prot · GL0985 · 1998-03-24 00:00:00 — Vad betyder det? Vilkaövriga åtgärder måste man vidta?Andelen studenter med handikapp har ökat, menhar andelen ökat i förhållande till den enorma studen-tökning som har skett? Eller är det fortfarande så som handikappad student inte vågar fortsätta tillhögskolan?Hur ser hjälpmedelssituationen ut? Det är oerhörtmånga aktörer på området. , TPB, ,varje högskola, det gemensamma anslaget på och är några av aktörerna.Kanske det borde vara en aktör som hade ett totaltansvar.Är medkostnadsansvaret rätt fördelat? Är det såatt skall avsättas vid behov? Skall man kanskekunna se det som en solidarisk uppgift för samtligahögskolor eller för fler departement än bara Utbild-ningsdepartementet?Hur ser arbetsmarknaden ut för handikappade medutbildning och utan högre utbildning? Kan man via ensådan undersökning motivera ännu fler att ansöka tillhögskoleutbildning?Vad betyder IT-utvecklingen för funktionshandi-kappade?Det var några av de frågor som jag hoppades attCarl skulle vilja ge mig svar på, utöver de frå-gor som jag har fått besvarade.Anf. 33 ():Fru talman! Det är en väldigt viktig fråga att skolaoch utbildning är tillgängligt för alla människor, ävenför dem med funktionsnedsättningar och särskilt, somvi talar om, vid högskolor och universitet. Detgäller ju både lokaler och kringservice. Här finns detväldigt många områden att peka på. harpekat på en del.När man bygger nya högskolor och universitet ärdet väldigt viktigt att man redan vid planeringen harmed att de skall vara handikappanpassade. Jag skulleegentligen inte vilja använda ordet handikappanpas-sade. De skall vara sådana att de är i full funktion föralla människor. Ofta är det de funktionshindrade somanpassar sig mer till lokalerna än tvärtom.Här i har man gjort en hel del handi-kappanpassning, men den är långt ifrån bra. Det mär-ker man när man försöker att ta in en tvillingbarnvagneller en rullstol som är ungefär lika bred.Vid marklokalisering, i allt som finns kring enhögskola, behöver det redan från början vara tänkt attmänniskor med handikapp skall kunna vistas där.Det är viktigt att man med lokalerna lyfter enmänniska, att man åstadkommer en miljö som är full-värdig för en människa. Jag tycker att man på detsättet lyfter en människas värde. Man skall inte behö-va känna sig mer handikappad än vad man är. Jagtycker tvärtom att en miljö som är väl utformad fak-tiskt kan göra att en handikappad kan känna sig mind-re handikappad. Detta gäller först och främst de funk-tionshandikappade. Men det är väldigt viktigt att lyftafram att det också är en fråga om människovärde.Sedan har vi alla dem som har osynliga handi-kapp. För dem finns det väldigt mycket att göra.Margitta nämnde att människor med psykiska besvärofta behöver hjälp. Det är ofta studenter som behöverlängre tid på sig för sin utbildning och som kan behö-va extra stöd.Går man till botten med plane-ring och placering när man anlägger nya högskolor?Får alla, även de som har osynliga handikapp som interäknas som handikapp, den hjälp de behöver? Kanutbildningsministern se att det finns fler behov sommåste angripas?Anf. 34 Utbildningsminister ():Fru talman! ställde en lång radolika frågor. Jag tror inte att jag kan besvara alla.Flera av dem är naturligtvis mycket viktiga.Jag vill gärna säga att jag , faktiskt av en till-fällighet, har haft en uppvaktning av Handikappför-bundens samarbetsorgan, som just har tagit upp de härfrågorna i alla olika aspekter och även överlämnat enskrivelse till departementet. Den behandlar tillgäng-lighet för funktionshindrade på olika sätt. Den be-handlar lärarutbildning, folkbildning, studiestöd ochett antal andra frågor som vi har haft en diskussionom.En del av frågorna ligger ju på högskolan och uni-versiteten att själva sköta. Jag vill ogärna, även närdet gäller så här viktiga frågor, att man från regering-ens sida alltför mycket går in och detaljbestämmer,utan jag utgår från att högskolorna härvidlag har denkonstruktiva inställningen att de skall försöka lösaproblemen. Att de förvisso också har den skyldighe-ten framgår av förordningar, lag och regleringsbrev.Det är mycket möjligt, som jag också antydde imitt svar, att det behövs större resurser för detta. Mendet måste också betraktas såsom en del av högskolansutbildningsansvar, så att man inte uteslutande, så fortman skall göra någonting som underlättar för funk-tionshindrade studerande, skall ha extra betalt fördetta. Det skall finnas en buffert, och den behövervara större än vad den är.Ett antal av de frågor som ställdeär så viktiga att de kräver en mer samlad bedömning.Jag vill gärna upprepa det som jag sade till Handi-kappförbundens samarbetsorgan, att vi, med ledningav bl.a. denna skrivelse och andra dokument i sam-manhanget, i budgetpropositionen kommer att ge enredovisning av de åtgärder som har vidtagits och avvad som bör genomföras för att ytterligare underlättaför funktionshindrade studerande att bedriva sinastudier. I samband med detta tror jag att en hel del avde frågor som här har rest ocksåkommer att få ett tillfredsställande svar.Jag vill naturligtvis också peka på IT och dessmöjligheter i många avseenden. Det finns ju ocksåmed i den utbyggnad av distansutbildning som vi villgenomföra. Men återigen: Vi vill ha ett samhälle därfunktionshindrade studerande så långt som möjligtskall befinna sig i samma situation som andra stude-rande. De skall inte behöva bli hänvisade till di-stansutbildning på grund av att högskolorna inte harförberett tillräckligt för deras närvaro.Jag vill ändå säga att det görs mycket på högsko-lorna. Det är självklart att det är lättare att vidta åt-gärder för rörelsehindrade studerande i nya högskolorsom byggs än i gamla hus. , som harstor kunskap om bl.a. universitet i , vet ju atthusen har en ansenlig ålder och att det inte är så allde-les lätt att göra de förändringar som i och för sig voremotiverade.Processen när det specifikt gäller lokalfrågan blirbättre och bättre. Men det är klart att det fortfarandefinns problem. Allt kan inte ske på en gång.Jag vill också understryka att detta inte bara gällerhögskolan utan även andra skolor som också är inommitt ansvarsområde, så exempelvis folkbildningen ochfolkhögskolan. Folkhögskolan spelar en väldigt viktigroll för en del funktionshindrade studerande som justvid folkhögskolan finner en studietakt och en studie-form som bättre passar deras behov. Det är också enviktig sak i det här sammanhanget, som också harpåpekats av Handikappförbundens samarbetsorgan.Anf. 35 ():Fru talman! Det låter som om vi är på samma kurs.Som jag skrev i min interpellation är lokaler ettproblem. Men det är faktiskt ändå inte, trots , det största problemet - inte ens i . Vihar ju också kunnat läsa i tidningsartiklar att handi-kappade studenter har uttalat att det finns en attityd attde problem som finns skall lösas. Föreläsningar flyt-tar, examineringar flyttas osv. så att lokalerna blirtillgängligare. De som kräver de extra insatserna ärframför allt de med kommunikativa handikapp ochkanske de med psykiska handikapp, mot vilka attity-den kanske inte är lika positiv som till rörelsehindradestudenter. Det är där som jag ser att vi har ett problemsom skall lösas. svarade inte på om man,när man beslutade om den nationellahandlingsplanen för handikappade, hade någon tankepå att de handikappade studenternas möjlighet att läsaoch förbereda sig för ett arbete skulle ingå.Det har visat sig vara svårt när det är så mångaaktörer som hanterar dessa frågor och alla gör olikasaker. Finns det då inte anledning, , att i ensärskild utredning när det gäller högre studier förhandikappade människor se över alla de frågor somjag ställde?Jag har all respekt för den uppvaktning som harvarit, men nog tror jag att alla aktörer borde samlasihop så att högskolorna kan vända sig till ett ställe föratt få råd och stöd. Jag säger inte att någon annanaktör skall ta över ansvaret. Självfallet är det högsko-lornas, men det går inte att som i ha extraut-gifter på en och en halv miljon år ut och år in när allakassor är tömda. Det kan man inte bära ensam. Vi kaninte komma ifrån att det urholkar möjligheten för allastudenter - inte bara de handikappade.Det kan leda till att man i eller på andrahögskoleorter måste säga att det inte går, att man harnått en gräns och att man inte kan mer. Det tycker jagskulle vara ett nederlag för vårt samhälle.Anf. 36 ():Fru talman! Folkhögskolorna är ganska bra pådetta. De tar hand om väldigt många funktionshindra-de och kan ge dem en bra studiegång, men de kan påinget sätt ersätta högskolan. Det finns få högskolekur-ser på folkhögskolorna. Vi kan inte räkna med att deträcker för de funktionshindrade. Högskolorna ochuniversiteten måste vara tillgängliga för dem.Utbildningsministern säger att det måste varasamma situation för de funktionshindrade som förandra studenter. Det tycker jag också. Just därför ärdet så viktigt att lokalerna, som kanske ändå inte ärdet största problemet, blir tillgängliga. De skall intevara tillgängliga med ett nödrop - genom bakvägaroch på andra konstiga sätt - utan naturligt tillgängligaför studenterna.Ansvaret ligger på högskolan, men jag tycker ändåatt det vore roligt att höra utbildningsministern talaom hur det skall kunna lösas. Skall vi hoppas mera påarkitekturprogrammet, dvs. på handlingsplanen förarkitektur, där man kanske litet högtidligare kan läggafast vad som krävs av lokaler som skall stå allmänhe-ten till tjänst? Det är dock offentliga lokaler, och demåste vara tillgängliga för studier. Det gäller inte baraatt man skall kunna ta sig in.Jag vill understryka att handikappade i vissa fallhar en lägre studietakt därför att det är krångligt attleva i den miljön. Då behöver de ett studiestöd somverkligen fungerar. Jag undrar om studiestödet kom-mer att utvecklas så att det blir bra även för den sominte kan hålla samma takt och som inte kan leva påsamma sätt som övriga studerande?Anf. 37 Utbildningsminister ():Fru talman! Om jag besvarar den sista fråganomedelbart kan jag säga att man kan fådispens när det gäller studiemedel med hänvisning tillfunktionshinder. Man kan få studiemedel längre äneljest, och man kan också på övrigt sätt få dispens.Det finns vissa sådana möjligheter.När vi nu ser över studiestödet för framtiden är detsjälvfallet viktigt att det inte bara bibehålls utan kan-ske också utvecklas på olika sätt. Det är en fråga somman naturligtvis får ta på stort allvar.Vi menar att detta med nödvändighet är en frågasom måste lösas av olika aktörer. Jag är inte säker påatt man skulle vinna något på att nu sammankallanågon större utredning. Det kan också försena saker.Jag anser att en hel del av det som vi nu talar omkan åtgärdas av högskolan. Det har delvis redan åt-gärdats, men det är inte tillräckligt. Det är alltså enfråga om resurser i budgetpropositionen, men ocksåom markeringar från statsmakternas sida om vad mananser att högskolorna skall göra ytterligare.Jag anser att åtskilliga av dessa frågor kan hante-ras utan att man gör ytterligare utredningar. De ut-redningar som behövs kan göras under resans gång.Det är självklart att de studerande också ingår somen del i handlingsplanen men de praktiska, faktiskaåtgärderna tror jag bör redovisas i samband med bud-getpropositionen. Det gäller också sådana frågor somsenare kommer att behandlas av regering och riksdag,exempelvis lärarutbildningen. Lärarutbildningsutred-ningen har fått i sina direktiv särskilt angivet betydel-sen av att man observerar behovet av undervisning avelever med skolsvårigheter och särskilda inlärnings-behov och funktionshindrade studerande i störstaallmänhet. Det handlar också om att det finns en för-ståelse för denna typ av problem inte bara bland spe-ciallärare utan bland lärare över huvud taget.Det är klart att det också gäller utbildning av lära-re och andra yrkeskategorier som på ett eller annatsätt sysslar med funktionshindrade studerande, exem-pelvis logopeder. Regeringen har redan angivit att viav en lång rad olika skäl anser att det är nödvändigtatt utvidga logopedutbildningen. Det är en rad olikafrågor som på ett eller annat sätt knyter an till defunktionshindrades situation och särskilt till derasstudiesituation. De frågorna kan väl, anser jag, be-handlas samlat i budgetpropositionen.Anf. 38 ():Fru talman! Universitetens och högskolornas un-derskott är runt 5 miljoner om man räknar bort de0,och de 9 ½ miljoner som universi-tet fördelar till dem som skall göra extra stora insat-ser. har antalet handikappade studenter ochforskarstuderande ökat och resursernamed . Studentantalet har ökat från 324 till 722 ochresurserna från 8,9 miljoner till 9,5 miljoner.Jag skulle bli mycket glad och tacksam om inter-pellationen och vårt samtal här leder till att resursernai budgetpropositionen ökar i förhållande till ökningenav antalet handikappade studenter. Det skulle under-lätta för högskolorna att ta det ansvar som de skall ta.Jag fick inte svar, fru talman, på min fråga om dennationella handlingsplanen för handikappade. Ingår iden planen också detta problem?Anf. 39 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag vill bara kommentera det som sa-des om budgeten. Det är självklart att jag inte i dagkan avge några löften om exakta summor i budgeten.Jag har dock sagt att jag tänker föreslå en ökning avresurserna, men jag vill inte uttala mig om hur storden blir.Jag vill dock understryka en sak. Högskolan måstebetrakta utbildning och undervisning för funktions-hindrade studerande på samma sätt som utbildning förandra studerande. Man får inte betrakta den under-visningen som en så särpräglad specialkategori attanslaget skall ökas proportionellt mot antalet funk-tionshindrade studerande. Man måste se den som endel av det allmänna utbildningsansvaret och därmedockså vara beredd att använda en del av de allmännamedlen till de funktionshindrade studerande. Man kaninte räkna med att man för nya uppgifter av detta slagalltid kan få nya resurser. Det handlar också om attutnyttja de resurser man har på ett effektivt sätt ochgöra prioriteringar, även om det inte alltid är så lätt.Jag tycker att det är viktigt att följa denna princip.Att högskolan har ett samlat ansvar också för defunktionshindrade studerande innebär att de ordinarieresurserna skall kunna utnyttjas för detta, låt vara medett visst tillägg från statsmakterna för att underlättaverksamheten.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1997/98:209 om Ko-sovaAnf. 40 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att ändra praxis och utfärda en förordningför sådana personer från Kosovo i Förbundsrepubli-ken som länge väntat på att återvända dit,alternativt om jag avser göra "positiva uttalanden"som stöd för myndigheterna att ge uppehållstillstånd.Vidare har frågat vad jag avser attgöra för personer från provinsen som kommit tillSverige eller senare, samt om jag avseratt göra "auktoritativa uttalanden" för att ge möjlighet att avvakta med att fattabeslut i ärenden rörande personer från Förbundsre-publiken Jugoslavien.På grund av den nuvarande situationen i Kosovo ochdet förhållandet att återtagandeavtalet med ännu ej trätt i kraft är det förnärvarande inte aktuellt att myndigheterna verkställeravvisningsbeslut dit. Detta sade jag i ett uttalande den5 mars. Det förhållningssättet överensstämmer medden rekommendation som FN:s flyktingkommissarienågra dagar senare, , gjort till regeringarna,att av humanitära skäl inte skicka tillbaka personerfrån Kosovo som fått sina asylansökningar avslagnaförrän situationen i provinsen stabiliserats, som detheter.Återtagandeavtalet som slötmed har ännu ej ratificerats av det jugosla-viska parlamentet. Regeringens bedömning är att detkommer att dröja innan det kan tillämpas. Av princi-piella skäl är det emellertid viktigt att avtalet kanträda i kraft.När det gäller situationen i FörbundsrepublikenJugoslavien och i Kosovo vill jag hänvisa till dendebatt som har ägt rum här i kammaren medutrikesministern. När det gäller den påfrestande situa-tionen för dem som väntat på att återvända, villjag erinra om det svar som jag lämnadepå ytterligare en fråga av (fråga1997/98:346). Jag upplyste då om att lagstiftningenger möjlighet att ta humanitära hänsyn i det enskildafallet. Nya omständigheter har sålunda lett till att nyaansökningar om uppehållstillstånd i ett betydandeantal fall beviljats av , särskilt närbarns bästa berörs. Också i andra fall har uppehålls-tillstånd beviljats bland dem som väntat på attåtervända.Den 19 mars beslutade regeringen om en förord-ning som rör medborgare i som har fått ett beslut om utvisning elleravvisning för så länge sedan att beslutet kommer attpreskriberas före . Dessa personerfår beviljas uppehållstillstånd av humanitära skäl.Bedömningen är att det inte kommer att bli praktisktmöjligt för de svenska myndigheterna att verkställabesluten innan de gått ut. Regeringen vill därför ge-nom förordningen undanröja den pressade situationenför dem som utan egen förskyllan väntat så här långtid på att återvända och påskynda derasintegrering i det svenska samhället.Vad gäller skyddsbehoven för asylsökande frånFörbundsrepubliken bedöms de i varjeenskilt fall utifrån utlänningslagens bestämmelser.Som jag erinrade om i det tidigare nämnda frågesvaretom Kosovo är det en fråga för myndigheterna att nogafölja hur situationen i förändras och ta ställning till vilken bedömningdetta föranleder i varje enskilt ärende.Ragnhild Pohankas interpellation aktualiserarslutligen principerna för myndigheternas och rege-ringens befattning med ansökningar om uppehållstill-stånd. Det är en fråga för myndigheterna att ta ställ-ning i enskilda ärenden. Regeringens påverkan avpraxis skall enligt gällande rätt uteslutande ske genomvägledande beslut i ärenden som överlämnats avmyndigheterna eller genom förordning i de fall därdetta är möjligt. Om vill ha enannan ordning kräver detta en ändring av regerings-formen.Anf. 41 TALMANNEN:Jag vill påminna om att det är det talade ordet somgäller.Anf. 42 ():Fru talman! Det händer så mycket på den härfronten så det är självklart att det kan bli enförändring. Jag vill tacka för det långa svaret, ochnaturligtvis är jag glad för att den förordning som jaghar efterlyst i flera omgångar nu har kommit till stånd.Jag vill ändå ställa en del frågor, för jag har fåttolika svar. I ett svar på fråga 347 säger att han inte har någon möjlighet att initiera enförordning eller komma med ett förslag när det gällerkrigsvägrare från . I ett svar på fråga346 svarar att regeringen intehar några planer på en förordning när det gäller lång-väntande flyktingar från i första hand Förbundsrepub-liken Jugoslavien.Vilket är det som gäller? Har man ingen möjligheteller har man inga planer? Om det står att man intehar några planer så är det kanske så. Men den härförordningen har kommit, och det gläder mig väl-digt mycket. Det vore ju märkligt om de här planernainte fanns vid min förra fråga eftersom förordningeninte orsakats av den ökade oron i Kosova enligt vadPierre sade på en presskonferens i förra veck-an. Då måste nästan de här tankarna ha funnits då.Hur som helst så är jag mycket glad att det harkommit en förordning.Jag skall göra några kommentarer till svaret. Dethar ju hänt att den här oron har ökat sedan jag ställdemin senaste fråga. Det är självklart att frågan då blirlitet otidsenlig. Jag anser, liksom ochutrikesminister , att ett land skallvara skyldigt att ta emot sina medborgare. Det tyckerjag är en självklarhet. Och jag tycker visst att ett så-dant avtal skall finnas. Men litet längre ned i svaretstår det: "Av principiella skäl är det emellertid viktigtatt avtalet kan träda i kraft. "Ja, men vad menar statsrådet med det? Menar hanatt man ändå skall återsända människor bland demsom nu är här och som har väntat ? Jag anserinte att skall ta emot alla från someventuellt skulle kunna komma hit. Det är en orimligtanke. Jag vet att vi med den här förordningen nu hargått före, precis som jag alltid önskat, och visat att dethär kan fungera. har inte gjort det. Jag anserdock att vi har det största ansvaret för dem som harsökt sig till oss. Man skulle förstås kunna önska kunde hjälpa alla, men jag tror att det är orimligt.Sedan vill jag fråga litet om det här pressmedde-landet. Kan man vara riktigt lugn nu? Det står ju ändåi första stycket att de vilkas beslut har hunnits pre-skriberas före får beviljas uppehållstill-stånd. Får de fortfarande sväva i osäkerhet, de somhar varit här ? Då menar jag naturligtvissåvida det inte föreligger synnerliga skäl. Det plockarjag bort. Men får de fortfarande vara osäkra på om dekan stanna? Längre ned står det att inga avvisningarskall ske . Betyder det att långväntarna kanriskera en avvisning längre fram?Det här återtagandeavtalet kanske jag skall åter-komma till i mitt nästa anförande. Det blir så mångafrågor annars.Anf. 43 ():Fru talman! Jag skall uppehålla mig litet grand vidfrågan om återtagandeavtalet utifrån den situationsom råder i Kosovo just nu - och som dessutom harrått . Enligt svaret är det avprincipiella skäl viktigt att avtalet kan träda i kraft.Där finns det väl ingen oenighet. Ett land skall varatvunget att ta emot sina medborgare. Men går man inoch tittar på återtagandeavtalet och villkoren i detta,alltså på innehållet i avtalet, så finns det mycket tydli-ga eftergifter till skulle jag vilja ha några svar från handlar bl.a. om frågan om möjligheterna förderas polis att komma hit och vara med vid ett avvis-ningsbeslut. Är det så avtalet kommer att tolkas, alltsåatt de har den här möjligheten? Det normala är jufaktiskt att det är svenska eskortpersoner som ansva-rar för säkerheten fram till gränsen.Det gäller också frågan om mänskliga rättigheter,som finns med i artikel 2.2. Avtalet skall tillämpasvarvid full respekt skall visas för mänskliga rättighe-ter och för de personers värdighet som skall återsän-das. För mig, som inte håller på med flyktingfrågornaoch den juridiken vanliga fall, ter sig den formule-ringen ganska absurd. Just det här med de mänskligarättigheterna i fråga om kosovoalbaner är ju ingetproblem som har uppstått just . Det har funnitsunder en väldigt . Och om man skulle fåavtalet underskrivet, vilka garantier finns det då förde här kosovoalbanerna att de mänskliga rättigheternaverkligen kommer att respekteras när man sändertillbaka dem?Med tanke på den oro som kosovoalbanerna upp-lever i med osäkerheten och väntan, ochmed tanke på den situation som råder där nere, ter detsig ju för väldigt många som absurt när vi i Sverigesäger: Vi skall ha ett avtal. Vi kommer att genomföraavvisningarna när situationen har lugnat ned sig. Dåutgår man från den explosiva situation som råder . Men det är ju ett grundläggande problem när detgäller mänskliga rättigheter i fråga om kosovoalbaner.Dessutom har man från de flyktingar som man harskickat tillbaka från fått väldigt klara signa-ler om att de mänskliga rättigheterna inte har respek-terats och att de inte har fått ett värdigt mottagande.Tvärtom har det kommit ganska tydliga signaler omatt man inte har kunnat garantera detta för dem somutvisats från , som har ett avtal.Sedan hade jag ytterligare en mer konkret fråganär det gäller avtalet. I artikel 9 talar man om vidaresamarbete. Där står det att de avtalsslutande parternaskall överväga olika former av ömsesidigt samarbetesyftande till att skapa förutsättningar för social ochekonomisk utveckling, och däribland finns aspekternanär det gäller återanpassning. Har man konkret tittatpå vad man skall göra för att detta verkligen skallförverkligas och komma minoriteter till godo - ko-sovoalbaner, romer och en mängd olika grupper? Detframgår inte heller av avtalet. Det har också skapat enoro.Detta var en hel del frågor utifrån avtalet. Jagtycker att det är väldigt viktigt att diskutera. Det ska-par oro bland de människor som finns i i dagoch vet att de riskerar att utvisas när avtalet blir un-dertecknat. Det är viktigt att de får svar på dessa frå-gor om hur regeringen ser på detta.Anf. 44 Statsrådet ():Fru talman!