prot · GL0987 · 1998-03-26 00:00:00 — Det gällerbåde själva skrivelsen och utskottets behandling.Det handlar för det första om vikten av att se Sve-riges del, att se att exempelvis krigsmaterielexportfrån också påverkar och bidrar till fattigdom ivärlden, när människor hamnar i krig och tvingas flyeller i samband med att de lever kvar i ett land somskall byggas upp efter ett krig.Det handlar också om att se fattigdomen i Sverige.Vi menar att man i den här skrivelsen och i behand-lingen av den också borde ha diskuterat hur fattigdo-men i världen ser ut i relation till fattigdomen i Sveri-ge, som vi vet också ökar. Vi vet naturligtvis att för-hållandena för fattiga i vårt land skiljer sig från för-hållandena för fattiga som lever på , iColombia eller i ett afrikanskt land. Trots det är detviktigt att betona att vi har fattigdom i vårt land. Vistår inte helt utanför den här diskussionen, och vi börsamtidigt presentera vår strategi för . Om vibara talar om att åtgärda de problem som ligger utan-för vårt land, allra helst de på andra kontinenter, hal-tar resonemanget. Vi måste bottna i en strategi förvårt eget samhälle för att vi skall se hur man skallkunna angripa problem på andra håll.Jag vill också peka på en annan fråga som är kon-troversiell. Det gäller marknadsekonomin, handelnoch de villkor som upptecknas. Vad gäller handel ochhandelsavtal - det senaste exemplet är det s.k. , som vi skall diskutera här i i mor-gon men som jag nu ändå vill nämna i förbigående -visar det sig att villkor som kan vara gynnsamma förvårt land inte alls är gynnsamma för länder i syd. Omvi verkligen vill ha med perspektivet att bekämpafattigdomen och uppnå bättre villkor för majoritetenav världens befolkning kan vi inte se på handelsvill-koren endast ur vår egen synvinkel.Herr talman! Det finns olika sätt att angripa fattig-domen. säger att det handlar omskuldsanering, och det välkomnar jag. Det är ett väl-digt viktigt sätt att se till att de länder som dignarunder stora skulder till rika länder eller till banker blirbefriade från de skulderna och kan använda de pengarde ändå har till att själva satsa på utbildning ellerhälsovård. Detta kan ändå inte stå i motsättning till attvi själva har ett bistånd, ett bistånd som, utan att vi ärnöjda med det, trots allt uppnår en viss nivå.Därför är vi i mycket kritiska till attModeraterna och vissa andra partier inte vill leva upptill enprocentsmålet och inte ens vill ha en plan förhur enprocentsmålet skall uppfyllas. Det finns trend i världen som visar att biståndet minskar.OECD:s rapporter visar att biståndet från ochen del andra länder inte har varit lägre . Dettaär förpliktande, och det borde för vår del innebära attvi satsar rejält på skuldavskrivningar runt om i värl-den, att vi bidrar till att gör det, att andraländer gör det och att gör det, menockså att vi återgår till enprocentsmålet. Det är ingenbrist på effektivitet att göra så.Jag vill också peka på de olika medel man kan an-vända sig av för att bekämpa fattigdomen och uppnåen värld där vi inte längre har några fattiga männi-skor, utan där alla kan leva i relativt välstånd eller fåsina grundläggande behov tillgodosedda. Regeringar-nas roll är då viktig, men också folkrörelsernas. Iskrivelsen talar man om hur folkrörelser i vårt landkan agera. Jag vill ännu tydligare understryka hurfolkrörelser i vårt land kan agera och samarbeta medfolkrörelser i tredje världen. Det måste understrykasatt de direkta folkliga kontakterna är minst lika vikti-ga som agerandet på ett statligt plan.Till slut, herr talman, vill jag yrka bifall till reser-vation 1 om biståndsmålet och enprocentsmålet ochtill reservation 4. Jag vill också instämma i Miljöpar-tiets reservation 5, om handelsvillkor.Anf. 4 ():Herr talman! I betänkandet skriver utskottet underrubriken innehåll:"Fattigdomsbekämpning genom utvecklingssamarbeteär ett oumbärligt instrument för att främja fred ochglobal säkerhet, demokrati och mänskliga rättighetersamt en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbarutveckling. "instämmer i de här idéerna. Också vitror att fattigdomsbekämpning just genom utveck-lingssamarbete kan bli en bra modell för hur mänskli-ga rättigheter och demokrati fungerar. Vi tror att detär en förutsättning för en ekonomisk tillväxt, varsinnehåll är av avgörande betydelse. Också detta påpe-kas i skrivelsen.Miljöpartiet menar att naturens och människanslångsiktiga intressen måste tas till vara genom demo-kratiska beslut, som avgör vilka politiska och eko-nomiska styrmedel som skall användas för att skapajust en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbarutveckling. I ett globalt perspektiv är det rimligt att defattiga länderna får en ökad andel av den gemensam-ma kakan och därmed också en ökad ekonomisk till-växt.I dag lägger av jordens befolkning beslag på80 % av resurserna. Därför måste tillväxtens kakafördelas så att fattigdomen för samhällets utsattamedborgare minskar. Minskar den ökar också männi-skornas inflytande över sina liv och sin framtid. För-utsättningarna för att detta skall fungera är ocksåberoende av att de fattiga länderna får skuldavskriv-ning.När vi talar om biståndsinsatser i andra länder därde sociala och ekonomiska klyftorna är stora, någotsom vi har hört här , får vi integlömma vårt eget land. Också i vårt land finns detmänniskor som har det svårt. Klyftan mellan denlågavlönade och den som är högavlönad i ärstor. Räknar man också in en hög pension och entjusig fallskärm blir den skrämmande stor. Här finnsmycket att göra och förändra.Minst vart fjärde barn i utvecklingsländerna arbe-tar för att bidra till familjens försörjning under villkorsom liknar slaveri. Och i ett industriland som Amerikaär antalet fattiga barn högt. Siffror från statis-tiska byrå visar att 14,3 miljoner barn i leveri den yttersta misär - om man räknar om det i procentblir det av barn. Av dessa 14,3 miljo-ner är över 6 miljoner barn under 6 år.Man kan göra det ännu värre genom att berätta attdessa siffror utgör ett medeltal. I storstäderna är pro-centen ännu högre, i vissa storstäder är antalet fattigabarn . Vi i anser att manmåste fokusera mera på den globala fattigdomen ochpå barnens situation i alla länder. Situationen för barni industriländer är inte så ofta uppe till diskussion.Fattigdomen har många ansikten. Korruption är ettav dem. När och upptäckte attkorruption var ett allvarligt hinder för ekonomisktillväxt, både för den privata och för den offentligasektorn, beslutade man att man skulle ta upp kampenmot korruptionen. Man hade en kongress och manlade fast regler för hur det skulle kunna gå till.På den nivå som befinner sig påsamhällsstegen används mutor för att öppna markna-der, skaffa sig tillstånd av olika slag, motivera politi-ker och byråkrater, få inflytande och för att slipparätta sig efter lagen. Men mutor är ofta allmänt före-kommande i hela samhället och drabbar den som harlåga inkomster och låg levnadsstandard särskilt hårt.Är man rik har man pengar till mutor, men är manfattig räcker kanske inte pengarna till den sjukhusplatssom man måste muta sig till eller för att någon i famil-jen skall kunna bli frisk.När det gäller strukturanpassningsprogrammenframhålls i skrivelsen att man måste göra mer för attintegrera fattigdomsbekämpningen i programmen.Miljöpartiet instämmer i detta. Vi menar att här finnsdet en möjlighet till praktisk fattigdomsbekämpning.Effekterna för de fattiga måste vara en utgångspunkt,och samma bedömning måste göras beträffande en frimarknad.Utskottet hänvisar till regeringens vilja att genomhandelspolitik och utvecklingssamarbete stärka defattiga ländernas möjlighet att delta i världshandeln påjämbördig basis.I utvecklingsländerna finns många småföretagaresom är helt beroende av mellanhänder och av de vill-kor och priser som dikteras av transnationella företagoch exportörer.I motionstexten talar vi om framtagande av doku-mentation och modeller för och om solidarisk handelför att kunna använda utvecklingssamarbete på lokalnivå. Det är då fråga om information, påverkan ochatt vara ett gott föredöme. Att modeller av det slagetkan fungera visar rättvisemärkningen som ju är frivil-lig och som många företag har anslutit sig till.Miljöpartiet menar också att ökande investeringari utvecklingsländerna ställer ökade krav på rimligaminiminormer när det gäller det sociala området ochpå miljösidan. I vårt yrkande 5 föreslår vi att ocksåprivata investeringar i ett u-land skall rättas eftersocial- och miljöklausuler.I sitt svar hänvisar utskottet till ett arbete inomOECD som gäller internationella investeringar, alltsåMAI-avtalet, dvs. multilaterata avtal om investering-ar. Det är ett avtal som 600 olika organisationer ivärlden säger nej till. Eftersom vi skall ha en storinterpellationsdebatt om avtalet vill jag härbara helt kort redogöra för utskottets svar till Miljö-partiet.I finns grundläggande regler som ut-vecklingslandet skall ställa sig bakom och som utgörett skydd för investeraren. Investeringarna omfattarallt det ekonomiska: företag, aktier, obligationer, lån,patenträttigheter. Också ett lands naturresurser kaningå i en investering. Utskottet svarar på Miljöpartietskrav på social- och miljöklausuler i investeringsavtal:Utskottet förutsätter att svenska investerare håller enhög ambitionsnivå avseende hänsynstagning till miljö-frågor och sociala frågor.Frågan är om man med ambitionsnivå menar densvenska nivån eller investeringslandets nivå. Mångautvecklingsländer har inte miljö- och arbetsrättsligaregler av betydelse som man kan följa eller åberopa.Tanken bakom att utländska investerare inte skallbehandlas sämst och ta större risker än investerings-landet är en sak. Men från demokratisk synpunkt ärdet ändå märkligt att investerarens intressen skyddaspå mottagarlandets bekostnad. Det finns nämligeninga skyddande regler för landet självt och dess ar-betstagare. Ett demokratiskt krav är dessutom attutvecklingsländerna borde delta i MAI-förhandlingarna, eftersom de kommer att drabbas avMAI-avtalen i framtiden.Jag yrkar bifall till reservationerna nr 1 och nr 5.Anf. 5 ():Herr talman! När det gäller den här skrivelsen harvi tvärs över alla partigränser varit i stort sett överensom vad vi vill åstadkomma. Man har påpekat att i enav de första propositionerna till om bistån-det angavs att målet för biståndsgivningenvar att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Detta äralltså någonting som är lika gammalt som biståndet.Därför är det inte underligt att vi är överens om målet.Det har här förts en diskussion också om enpro-centsmålet. Det är en fråga som har tendens att kom-ma upp varje gång som vi talar om biståndet. Menman skall ha helt klart för sig att ordet "mål" i detsammanhanget innebär något helt annat. Vi talar omatt vi har ett mål att bekämpa fattigdomen, ett demo-kratimål, ett jämställdhetsmål osv., men när vi talarom enprocentsmålet är det utifrån den oerhört storaklyfta som finns mellan den rika världen och denfattiga världen. Hur mycket kan vi avsätta av våragemensamma tillgångar för att möta den fattigdomsom finns ute i världen? Hur skall relationen varamellan det som vi använder för våra egna behov här iSverige och det som vi använder för det här ändamå-let?Det är alltså inte fråga om ett mål för hur biståndetskall se ut eller för vad vi vill åstadkomma med bi-ståndet. Detta är någonting som jag tycker att vi skallha helt klart för oss. En anledning till att många av osstycker att enprocentsmålet är bra är att det tydliggörför människor att man kan föra ett resonemang om attdet kan vara rimligt att avsätta en viss del av vår BNP- eller BNI, som man numera talar om. Det fina meddetta är att man inte behöver diskutera hurmycket som skall avsätts för . Detta enpro-centsmål fluktuerar då med vår förmåga utan att vibehöver göra några ingrepp.Det är inte bara som haft problemmed detta, utan det har ju faktiskt också socialdemo-kraterna haft . Men vi hoppasatt den ambition som uttrycks skallkunna sätta spår också i verkligheten. Vi hoppas attdet inte skall ta de som jag såg att BerndtEkholm talade om i en tidning, där han pläderade för- och det hoppas jag att han kan göra också här iriksdagen - att vi skulle kunna återgå till enprocents-målet i snabbare takt.När det är sagt vill jag säga att även om fattig-domsmålet, dvs. att förbättra människors villkor ochatt höja deras levnadsstandard, verkligen är ett över-gripande mål, påverkas det av flera andra faktorer.Jag tycker att det är dessa som i stort sett är uttryckta ide andra mål som förekommer. Sedan kan jag hållamed om att vi säkert nu och då behöver se över må-len. Vi behöver se om det är något av målen somkanske inte åstadkommer så mycket eller om det finnsmål som det är svårt att avgöra om vi uppfyller ellerinte. Jag tror inte att den diskussionen skadar.Det är naturligtvis oerhört viktigt hur det är meddemokratin i den nation som man försöker att hjälpa.Det kan vara ett stort hinder om demokratin är på enväldigt låg nivå, om den är mycket outvecklad ellerom man tycker att det är ett rent diktatoriskt system.Men det finns naturligtvis situationer då vi, även omdet förhåller sig så, ändå måste gå in med hjälp. Vikan t.ex. se på den fruktansvärda svältkatastrof somhar drabbat . Det skulle ju vara fruktansvärtom vi där på något sätt tog hänsyn till att de har haftett förfärligt diktatoriskt system och vidärför inte skulle komma människorna till hjälp. Detär naturligtvis vår skyldighet att göra allt vad vi kan.Jag tycker att det har varit alldeles för tyst om denkatastrof som håller på att drabba en stor befolkning.Vi får ju signaler om att kanske ett par miljoner män-niskor har svultit till döds. Vi bör allesammans ståupp för ett sådant katastrofbistånd, oberoende avsystem. Sedan kan det naturligtvis vara svårare att fåäven ett katastrofbistånd effektivt under sådana för-hållanden.Vi är också allesammans klara över att de konflik-ter som förekommer gör att det blir väldigt stora bak-slag för både handel och utbyte med sådana ländermen också för den biståndsverksamhet som man för-söker att bedriva. Därför har en konfliktförebyggandeverksamhet, vår utrikespolitik, också en stor betydelseför att biståndet skall kunna effektiviseras. I den månvi kan undvika att konflikterna övergår i våld spararvi mycket mänskligt lidande men vi sparar ocksåmycket av våra medel som kan användas på ett bättresätt.Vi har från vår sida åter tagit upp enprocentsmå-let, som jag har talat om. Vi vill också att det skall blimer pengar till . Även om vi har förståelse för attäven andra länder skall bidra här, tycker vi att det ärviktigt att det blir en snabb utveckling till att börjamed och att den inte förhindras av brist på resurser.Sedan har vi återkommit till ett krav som vi längehar haft om att utvärderingsenheten, SAU, som inför-des under förra regeringsperioden och avskaffades avSocialdemokraterna, på något sätt skall återupprättas.Vi tror att det är viktigt med en extern form av revi-sion men också att man går igenom hur alla projektfaller ut och att man utifrån kan se med fräscha ögonpå vad som görs inom biståndet - hur vi kan effektivi-sera och hur vi kan förnya oss. Därför tycker vi att detär viktigt att utvärderingsenheten återkommer.Jag vill yrka bifall till reservation 1 och reserva-tion 7.Anf. 6 ():Herr talman! Det som vi behandlar är vadman skulle säga något av kärnan i det svenska bistån-det. Vi skall tala om det övergripande målet, nämligenatt höja de fattiga folkens levnadsnivå.Den skrivelse som vi har fått har på ett ganska brasätt lyckats att mejsla ut en tydligare profil för fattig-domsinriktningen när det gäller det svenska biståndet.Vi skall komma ihåg att det inte bara är denna skri-velse som hör till sammanhanget, utan regeringen harlevererat några till. Vi har egentligen ett paket som viinte behandlar men som vi totalt skall behandlaunder vårriksdagen. En skrivelse handlar om demo-krati och mänskliga rättigheter, en handlar om en nyAfrikapolitik och en tredje kommer som handlar omvåra insatser i Asien.Biörsmark har här tydligt pekat på hur den globalafattigdomen ser ut. Det är bara tråkigt att se att situa-tionen är så svår, att det trots allt har häntså litet under alla de decennier som vi har jobbat medbiståndsfrågorna.Fattigdomen ökar i . Den minskar i andradelar av världen, men i bara i en takt som vikan vara något så när nöjda med. Därför finns det allaskäl att stärka fattigdomsbekämpningen i biståndet.För detta behövs naturligtvis en strategi. Grunden fören sådan strategi måste naturligtvis vara att vi skall setill att de fattiga själva kan ta sig an sina problem. Viskall ge dem ett sådant stöd att de får förmågan attsjälva lösa sina problem. Grunden i ett sådant biståndär ju, som vi skriver i vårt betänkande, att det finnsgoda politiska förutsättningar, att det finns en politiskvilja till förändringar och en förmåga att ändra påsituationen.Viktigt är naturligtvis också att samarbetsländernaär intresserade av att bygga upp demokrati ochmänskliga rättigheter, att vi ser en positiv utveckling iden riktningen. Men det är också väldigt viktigt attländerna har en stabilitet, inte minst på det ekonomis-ka området. Det blir inte mycket till utländska inves-teringar om det inte råder stabilitet och självfalletockså ett fungerande rättssystem.Den offentliga sektorn måste naturligtvis ha engod styrning. Om inte den offentliga sektorns styrningfungerar i mottagarländerna kommer biståndet attrinna ned i tomma hål. Det är väldigt viktigt med enfri marknadsekonomi och, som vi skriver i betänkan-det, på en social grund. Det leder till en ekonomiskutveckling som ger en socialt acceptabel fördelningav resurserna, dels från biståndet men också från deresurser som kan skapas. Det leder i sin tur till enrättvis och jämlik tillväxt.Jag tycker att man i regeringens skrivelse på ettväldigt fint sätt stryker under vad man menar medjämlik tillväxt, och jag vill peka på de sex punkterna:Ett hållbart utnyttjande av naturresurserna, att ha ettjämställdhetsperspektiv när vi talar om jämlik tillväxt,att tillväxten skall omfatta många sektorer i samhället,att den skall vara så jämnt fördelad som möjligt geo-grafiskt, att den skall ge positiva inkomsteffekter förmajoriteten av befolkningen och att den skall bidra tillatt öka sysselsättningen. Men viktiga grunder är ocksåsatsningen på miljöfrågorna och jämställdhetsfrågor-na, som under senare har kommit in som särskilda måli svenskt bistånd.I denna skrivelse liksom i en del andra skrivelser,bl.a. Afrikaskrivelsen, påpekas att vi har anledning attförändra relationen mellan givar- och samarbetslän-der. Vi talar nu på ett tydligare sätt om partnerskap.Det behövs en ömsesidighet, att vi sluter ett kontraktmed varandra, att vi båda tar ansvar och att vi har ensamsyn i de åtgärder vi vidtar.Vi pekar också på vikten av att man ser sambandetmellan olika nivåer. Det gäller den lokala nivån, dennationella nivån och den globala nivån. Detta synsättleder till behovet av ett ökat folkligt deltagande ochav större aktivitet i det civila samhället.På det lokala området är det naturligtvis väldigtviktigt att stödja utvecklingen av lokal demokrati. Detgäller politisk demokrati men också lokal demokratipå annat sätt. Man måste ge det civila samhället detstödet som ett komplement till de traditionella åtgär-derna med utbildning, sjukvård, hälsovård och möj-ligheten att få försörjning. Utan de åtgärderna får manju inte heller möjlighet att bygga demokratin. Dessadelar hör ihop.I det nationella perspektivet gäller det att vi får ettbrett partnerskap, som vi säger. Detta breda part-nerskap bör involvera staten, de enskilda organisatio-nerna och den privata sektorn. När vi talar om dettatalar vi både om oss som givarland och om samarbets-landet. Det är litet av från över det härfaktiskt. Man skall ha ett bredare engagemang. Det ärinte bara staten och de offentliga institutionerna somskall vara engagerade i ett förändringsarbete utanockså folket i sig.På det internationella planet gäller det att vi nu er-sätter det givarcentrerade sättet att hantera biståndetoch går mot ett mer programinriktat bistånd. Det är enföljd av den här partnerskapstanken. Det är ocksåviktigt att vi inte missar att göra stora insatser - kan-ske inte bara på det internationella planet utan ocksånationellt - för konfliktlösning. Det är oerhört viktigtatt förebygga att vi får konflikter i världen. Jag tror attväldigt många inte inser att biståndet faktiskt är ensäkerhetshöjande faktor som minskar konflikterna ochsom också skyddar oss själva. Det är ett budskap somvi nog litet till mans bör hjälpas åt att föra ut i detsvenska samhället.När vi pratar om det internationella perspektivet ärdet naturligtvis också oerhört viktigt att arbeta med attlösa de skuldproblem som finns och som är mycketstora. Vi är väl alla överens om att det här HIPC-initiativet, som bl.a. är fadder till, ärmycket positivt. Det stöd som de här skuldavskriv-ningarna kan få av olika frivilligorganisationer ärviktigt. Vi har särskilt poängterat att vi ser väldigtpositivt på den kampanj som kyrkor, TCO och andraorganisationer i och andra länder driver somkallas för Jubilee 2000. Vi behöver det opinonsstödetsom politiker för att kunna driva de här frågorna.I det sammanhanget vill jag säga till att ju inte är det enda parti somavsätter pengar till skuldavskrivningar. Det lät i hansanförande som om det skulle vara på det sättet.Efter de här litet mer allmänna reflexionernatänkte jag kommentera reservationerna och något avde särskilda yttrandena. Jag skall med en gång, så attjag inte glömmer det, tillstyrka utrikesutskottets för-slag i betänkandet, yrka bifall till hemställanspunkter-na och föreslå att skrivelsen läggs till handlingarna.Jag yrkar avslag på de reservationer somfinns.Jag kommer att dela de här kommentarerna medAgneta Brendt. Jag tar upp biståndsramen och målen.Jag säger kanske också något om miljöfrågorna ochdet här avsnittet som handlar om effektivitet och ut-värdering. Kanske snuddar jag något vid u-ländernasskuldsättning igen, det vet jag inte. De andra frågornakommer att ta upp efter mig.I den första reservationen säger ,folkpartisterna, att man villha en omedelbar återgång till enprocentsmålet. Mansäger , och jag citerar: "Under nuvaranderegering har biståndsramen sänkts ---" Och det är jusant. Så säger man: "--- och t.o.m. underskridit denbiståndsnivå som FN rekommenderar som miniminivåför i-länderna. "Jag skulle gärna vilja ha en kommentar från ersom står bakom den här reservationen. Vad har ni förkälla för att påstå detta? Jag har ingen informationsom säger att vi är i den situationen att vi har under-skridit de som är FN:s rekommendation. Detskulle vara intressant att höra hur ni har resonerat.Ni säger också i den här reservationen att rege-ringen utåt vill ge sken av att vi skall förbli ett före-gångsland. Vi ger inte bara sken av att vi är ett före-gångsland. Vi anser att vi är ett föregångsland. Och vikan säga att vi har ganska god grund för att hävda det.Vi är så långt jag vet ett av fyra länder bland ca 190 idet här hänseendet. Alla dessa länder är i och för siginte industriländer som ger bistånd, men låt oss sägaatt vi är ett av fyra länder bland 40-50 som har upp-nått FN-rekommendationen. Då kan vi väl ändå hävdaatt vi är ett föregångsland?Sedan är det faktiskt så att vi har utfäst oss attåtergå till att uppnå enprocentsmålet så fort statsfi-nanserna ger möjlighet till det. Vi talar om att vi skallgå tillbaka så snart statsfinanserna tillåter det. Det ärklart att det kommer att ta tid, det inser man ju, efterde ekonomiskt svåra år som vi har haft. Det här har viupprepat vartenda år. Trots det säger vi skulle ha problem med själva enprocentsmålet.Vi står fast vid enprocentsmålet. Vi har inte lämnatdet. Den kommentaren tycker jag är något sned.Det här är en viktig fråga för oss. Det är en sym-bolfråga. Jag kan instämma i mycket av vad IngridNäslund själv har motiverat enprocentsmålet med. Videlar alltså ambitionen på den punkten.Sedan har vi frågorna om målen.