prot · GL0958 · 1998-01-29 00:00:00 — Inflationen är borta, rän-torna är nere, underskotten är borta och konkursernaär ett minne blott - allt detta som vi slet med så hårtför sedan.Det som de säger går inte riktigt ihop. Däremotvet vi om att vi är utsatta för en ganska ordentligargumentation från näringslivet som ju ofta tar siguttryck i att man vill ha lägre skatter. Men vi vet ju attlägre skatter ofta också resulterar i att vi måste skära ivåra utgifter och i välfärdssystemen. Det vill intesvenska folket. Det är denna balansgång som vi skallgå. Och jag tänker lyssna också på vad svenska folkettycker, inte bara på vad 500 storföretagsledare anser.Anf. 100 ():Herr talman! Detta är ett reellt problem. Om vi harså höga skatter att vi driver ut våra företag ur landetblir vi ju alla fattigare. De höga skatterna i Sverigebelastar låg- och medelinkomsttagarna mer än i någotannat land. I andra änden driver det ut högkompetentpersonal och företag ur landet.Carl Bildt föreslog att vi skulle återgå till det somvi alla i denna kammare var överens om tidigare ifråga om skatterna, nämligen nivån 50-30. Kanstatsministern tänka sig att vi gemensamt sätter ossned och tittar på problemet som är reellt och försökeratt återgå till åtminstone till 50-30-nivån?Anf. 101 Statsminister ():Herr talman! var det väl inte låg- och medelin-komsttagarnas skattesituation som åberopades sommotiv för att dessa storföretag skulle lämna landet,utan det var svårigheterna att rekrytera sällsynt kvali-ficerad nyckelpersonal, inte minst utifrån, och dess-utom den beskattning som de tycker orättvist drabbarföretagen.När man sedan glider in i den allmänna skattede-batten är man tillbaka vid den diskussion som vi såmånga gånger har haft här i kammaren. Vi vet ju attdet finns ett motstånd bland höga inkomsttagare motatt betala värnskatt, och det motståndet kommer attfinnas kvar.Jag vet att väldigt många tycker att vår-den är illa utsatt, att skolan har för dåligt med resurseroch att polisen behöver mer resurser. Detta hängerihop, och jag tror att också storföretagen fungerar bästi en miljö där samhället i övrigt är välskött. Jag ärövertygad om att man då drar till sig inte minst nyainvesteringar.Låt mig dessutom göra en liten reflexion. Bland destorföretagsledare som uttalade sig fanns några före-trädare för banksektorn. De tyckte att det var lättareatt bedriva företagsamhet i sedan.Det säger kanske en del om hur pass allvarligt manskall ta på den här typen av enkätundersökningar.Den kvinnliga förvärvsfrekvensenAnf. 102 ():Herr talman! Jag har en fråga till socialministern.Bakgrunden är den att socialministern såväl muntligt ien frågestund här i kammaren som skriftligt har häv-dat att den kvinnliga förvärvsfrekvensen är hög-re än 1982, när lördagsstängt på systemet infördes.Det skulle alltså finnas fler förvärvsarbetandekvinnor med behov av service på lördagarna.Jag undrar vilket statistiskt underlag som social-ministern har för detta påstående. De uppgifter manfår från utredningstjänsten här i säger tvärt-om att förvärvsfrekvensen bland kvinnor ärlägre än 1982.Anf. 103 Socialminister ():Herr talman! Det var kanske inte det som var hu-vudpoängen. Huvudpoängen är i stället hur vi skallbehålla ett folkligt stöd för grundvalarna i vår restrik-tiva alkoholpolitik. Hur skall vi kunna behålla enuppslutning kring Systembolaget som idé och inrätt-ning i samhället i tider när trycket för att vi skall lättapå alla våra restriktioner kommer att bli allt hårdare?Det är en svår balansgång för Systembolaget attbåde stå för att begränsa tillgängligheten och erbjudaservice till sina kunder. Jag tror att kraven på servicehar ökat under de här 15 åren. Det visar sig också rentallmänt, bl.a. på affärernas öppettider. Vi tycker att vijobbar hårt, längre och på tider som inte alltid ärbekväma. Jag tror att det är en viktig fråga som manmåste fundera över. När kraven på service ökar måstekanske också Systembolaget försöka leva upp tilldetta. får vi naturligtvis inte slå undan be-nen på vår restriktiva alkoholpolitik.Anf. 104 ():Herr talman! Min fråga gällde inte alls kravet påservice utan det var en faktafråga. Jag tycker att mankan kräva att en minister och ett departement skallvara noga med sådant. Att man i en spontan fråge-stund kan låta undslippa sig en felaktig faktauppgifthar jag full förståelse för. Jag skulle inte ha tagit uppdet igen, om man inte i ett berett svar från Socialde-partementet, undertecknat av ministern, hävdar sam-ma sak. Där resoneras om service till de förvärvsarbe-tande, som i högre grad än skullevara kvinnor.Hävdar man detta i ett skriftligt svar som är berettpå departementet, måste det väl finnas ett underlag fördetta. Vilken statistik är det fråga om?Anf. 105 Socialminister ():Herr talman! Det är klart att jag kan ta fram allmöjlig statistik, men det var väl ändå sakfrågan somdet gällde. Det är klart att kan taupp en diskurs och börja resonera om statistiken istället, men sakfrågan gällde faktiskt öppethållandetpå Systembolaget. Jag hoppas att vi kan fortsätta attdiskutera sakfrågan, det som är det viktiga här.Jag får också stöd från , som sitterhär intill och säger att det är fråga om en riktig upp-gift. Visst är jag beredd att kontrollera den. Jag be-klagar förstås om det på ett felaktigt sätt har hänvisatstill statistik, men återigen: Låt oss diskutera sakfrå-gan.Anf. 106 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Därmed är frågestunden slut. Jag tackar regering-ens ledamöter för att de har velat komma hit och svarapå kammarledamöternas frågor.9 § Svar på interpellation 1997/98:99 om dis-kriminering på arbetsmarknadenAnf. 107 Statsrådet ():Herr talman! har frågat arbetsmark-nadsminister om regeringen kantänka sig att pröva en i interpellationen närmare be-skriven metod att kodifiera ansökningar om anställ-ning inom den statliga sektorn i syfte att ge personermed invandrarbakgrund ökade chanser på arbets-marknaden.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Den i interpellationen beskrivna metoden går ikorthet ut på att anställningsansökningarna skall"kodifieras", dvs. att sökandens namn, adress ochpersonnummer ersätts av en kod. Detta skall göras aven särskild person, som därefter skall överlämna denkodifierade ansökningen till "anställaren".Att förbättra situationen på arbetsmarknaden förmänniskor med invandrarbakgrund ser regeringensom en av sina allra viktigaste uppgifter. Ur bådesociala och ekonomiska perspektiv är det angelägetatt dessa människors kompetens och kunnande tas tillvara. Samhällets mångfald måste genomsyra ocksåarbetslivet. Negativa attityder och bristande kunska-per, t.ex. hos arbetsgivare, utgör ett hinder för detta.Staten har ett särskilt ansvar som föredöme i arbetetatt förändra dessa attityder.Enligt regeringens bedömning är dock Fonsecasförslag varken realistiskt eller effektivt. I vissa fallskulle det t.o.m. kunna sägas vara ett steg tillbaka ochriskera att försämra situationen för människor medinvandrarbakgrund.Att "kodifiera" anställningsansökningar skulle imånga fall i praktiken innebära att uppgifter om sö-kandens etniska bakgrund skulle tas bort. Detta skullevara liktydigt med att kapitulera inför de diskrimine-rande tendenser som finns i vårt land. Ett samhälle fårdock aldrig bygga på att människor skall behövaförneka eller dölja sin etniska bakgrund. Vi måste istället på alla sätt och med all kraft verka för att för-ändra de attityder som ligger bakom den här typen avdiskriminering.Alltfler arbetsgivare inser att mångfald lönar sig,dvs. att det kan innebära fördelar för verksamheten attanställa personer med invandrarbakgrund. Även frånstrikt demokratisk synpunkt bör det vara viktigt förarbetsgivare att eftersträva att samhällets mångfaldavspeglas på den enskilda arbetsplatsen. I detta per-spektiv skulle förslaget innebära en försämring i för-hållande till nu rådande situation, eftersom det skulleförsvåra för arbetsgivare att finna en sådan arbetssö-kande med invandrarbakgrund som arbetsgivaren avdessa skäl skulle vilja anställa.Såsom jag förstår förslag skulle detdessutom försvåra för en arbetsgivare att ta kontaktmed eventuella referenspersoner, såsom tidigare ar-betsgivare och arbetskamrater, för att underrätta sigom t.ex. sökandens sociala kompetens och övrigakvalifikationer. Även detta skulle vara ett steg tillba-ka.Vi måste alltså gå andra vägar. För regeringensdel vill jag först peka på den dialog med landshöv-dingar, generaldirektörer, personalchefer och fackligaorganisationer om personalrekrytering, personalstruk-tur och kompetensförhöjning som regeringen harpåbörjat och som kommer att fort-sätta . Det är ännu för tidigt att uttala sigom vilka resultat denna dialog kan få, men det ärregeringens förhoppning och ambition att den bl.a.skall kunna bidra till en mer offensiv rekrytering medavseende på den etniska mångfalden.Låt mig också peka på det betänkande - Räknamed mångfald - som lades fram avutredningen om översyn av lagen mot etnisk diskrimi-nering i arbetslivet. Förslaget, som i många avseendeninnebär en skärpning av gällande lag, remissbehandlasför närvarande. Regeringen avser att förelägga riks-dagen en proposition detta år.Det är i sammanhanget viktigt att också lära avandra länder. På svenskt initiativ kommer Europarå-det därför att arrangera ett internationelltexpertmöte för utbyte av kunskap och erfarenhetervad gäller åtgärder för att öka den etniska mångfaldeninom den offentliga sektorn.Anf. 108 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka integra-tionsministern för svaret. Jag vill understryka att in-tegrationsministern och jag är fullständigt överens omatt strategin måste vara att mångfalden lönar sig. Detär ingen av oss som tvekar om detta. Låt mig ocksåunderstryka att jag tror att det förslag till lag motetnisk diskriminering på arbetsmarknaden som minis-tern talar om kan hjälpa till att bekämpa diskrimine-ringen på arbetsmarknaden. Det råder det heller intenågon tvekan om.Men det gäller att hitta metoder för att över huvudtaget komma åt den diskriminering som finns. Jag harväldigt ödmjukt försökt att titta på en konstruktivmetod. Ministern har just nu inga konstruktiva förslagutan hänvisar till allmänna ord. Den metod som jaghar försökt att peka på är en metod som används iUSA. Ministern säger också själv att man kan lära sigav andra länder. Jag har tittat på metoden. Den harfungerat i vissa delar av USA.Förslaget går enkelt uttryckt ut på följande. Det ärväldigt svårt för människor i med invandrar-bakgrund att ens komma till någon intervju. Manskulle kunna kodifiera ansökningshandlingarna påföljande sätt. Man skickar en ansökan. Ansökan tasemot någon som inte direkt är personalchefen elleranställaren. Man kodifierar samtliga papper som harmed ansökan att göra, inklusive referenser.När man har samlat ihop alla ansökningar och be-dömt vilka som är mest meriterade lämnar man vidarepapperen till personalchefen eller den som anställerpersonen. Den personen kontaktar dem som mananser är mest meriterade. På detta vis skulle ävenkvinnor och andra komma till tals som annars överhuvud taget inte skulle komma till en intervju.När intervjun så sker kommer arbetsgivaren möj-ligen att se att en person som har de bästa meriternaråkar vara svart. Men man har redan innan bedömt attmeriterna är bra. Då återstår ett problem. Antingensäger arbetsgivaren nej till den personen därför atthan är svart eller också godkänner han honom därföratt han har bra meriter.Detta är ett sätt som jag i och för sig inte påstår ärvärldens bästa sätt. Men det är trots allt ett konstruk-tivt sätt att komma åt den enorma diskriminering somfinns. Att inte göra någonting konkret och hänvisa tillallmänna ord är att på något sätt godkänna allt sompågår.Anf. 109 ():Herr talman! har tagit upp ettmycket viktigt samhällsproblem, och jag tycker attden idé han föreslår är väl värd att pröva. Den funge-rar inte överallt, men i den stora statliga sektorn finnsdet säkert olika typer av anställningsförfaranden därdetta kan prövas.Jag skall bara ge ett exempel. Jag har stött på för-farandet med blint anställningssätt iUSA. Det var ett mycket speciellt yrke, men det visaratt det kan fungera för vissa yrken. Jag besökte Met-ropolitanoperan. Provspelningar till Metropolitanor-kestern sker bakom ett tygskynke. De som spelar uppfår inte ens ha skorna på sig så att man inte av stegenkan bedöma om det är en man eller kvinna. Det var ettsätt att undanröja alla misstankar om rasdiskrimine-ring och könsdiskriminering då en av världens bästaorkestrar anställde orkestermedlemmar. Man sökerandra tekniker för andra områden. Men blindhet i endel av anställningsprocessen och urvalsförfarandettycker jag är väl värt att pröva.Vi måste prova många olika vägar för att kommaåt den etniska diskrimineringen, framför allt därför attdet är en kränkning av människovärdet. Men det finnsockså ett annat problem som jag tänkte säga någotom. Diskriminering är ett allvarligt hinder för Sveri-ges ekonomiska utveckling. Invandringen betyderväldigt mycket. Invandringen har i svensk ekonomiskhistoria betytt oerhört mycket för utveckling.Vi vet att i t.ex. utgör de utrikesfödda av egenföretagarna. Motsvarande andelav befolkningen som helhet är 18 %.Låt mig säga något som ekonomiskahistoria och invandringens betydelse. Den stad vi nubefinner oss i är i stor utsträckning grundad ochbyggd av tyskar. Det gäller också , ,, , , , , och . är byggd av och för hollända-re och styrdes till en början av holländare.Det svenska bergsbruket, paradnäringen i Sverigesekonomiska historia, byggdes upp av tyskar för attsedan vidareutvecklas av valloner från ochFrankrike. Den internationella handeln på 1700-taletliksom industrialiseringen kom till stordel att sätta fart tack vare invandrare från Skottlandoch England.I många företagsnamn märker vi det än , ävenom vi inte tänker på det. Bokförlaget harkommit till genom en tysk familj som invand-rade via . I har vi näringsställetBerns, grundat av tysken . Därbredvid ligger konsthandeln , grundat avden polske flyktingen kan gå till chokladbranschen. En gång Malmösstörsta industri, Mazettis chokladfabrik, grundades avdansken . I grundadeschweizaren chokladfabrik. Även Ma-rabou kommer utrikes ifrån. Det var inte några somhette Marabou, utan familjen från Norge.Zoegas kaffe i har kommit till Sveri-ge genom en italiensk familj som invandrat via Brasi-lien. Det var tjecken som startade ät-tikskonservering i . Det var indiern som lyckades omvandla skånskaättiksfabriken till ett världsledande kemiföretag som heter Perstorp.Låt mig ta det sista exemplet, som kanske liggerinvandrarministern särskilt varmt om hjärtat. Jag togmed mig ett redskap från min verktygslåda hemma.Det är en skiftnyckel från BAHCO med pånacken. Det kanske är verktygsmakaren själv har tillverkat den. Jag kanske skulle be omen dedikation efteråt. Det intressanta med BAHCO,B.A. och co. är vem denne var. Detvar en invandrare från född i . Han kom-mersialiserade den svenska uppfinningen skiftnyckelnoch han kommersialiserade också primusköket. Det ärytterligare ett exempel på invandrarföretagare.Herr talman! Jag vill sammanfatta med att säga attinvandringen i inte främst är något problem.Det är inte något annat, det är inte något främmande,och det är inte något nytt. Invandrare har i årtusendenpräglat och svensk kultur. inte kunnat bli invandrarminister utan invandra-re. hade inte heller kunnat bli verk-stygsmakare utan att invandraren B.A. 110 ():Herr talman, statsrådet och deltagare i interpella-tionsdebatten! Också jag tycker att detta är en oerhörtviktig fråga och att mångfald ute i näringslivet och påvåra arbetsplatser alltid lönar sig. Men jag skulle viljavidga perspektivet litet och inte bara låta debattenhandla om huruvida man är svarthårig eller inte.I liksom i alla andra länder har vi undersenare år sett en påtaglig ökning av antalet företagsom ägs eller drivs av invandrare. uppskatta-des det totala antalet sådana företag till drygt 54 000 iSverige, vilket utgjorde av den totalaföretagsstocken. Andelen ökar också . År1994 etablerades omkring 5 200 nya invandrarföretagi . Av alla som startade företag var17 % invandrare. Företagen återfinns framför alltinom tjänstenäringarna.Företag som drivs av invandrare spelar enjätteviktig roll på den svenska arbetsmarknaden. In-vandrarföretag beräknas ha sysselsatt över 190 000personer , vilket betyder att de svarar för näs-tan av alla anställda i de små och medelstoraföretagen, eller av alla anställda i det privatanäringslivet.Invandrarföretagens betydelse skall ses i ljuset avatt det totala antalet sysselsatta i industrin och denoffentliga sektorn har minskat drastiskt under senareår. Denna strukturomvandling har medfört att mångainvandrare har friställts. Det minskade utrymmet påarbetsmarknaden har drabbat många, men personermed invandrarbakgrund har drabbats särskilt hårt.Den öppna arbetslösheten bland utomnordiska med-borgare var , medan mot-svarande tal för svenska medborgare var drygt 8 %.För vissa utomeuropeiska nationaliteter var arbetslös-heten så hög som över 40 %.Men vi måste se att detta har en väldigt starkkoppling till arbetslösheten i stort. Invandrarna varofta de som fick lämna arbetslivet. Den största nyttanvi kan göra för att förändra den här situationen är juatt fortsätta att bekämpa arbetslösheten.Att starta egna företag tror jag ofta har varit denenda möjligheten för många invandrare att få en fastanställning. Eget företagande är kanske enda vägen attkomma in i det svenska samhället och skapa sig enegen inkomst.Det finns få undersökningar om dessa invandrarfö-retag, men jag har läst Invandrarföretagare i Uppsala- en värdefull resurs. Det är en utredning som ärgjord av . Han påvisar att man möter sammadiskriminerande företeelser i invandrarföretag somman ofta möter i företag ägda och ledda av svenskar.Man måste ta med hela företagandet i bilden och seatt man hittar attityden till och oförståelsen införmänniskor med en annan etnisk tillhörighet bådebland invandrarägda och svenskägda företag.Kanske skulle man på något sätt kunna skapa endialog mellan företagarna. Man skulle kunna låta demsom jobbar på en sorts företag praktisera i en annansorts företag och skapa ett nätverk för att överbryggarädslan. Jag vill understryka att man måste se på dettai ett helhetsperspektiv, eftersom det inte bara rör enliten del av näringslivet utan även den stora del före-tag som växer, nämligen invandrarföretagen.Anf. 111 Statsrådet ():Herr talman! Vi fyra som diskuterar den här frå-gan verkar vara rörande överens om att mångfaldinnebär möjligheter och lönar sig. Det är väldigt vik-tigt att vi är överens, därför att då kan vi med öppnaögon gå in och se hur vi på bästa sätt kan ta till varadenna samhällets mångfald.I dag lever vi i ett samhälle som är präglat av envi-och-de-mentalitet. Det är förödande att se varandrasom vi och de i kollektiv. Vi måste alltså se varandrasom subjekt och som ett vi i samhället. Vi måste ska-pa förutsättningar för alla att kunna leva på lika vill-kor och bli lika behandlade i det svenska samhälletäven om vi råkar vara olika till det yttre och det inre.Där olikheter möts i ett samhället - det kan vara ipolitiken eller på arbetsplatsen - skapas en kreativitetoch idéer föds. Det kan också skapa motsättningarsom kräver sin lösning, och ur det växer någontingnytt fram. Det är viktigt att vi har de insikterna.Det förekommer dessvärre ganska mycket av dis-kriminering också i det svenska samhället i olikaavseenden, inte minst på arbetsmarknaden. Den inter-nationella arbetsorganisationen har i ett antal länderförsökt få ett grepp om den här frågan, och man harkonstaterat att runt en tredjedel av människorna sominte är födda i respektive land känner sig diskrimine-rade och har blivit utsatta för diskriminering vid olikatillfällen. Olika undersökningar gjorda i pekarpå att det ser ungefär likadant ut här. Alltså har vigemensamt ett stort problem i samhället och för en-skilda individer.Min uppfattning om det förslag som tagit fram är att det inte är något bra förslag. Detär ingen bra metod, utan vi måste hitta andra vägar.Juan menar att allt jag säger bara är löst prat,att det inte finns något konkret i det, men att hanverkligen har något att komma med. Det är egendom-ligt att mot bättre vetande ägnar sig åten sådan diskussion. Han vet att vi har lagt fram för-slag till en ny lagstiftning som inte bara ser till omman finns med vid anställningstillfället utan till omman finns med i rekryteringsprocessen. Har du söktskall du också bli föremål för en intervju om du harkvalifikationer för att kunna få jobbet. Sker inte det,bryter arbetsgivaren mot lagen. Det är alltså en kraftigframflyttning av lagstiftningen för att kunna ge indi-viden bättre förutsättningar att komma till en positiondär ett möte kan åstadkommas med arbetsgivaren förett tilltänkt jobb.Vi har i det här landet jobbat medjämställdhet mellan könen. Vi har mycket att lära avdet när det gäller mångfaldens . Vi bör ta demetoderna till oss och i allt väsentligt jobba som vigör i jämställdhetsfrågorna: skapa opinion, förändraattityder och beteenden. Det är vad det handlar om -att långsiktigt få människor att ändra inställning.Den dagen vi för att få en bra utveckling avkodifi-erar människornas identitet och skall anställa någonutan att ha setts öga mot öga vid en anställningsinter-vju eller på annat sätt kunnat bedöma den socialakompetensen så har vi också gömt undan problemet.Vi har inte förändrat någonting, och det viktiga är attförändra synsättet på andra människor, även om maninte alltid är lika. Vi måste se fördelarna i det.Det är otroligt viktigt att vi inte kapitulerar införde problem vi har i samhället utan i stället mobiliseraralla de goda krafter som trots allt finns. Det finnsgoda krafter. Vi jobbar frenetiskt med staten somförebild i syfte att påverka cheferna i deras rekryte-ringsprocesser. Inom börjar det hända saker,liksom inom Roxtec och i Blekingeoch en rad andra företag. Man har börjat se detta. Dethar börjat röra sig. Det är den processen vi skall"pusha på" allt vad vi kan, så att alla goda krafter kanenas.Anf. 112 ():Herr talman! Återigen är ministern och jag full-ständigt överens i den allmänna retoriken. Men vi harett konkret problem i : Råkar du vara svart fårdu inte ens komma på en intervju någonstans, vare siginom den offentliga sektorn eller inom den privatasektorn. Jag träffade minst hundra sådana människorföre jul, en del inflyttade och en del födda här. Därförgäller det att hitta metoder som kan leda till att demänniskorna åtminstone kan komma till en intervju.Leif kan avfärda förslaget som jag pre-senterat, men jag tycker att det är bättre att i kon-struktiva termer diskutera vilka metoder man kananvända sig av för att uppnå ett som överhuvud taget inte diskriminerar människor som serkonstiga ut, som jag själv. Med all respekt för minis-tern tycker jag att det är beklämmande att höra att detförslag jag lägger fram på något sätt skulle försämradet nuvarande läget. Jag ställer mig frågan hur detskulle kunna bli sämre om de människor som inte enskommer till intervju faktiskt skulle göra det på grundav att man bedömde deras meriter och inte derashudfärg. Det är själva frågan i den här debatten.Man kan säga att förslag inte är riktigtgenomtänkt, och det kan jag hålla med om. Men attpåstå att det skulle vara att kapitulera inför diskrimi-nerande krafter eller att det skulle försämra det nuva-rande läget på arbetsmarknaden för svarta är väldigthårda ord. Däremot förväntar jag mig att vi kan disku-tera andra typer av metoder som kan leda till att dessamänniskor åtminstone kallas till intervju, . Så sker inte i - tyvärr.Jag skulle vara den gladaste personen av alla omjag inte behövde ta upp den här typen av frågor, mendessa människor kallas inte till intervju. Hur skall vigöra för att komma dit? Den lag taladeom kommer möjligen att läggas fram för riksdagenden . Och vad skall vi göra fram tilldess? Vilka metoder skall vi diskutera?