prot · GL09120 · 1998-06-08 00:00:00 — Jag kommer väldligt tydligt ihågde stunder som jag har haft vid kommunstyrelsebordettillsammans med ordförande och med ordförande i diskussioner om pensionärsorganisa-tionernas roll och delaktighet i utformandet av äldre-politiken i kommunen.Deras kunskaper och det som de gav till debattenblev viktiga komplement i arbetet med kommunensäldreomsorg. Det var inte så att de skulle ta övernågon verksamhet, utan pensionärsorganisationernaskulle vara delaktiga. Det resulterade i att vi fick etthundratrettiotal ideellt arbetande pensionärer i äldre-omsorgen.Det är en modell med ett mer formaliserat samar-bete, men det fungerade utmärkt. Det var inte bara såatt gamla människor fick stöd hjälp med att läsa tid-ningen, handla eller vad det nu kunde vara, utan Hansoch och alla deras aktiva kamrater kände ocksåatt de betydde någonting. De blev faktiskt sedda isamhället och fick vara med om att forma framtiden iTidaholm.Fru talman! Jag tror att delaktighet är en mycketviktig äldrefråga.Fru talman! : För de gamla som har valt attbo hemma är av avgörande betydelse.Professionella omvårdnadsinsatser behöver stärkasinom , och det gäller i synnerhet hur upp-följningen, behovsplaneringen och tillgodoseendet avgrundläggande behov skall ske för de sjuka äldre.Folkpartiet har tidigare lyft fram flera delåtgärdersom skall ge den enskilde rätten till en fungerandevårdkedja, och vi lyfter fram detta igen. Vi kallar detvälfärdskontrakt inom . Vi har utvecklatdet kontraktet i vår reservation 37, som jag yrkarbifall till. Jag skall inte utveckla detta i detalj, mensom avslutning vill jag säga att välfärdskontraktetbygger på ett avtal som är uppgjort i samråd medbrukarna och deras anhöriga. Vi tror att dessa åtgär-der, om de genomförs, kommer att ge en bättre ochtryggare hemtjänst.Anf. 69 HANS () replik:Fru talman! inledde med att beklagadet samförstånd som vi har i den här debatten. Mankan kanske när man kommer in utifrån utan att del-tagit i arbetet tycka att vi har lagt den politiska debat-ten åt sidan. Det är nu så att vi har bestämt oss för påvilka punkter vi är oeniga, och om dem debatterar viganska rejält, medan vi på andra områden, som imycket rör liv och död, tycker att det ligger ett extravärde i om utskottet kan vara enigt. Det är min för-hoppning att vi i utskottet även skall kunna jobba på det sättet.När det sedan gäller frågan om senfärdighet för-står jag om en del partier försöker vinna politiskapoänger i den diskussion som pågått om när proposi-tionen skulle läggas fram och när kammaren skullebehandla den. Men jag vill säga att detaldrig har varit någon som helst tvekan om att deåtgärder som föreslås skulle träda i kraft den 1 januari1999. Det har mer handlat om en praktisk hanteringoch en omsorg om att kunna presentera ett så braförslag som möjligt för riksdagen.Jag kan vidare inte låta bli att ställa en fråga tillEva om hur det hänger ihop i tillvaron ochpolitiken. Jag läser i : "Vi villgemensamt sänka skatten på arbete och företagande.De skatter som är särskilt hämmande för investeringaroch riskkapital, som dubbelbeskattning av aktier ochförmögenhetsskatt bör tas bort så snart det är möj-ligt. "Hur är det möjligt att i en sådan här artikel föreslåmer pengar och gå tillsammans med ett partisom inte vill anvisa mer pengar?Anf. 70 vill be komma ihåg att replikti-den för alla ledamöter är högst två minuter.Anf. 71 () replik:Fru talman! Den senaste frågan skall inte ställastill mig. Den gäller ett problem för de partier som intehar sagt ja till mera pengar till kommunerna. Vi tyck-er att det är viktigt att sänka skatten på arbete, så att vifår mer människor i arbete och på det sättet får merpengar, så att vi kan säkra vård, omsorg och skola.Det är vårt budskap.Jag beklagar inte samförståndet i sig, utan det somjag oroar mig för är den politiska debatten i ett demo-kratiskt perspektiv. Jag tror att man i en demokrati farilla av att ge en bild av att det bara finns svart ochvitt. Så är det inte. Det finns faktiskt en väldigt viktigpolitik som ligger däremellan. Det är också viktigt attden politiken får vara med i debatten och att vi får enmöjlighet att föra fram kritik och tala om att samför-ståndet ger en dämpande effekt på det demokratiskasamtalet. Jag tror inte att jag är ensam om att se sakenpå det sättet.Anf. 72 HANS () replik:Fru talman! Jag vill till att börja med be om ursäktför att jag överskred den tillmätta repliktiden. Jagskall försöka att sköta mig bättre den här gången.Eva ! Jag vill återkomma till att det integår ihop att å ena sidan säga att ni vill ha mer resursertill kommuner och landsting , å andra sidan säga attni vill att skatten skall sänkas . Om vi nu skall hamer resurser till vård och omsorg, och det är EvaEriksson och jag helt överens om, måste kostnadenför detta betalas. Den modell som före-språkar stämmer inte överens med den som StenSvensson förespråkar.Jag vidhåller att detta inte hänger ihop. Det är na-turligtvis ett problem för och möjligtvisför andra partier som vill vara med på den kanten,men det är viktigt att svenska folket är informerat omdetta.Anf. 73 () replik:Fru talman! För mig hänger det ihop. Fler jobb skatteintäkter för kommuner och landsting, vilketinnebär att man får mer resurser för att säkra välfär-den och vården. Det är självklart så.Problemet är att och socialdemo-kraterna inte har förstått detta. Det är därför manaccepterar att hundratusentals människor inte harnågra jobb. Det är självklart så.För oss i är det en självklarhet att flerjobb ger mer skattepengar. Därför är det viktigt attsänka skatterna på arbete.Anf. 74 ()replik:Fru talman! De dynamiska effekterna med attsänkta skatter skall ge fler jobb drev ige-nom i samband med skattereformen. Desänkta skatterna skulle finansieras med hjälp av dy-namiska effekter. Det blev en katastrofal vändning.Det blev inga fler jobb. Trots att partiingick i regeringen lyckades man inte. Detblev i stället en enorm ekonomisk katastrof förmånga, särskilt för kommuner med underskott.Jag blir förvånad över att blåser uppsig så våldsamt i frågan. När vi drog i gång debattenom mer resurser till kommunerna, hade Folkpartietinte reserverat en enda krona i sin budget. Däremotfanns för ombyggnad till egetrum. Det var det enda ni brydde er om hos de gamla.Däremot fanns inte någonting till personalen.Nu skall allt finansieras med hjälp av utförsäljningav kommunala bolag. Det skall tydligen ske snabbt. Ioch för sig kan kommunala bolag säljas ut. Men omutförsäljningen skall ske snabbt för att finansieravården, lär man få sälja bolagen till ett underskott.Det är oerhört svårt att göra så stora utförsäljningaroch få bra priser.Folkpartiet är idog förespråkare för EMU-medlemskapet. Alla säger att det innebär en ytterliga-re sänkning av skatteintäkterna. Hur skall Folkpartietfå sin ekonomiska politik att gå ihop med de gamlasbehov?Anf. 75 () replik:Fru talman! Vår ekonomiska politik går ut på attfler jobb ger fler och mer skatter till statskassan. Pre-cis som jag sade till . Det innebär attkommuner och landsting får del av de ökade skattein-täkterna. Det kommer att ge nya resurser till vård ochomsorg.Vi tycker att det behövs mer pengar till kommuneroch landsting. Därför har vi gått med på regeringensextra pengar. Vi har inte blåst upp oss i frågan. Vi hardrivit frågorna om äldreomsorgen och de glömdagruppernas problem - ochtidigare också. Liberalismen bygger på att driva kam-pen mot orättvisor.Marianne ! Detta är inte att blåsa uppsig. Detta är att stå på barrikaderna och försvara devärden som partiet står för. Men jag kan blåsa uppmig för det, om det är vad . 76 ()replik:Fru talman! Jag märker att blåserupp sig i dessa frågor. Jag tycker dock att Folkpartiethar haft ett stort ansvar, eftersom man har suttit fyraår i regeringen innan denna regering tillträdde. Mångaav de kommunala nedskärningarna har Folkpartietvarit med och bidragit till.Så sent som när väckte sinmotion fanns det inte några extra pengar till kommu-nerna. Det fanns det från . Vi hade redandå 4 miljarder extra till kommunsektorn utöver rege-ringens budget. Men valde att inte hanågra extra pengar. påstår ni att ni har vär-nat om de gamla. Ni har bidragit till att nedskärning-arna på de gamlas resurser har fått fortgå. Ni haraccepterat de kraftiga neddragningar som har skett,och ni har inte satsat på tillräckliga personalresurserför att klara en bra vård av och omsorg om de gamla.Det är ett senkommet påhitt av att nusatsa. Det enda tydliga har varit ett eget rum i lång-vården. Den frågan har drivit med allheder . Visst är det bra att få välja hur manvill bo när man blir gammal. Men det hjälper inte omman blir liggande ensam utan att någon har tid att tittatill en mellan varven.Anf. 77 () replik:Fru talman! Vi har inte från sida varitmed om att driva igenom socialdemokraternas ned-skärningar till kommunerna i början av . Vi har sagt nej till neddragningar för defunktionshindrade. Det finns ingenting som vi harvarit med om att dra ned på.Det är bra om läser denekonomiska historien om vad som hände i slutet avden borgerliga regeringstiden. Då ökade faktiskt om-fattningen på arbetsmarknaden och därmed jobben.Sedan övertogs arbetsmarknaden av en regering somhade en helt annan ekonomisk politik. Vad var detsom hände? Det vet vi.Det sade om att vi inte harfördelat några andra pengar är fel. Vi pekade i våramotioner på nödvändigheten av att ha en finansiellsamordning. Alla resurser som finns i transfererings-systemet skall användas. Människor skall i stället föratt stå i långa vårdköer få sin vård, bli friska och åter-gå till arbete. På det sättet får de offentliga pengarna -våra skattepengar - arbeta. På det sättet blir det peng-ar att överföra till så att det blir överskottpå resurser. De pengarna kan användas till äldreom-sorgen.Det finns flera modeller för hur pengarna finan-siellt kan samordnas. Jag har själv drivit igenom ettfinansieringsprojekt i kommun i mitt hem-län. Det fungerar utmärkt. Projektet visar att om manfinansierar och samordnar resurserna i transfererings-systemet blir det resurser över. Det går att effektivise-ra på ett helt annat sätt.Det handlar inte om ny uppblåsbarhet från Folk-partiets sida. Vi känner att med den tradition ochhistoria vi har när det gäller socialpolitiken kan viblåsa upp oss i fråga om äldrepolitiken.Anf. 78 ():Fru talman! har i sitt anfö-rande redovisat syn på äldrepolitiken.Jag kommer att framföra några synpunkter på betän-kandet och reservationerna.I samtliga partier är vi överens om att äldrepoliti-ken är ett av många viktiga områden som vi behandlari utskottet. Därför känns det bra att vi inför dettabetänkande har haft extra informella möten för attförsöka enas på så många punkter som möjligt.Vi har också lyckats enas på flera viktiga punkter.Jag är i stort sett nöjd med skrivningarna i betänkan-det. Jag vill nämna några punkter där Miljöpartietsyrkanden har blivit tillgodosedda eller tillsammansmed andra yrkanden lett till ett tillkännagivande.Ett tillkännagivande som jag gläder mig extramycket åt är det som gäller 65-årsgränsen för person-lig assistans. Jag hoppas att detta leder till att de assi-stansberättigade mycket snart får rätt till personligassistans även efter 65-årsdagen.Vi vet att den gräns som finns har skapat oro bland de funktionshindrade. Deras behovminskar ju inte . De blir snarare större. Där-för blir jag litet förvånad när säger attdet är av statsfinansiella skäl som man inte haft råd attge assistans längre än till tidigare. Vetman verkligen att det blir dyrare att ge personlig assi-stans till den gruppen? Om det skall sparas pengar pådem måste det göras en markant försämring. Annarshamnar ju kostnaderna endast i en annan samhällskas-sa.Ett annat yrkande som har lett till ett tillkännagi-vande gäller anhörigstödet och möjlighet till avlast-ning. Det är frågor som vi tycker är viktiga att lösa.Anhöriga måste kunna orka hjälpa sina närmaste närbehov uppstår till följd av ålder eller sjukdom.Vi har fått vårt yrkande om ursprungsspråkets be-tydelse i vården av dementa tillgodosett. Vi tycker attdet är viktigt att ge äldre invandrare möjlighet attåldras tillsammans med andra som delar deras ur-sprungsspråk. Det sägs att det sista en dement männi-ska har kvar är just ursprungsspråket. Därför är dettaspeciellt viktigt.Fru talman! Vi har en reservation som tar upp frå-gan om den ekonomiska tryggheten för vissa äldreinvandrare. Vi anser att det bör införas ett försörj-ningsstöd för invandrare med otillräckliga inkomsterfrån socialförsäkringar eller pension. Gruppen skallinte behöva vända sig till för att klarasin försörjning. Socialbidraget är ett stöd som skallvara en hjälp , och då kan det intevara acceptabelt att den som inte har några särskildasociala problem skall vara beroende avsocialbidrag när det är en ren försörjning som fattas.Vi har även en reservation om hemsjukvård ochrehabilitering, där vi anser att rehabiliteringsarbetetbehöver utvecklas och att det behövs en översyn avlandstingens insatser på det här området. En bra re-habilitering ger den rehabiliterade möjlighet till ettbättre liv och underlättar för de anhöriga och för sam-hället. Det är en ren investering.Sedan några ord om personalsituationen. tog upp personalsituationen och talade omatt det fanns en brist på personal. Som jag ser det hardet försvunnit 106 000 offentliga jobb under den härriksdagsperioden. Många av dem har funnits inomjust vård och omsorg. Om det nu råder en brist måsteman ställa sig frågan: Varför råder det en brist? Är deten verklig brist, eller är det att många av dem som harfriställts inte vill gå tillbaka till vårdjobben? Eller ärdet en brist inom utbildningsområdet?Jag har sett på TV att det finns vårdanställda somhar börjat inom verkstadsindustrin och som säger attde aldrig skulle kunna tänka sig att gå tillbaka tillvårdjobben. Det kan hända att det beror på att det förtillfället är så tungt inom vårdsektorn. Jag skulleegentligen vilja ha svar av om hur på bristsituationen och vad som kan vara orsakentill den.Fru talman! Jag började mitt anförande med attsäga att jag tycker det känns bra att vi i socialutskottetkan samarbeta över alla partigränser i viktiga frågor.Jag hoppas att vi inför den kommande riksdagsperio-den ytterligare kan förbättra det samarbetet så att degoda idéer som finns i motioner och propositionerbifalls i en större utsträckning än . Det tror jagskulle vara viktigt, speciellt i sådana här frågor.Slutligen står jag bakom samtliga mina reservatio-ner men nöjer mig med att yrka bifall till reservatio-nerna 5 och 9.Anf. 79 HANS () replik:Fru talman! Jag skall bara kort kommentera detThomas tog upp om personalfrågorna. FörThomas är det inte obekant att det råder bristinom flera professioner inom vården. Vi ser framföross ännu större problem med att täcka upp behoven.En del av den personal som har sagts upp har valtatt gå till andra yrken. Men vi skall också kommaihåg, , att vi har en ålderssammansätt-ning inom vård och omsorg där det varit väldigt storapensionsavgångar de år vi passerat och kommer attvara det under som kommer. Det på-verkar naturligtvis tillgången. Det är inte så att de somhar fått sluta alltid har gått ut i en arbetslöshet. De harockså gått till en pension.Anf. 80 () replik:Fru talman! Med tanke på, , att detunder 90-talet försvunnit ungefär 75 000 jobb inomvårdsektorn måste det bland den här gruppen finnasväldigt många som skulle kunna återgå till det arbetetom viljan fanns, om de inte fått andra arbeten, osv.Jag, och jag gissar även , har möttmånga som tycker att det är så ansträngande attjobba inom vårdsektorn att det tar emot att gå tilljobbet. Har man då en gång blivit friställd är det intesäkert att man går tillbaka och tar ett vikariat undersommaren.Anf. 81 HANS () replik:Fru talman! Om man är arbetslös, ,och står till arbetsmarknadens förfogande och är ut-bildad att jobba inom vård och omsorg är det vad somgäller. Vi har, vilket jag har försökt att visa på, haftväldigt stora pensionsavgångar under de år som hargått, och vi ser också stora pensionsavgångar framföross.På arbetsförmedlingen i min hemkommun är deten undersköterska som söker jobb. Det är därför att vihar haft den här förändringen. Några har i och för sigockså valt att byta yrke. Men det är heller inte någotunikt att det sker.Jag tror att det är viktigt att se det som har hänt påpersonalsidan i ljuset av att vi har haft en lång periodmed stora förändringar. Många har då uppfattat attdessa jobb inte har hört framtiden till. försöker vigöra tydligt att det är så. Vård- och omsorgsjobbenhör framtiden till.Anf. 82 () replik:Fru talman! Egentligen är vi till viss del överens.Detta är faktiskt ett skapat problem. Den brist påvårdpersonal som finns beror på de stora neddrag-ningarna och att man inte har varit ute och sett tillatt man utbildat ny personal.Det är riktigt som säger att den hö-ga åldern bland vårdpersonalen innebär att det harvarit stora pensionsavgångar och att de beräknas blistora . Det har man vetat länge utan attgöra någonting åt det, och har vi en besvärlig si-tuation.Anf. 83 MY ():Fru talman! Kan en gammal människa återfinnasin förlorade livslust genom att äta äggakaka? Fårman tro , författare och debattör, 80-årig sjukhemspatient, är det faktiskt så. I sinnyutkomna bok skildrar han utifrån sitt egetperspektiv hur just äggakakan, denna skånska ljuvlig-het, som serveras ungefär i berättelsens mitt, blirvändpunkten för Den Gamle.Inte bara matlusten utan också livslusten återvän-der. All den möda personalen, i boken förklädd tilljordnära, humoristiska och kloka nunnor, harlagt ned på att få honom att se de värden som livetfortfarande erbjuder kröns nu med framgång. Detta ären berättelse om åldrande och värdighet, och kanskelika angelägen att läsa som aldrig så digra utredningarom äldrevård och äldreomsorg.Utifrån de larmrapporter som alltsedan nu i höstasvarit föremål för vårt intresse är vi nästan fär-digdebatterade kring den nationella handlingsplan föräldrepolitiken som regeringen har lagt fram. Jag kon-staterar med tillfredsställelse att enigheten är stor omatt det nu är viktigt för oss att råda bot bl.a. på mångaav de brister som ädel gav upphov till, främst inomsjukhemsvården.Alltsedan ädel infördes har såväl Socialstyrelsensom enskilda debattörer som jag själv visat på demedicinska bristerna inom sjukhemsvården, bl.a.beroende på avsaknaden av kontinuerlig läkartillgång,bristerna i demensvården, bl.a. beroende på avsakna-den av ställda diagnoser, oacceptabla avgiftsregleroch behovet av bättre samarbete över huvudmanna-skapsgränserna. Mycket av detta kommer att åt-gärdas. Jag är väldigt glad över detta, men samtidigtsäger jag mig själv ibland: Varför skulle det ta så långtid?Regeringens proposition innehåller väldigt mångavackra ord om inflytande, respekt, värdig vård ochomsorg. Jag hoppas att de orden skall ge upphov förändrande diskussion om hur våra gamla i dagvärderas och bemöts. Här finns stora brister som vialla har ett ansvar för att åtgärda. Det kanske viktigas-te för en trygg och värdig äldreomsorg och äldrevårdberor inte enbart på ekonomin, huvudmannaskapsreg-ler eller tillsynsansvar, utan fastmer på den attityd varoch en av oss, och därmed samhället i stort, har tillåldrandet. Vi vet alla att i dagens ses inte denäldre människan som den resurs hon är. Inte hellerbehandlas den gamla, sjuka människan på det värdigasätt som hon borde. Attityderna till åldrandet måsteförändras, och här måste vi alla hjälpas åt.I detta sammanhang måste jag återigen säga att detär mig en gåta att inte regering och riksdag inser attom det är någon grupp i vårt samhälle som är i behovav att bli synliggjord och att ha en talesman som uti-från kunskap och engagemang kan fästa uppmärk-samhet på äldrefrågor är det just dessa våra allraäldsta, till kropp och själ sjuka, medmänniskor. Deförmår ofta inte föra sin egen talan, och i motsats tillandra sårbara grupper i vårt samhälle har de inte sär-skilt många som talar för sig. Mitt mångåriga krav påinrättandet av en statlig känns där-för viktigare än någonsin.Att vara gammal är egentligen inte att tillhöra ettålderskollektiv. Varje gammal människa är en unikvarelse. Men viktigt är att komma ihåg att var tid harsin tids gamla. De gamla vars vård och omsorg vi nudebatterar är ofta präglade av ett liv i knappa ekono-miska omständigheter och stora samhälleliga föränd-ringar men i stor mänsklig gemenskap. Förnöjsamhethar för många av dem varit honnörsordet. Dennageneration gamla har dessutom ofta sina anhöriga tillstöd och hjälp.Morgondagens gamla kommer ofta att ha levt ettmateriellt sett gott liv men utan den trygghet som denlångvariga gemenskapen människor emellan ger.Förnöjsamhet kommer kanske inte att vara derashonnörsord - snarare rättighet. Deras anhöriga kom-mer i många fall att bestå av ett antal föräldrar ochsyskon där släkt- och gemenskapsbanden förändratsgenom åren. Men även denna kommande generationgamla kommer att drabbas av sjukdom och hjälplös-het. Även för dem kommer begrepp som trygghet ochvärdighet att bli centrala.Vi borde ställa oss frågorna: Vem kommer då attfylla den anhörigroll som är en realitet och förutsätt-ning för dagens äldrevård? Och hur skall den äldre-vård utformas som passar just dessa äldre?Sven bok som jag tidigare nämnde . För att formamorgondagens goda äldreomsorg tror jag att vi måstevara medvetna om att den består av två delar. Den enadelen är den gemenskap och omsorg som den utifrånsin ålder "lagom friska" gamla människan behöver.Den andra delen är just den långvariga vård som SvenFagerberg så insiktsfullt talar om. Där är honnörsbe-greppet att för den som inte själv kan upprätthålla sinvärdighet måste andra ta detta som sin uppgift.De vitala frågorna för oss blir då: Vad innebär be-greppet värdighet för den nya generationen gamla?Hur skall samhället kunna tillfredsställadet?Redan i dag måste vi söka svaren på de här frå-gorna och utifrån dem forma morgondagens äldre-vård.Fru talman! Slutligen vill jag säga att efter höstenslarmrapporter om grava brister inom sjukhemsvårdenhar äldrefrågorna stått i fokus. I takt med att valdagenkommer allt närmare har intresset för de här frågornablivit alltmer synligt. Även om detta engagemanggläder mig hyser jag farhågor för att våra mest utsattagamla kan komma att bli ett slagträ i en alltmer upp-trissad valdebatt för att sedan återigen försvinna in iglömskan.Men det är min innerliga förhoppning att vi alla idenna kammare kan hjälpas åt så att dagens beslut omäldrepolitikens inriktning blir en plattform för ettständigt pågående kreativt samtal om åldrandet somleder till ett politiskt handlande som bygger på kun-skap, empati och visioner. Jag tror att endast så - isamförstånd - kan vi tillförsäkra dagens och morgon-dagens gamla den trygghet och den värdighet som ären förutsättning för ett gott åldrande.Anf. 84 ():Fru talman! Som sista talare, men som andra talareför , vill jag understryka det som StigSandström sade om att vi är väldigt nöjda med dennationella handlingsplan för äldrepolitiken som harkommit. De kvalitetshöjande delarna, den förbättradetillsynen, satsningarna på folkhälsoarbete, ökaderesurser osv. är saker som helt ochhållet ställer sig bakom.Jag tänkte ändå ta upp några ekonomiska frågor.Det gäller dels i ett större perspektiv, ekonomin ute iverksamheten, dels för de enskilda människorna.Jag skall börja med några uttalanden som MargotWallström gjorde här förut när hon höll sina anföran-den. Hon pratade om att det är stora ekonomiskaskillnader mellan kommunerna och mellan landsting-en. Jag håller verkligen med henne. Hon pratade ock-så om att personalen har svårt att hinna med. Det ärväldigt viktigt att ha tillräckligt med personal för attkunna upprätthålla en god kvalitet.Det är stora skillnader mellan kommunerna i dag.Trots de ökade statsbidragen visar det sig att mångakommuner har svårt att nå upp till de balanskrav somvi härifrån har ställt på kommunerna. Detberor på att när kommunerna får sina ökade bidragfinns det stora svarta hål som pengarnaförsvinner i.