prot · GL0954 · 1998-01-22 00:00:00 — Det är uppenbart att rege-ringen inte ägnar miljöarbetet den omsorg miljöarbe-tet förtjänar. Det här har gjort sig tydligt påmint i fleraolika sammanhang. Vi hade tillfälle här i kammareninnan vi skildes åt att konstatera det näst intillförakt för kammarens och arbete somregeringen visat när det gäller miljöfrågorna genomatt dels förhala , dels presentera den på ettmilt uttryckt märkligt sätt, dels lämna den till riksda-gen så sent att det blev nästan skandalöst ont om tidför att gediget behandla det kanske störstalagstiftningsinstrumentet och natur-ligtvis det största på miljöområdet.Den andra iakttagelsen man kan göra är att närriksdagen begär att få information om EU-förhållanden, hur EU värderar det svenska arbetet,vilka problem och andra aktörer iEU ser i det svenska arbetet vill inte regeringen berät-ta detta för . Regeringen vill inte tala om hurEU bedömer verksamheten på miljöområdet i Sveri-ge.Den tredje frågan, fru talman, är kanske den vikti-gaste. Det är det sätt socialdemokratiska regeringarhar arbetat med stora miljöpolitiska propositioner på.Det summerar på något sätt de gångna regeringsårensarbete. Tanken är väl, får man förmoda, att staka utnågon väg framåt. Det visar att regeringen inte harförstått att miljöarbetet har förändrats, att man nukontinuerligt måste bedriva det offensiva miljöarbetet,att det inte längre går att samla sig till några storaavstamp så där vart tredje, vart fjärde år.Men i det här agerandet har regeringen bitit sigextra mycket i svansen, om fru talman tillåter, genomatt den här gången missa att lägga fram en miljöpoli-tisk proposition i sådan tid att får möjlighetatt ta ställning till den. Det här innebär några merintressanta och några mindre intressanta saker.Den kanske mest intressanta saken är att miljö-balksförslaget, som är kopplat till mål på miljöområ-det, därmed på något sätt faller platt till marken. Må-len skulle nämligen beslutas genom den miljöpolitiskaproposition som regeringen skulle lägga på riksdagensbord.Nu får vi inte möjlighet att ta ställning till den härpropositionen . Frågan är om vi har tidoch lust att vänta . Jag undrar, fru talman,om det inte är dags att nu samlar sig, drarihop de förslag vi tycker är rimliga och riktiga ochfattar ett miljöpolitiskt beslut i den härvåren som kan vägleda oss i det fortsatta miljöarbeteti Sverige.Anf. 314 () replik:Fru talman! Jag reagerade på några saker Daléussade och som jag tycker är förvånande. Först ochfrämst gällde det att inte har lagts fram itid. Balken lades fram , och det finnssträngt taget för att behandla balken. Jagtycker att det är gott om tid jämfört med hur andrafrågor har behandlats. Jämför med de stora proposi-tioner som lades fram och 1991. Då gavs detinte så gott om tid som för . Jag tyckerinte att den kritiken är rättvis.Jag tycker kritiken mot redovisningen från EU ärfelaktig. Det är faktiskt ett internt arbetsmaterial. Detnormala arbetssättet är att få reagera på ett arbetsma-terial innan lämnar över det slutli-ga resultatet av hur man ser på svensk miljöpolitik.Jag tycker att den kritiken är djupt orättvis och felak-tig.Anf. 315 () replik:Fru talman! Det är klart att och jagkan ha olika uppfattningar om hur mycket tid ocharbetsutrymme som riksdag skall få sig till-delat för att klara av det största lagstiftningsarbetet imodern tid.Regeringen har dels kunnat utnyttja den tidsrymdsom gick åt under den förra regeringen, dels nu arbe-tat . Vi kommer i kammaren att få några veck-or, kanske någon månad, för att gemensamt debatteraoch gå igenom materialet. Jag tycker att det är ynke-dom. Det är för litet tid. Det är en annan sak att detfrån parlamentarisk utgångspunkt är rent tekniskt-juridiskt tillåtet.Sedan var det öppenheten mellan regering ochriksdag. Om regeringen väljer att mörka allt där EUhar en uppfattning om , skapar det inte någotförtroendefullt gemensamt agerande från svensk sida.Det gagnar inte det svenska miljöarbetet.Anf. 316 () replik:Fru talman! Om en proposition läggs fram vid års-skiftet och man sedan i praktiken har påsig att hantera detta i utskottet, är det inte fråga omför . Själva utredningsarbetet har självfalletpågått med deltagande av mångaolika parter. Så är det alltid. Det är inte något kons-tigt. Det går alltid att hävda att det behövs mer tid föratt balken är stor - det är den.När ett arbetspapper läggs fram är det rimligt - såbrukar det gå till i EU - att man tittar på och kommen-terar fel i arbetspapperet som sedan sänds tillbaka tillkommissionen. Kommissionen lämnar sedan över denslutliga rapporten.Skall vartenda papper som sänds mellan EU ochregeringen kommenteras skapas en skendebatt. Dethär är ett naturligt förfarande. Jag förstår inte kritikenfrån Daléus.Anf. 317 () replik:Fru talman! förstår inte tankenbakom ett gemensamt agerande gentemot EU. Vi talarinte om huruvida det skall råda någon allmän debatt isamhället kring ett arbetspapper som har nått rege-ringen. Vi talar om huruvida regeringen bör informeradet utskott som vid slutna sammanträden kan diskute-ra och ta del av hur EU ser på . Det utskottetär i det här fallet det som har miljöansvaret i . Är det inte rimligt att det utskottet, om detskall kunna utgöra ett stöd i agerande i EU,får del av hur EU ser på - även i ett arbet-spapper?Sedan var det frågan om och tidsut-dräkt. Vi får väl se hursegt arbetet blir, . Jag tycker ändå attden öppna debatten i , möjligheten för deförtroendevalda att successivt sätta sig in i och disku-tera materialet, hade varit värd mer än någon i realite-ten knapp månad. Jag tycker fortfarande att det ärynkedom.Anf. 318 ():Fru talman! Jag vill börja med att kommenterafrågan om balken.Det är klart att det måste förvåna en och annansom tror att är intresserad av miljöfrågor inte är med i ett så stort och avgörande arbetesom . För är det mycketglädjande att vi nu får en balk som är så pass genom-arbetad att vi med fog kan säga att den kommer att sessom en milstolpe i miljöarbetet på lokal nivå, regionalnivå och riksnivå.Att vara magsur och önska sig en månad till kännslitet fjuttigt i sammanhanget. Låt oss i stället se att nuäntligen kommer balken. Visst har vi gott om tid,. Det finns många stora propositionerdär vi har haft betydligt mindre tid och där det harvarit ett samarbete mellan och Socialdemo-kraterna. Den här frågan kommer vi att ha mycket tidatt diskutera - och har vi till stor del redan gjort.Jag tänker emellertid ta upp en annan fråga, frutalman.Det sker en smygande miljökatastrof i ochi många länder i . Det är egentligen en miljöka-tastrof som är mycket större än den som skedde på60-talet när slog larm i boken har kommit långsamt under de senaste 20 åren.Nu kan vi se vidden av den.I det nummer av Vår fågelvärld som kom i slutetav året, nr 7 1997, finns presenterat dels en svenskstudie av fågelförekomsten i öppna landskap, dels enengelsk sådan. I finns det många mätserier,och det går att tydligt se förändringarna över åren.Jag har försökt att slå larm här ikammaren. Jag tycker att det är oerhört beklämmandeatt de organisationer som lägger ned enormt mycketarbete och tar fram mycket material känner att det ärmer oroande att politiker och andra beslutsfattare inteverkar bry sig om utarmningen.Vad är det som sker? Vi kan se att ett antal fåglarsom var vanliga i öppna landskap försvinner.I är ungefär varannan tofsvipa borta. Varfjärde sånglärka är borta. Var tredje ladusvala ärborta. Det är mycket alarmerande siffror. Vid en nog-grann titt ser man att det är exakt likadant i England.Nästan 90 % av alla pilfinkar är borta i odlingsland-skapet. Fåglar som hämpling är borta.Börjar man fundera på vad detta kan bero på serman att det måste vara något i odlingslandskapet.Tittar man noga efter, fru talman, verkar det vara defåglar som är beroende av insekter, framför allt desom är beroende av insekter när de häckar - ungarnabehöver insekter.Det betyder att på något sätt har vi lyckats slåsönder en näringsväg i odlingslandskapet. Vi kanutläsa det genom att se att fåglarna inte längre finnskvar.Det går att fråga sig om det gör något om det finnseller inte finns fåglar i det svenska odlingslandskapet.Men då måste man bestämma sig för, fru talman, attdet inte gör något om vi förlorar den biologiskamångfalden för kommande generationer. Det göringenting om den kommande generationen aldrig fårhöra lärksång, inte får se tofsvipan över fälten, intevet vad hämpling är för något eller aldrig har hört enbuskspätta. Då får vi säga att det är natur- och kultur-värden som inte behöver sparas för kommande gene-rationer. Då måste vi vara medvetna om att vi tar denställningen.Fru talman! Jag menar att det är dags att bestäm-ma om vi skall ha kvar en biologisk mångfald ellerinte. kan vi se att den försvinner i odlingslandska-pet. Om vi bestämmer oss för att vi skall ha kvar denbiologiska mångfalden, om vi anser att vi skall kunnaöverlämna ett jordbrukslandskap som kan hysa tofs-vipor, sånglärkor och ladusvalor, måste vi funderaöver varför de försvinner och om vi kan vidta åtgär-der. Det är hög tid att vidta åtgärder.Jag har tidigare menat att det minsta man kan be-gära är att regering och riksdag tar frågan på allvaroch säger att detta måste utredas. De ideella organisa-tionerna har gjort så mycket de kan göra. måstemyndigheter ta hand om detta. Vad beror utslagning-en på, att fåglar och insekter försvinner, att närings-vägarna är så totalt rubbade? Naturligtvis finns detskäl, fru talman, framför allt när man kan se en lik-nande utveckling i andra länder.I tiden stämmer detta med de nya, giftigare prepa-raten. Detta stämmer också i tiden med att dikningensker på ett annat sätt, odlingen är intensivare, åkera-realen är större, höskörden sker tidigare. Det finnsmånga skäl. Resultatet är att de fåglar och insektersom finns i det öppna landskapet försvinner.Vi från sida borde se till att det sker enundersökning av vad det hela beror på. Sedan måstedet bli en aktionsplan som talar om hur vi skall beteoss, vilka politiska beslut som behövs för att kommatill rätta med situationen för att få en annan utveck-ling. Eller så måste man som politiker vara så ärlig säger att man inte bryr sig om utvecklingen ochatt den biologiska mångfalden försvinner.Men då skall regeringen inte heller tala så mycketom att det är viktigt med den biologiska mångfalden.Nu står vi i en situation där vi vet att det sker storaförändringar. Jag förväntar mig verkligen att vi kan sekrafttag från regeringens sida, att vi får en undersök-ning där man tar reda på varför de öppna landskapenhåller på att bli tysta landskap, varför sånglärkansdrill håller på att tystna i det svenska odlingslandska-pet, varför tofsvipans välkända svartvita silhuett ochspeciella läte är någonting som vi inte kan upplevalängre och varför ladusvalans kviller inte är en själv-klarhet för kommande generation.Fru talman! Jag förväntar mig aktion från densvenska regeringen.Anf. 319 ():Fru talman! Jag tänker knyta an till två stora kon-ferenser som berört de globala miljö-frågorna.Jag deltog vid uppföljningen av Riomötet ommiljö och utveckling som skedde i form av en extrasession för i New York.Den behandlade flera frågor med globala konsekven-ser, som våra konsumtions- och produktionsmönster,färskvattenfrågan, oceanerna och de ,ökenutbredningen, jord- och skogsbruket, den biolo-giska mångfalden, energifrågan, transportsystemenoch atmosfärfrågorna.Förhandlingsresultatet lämnade en hel del i övrigtatt önska. Det blev inte alls den skjuts åt miljöarbetetsom Riomötet med sin gav. Bland annatlyckades man inte samla sig till en politisk utmaninginför . Behållningen var EU:s uttaladeambition att driva frågorna framåt, t.ex. förslagen 15-procentig reduktion av i-ländernas växthusgaserför och ett effektivare resursut-nyttjande genom faktor-fyra- och faktor-tio-resonemangen.Mot bakgrund av det magra resultatet är detmycket angeläget att och EU är särskilt aktivai uppföljningsarbetet så att det globala miljöarbetetinte går ned i varv.Världshandelsorganisationen måste förmåsatt skärpa sitt miljöarbete. Vidare får inte teknolo-giöverföringen till hindras av en rigid synpå immateriella rättigheter. Östersjöarbetet bör få bliett exempel på ett fungerande och framsynt regionaltAgenda 21-arbete. EU måste vara mycket pådrivandei de uppföljande årliga temamötena i FN-regi, iår om färskvattenfrågan och om oceanernasmiljöproblem. De senare diskuteras för övrigt i ettstort internationellt seminarium i bl.a. miljöparlamen-tarikerorganisationen regi här iRiksdagshuset.Jag deltog också i det tredje partsmötet för kli-matkonventionen i Kyoto i . NewYork-mötet lämnade klimatfrågan egentligen utanstyrning till detta möte. kom så Japansförslag om en 5-procentig minskning av växthusga-serna och svaga förslag om att enbart stabilise-ra utsläppen till mätt från 1990års nivå. Förväntningarna inför konferensen var där-för inte stora.Förhandlingarna körde också fast och stod när-mast stilla i . Inte ens när ministrarna komblev det så mycket lättare att lösa upp knutarna. Sistanatten före konferensens slut tvingades ett resultatfram, som innebär en drygt 5-procentig sammanlagdminskning av sex växthusgaser till mätt års nivå. Minskningen fördeladesolika för olika länder. fick , ochEU 8 %.I förhållande till hur illa det kunde ha gått är kon-ferensresultatet ändå ett positivt steg. Oroande ärdock de läckor som överenskommelsen riskerar attöppna genom utformningen av möjligheten till ge-mensamt genomförande mellan i- och , tan-ken att handla med utsläppsrätter och möjligheten atttillgodoräkna sig s.k. sänkor.Vid nästa partsmöte i Buenos Ai-res är det mycket angeläget att de regler som avsesantas där avseende dessa genomförandetekniker blirså strikta att resultatet blir minskade utsläpp. Sverigeoch EU måste under förberedelserna för det mötetgöra allt för att så skall bli fallet.En annan fråga är svala intresse för attbidra till minskningen av växthusgaserna. En möjlig-het till frivilligt deltagande i protokollet avvisadesmed skärpa av bl.a. . Jag menar att det är synner-ligen angeläget att erbjuds bästa möjligateknik för att ökningen av utsläppen inte skall blistörre än vad modern produktion motiverar.Uppföljningen av mötet blir viktig. För svensk delgäller det att få EU med på att stå kvar vid sittminskningsbeting om sammanlagt för koldioxid,metan och dikväveoxid för att visa föredöme för and-ra delar av världen. Jag har förstått att miljöministernär beredd att driva den linjen i vårens förhandlingar -ett krav som miljöparlamentarikerna i Globe ställdevid sin konferens i i oktober.I krävs kraftfulla åtgärder, särskilt medtanke på att utsläppen ökat . Den förny-bara energin måste ges de allra bästa möjligheter attutvecklas. Viktigt är att fortsätter att spara,hushålla och effektivisera sin energianvändning. negawattlinjen är givetvis den miljövänligaste.Den ger också nya exportprodukter och nya grönajobb i , som vi så väl behöver.Bilarna måste bli radikalt bensinsnålare. Sedan måste vi göra en mycket kraftigsatsning på järnvägen. Enligt min mening skall detinkludera en utbyggnad av höghastighetsjärnväg i denbefolkningstäta delen av landet, bl.a. en bana Stock-holm-Göteborg, den s.k. Götalandsbanan, och Stock-holm-Köpenhamn. Höga hastigheter är någontingsom är nödvändigt för att överföra bil- och flygrese-närer till tåget.Särskilt viktiga är också insatserna för IT-utvecklingen, som gör hemarbete enklare och konfe-renser genomförbara utan att alla samlas kring sammabord. Stadsbyggnaden måste också ta större hänsyntill klimatkraven. Det gäller att på alla sätt minimerabehovet av transporter.Fru talman! Att reducera utsläppen av växthusga-ser i enlighet med försiktighetsprincipen är ganskasäkert den största utmaning vi hitintills mött på miljö-området.Anf. 320 PER ():Fru talman! Det är världshavens år enligt FN.Världshaven är mänsklighetens soptunnor. De ärutsatta för giftiga kemikalier, radioaktivitet, över-gödning och hänsynslöst rovfiske. Det här gäller sågott som alla hav, inte minst , ochSkagerrak.Jag tänkte nämna någonting om , efter-som de senaste larmrapporterna från forskarna hand-lar just om havet och bottendöden.Skagerrak är som en flodmynning för Östersjön.Det är en barnkammare. Det är ett reproduktionsom-råde som är oerhört rikt. Detta hav och denna kustutefter får ta emot ofattbara mängder avkemikalier som kommer från de kontinentala flodernaoch från oljeriggarna ute i . De får ta emotradioaktivitet från Dounreay och inte minst nu senastteknetium från på , somhar förhöjt värdena i räka och tång. Värdena kommeratt stiga. Utöver de här gifterna är vattnet kraftigtövergött. Det beror på, förutom det som kommerutifrån per luft och vatten, de utsläpp som kommerfrån jordbruk och trafik i första hand.Vi måste göra någonting åt det här. Det krävs ra-dikala åtgärder. Man kan inte bygga ut motorvägaroch man kan inte fortsätta med det industrialiseradejordbruket om man skall rädda havet. Havet är jugrunden till allt liv på jorden. Om vi slarvar med dethar vi slarvat med allt.Nu har forskarna upptäckt att bottendöden har spriditsig, inte bara i djuphålorna i utanockså på grundare vatten. Man har undersökt de andrafjordarna runt mellersta och södra . Det ärStigfjorden, , ,och . Även på grunda vat-ten är bottendöden markant utbredd.När bottnarna dör är det väldigt illa ställt. Då ärsjälvläkningen ur spel. När de små maskarna ochlarverna i botten försvinner sjunker botten nämligenihop. Det finns ingen chans för bakterier att bearbetanedfallna döda alger. Det gör att kvävet vandrar vida-re och att bottendöden breder ut sig. Detta är oerhörtallvarligt.Vi har inflöden av tungt saltrikt vatten som kom-mer på vårarna, men ser det väldigt allvar-ligt ut. Det ser inte ut att komma något, och kommerdet så kommer det inte att hjälpa hela vägen. Den dödsom nu är utbredd kommer att självgenerera sig.Vi måste göra någonting. Som jag sade handlardet om att radikalt ändra livsstil. Vi måste hitta någotalternativ till de fossila bränslena - huvudboven - ochtill den form av jordbruk som vi bedriver . Vimåste helt enkelt gå över till ekologiskt jordbruk, ochvi måste se till att användningen av de fossila bränsle-na minskar radikalt.Forskarna som undersöker bottnarna saknar peng-ar. har avlövats och gått miste omhela sin forskningsbudget. Till undersökningen avGullmarsfjorden fick man ett bidrag på 150 000. Mankunde genomföra den undersökningen. När man skallfortsätta till de andra fjordarna har man inga pengar.Man går på lånta pengar. Man försöker hitta olikavarianter för att klara av det.Nu har man sökt pengar - 330 000, närmare be-stämt - för att kunna slutföra undersökningarna både iGöteborgs norra skärgård, runt och , ochuppåt och få en helhetsbild av botten-döden. Detta är oerhört viktigt för att vi skall förståtillståndet på land. Man kan inte låta bli att stödja ensådan forskning detta världshavens år.Jag menar att det är allvarligt om regeringen un-derlåter att ge detta stöd via bud-get. Det finns en miljöövervakningsnämnd som fattardessa beslut, men det är som harpengarna.Dessutom finns det något som heter intensivsta-tioner. De ligger utanför . De är nedlagdafr.o.m. De var tänkta att följa en lång seriemätningar. kan de plötsligt inte göra detta. Dessa pengar har man inte.Man kan inte göra dessa mätningar.Det är allvarligt. Jag menar att det är nålpengar.Regeringen måste ta sitt ansvar. Det nationella miljö-forskningsansvaret i måste regeringen ta.Anf. 321 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är viktiga frågorsom Per tar upp. Det finns all anledning attunderstryka det. Jag hoppas att han har framgång i sittarbete med att få loss pengar till det som fortfarandeheter . Vi har ett nytt län - - men landskapet heter Bohuslän.Jag vill bara kommentera en sak. För att vi inteskall fortsätta att sprida missuppfattningar om forsk-ningen vill jag säga att det inte är så att vi har mycketmindre forskningspengar nu är tidigare. Pengarnafinns i praktiken tillgängliga i MISTRA. Det finnstotalt sett mer forskningspengar att dela ut i MISTRAän vad som tidigare fanns i ochMISTRA tillsammans.Vi skall inte sprida vanföreställningen att om-läggningen av forskningspengarna till MISTRA inne-bär att det finns litet pengar att tillgå. Det kanske inteberör Per Lagers enskilda sakfråga, men jag tycker attdet är viktigt att påtala. Jag hoppas att det var enfelsägning, Per Lager.Anf. 322 PER () replik:Fru talman! Nej, , det var ingenfelsägning. Jag har MISTRA:s skrift . Om vi läservad MISTRA har ansvar för ser vi att det är denlångsiktiga miljöstrategiska forskningen och inteakuta insatser av den typ som behövdes på Hallandså-sen och som behövs utmed . Det ärakuta insatser där man snabbt måste gå in med peng-ar. Då finns inte MISTRA till hands. I de lägenamåste gå till regeringen och be ompengar. Vill man inte ha det så får man ändra på in-riktningen av MISTRA:s arbete.Anf. 323 ():Fru talman! Under rubriken frågor skalljag tala något om demokrati - speciellt närdemokrati.Det fanns en riksdagsman frånVästra östra valkrets, eller länsom det hette . Han hette var från gården Stallerhult i . Han kal-lades därför i Stallerhult.Han var en mycket framstående parlamentariker.Han hade endast folkskoleutbildning, men hade fåttgå en lärlingsutbildning hos häradshövdingen i Kå-kinds härad. Han lärde sig då att skriva och ta kontaktmed myndigheter.I andra kammaren, som han tillhörde , blev han expert på budgetfrågor. I biografi-er kan man läsa att i Stallerhult behär-skade budgetarbetet till fullo. Han kunde utan an-teckningar ange exakta siffror ur den senaste budgetenoch ur varje budget som han själv hade varit med attfatta beslut om från väldigt många år tillbaka.Han var för den skull inte någon kamrerstyp sombara intresserade sig för siffror. Han ville alltid sesiffrorna i det sammanhang där de hörde hemma ochveta hur de påverkade människors vardag.Carl i Stallerhult präglade ett uttryck: Jagmåste fundera över hur det här förslaget påverkar osshemma i . Det är en bra utgångspunkt ocksåför oss, . Hur påverkar våra beslutmänniskors vardag i våra kommuner och i närmiljön?Är det så att vi alltid har de enskilda människorna förögonen när vi diskuterar olika förslag och när vi fattarvåra beslut? Jag tänker inte i första hand på hur viskall vinna människors röster i en valrörelse utan istället då vi fattar de övergripande beslutsom är helt avgörande för om människor skallha ett arbete att gå till, om skolan skall ge en brautbildning till alla eller om folk skall kunna lita på attde får en bra vård när de behöver det. Jag tvivlar påatt vi alltid har det perspektivet, dvs. att enskildamänniskor ställs i centrum, när vi fattar våra beslutoch agerar som politiker. Det blir väldigt lätt ett poli-tikerperspektiv.Jag läste en minnesskrift somkom ut i samband med att de moderna kommunernafyllde . Skriften måste ha kommit ut 1962.Den ledande socialdemokratiske kommunpoliti-kern var från Stockholm.Han talade i en artikel om hur bra det är med storakommuner.En kommun av storlek var enligt ho-nom lagom, för där kunde man fatta alla beslut somberörde människor. Han förespråkade en kommun-sammanläggning av mycket större omfattning än densom genomfördes senare.Några år därefter kom bråket om almarna iKungsträdgården när man skulle bygga en tunnelba-nestation där. På en gång fokuserades politiken påvilka beslut som fattas och hur de fattas. Medborgarnavisade att de inte finner sig i vilka beslut som helst.De vill kunna påverka miljön i sin kommun och i sittnärområde. Centralisering är bra för beslutsfattare ochpolitiker, men inte för allmänheten.Sedan kom decentralisering att bli ett modeord.Nyligen sammanslagna storkommuner splittrades imindre kommuner sedan medborgarna fått säga sinmening i folkomröstningar. I blev t.ex.Essunga egen kommun, och exemplet följdes påmånga håll.Människors engagemang i de nya mindre kommu-nerna var genomgående stort.