prot · GM0917 · 1998-11-18 00:00:00 — Bl.a. tillhörde vår partiordförandeAlf tidigt de som var lyhörda och reagerademot de kränkningar som förekom.Lagstiftningsfrågorna aktualiserades speciellt delsunder vad gäller sekretessfrågorna, dels isamband med , då ett antal här-vor upptäcktes och det fördes en allmän diskussionomkring detta.När det visat sig att den dåvaranderegeringen - trots kristdemokratiska ansträngningar -misslyckats med ett åtgärdspaket på området ochModeraterna och i konstitutionsutskottetmotsatt sig användandet av dispens från den s.k.niomånadersregeln, ingick jag tillsammans med dendåvarande socialdemokratiske KU-ordföranden en överenskommelse i fem punkter pådet här området. Fyra av dessa antogs av riksdagenmed stor majoritet.Ett av förslagen var ett grundlagsförslag som av-sågs bli antaget så att det kunde träda i kraft den 1januari 1999. I debatten här kunde jag frånåskådarplats på läktaren notera att detta förslag kriti-serades utan att kritiken bemöttes. har fortsatt med kritiken, men denna var och är fak-tiskt obefogad.Förslaget var inte heltäckande, och detta var käntredan när det antogs. Det var träffsäkert när det gällersådant material som i grundlagens mening är utgivet,men när det gäller t.ex. videogram finns den grundre-geln att det skall ha spritts i tre exemplar eller fler föratt kunna betecknas som utgivet. Här fanns alltsåvissa oklarheter, och det visste vi om.När det grundlagsförslaget med innehavskrimina-lisering antogs 1994 var man alltså inte helt på detklara med rättsläget kring kopiering av sekvenser frånförlagor, s.k. masterband. Den uppgift som då del-gavs härstammade från JK, somhävdade att det inte varit nödvändigt för åklagare attvisa att varje framställning för sig spritts till "mer änett fåtal personer" för att styrka gärningen. JK anför-de att det inte varit möjligt, då, att dra några slutsatserom den nedre gränsen för den nödvändiga bevisning-en av spridning i andra fall. Det var också förklaring-en till den utformning som förslaget fick.Men tog jag upp kritikenmot att då lägga fram ett vilande grundlagsförslag,och jag sade då följande:"Varför lägger KU-majoriteten ett vilande grund-lagsförslag om innehavskriminalisering justnu? Skälet är enkelt. majoritet i sakfråganbehöver manifesteras. Vi lärde oss " - härsyftade jag - "att sym-bolvärden minsann är viktiga i . Man jagtror faktiskt att ett sådant vilande förslag är en viktigpreventiv signal. Insikten om att ett andra beslutkommer kommer att sprida sig. Det är också viktigtatt varje annan regering som kan komma, inte kanbegrava frågan utan måste hantera den. Denna tving-ande omständighet är faktiskt inte oviktig. ", fru talman, ser vi resultatet framför oss. Vikan nu genomföra ett heltäckande förslag.Barnpornografiutredningen har kartlagt det nukända materialet. De olika filmsekvenserna är relativtfå och uppfyller i sig kriterierna för spridning. Mendessa sekvenser återfinns i varje videogram i en unikblandning, såvitt man kunnat se. I lagens mening äralltså sådana videogram inte spridda och faller där-med inte under yttrandefrihetslagstiftningen. I denmeningen skulle det då vilande grundlagsförslaget hahaft en otillräcklig träffsäkerhet. Teoretiskt skulleman kunna tänka sig att, för att öka träffsäkerheten,införa en kompletterande lagstiftning till det då vilan-de förslaget, men praktiskt är det bättre att tillskapaen enhetlig och generell lagstiftning riktad mot barn-pornografi.Och det är för detta som jag som kristdemokratarbetat i t.ex. . Det ärockså denna huvudlinje som kommit till uttryck i detnu vilande förslaget, i kontrast till den linje som blevutredningens majoritet. var förövrigt det enda parti i utredningen som var enigt omdenna heltäckande lösning. Min reservation i utred-ningen var mer långtgående än t.ex. de två socialde-mokratiska reservanternas - men där sprack ju rege-ringspartiets front i två delar. Regeringen gick i sittförslag något snäpp längre, och mot detta kan man havissa principiella synpunkter, men det är faktiskt denkristdemokratiska huvudlinjen som med dagens be-slut nu etableras genom lagstiftningen.Det förvånade mig oerhört att ochvissa delar av här gick in för denlagstiftningsmodell som Barnpornografiutredningensmajoritet anvisat. I min reservation till utredningenhar jag visat på hur tokiga både de praktiska och deprincipiella effekterna skulle ha blivit om man ge-nomfört den modellen. Jag skall inte upprepa demhär, men jag kan inte undgå att notera att , som arbetade parallellt och vars förslag vinu också genomför i och med det här betänkandet,konstaterade att den grundläggande princip somBarnpornografiutredningens majoritet byggde på varbaserad på ett missförstånd. Stencilregeln i tryckfri-hetsförordningen var ju noterar att "den medieform somvideogrammen ur grundlagsskyddssynvinkel börjämföras med inte är stenciler o.d. utan tryckt skrift".Än klarare borde detta ha framgått när majoritet drog in all film i sitt förslag.Men, fru talman, det analoga tänkandet hos majorite-ten fungerade inte.Majoritetslinjen var alltså ett rättspolitiskt haveri.De som stöder ett sådant haveri ifrågasätter förstås dåsin egen rättspolitiska trovärdighet.Fru talman! Det finns emellertid några skönhets-fläckar i det som kommer att antas. Det gäller t.ex.synen på teckningar, där man kan tala om vissa in-konsekvenser. Men framför allt gäller det det s.k.försvarlighetsrekvisitet och huruvida det nu finns ettgenerellt grundlagsstöd för att kriminalisera innehavav s.k. icke utgivna informationsbärare.Jag håller med justitieministern, som kon-staterade att det försvarslighetsrekvisit som det dåsittande KU hade enats om i inte nämn-värt avvek från hennes förslag på området. När för-svarlighet för innehav av barnpornografiska bilderkan åberopas är det ju i 99 fall av 100 - ja, kanske i999 fall av 1 000 - fråga om en publiceringsavsikt,t.ex. i syfte att propagera mot förekomst av barnpor-nografi. Ett tidigare exempel på sådan försvarlighethar t.ex. Rädda Barnens informationsfilm varit.Publiceringsavsikter och deras fullföljande hante-ras dock inte i vanlig lag utan i yttrandegrundlagarna,dvs. tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets-grundlagen, så det är förstås där som försvarlighets-rekvisitet borde ha hört hemma. Ett antal experter påde här frågorna - och de är inte så många i -har också klargjort att det borde ha varit så. Då skulleockså åklagarbedömningen ha gjorts av JK, som i allafall får bedömas ha något högre kompetens i yttrande-frihetsfrågor än en vanlig åklagare. Men denna skön-hetsfläck får väl rättas till i kommande översyner.Fru talman! Ett mer sofistikerat område gäller detsom var oomstritt, nämligen att informa-tionsbärare inte får innehavskriminaliseras utangrundlagsstöd. Reciten i KU:s betänkande1993/94:KU28 fastslog rättsläget på den punkten.Därvidlag var utskottet enigt. Har rättsläget nu för-ändrats så att all information som enligt regerings-formens 2 kap. kan begränsas också kan innehav-skriminaliseras? Det är en s.k. bra fråga.Det är krångliga och mycket abstrakta frågeställ-ningar. Läget är följande. Material som inte reglerasav tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets-grundlagen ligger under de generella reglerna i rege-ringsformens 2 kap., främst under 12 och 13 §§. Meddagens beslut förs t.ex. alla barnpornografiska bilderdit. Men något särskilt stöd för just innehavskrimina-lisering har inte getts för den typen av information.Man kan resonera så här: Eftersom barnpornogra-fiskt material kan innehavskriminaliseras utan särskiltgrundlagsstöd i regeringsformen kanske även andrainformationsbärare som inte betraktas som utgivnaenligt TF:s och kan innehavskriminali-seras utan särskilt grundlagsstöd. Vi kan som exem-pel ta riksdagsledamöternas egna brev.Det är förstås orimligt om man skulle kunna göranågot sådant. Rättsläget på det här området bör bely-sas framöver. Men vi kan inte göra mycket åt detta idagens beslut. Jag varnade för den problematiken imin reservation i barnpornografiutredningen. Vi pe-kade också på detta i vår partimotion . Meningen annan politiker tycks ha tagit någon notis omdet i den delen.Fru talman! I kommittémotioner har vi kristde-mokrater begärt generella översyner både av yttrande-frihetsgrundlagarna och regeringsformen. Förhopp-ningsvis kan man då korrigera dessa frågetecken -försvarligheten och grundlagsstöd för innehavskrimi-nalisering - på ett principiellt riktigt sätt.Fru talman! Huvudlinjen i dagens beslut är dockriktig. Det är ett framsteg för barnens grundlägganderättigheter att vi kan anta denna lagstiftning.Jag ber därför att få yrka bifall till hemställan i KU:sbetänkande i dess helhet.Anf. 26 ():Fru talman! Den debatt som handlar om barnpor-nografifrågan är mycket svår och jobbig. Ämnet är juså vämjeligt. För mig som följt debatten uti-från - jag deltog inte i den första riksdagsbehandling-en - har den tidigare debatten varit lagtekniskt komp-licerad och svår att förstå. Jag vet att jag inte är denenda som tycker det. Vilken lagstiftningsmodell ärden bästa för att bekämpa barnpornografin?Jag har för egen del liksom majoriteten i Folkpar-tiet anslutit mig till regeringens förslag om att barn-pornografibrotten skall flyttas ut ur grundlagen.Övergrepp mot barn kan aldrig accepteras. Det är densjälvklara ståndpunkten för , och jag vet attden också är utgångspunkten för alla oss som deltar idebatten och är politiskt aktiva. Målet är vi alla över-ens om, men den väg som vi tror är bäst varierar.Vi har från sida vid flera tillfällenväckt förslag om insatser som vi vid sidan av en kri-minalisering av innehav av barnpornografi anserönskvärda och effektiva i kampen mot sexuella över-grepp mot barn. Som någon talare här tidigare påpe-kat är barnpornografi kopplat till just sexuella över-grepp mot barn och innebär i sig ett sexuellt över-grepp.Jag vill bara nämna ett par exempel. Vi talar ombetydelsen av att skolhälsovården stärks och att skol-överläkaren vid återinförs. En väl funge-rande skolhälsovård är mycket viktig för att tidigtkunna upptäcka och hjälpa barn som far illa.Jag vill nämna något som en del av er kanske ock-så har uppmärksammat. När man frågar ungdomar:Vilken personal i skolan har ni förtroende för? Vemvågar ni vända er till när ni har problem?, är det enenda grupp som man får ett entydigt positivt svar om,och det är skolsköterskan. Det är till henne man gåroch berättar om alla problem man har, också i famil-jen. Det är skolsköterskan som på ett mycket tidigtstadium kan upptäcka när barn t.ex. utsätts för sexu-ella övergrepp.Vi vill också att ett pedofilkommando skall inrät-tas vid rikskriminalen. Det är jätteviktigt att den per-sonal som utreder och handlägger misstänkta sexual-brott mot barn verkligen kan göra det på ett grannlagaoch känsligt sätt.En europeisk antipedofilpolis behöver inrättas.Det internationella pedofilnätverket måste bekämpasmed kraft. Här har man inom EU en väldigt stor upp-gift.Vi anser likaså att svenskar som ägnar sig åt sexmed barn i andra länder måste kunna straffas enligtsvensk lag.Vi vill också att de seriösa föreningar som arbetarmot barnpornografi och med att stödja offer för sexu-ella och andra övergrepp skall få rimliga arbetsvillkoroch ekonomiskt stöd.Detta är några exempel på de förslag som Folk-partiets åtgärdsprogram består av.Syftet med att flytta ut barnpornografibrotten frångrundlagarna är att göra det möjligt att ingripa motinnehav av barnpornografiska skildringar och ävenmot tidskrifter. Med det förslag som majoriteten läg-ger fram finns nu ett förslag som liknar ett heltäckan-de förbud mot innehav av barnpornografi.Kritiken som riktas mot förslaget - och jag kan seatt det ligger mycket i det - handlar bl.a. om riskenför s.k. smittoeffekter. De skulle kunna innebära attäven andra typer av yttranden lyfts bort ur grundlagenom en kraftig opinion kräver det.Enligt min mening bör det därför tillkomma en nyutredning som går igenom frågan på nytt för att se omdet finns möjlighet att hitta en lösning som ger star-kast möjliga skydd mot spridning av barnpornografisamtidigt som den minimerar de s.k. smittoeffekterna.Det har jag också framfört i ett särskilt yttrande närfrågan behandlades av konstitutionsutskottet.Jag vill också peka på att den viktigaste invänd-ningen som tidigare haft har blivit tillgo-dosedd i lagen. Det har också flera andra talare härtagit upp. Det gäller det s.k. försvarlighetsrekvisitet.Det rekvisitet gör det möjligt för forskare, journalisteroch opinionsbildare att fortsätta sin mycket viktigakamp mot barnpornografin. Därför är vi från Folk-partiets sida mycket nöjda med att försvarlighetsrek-visitet finns med.Den viktiga uppgiften är att bekämpa barnporno-grafi, och den kampen måste fortsätta. Vårt beslut häri dag är bara ett första steg. Debatten och kampen motbarnpornografin måste hållas levande. Vipolitiker måste tillsammans med andra opinionsbilda-re och olika organisationer hålla ett ständigt vakandeöga på denna viktiga fråga.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag ibarnpornografifrågan.Anf. 27 PER ():Fru talman! Äntligen skall vi fatta beslutet som iprincip kriminaliserar all befattning med barnporno-grafiska bilder, även innehav. kan dennasmutsiga hantering inte längre gömma sig bakomtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundla-gen. Frågan är ändå inte lätt. Det inser vi alla.Ett problem under vägen har just varit att få medförsvarlighetsrekvisitet. Det behövs trots allt, ävenom det är mycket kraftigt begränsat, ett visst straffrittområde. , forskning ochopinionsbildning får inte hindras i själva kampen motbarnpornografin genom ett undantagslöst generelltinnehållsförbud.Den föreslagna nya lagtekniska utformningen därsyftet med befattningen är bestämmande för om inne-hav skall anses försvarligt och inte vilken speciellyrkesgrupp som hanterar bilderna förbättrar därförsamtidigt möjligheterna att bekämpa och avslöjabarnpornografin.Detta innebär också att forskare men också jour-nalister, konstnärer, författare och andra opinionsbil-dare alltid måste fråga sig om innehavet och hante-ringen verkligen är något nödvändigt. Syftet bliravgörande.Det viktiga är att vi nu får en så heltäckande lag-stiftning mot, och kriminalisering av, barnpornografisom denna riksdag är mäktig. Framför allt uroffrens, barnens, synpunkt är detta en lagstiftningsom är absolut nödvändig. Barnen befinner sig alltid iberoendeställning. De behöver det starkaste skydd ilagen som vi kan ge. Framtiden får sedan avgöra, frutalman, om denna förändring av lagstiftningen ärtillräcklig och kommer åt de verkliga problemen ellerom de som utnyttjar barn bara hittar nya vägar ochnya former för att fortsätta sin smutsiga verksamhet.Som lagstiftare, som föräldrar och som medmän-niskor måste vi alltid och överallt vara uppmärksam-ma på mänskligt förnedrande och kränkande hand-lingar - speciellt mot barn. Vi måste ta ansvar ochsnabbt ingripa med de demokratiska medel vi har ivårt samhälle - det samhälle, fru talman, som vi hop-pas kan och skall bli barnens och framtidens samhäl-le.Fru talman! Jag vill med de här orden och för-hoppningarna ge bifall till hemställan ibetänkandet.Anf. 28 () replik:Fru talman! Det var några ord som Per sadei början av sitt anförande som jag regerade mot. Hansade att nu kan inte längre barnpornografin gömmasig bakom grundlagarna. Men det är ju precis tvärt-om. Grundlagarna är ju till för det öppna samhälletoch den öppna debatten. Medierna, som är beroendeav grundlagarna när det gäller meddelarskydd, cen-surförbud och liknande, behövs i den öppna debatten.Per talade om, och det gjorde också tidigaretalare, att det nu gäller att vi inte sätter oss ned ochkommer till ro med det beslut vi här så småningomkommer att fatta utan att debatten får leva vidare. Dåhar jag en fråga till Per : Tror Per attdessa års debatt, som vi nu håller på att slutföra, hadekommit till stånd om inte medierna och andra intres-senter hade varit väldigt aktiva när det gäller att in-formera svenska folket om vad som verkligen försig-gick?Anf. 29 PER () replik:Fru talman! Jag tror att har rätt i detsista som hon sade. Vi har haft stor nytta av den of-fentliga debatten och framför allt av journalister ochandra opinionsbildare i den här frågan. Men jag tyck-er att hårdrar frågan. För mig måste alltidbarnen sättas främst, även om olika vuxna med i ochför sig goda avsikter drabbas på det här sättet och fårbegränsa sitt hanteringsutrymme och innehav.Meddelarfriheten är väldigt viktig, men barnen är,, viktigare. Därför måste meddelarskyddeti det sammanhanget stå efter. Barnens rätt till ettokränkt liv måste vara det som lagstiftningen formasefter och formas runt.Anf. 30 () replik:Fru talman! Där är vi alldeles överens, Per Lager.Jag menar också att barnets rätt och skyddet av barnetär det viktigaste. Men som ett medel för att klara avdetta finns just meddelarfriheten. Det är inte två stor-heter som går på tvärs med varandra. Det är två stor-heter som är beroende av varandra precis som attmeddelarskyddet är ett skydd inte bara för barn utanockså för vuxna. Grundlagarna går alltså inte på tvärsmed barnens bästa. Dessa saker hör tvärtom ihop. Sättdem därför inte mot varandra.Min fråga var: Kommer det att bli lika lätt att bil-da opinion för barnens bästa när vi nu flyttar ut detsom vi just talar om från grundlagarna tillbrottsbalken?Anf. 31 PER () replik:Fru talman! Jag utgår från att det kommer att blilika lätt att föra den här debatten och för journalisteroch opinionsbildare att driva de här frågorna. Skulledet visa sig vara på ett annat sätt, skulle det visa sigatt det här drabbar just själva saken, dvs. möjlighetenatt angripa barnpornografin, då är det klart att vimåste se över frågan igen. Men jag tror inte att det ärså. Jag utgår från att det inte är så.Anf. 32 ():Fru talman! Med en komplicerad grundlagsfråga ibagaget reste justitieministern runt undervalrörelsen och trumpetade ut att i ModeraternasSverige blir det tillåtet att inneha barnpornografi.Underförstått: tycker inte att barnporno-grafi är något att bråka om. SSU:arna var inte sämre.Falska moderataffischer spreds på temat: "Gör detmöjligt att inneha barnpornografi". Underförstått:Moderaterna tycker att barnpornografi är en accepta-bel företeelse.Det allvarliga med denna typ av kampanjer är intefrämst det illasinnade budskap man försöker att lura iväljarna utan snarare vilken inverkan kampanjer pådenna nivå kan få för demokratin och för tilltron tillpolitiken i stort. När svartmålningen av meningsmot-ståndarna görs till en huvudpoäng i den politiskadebatten i en principiellt viktig grundlagsfråga, då harpolitiken slagit in på en farlig väg.Regeringens vårdslösa hantering av barnpornogra-fifrågan utgör ett reellt hot mot de framtida demokra-tiska spelreglerna och mot de centrala principer ochbyggstenar som har ansetts som självklara fördet demokratiska samhällsskicket.Tack vare KU:s agerande kan ta ställning till ett förslag som inte är fullt sådåligt som regeringens. För forskningens, opinions-bildningens och nyhetsförmedlingens del innebärKU:s förslag att innehav av barnpornografi även iframtiden kan vara lagligt om syftet med innehavet ärförsvarligt. Detta kan jämföras med regeringens kravpå att innehavet skulle vara uppenbart befogat för attvara lagligt.Onekligen innebär KU:s förslag förbättringar förden journalist som försöker avslöja en barnpornogra-fihärva och som har bildbevis, för den forskare somundersöker barnpornografiska frågor eller för RäddaBarnen, som vill bedriva opinionsarbete mot sexuellaövergrepp mot barn. Även regeringen bör kännaen viss lättnad över att slippa genomföra sitt eget illaunderbyggda förslag.Men även om det förslag som nu har attta ställning till är något bättre, så är ändå påväg att gå alldeles för långt. Jag tänker på regeringensinnovation att helt sonika lyfta bort barnpornogra-fibrottet från tryckfrihetsförordningen. Den lagstif-tande församlingen kan rimligen inte bortse från attregeringen inte har kunnat presentera någraegentliga skäl för att vidta en så drastisk lagstift-ningsåtgärd.Ingen, vare sig justitieministern, hennes statssek-reterare eller annan ansvarig departementstjänsteman,har kunnat svara på frågan om huruvida regeringensmål med utdefinieringen - att minska efterfrågan ochproduktion - över huvud taget kommer att kunnauppnås.När frågan togs upp i samband med KU:s utfråg-ning i ärendet fick vi hålla till godo med statssekrete-rarens förhoppningar om att lagändringen skulle fåeffekt. Mot denna fromma förhoppning måste riksda-gen naturligtvis väga förslagets mycket långtgåendenegativa konsekvenser för den fortsatta demokratiut-vecklingen i Sverige.Med regeringens förslag till utdefiniering upphörtillämpning av tryckfrihetsförordningen när det gällerbarnpornografiska bilder oavsett i vilket sammanhangbilderna påträffas. Detta innebär bl.a. att censurför-budet upphävs och att en polis som får ett anonymttips om att en tidningsredaktion innehar barnporno-grafi blir skyldig att slå till mot redaktionen.Den särskilda ordning som gäller för ingri-panden vid misstanke om tryckfrihetsbrott och somsäger att misstanke om tryckfrihetsbrott skall be-handlas med särskild försiktighet för att den friaupplysningen och samhällsdebatten inte skall in-skränkas mer än nödvändigt är nu bereddatt lämna bakom sig och ersätta med en ordning base-rad på straffprocessuella regler. Redak-tionerna, förlagen och tryckerierna kommer inte läng-re att vara fredade mot polisingripanden och tvångs-medel som husrannsakan. Myndigheter kommer attges rätt att granska artiklar och manuskript före ut-givningen. Allmän åklagare träder i JK:s ställe, ochmålen kommer att handläggas som vanliga brottmål.Anonymitetsskyddet, som är en av byggstenarna itryckfrihetsförordningens konstruktion med ensa-mansvar som utgångspunkt, faller bort. För den en-skilde journalisten innebär detta att han eller hon intelängre kommer att kunna ta emot information och tipsom barnpornografibrott utan att räkna medatt han eller hon kan komma att behöva röja vem somlämnat informationen.Jag tror att vi alla har fantasi nog att föreställa ossvad detta kan få för konsekvenser för informations-flödet till t.ex. tidningsredaktionerna och för nyhets-förmedlingen. Vi är många som är oroliga för attmänniskors benägenhet att tipsa journalister om all-varliga missförhållanden, t.ex. att någon högt uppsattperson på tipsarens arbetsplats skulle ha kopplingartill en barnpornografihärva, kommer att hämmas omjournalisterna kan bli tvingade att lämnaut sin informationskälla till polis och åklagare.Att det är de utsatta barnen som riskerar att drab-bas värst med ett sådant förslag framkom tydligt närden mardrömsliknande uppda-gades i . Övergreppen mot barnen tycksi detta fall ha kunnat pågå länge just därför att det harvarit tyst, med passiva och korrupta myndighetsper-soner som medansvariga. Till saken hör att i principall befattning med pornografiska skildringar av min-deråriga, även innehav, är kriminaliserat i Belgiensedan 1995. En samhällskritisk bevakning hade tidigtkunnat avslöja vad som pågick och kunnat tvingafram ett handlande från berörda myndigheter. Innanvi går till beslut känns det viktigt att erinra kammarenom att inte minst barnen är betjänta av att mediernakan förmedla nyheter om och driva opinion motbarnpornografi.Med regeringens förslag till utdefiniering avbarnpornografi upphävs principen om ensamansvarvid barnpornografibrott. När ansvaret för en tidningsansvarige utgivare bortfaller kan det inte uteslutas attjournalister och andra medverkande vid misstanke ombrott kommer att "skylla på varandra",som docent beskrev det underKU-utfrågningen. Jag undrar om ledamö-ter har tänkt över detta och i sådana fall ändå är be-redda att med öppna ögon stödja ett förslag som i sinförlängning kan resultera i att åklagare får svårt attöver huvud taget få någon dömd för brotten?Vi kan inte tillåta oss att bortse från att den lag-stiftning som skall besluta om ärbehäftad med allvarliga brister som kan få förödandekonsekvenser på mer än ett sätt.