prot · GL0958 · 1998-01-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:58Torsdagen den 29 januariKl. 12.00 - 18.35Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 23 januari.2 § Meddelande om fördröjda svar på interpel-lationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1997/98:135Till riksdagenInterpellation 1997/98:135 av () om IT för regional utveckling.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den10 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att debattdagen den3 februari inte passade för interpellanten.Stockholm den 26 januari 1998Ines UusmannInterpellation 1997/98:137Till riksdagenInterpellation 1997/98:137 av ()om Postens service.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den10 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att debattdagen den3 februari inte passade för interpellanten.Stockholm den 26 januari 1998Ines UusmannInterpellation 1997/98:124Till riksdagenInterpellation 1997/98:124 av den regionala utvecklingen.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:126Till riksdagenInterpellation 1997/98:126 av AB.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:133Till riksdagenInterpellation 1997/98:133 av om turistsatsningen i glesbygd.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:134Till riksdagenInterpellation 1997/98:134 av omregionalpolitiken och den lokala utvecklingskraften.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:136Till riksdagenInterpellation 1997/98:136 av omregional näringspolitik.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:142Till riksdagenInterpellation 1997/98:142 av Per omTelia och Telenor.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 12 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är att någon tidigare lämpligdebattdag inte funnits.Stockholm den 26 januari 1998Anders SundströmEnligt uppdragC H FalleniusExpeditionschefInterpellation 1997/98:140Till riksdagenInterpellation 1997/98:140 av ()om påvens besök på Kuba.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den6 februari 1998.Skälet till dröjsmålet är arbetsanhopning.Stockholm den 27 januari 1998Lena Hjelm-Wallén3 § Svar på interpellation 1997/98:85 om folk-omröstningen i VästsaharaAnf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat vad rege-ringen avser att göra för att understödja en god valö-vervakning under den kommande folkomröstningen iVästsahara, för att stödja kvinnornas möjligheter attutnyttja sina demokratiska rättigheter i samband medfolkomröstningen om framtid, för attekonomiskt understödja de återvändande västsaharis-ka flyktingarnas möjligheter att bosätta sig i sitt hem-land, för att i EU- och FN-sammanhang främja endemokratisk och social utveckling och för att folkom-röstningsresultatet skall respekteras.Herr talman! Samtalen mellan parterna förra åretunder ledning av FN:s generalsekreterares personligerepresentant, , och med stöd av säker-hetsrådet ledde till en uppgörelse som gjorde detmöjligt att återuppta genomförandet av FN:s fredsplanfrån 1988. Vidare kunde säkerhetsrådet förstärka FN-insatsen, som kallas United Nations mission for thereferendum in Western , , och förlängadess mandat. FN:s generalsekreterare presenterade inovember en detaljerad tids- och resursplanför genomförandet av fredsplanen. Enligt tidsplanenskall övergångsperioden inledas och folk-omröstningen hållas den 7 december 1998.Den anser det mycket glädjan-de att parterna kommit överens om att lösa tvisten påfredlig väg och är beredd att stödja fredsprocessen.Sverige deltar nu med tio civilpoliser i den utökadeFN-insatsen. En svensk delegation från försvaret restei mitten på januari till för att undersökaförutsättningarna för en eventuell insats på minröj-ningsområdet.Frågan om svensk hjälp med valövervakningkommer sannolikt att aktualiseras när vi närmar osstiden för folkomröstningen. Enligt FN:s nuvarandeplaner skall i samband med folkomröstning-en förstärkas med 750 valövervakare, som skall varapå plats senast före folkomröstningen. Viförbereder oss för att positivt kunnabesvara en eventuell förfrågan om svenska valöverva-kare.Sverige har i hög grad bidragit med humanitärhjälp till de västsahariska flyktingarna. Denna hjälphar framför allt förmedlats genom tidigare RäddaBarnen och . är en av de störrefinansiärerna av verksamheten för FN:s flykting-kommissarie, , som har ett program för attbistå de västsahariska flyktingarna. UNHCR kommerinom kort att presentera en särskild begäran om fi-nansiering av flyktingarnas repatriering i enlighet medfredsplanen. Från svensk sida avser vi att ge bidragtill detta program. I sammanhanget kan också nämnasatt Europeiska kommissionen ger ett omfattande hu-manitärt stöd till flyktingarna i Västsahara.Jag anser självfallet att alla vuxna kvinnor skallkunna utnyttja sina demokratiska rättigheter i sam-band med folkomröstningen om framtid.Herr talman! Jag har haft tillfälle att i överlägg-ningar med såväl utrikesminister som Poli-sarios representanter till FN under generalförsamling-en diskutera framtid. Den svens-ka regeringen kommer att fortsätta att både i EU- ochFN-sammanhang bevaka att det västsahariska folketsintressen tillvaratas.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill först tacka utrikesministernför det positiva svaret. Det är naturligtvis svårt attfinna en situation där det äntligen har beslutats attfolkomröstningen skall genomföras en bestämd dagvara annat än glädjande, men jag tror att det är viktigtatt inledningsvis rekapitulera några viktiga fakta omsituationen i Västsahara.Det handlar om ett område som har bara hälften avSveriges storlek och som har en mycket utspriddbefolkning. Befolkningen är dessutom väldigt liten,drygt 200 000 personer, som är utspridda dels påflyktingläger i , dels på de ockuperade områ-dena i . Utifrån att detta är den sista kolonii som äntligen kan se fram mot sin själv-ständighet gäller det också en mycket angelägen frå-ga.Västsahara har en lång historia bakom sig. Framtill 1975 var kolonialmakten, och sedan 1975har varit ockuperat av Marocko.Det har tagit att uppfylla FN:s fredsplanfrån 1991. Man kan säga att det är först , genomden nye generalsekretarern och dennesspeciella sändebud , som man har kunnatkomma fram till en lösning. Det är, som utrikesminis-tern konstaterar, mycket glädjande. Vad kan man dågöra från svensk och internationell sida för att se tillatt det blir ett rättvist val, som går korrekt till och somkan respekteras för framtiden?Utrikesministern pekar på några svenska insatser,som jag naturligtvis välkomnar och tycker är bra, menjag vill påpeka några ytterligare saker i samman-hanget.Utrikesministern nämner bl.a. att försvaret harskickat ned en delegation för att ta ställning till min-röjning, men jag undrar naturligtvis vad som hindraratt den sätter i gång . Det är ett angelägetbehov.Jag välkomnar naturligtvis också civilpoliserna,men jag tror att det kan behövas ytterligare civilpoli-ser. Vi vet att har gjort stora an-strängningar för att förhindra att en folkomröstningöver huvud taget skall komma till stånd och för attförsvåra identifieringsprocessen. Detta gör att jag troratt de 750 valobservatörer som utrikesministern näm-ner att skall ha kanske inte är tillräckliga ochatt man väldigt noggrant bör diskutera hur det inter-nationella stödet skall se ut.Utrikesministern säger att man avvaktar en förfrå-gan från parterna och från FN, och jag förstår att manmåste göra det. menar jag utifrån erfarenhe-terna från tidigare val att beredskapen måste varamycket hög. Jag kan som exempel nämna Sydafrikaoch . Framför allt i hade man ettmycket stort antal valobservatörer. bör inseoch redan nu uttala att är en mycket korttid. Erfarenheterna från andra val, som t.ex. i Sydafri-ka, visar att man behöver skicka ut personer som finnspå plats kanske i förväg och som ser tillatt också förberedelserna blir korrekt gjorda.Anf. 3 ():Herr talman och ministern! inter-pellation handlar om val och valövervakning. Menden handlar också om flyktingarnas möjligheter attåtervända till sitt hemland. Hur valets utgång än blir -om blir ett självständigt land, eller omutslaget i valet blir integrering mellan ochVästsahara - behövs ett aktivt stöd för att flyktingarnaskall kunna återvända till sitt hemland så att de intefrån början kommer i underläge eller blir andra klas-sens medborgare.Vad jag nu tänker på är inte så mycket själva valetutan tiden fram till valet. Mina frågor rör vadman kan göra för folk fram tillfolkomröstningen. I ministerns svar står: UNHCRkommer att presentera en särskild begäranom finansiering av flyktingarnas repatriering i enlig-het med fredsplanen. Från svensk sida avser vi att gebidrag till detta program. När och hur startar förbere-delserna för återvändandet? Räknar man med en för-flyttning också om utslaget blir en integrering? Blirområdet avfolkat, eller flyttar också då alla till ?Vi kommer att ge bidrag till detta program, sägerministern. Kan vi ha ett eget program, eller menarman att UNHCR:s program täcker vad vi från svensksida anser nödvändigt? När jag hör orden"förberedelse för återvändande" tänker jag inte barapå de nödvändiga praktiska arrangemangen, utan detfinns ett annat slags förberedelser som också är nöd-vändiga.Vi har i två stödföreningar till ,och jag har talat med en av medlemmarnasom är västsaharier. Jag undrar om inte det är denenda västsaharier som finns i . De allra flestabor i eller i . Han hör till demsom tänker återvända så fort han kan. Han utbildar sigi databranchen, och han kan svenska riktigt bra.Den västsahariska kvinnogrupp som var här hade en önskelista med sig också fördet kommande året före folkomröstningen. Min vänfrån har också funderat i de banorna. Vadhar vi mest nytta av vid ett återvändande, oavsettvalresultatet? Det finns redan många bra lärare, meninte i tillräckligt antal. Det behövs utbildning i sjuk-vård och hälsovård.Han påpekade också det som redan har framgåttav dokument och av ministerns svarom problemet med minor. Det behövs specialutbild-ning för att ta hand om och träna handikappade barn.Minorna har skördat många offer. Jag tycker liksomEva : Sätt i gång redan nu med både min-röjning och utbildningen för handikappade barn.Han tycker också att det skall finnas datautbild-ning. finns det ingenting. Det finns få som kan det.Det behövs också radiostationer, sade han, för att gesamhällsinformation, information om det stundandevalet och motivera till valdeltagande också för de40 000 människor som finns i Västsaharaområdet.Det var precis samma budskap som vi som var därkunde höra i går på seminariet i förstakammarsalen.Seminariet handlade om demokrati och medierna ochhur massmedierna påverkar världens kriser och de-mokratins möjligheter. Det handlar heller inte baraom demokratins möjligheter utan också om förutsätt-ningarna för de västsaharier som finns i det ockupera-de området. De skall få veta hur en folkomröstningskall gå till, och de skall också våga gå och rösta.Anf. 4 Utrikesminister ():Herr talman! Som båda talarna säger i den här de-batten gläds vi verkligen åt att vi nu har kommit såhär långt. Det har tagit mycket . Därför kännerman en otålighet och vill nu att allting skall gå mycketsnabbt. Då skall man ha klart för sig att den fastställdatidsplanen är mycket optimistisk med tanke på hurkomplicerat det är. Men jag tror ändå att alla vill skall hinna ha folkomröstning nu under detta år.Jag hoppas att det skall kunna genomföras.Men det är mycket som skall göras. Det är bi-ståndsinsatser av det slag som här har nämnts i debat-ten för att underbygga en demokratisk utveckling ochmöjliggöra för människor att återvända. Det finnsockså väldigt specifika krav i det här sammanhanget.Det finns ett avtal och en process som är framförhand-lad, och den leds av FN. Man får då vara litet grandförsiktig med att säga att skall göra det enaoch det andra.Jag skulle vilja varna för att länder går in och görsaker och ting därför att det finns olika påtrycknings-grupper i olika länder. är det FN som har ledning-en i processen. Vi skall stödja FN och arbeta via FNmen inte springa ut och göra egna insatser på olikasätt. Återvändandefrågorna är viktiga. Men det ärUNHCR som måste hantera det. Man måste gå ige-nom hela identifikationsprocessen. Vilka är det somskall räknas som västsaharier och ha möjlighet att fådelta i folkomröstningen? Det är en väsentlig sak ihela avtalet. Här kan man inte gå och göra saker vidsidan av.Det är likadant med minröjningen. Den måstehållas samman av någon. Det går inte att olika länderspringer ut och gör småinsatser här. Sedan kan vi medvår kunskap stödja FN i förberedelsearbetet. Vi harockså gjort det nu genom att vara på plats för att sehur minröjningen skall göras. Men man sätter intebara igång och minröjer i ett område. Det måste fak-tiskt vara vissa planer så att det blir fullständigt gjort.Det är likadant med valövervakningen. Vi har go-da förberedelser i avvaktan på att vi får en direktförfrågan. Förberedelserna är inte bara att rent allmäntse efter vilka valövervakare vi har. Här måste manockså ha ganska många som kan kommunicera. Detbästa är om man kan arabiska och i andra hand spans-ka, och det kan hända att även franskkunskaper kananvändas för vissa. Det begränsar gruppen. Man skallvara klar över att det arbete som pågår handlar omatt få fram en helgjuten svensk grupp i det här sam-manhanget. Men vi arbetar aktivt med detta.Anf. 5 ():Herr talman! Självklart är vi överens om att det ärFN som skall leda arbetet och att insatser som försvå-rar arbetet inte skall göras. Men däremot är det väl-digt viktigt, och jag tror att det är fullt möjligt, attSverige oerhört aktivt visar på just vilka insatser vikan göra och vad vi vill bidra med för att skynda påprocessen inom FN.Det kan tyckas att är avlägset.Men erfarenheter från tidigare val är sådana att ävenom det är en liten befolkning som skall göra folkom-röstningen är det mycket komplicerat. Det gäller justidentifieringsprocessen, som utrikesministern pekadepå. Den måste vara grunden och av båda parter upp-fattas som korrekt gjord för att det över huvud tagetskall kunna bli en folkomröstning vars resultat äroomtvistat.Jag menar att vad gäller humanitära insat-ser kan göra betydligt mer. Där kan vi ändå gå ut ochvisa på att i och med att människor skall flytta tillbakamåste ytterligare insatser till jämfört med vad vi hargjort tidigare för humanitära organisationer.Jag vill också peka på frågan om massmedierna,som också var inne på. i går talade man om hur massmediernagår in och blåser upp en konflikt som därmed fårväldigt stort genomslag. Det kan ofta ses som nega-tivt, därför att andra konflikter kommer i skymundan.Det är oerhört väsentligt att också peka på denpositiva roll som massmedierna kan ha. Det handlarom att lyfta fram ett geografiskt område med dessspeciella historia och speciella politiska situation ochför omvärlden visa hur det ser ut, vilka problem, vilkaförhoppningar och vilka möjligheter som finns justhär. Men det gäller också att ge de människor som bori området tillgång till massmedier så att de själva skallkunna ta ställning. Där bör vi genom t.ex. stipendiertill svenska journalister kunna uppmuntra ett sådantpositivt deltagande från massmediernas sida.Sedan har vi den konkreta förfrågan som BodilFrancke nämnde om radiostationer. Man harfrån Polisarios sida haft idéer om en radiostation påKanarieöarna som skulle kunna sända in informationtill . Det är en annan idé som definitivt bördiskuteras.Men jag vill också peka på det långsiktiga arbetet.Val och valövervakning väcker stor uppmärksamhet.Sedan är det avslutat, och förhoppningsvis är detkorrekt genomfört och resultatet oomtvistat. Men vadhänder sedan? Vi har erfarenheter som visar att upp-märksamheten har minskat avsevärt. är ettvarnande exempel, där FN:s insatser för att avrustatrupper på varje sida och fortsätta det långsiktigaarbetet har brustit. Därför är det oerhört väsentligt attse detta som ett långsiktigt arbete. Det upphör inte ioch med att själva omröstningen är genomförd.Jag vill till slut nämna frågan om kvinnors aktivi-tet. Kanske missuppfattade utrikesministern min frå-ga. Att kvinnor skall få delta i valet utgår vi alla ifrån.Vad jag menar är att vi måste ta till vara kvinnorsresurser. av ockupation och tiden i flyk-tingläger har kvinnorna fått ta ett oerhört stort ansvaroch faktiskt organiserat sociala och ekonomiska verk-samheter i lägren på ett föredömligt sätt. Deras erfa-renhet och kunskap måste tas till vara i förberedelsenför folkomröstningen och också efter denna. Jag troratt vi i kan bidra med våra speciella kunska-per och kontakter med människor i området.Anf. 6 ():Herr talman! Jag vill understryka det som EvaZetterberg sade om att varken min tanke eller tankenhos de västsaharier jag talat med har varit att ingripaeller röra till i FN:s arbete på något sätt. Det är meratänkt som ett komplement. Vi har organ för att kunnagå in från olika håll och t.ex. starta en radiostation.Det är väl det som är mest aktuellt nu för oss som varpå seminariet i går. Det är alltid svårt i de länder däralla inte har råd att köpa tidningar och där det inte ärsäkert att man får flygblad osv. Men många männi-skor har just radio. På den punkten skulle man kunnagöra en insats från svensk sida och möjligtvis från deorganisationer som höll seminariet i går.Jag tycker att minröjning skulle kunna kombinerasmed en utbildning för handikappade barn. Det lär varadåligt med det, och det är inte många som har kun-skaper på det området.Anf. 7 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tror att vi är överens om det allramesta. Jag missförstod nog inte , ävenom jag kanske uttryckte mig litet klumpigt om kvin-nornas möjlighet att delta. Det är självklart att de skallgöra det. Jag håller också med om attdet verkligen finns resurser hos dessa självständigakvinnor som har skött så mycket . Detfinns resurser när de nu återvänder. Självfallet skall vii svenskt bistånd se till att det byggs vidare på detta.Vi skall också försöka få det uppmärksammat i EU:soch FN:s bistånd.Det som sägs om medierna är intressant. Det är enintressant del historiskt och när det gäller attbeskriva hur en sådan förändring går till. Det är ocksåav intresse att visa FN:s roll i ett sådant här samman-hang. Då handlar det mer om information till oss, tillomvärlden. En annan aspekt är hur man ger informa-tion till alla som skall delta i valet. Det är frågor somkommer att uppmärksammas särskilt på ett sådant sättatt informationen blir allsidig.Som någon av debattörerna var inne på handlardet nu om att ordna en folkomröstning, och det är gottoch väl så långt. Men det kommer därefterockså. Hur resultatet än blir måste båda parter delsacceptera folkomröstningsresultatet, dels skapa engod verklighet utifrån detta. Det kommer att krävaminst lika mycket av parterna som det har krävtsinnan man kom fram till det här avtalet och dennaprocess. Det är väldigt viktigt att vi då inte upphörmed vårt stöd till det västsahariska folket. Det kom-mer att behövas också efter folkomröstningen.Anf. 8 ():Herr talman! Jag tackar för det sista utrikesminis-tern sade, om det fortsatta stödet. Det är oerhört vä-sentligt att vi ser det som en fortsatt process och attden inte avstannar . Den bör istället förhoppningsvis bli inledningen till ett själv-ständigt Västsahara.Avslutningsvis vill jag återge vad en grupp väst-sahariska kvinnor sade under sitt besök i . Devar inbjudna av mer än 30 olika svenska organisatio-ner, framför allt svenska kvinnoorganisationer ochpolitiska partier. De uppmanade oss enträget att geallt stöd vi kunde under processen, i första hand framtill när identifieringen skall vara avklaradoch skall ha gått rätt till, men också framöver införsjälva folkomröstningen.De underströk intresset av att ha svenska folkrö-relser med. Vi har FN:s roll och de officiella valöver-vakare, men sedan bör vi möjliggöra för svenskafolkrörelser att tillsammans med de västsahariskakvinnorna och männen se till att förberedelsearbetetför väljarna blir så bra som möjligt. Vi bör ocksåanvända det arbetet som en förberedelse inför demo-krati och självständighet och inte bara som ett medelatt rent tekniskt kunna genomföra folkomröstningen.Jag hoppas att regeringen visar fortsatt starkt in-tresse för frågan, att man inte bara avvaktar begäranfrån FN utan också lägger fram förslag till hur Sverigepå ett aktivt sätt skall kunna stödja hela processen försjälvständighet i Västsahara.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1997/98:92 om Sveri-ges arbete mot rekryteringen av barnsoldaterAnf. 9 Utrikesminister ():Herr talman! har i sin interpel-lation om arbete mot rekrytering av barnsol-dater frågat mig om regeringen avser att driva barn-soldatfrågan inför mötet med den arbetsgrupp somskall utarbeta ett tilläggsprotokoll till barnkonventio-nen om barn i väpnade konflikter. Mötet som ägerrum i förväntaskomma att hållas under svenskt ordförandeskap.Gustaf von har vidare frågat mig vilkalångsiktiga planer regeringen har för att motverkabruket av barnsoldater.Herr talman! Den fäster denstörsta vikt vid frågan om barnsoldater. Vi har ocksåunder aktivt deltagit i det arbete som pågårinom FN och på andra håll för att stärka barnets rät-tigheter, i synnerhet i samband med väpnade konflik-ter.Sverige tog initiativ till det tilläggsprotokoll ombl.a. höjd åldersgräns som bereds inämnda arbetsgrupp om barn i väpnade konflikter.Det skedde med stöd av ett förslag från FN:s kommit-té för barnets rättigheter och mot bakgrund av attingen enighet gick att nå om ett starkt konventions-skydd för barn i väpnade konflikter när förhandling-arna hölls om konventionen om barnets rättigheter.Sverige gav stöd till den av leddaFN-studien om barn i väpnade konflikter, och vi harmedverkat till att de humanitära FN-organen har på-börjat en diskussion om hur förslagen i studien skallintegreras i berörda FN-program. Vi har inlett endiskussion med generalsekreterarens nytillträddesärskilde representant för barn i väpnade konflikter,Olara Otunnu, som besökte , omolika sätt att stödja hans arbete.Under flera år har haft en pådrivande ochtidvis samordnande roll vad gäller uppföljningen avbarnets rättigheter när dessa frågor behandlats ikommissionen för de mänskliga rättigheterna och iFN:s generalförsamling. har vilyckats smälta samman de olika aktuella barnfrågornai en samlad resolution. Detta har bidragit till en ökadsamsyn inom världssamfundet rörande barnfrågor.Den senaste resolutionen om barnets rättigheter igeneralförsamlingen, som samordnades av EU, sam-lade 118 medförslagsställare och antogs utan omröst-ning. För svensk del måste det betecknas som enframgång att vi fick samtliga medförslagsställare attförsvara en text i vilken man motsätter sig användningav barnsoldater, och det utan att referera till gällandenorm som lägsta åldersgräns.I det aktuella arbetet med ett tilläggsprotokoll harSverige som mål att nå ett förbud mot att barn, dvs.personer , deltar i väpnade konflik-ter vare sig det gäller internationella krig eller internastridigheter.