördeskrig som banade väg för talibanernas makt-övertagande och fundamentalistiska terror.Vi vet att landet har drabbats av en fruk-tansvärd jordbävning, men det märkliga är att vi intehar sett några bilder från denna jordbävning. Medier-na har inte förmedlat någonting. Den självvalda iso-lering som regeringen har försatt landet i är sannoliktförödande för hjälpinsatsernas storlek.År 1988 togs också betydelsefulla steg mot fred iCentralamerika. proklame-rades vapenvila mellan och . ,vidare, antogs den fredsplan för somhar nämnts här . skall senare i årförhoppningsvis nå framgångsrika resultat i folkom-röstningen.Den 22 december undertecknades det avtal somnågra månader senare skulle ge frihet. av hårt arbete som FN:s Namibiakom-missarie omkom vår vän och landsman i flygplanssprängningen över Lockerbie när hanvar på väg till undertecknandet av just detta avtal iNew York.Detta och väldigt mycket mer hände 1988. I allade fredsuppgörelser som jag har nämnt var FN aktivt.FN:s fredsbevarande trupper belönades det året medNobels fredspris.Vi kan känna stolthet över att svenska insatsermedverkade till denna utveckling. Det var bl.a. vårtagerande som grundlade det för-troende som visades när vi invaldes i säker-hetsrådet , fru talman, är ingen . Ändå har ge-nomgripande förändringar skett. Det är förändringarsom väsentligt har förändrat förutsättningarna för vårutrikes- och säkerhetspolitik. Mest genomgripande ärnog förändringarna på det säkerhetspolitiska området.Jag menar att vi i , trots den kritik som iblandriktas mot regeringen i denna kammare, på ett kon-struktivt och flexibelt sätt har anpassat vår säkerhets-politik till de nya förutsättningar som råder. Vi kanfortfarande, med samma mål för ögonen, arbeta förfred och säkerhet här hemma och ute i världen.EU-medlemskapet är den största enskilda händelseav betydelse för säkerheten.Fru talman! med avstamp i 1988 årsutrikespolitiska debatt vill jag ta upp två frågor, därnågra avgörande framsteg tyvärr inte kan märkas trotsstora ansträngningar. Flera har också uttryckt sin orooch sina bekymmer över just dessa frågor. Det skallinte hindra mig.