prot · GM0922 · 1998-11-25 00:00:00 — Där-för är det viktigt att nu markerar uppfatt-ningen att sådana följdleveranser inte skall ske tillländer som har genomfört kärnvapenprov.Den andra kommentaren gäller de så kritiseradeproven. Jag är glad över att vi även där är överens ivår kritiska hållning till proven. Men det är ocksåviktigt att säga att den kritiken innebär att vi under-känner den skrivning i propositionen som påstår attdetta fördrag innebär ett fullständigt förbud motkärnvapenprov. Så är inte fallet. Vår uppfattning äratt vi skall gå vidare med att arbeta för att även såkritiserade prov kommer att omfattas av fördraget.Anf. 144 () replik:Herr talman! Jag menade att biståndet kommer atttas upp i ett senare betänkande som just skall handlaom bistånd. Då får vi möjlighet att debattera frågan ikammaren - och då lite mer grundligt.Lars tog upp frågan om krigsmaterielexport.Där har majoritetens inställning tydligt klargjorts. Avbetänkandet framgår att det från regeringens sida harklargjorts att någon ny export av krigsmateriel tillIndien och inte kommer att ske. Det är etttydligt ställningstagande.Lars berör de så kritiserade testerna, och jagtycker att vi har varit tydliga i vad vi tycker. De kan-ske inte omfattas av föreliggande konventionstext,men det betyder inte att vi inte aktivt kommer attbelysa frågan tidigare. Jag vill understryka det enga-gemang som finns hos utskottets majoritet genom attän en gång påpeka att jag var den förste som på allvartog upp frågan i kammaren och med regeringen ochsade att detta inte är acceptabelt. Detta undergräverförtroendet för det övriga arbetet.Anf. 145 () replik:Herr talman! Det vore en praktfull skandal omSverige skulle säga något annat än att ingen ny exportav krigsmateriel skall förekomma till två länder somäventyrar freden och säkerheten i världen genomkärnvapenprov.Vi kritiserar att följdleveranser sker under motive-ring att det är viktigt att visar att vi är enavtalsslutande part som man kan lita på. Vi skall intevara att lita på för dem som så riskerar regioners ochhela världens säkerhet genom att genomföra sådanakärnvapenprov. Därför bör följdleveranser ocksåomfattas av det totala stopp med vapenexport som vimenar skulle ha varit följden av en rimlig reaktion.Resultatet blir att en del s.k. följdleveranserav bistånd faktiskt stoppas på grund av åt-gärder. Därmed uppkommer den absurda situationenatt de fattigaste människorna får betala för att Sverigereagerar mot och kärnvapenprov,medan följdleveranser till redan levererade vapenfortsätter. Det är inte rimligt.Anf. 146 () replik:Herr talman! Det är viktigt att vi i kammaren re-spekterar de lagar som vi själva är med om att stifta,även om vi kanske inte alltid har röstat för dem. Detär viktigt att vi respekterar att vi är en lagstiftandeförsamling.I fråga om följdleveranserna har utskottet inhäm-tat att man som vanligt kommer att pröva frågornafrån fall till fall. Övriga ställningstaganden finns medi den bedömningen. Jag kan inte se frågan på sammasätt som . 147 ()replik:Herr talman! Jag tänkte ta upp frågan om vape-nexporten till och . Jag blev lite för-undrad när sade att vi skall återkommatill frågan i samband med biståndet. Okej, vi kommersäkert att återkomma till frågan om bistånd till Indienoch , men vapenexporten har väl ändå inteblivit inkluderad i biståndet. Men jag tycker mig seatt regeringen i allt större utsträckning blandar ihopförsäljning av vapen och bistånd. Än så länge hoppasjag att riksdagsbesluten är skilda åt.Kopplingen till hur man reagerar på när länderbryter mot avtal om stopp av kärnvapensprängningarmen fortsätter med följdleveranser av vapen harrelevans. Det är förvånande. Regeringen har inteagerat kraftfullt mot följdleveranserna. Det måstevara nödvändigt om man menar någonting med deninternationella solidariteten.Jag hade en fråga som inte svaradepå. Den gällde den kritik som fick inte minstav frivilligorganisationerna inför Osloförhandlingarnaoch synen på fordonsminorna. Finns det där en kopp-ling till försvarsindustrin i , eftersom Sverigeinte agerar kraftfullt för att också se till att de finnsmed i minkonventionen?Anf. 148 () replik:Herr talman! missuppfatta-de mig medvetet för att skapa en diskussion som intehör hemma här och som det inte finns grund för.Både och tog uppdiskussionen om biståndet till . Jag ville skiljaut att den frågan inte hör hemma här. Men jag serfram emot att diskutera den i en annan ordning. Jagville nämna det för att inte förbigå frågan med tyst-nad.När det gäller vapenexporten har vi klart och tyd-ligt skrivit i betänkandet vad vi anser. Jag har ocksåredogjort för frågan i talarstolen och gett kommenta-rer till . De delarna har vi inte blandat ihop,som försöker antyda.Anf. 149 ()replik:Herr talman! Jag upprepar den andra frågan om deantipersonella minorna. Varför har inte drivitfrågan om fordonsminorna? Inte minst frivilligorga-nisationerna hade detta uppe som en viktig del avkonventionstexten.Anf. 150 () replik:Herr talman! Även här kan jag inte riktigt förståMarianne definition. Inte minst utskottetär initiativtagare till förbudet mot minor. Vi har drivitfrågan oerhört starkt på många olika sätt. Jag har varitordförande i en av processerna som har lett fram tillförbud mot minor. Det finns ingen grund för denkritik som ger uttryck för.Jag vill gärna hänvisa till alla de initiativ och detgoda arbete vi har gjort nationellt och internationellt -ofta tillsammans med folkrörelserna.Anf. 151 ():Herr talman! Det fördrag och den konvention somriksdagen skall besluta om att ratificera är ett resultatav att inte minst verkat för ettförbud dels mot kärnsprängningar, dels ett internatio-nellt totalförbud mot antipersonella minor. Som harsagts har båda dessa frågor drivits avsåväl borgerliga som socialdemokratiska regeringaroch återkommande behandlats i utrikesutskottet.När det gäller frågan om ett internationellt total-förbud mot antipersonella minor har vi moderater haften lite kluven inställning. I försvaret av Sverigeslånga landgränser har truppminorna haft en stor bety-delse och ett högt försvarsvärde till ett mycket lågtpris. Det är inte svenska minor som har skadat ochdödat barn och vuxna i , ellerandra delar av världen. Det är inte den svenska mi-nanvändningen som har varit det stora problemet. I endebatt om försvaret vidhåller vi att vi behöver någonform av ersättningsvapen för minorna.Trots de tunga försvarsargumenten har vår viljaatt få till stånd ett internationellt totalförbud, ochdärmed minska truppminornas förödande skadeverk-ningar, vägt tyngre. Det var också därför vi var medoch beslutade om ett totalförbud mot minor i Sverigei december 1996.Nu har frågat kommit längre. skall vi fattabeslut om tillträde till konventionen omförbud mot användning, lagring, produktion och över-föring av antipersonella minor - truppminor - samtom deras förstöring. Det är mycket glädjande.Konventionen har undertecknats av131 stater och ratificerats av 49 stater. Vi hoppas på -och måste arbeta vidare med - att få ännu fler länderatt ansluta sig till konventionen.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i utri-kesutskottets betänkande nr 4.Anf. 152 () replik:Herr talman! Jag vill bara välkomna ärliga redogörelse för våndorinför beslutet om att förbjuda minanvändning i Sveri-ge och sedan också gå vidare med ett totalförbud förhela världen. Den här konventionen hade sannoliktfördröjts oerhört länge om vi inte hade haft andraframsynta politiker som drivit på just därför att deinsett att nationella intresse också är ettinternationellt intresse av nedrustning och av avveck-ling av dessa hemska, förödande vapen.Därför välkomnar jag att man ärligt redovisar denståndpunkten. Jag är glad över att det finns enuppslutning i hela kring Ottawakonventio-nens grundinnehåll.Anf. 153 ():Herr talman! Först vill jag yrka bifall till utskot-tets hemställan i betänkandet UU4.Det är naturligtvis en självklarhet att nuskall ansluta sig till fördraget om fullständigt förbudmot kärnsprängningar och till konventionen om för-bud mot användning, lagring, produktion och överfö-ring av antipersonella minor. Jag är självfallet mycketglad över det här beslutet. Jag instämmer i mycket avden beskrivning som har gjorts här tidigare om detelände som minorna har inneburit ute i världen.Jag vill ägna mig något åt historieskrivningen närdet gäller minorna.På initiativ beslöt 1994att skulle verka för ett internationellt totalför-bud mot antipersonella minor. Det kravet drev desvenska förhandlarna utan större framgång vid och 1996. var detförsta land som initierade den här frågan, vilket varviktigt och bra.Vi motionerade också om ett ensidigtsvenskt förbud, eftersom vårt land givetvis skullesakna trovärdighet i minfrågan om vi hävdade attminor är grymma och ovärdiga vapen överallt utomjust i . Vi menade att skulle anslutasig till en allt större krets av länder som redan dåensidigt hade förbjudit antipersonella minor, nämli-gen , , , ,, , och Filippinerna.Vi diskuterade frågan vid följande partistämmaoch fattade beslutet att med kraft arbeta för att Sveri-ge skulle ensidigt förbjuda personminorna. Det varockså ett mycket starkt centerkrav i förhandlingarnamellan den dåvarande socialdemokratiska regeringenoch inför försvarsbeslutet. Det var ingensjälvklarhet att vi skulle fatta det beslutet. Motståndetbåde hos socialdemokratin och hos varhårt. Det var en stor debatt. Det var många seminarieroch debattartiklar, och frivilliga organisationer arbe-tade med frågan. Vi drev naturligtvis kravet oerhörthårt - det var ett villkor för att vi över huvud tagetskulle gå in i samarbetet om försvarsbeslutet. Detledde till att försvarsministern svängde sommaren1995.Riksdagen kunde , i sambandmed det försvarspolitiska beslutet, även besluta omett ensidigt svenskt förbud. Det stärkte givetvis Sve-rige i arbetet med att åstadkomma ett avtal om förbudmot personminor. Stor betydelse i det arbetet hadet.ex. den organisation som drev kampanjen motlandminor, som t.o.m. fick fredspriset.Den 5 december 1997 kunde alltså den svenskeförsvarsministern skriva under en konvention motpersonminor i i . Han hade vid dettillfället sällskap av inte mindre än 125 länder. Det ärmycket glädjande att så många länder nu har anslutitsig till det avtalet och även anslutit sig till konventio-nen. Världssamfundet har lyckats förbjuda vapen somverkligen används, och som används i mycket storskala. Visst är det en stor framgång.Den stora uppgiften nu är naturligtvis minröjningoch att gå vidare. Många har krävt det, och vi kanmärka det i reservationerna. har aktivt bidra-git till minröjningen, genom t.ex. missionen i Västsa-hara, för att bara nämna det.Till slut vill jag också nämna inrättandet av total-försvarets minröjningscentrum i . Det är ocksåett resultat av försvarssamarbetet mellan regeringenoch . Jag tycker att det också är ettmycket värdefullt bidrag i hela detta arbete mot per-sonminor.Vi yrkar alltså inte bifall till någon av reservatio-nerna när det gäller att gå längre än vad vi haruppnått i konventionen om minor. Det är ju inte möj-ligt att ändra en sådan bred internationell överens-kommelse - den får man anta. Om man sedan villjobba vidare får man göra det framåt. Därför är viockså med på ett särskilt yttrande tillsammans medKristdemokraterna och om att regeringenskall kunna gå vidare inför den översynskonferenssom skall äga rum och verka för att ävenfordonsminor med röjningsskydd skall omfattas avkonventionen. Det är ett arbete framåt, men just nu ärdet här nog så långt vi kan komma. Det är en storframgång.Anf. 154 () replik:Herr talman! I det särskilda yttrande som Marian-ne nämner står det att frågan om fordons-minor med röjningsskydd fortfarande kvarstår att lösai konventionen och att det inte var möjligt att nå läng-re just när fördragstexten arbetades fram. Men sedanstår det: "Hela processen som lett fram till konventio-nen om förbudet mot antipersonella minor visar dockbetydelsen av att något eller några länder tar initiativoch går före för att komma fram till en så ändamåls-enlig och effektiv konvention som möjligt. "Detta är också innebörden i reser-vation.Anf. 155 () re-plik:Herr talman! Det är naturligtvis viktigt att ländergår före, och det är det som vi menar i vårt särskildayttrande. Vi ser inte någon möjlighet att gå längre justnu, i anslutning till konventionen och till det här be-slutet. Men sedan gäller det att ta initiativ för att gåvidare, och jag tror att vi kan komma överens om attjobba tillsammans om det.Anf. 156 ():Herr talman! Det är naturligt att också vi kristde-mokrater instämmer i glädjen över att vi har kommitså långt när det gäller de två stora frågekomplex somvi skall diskutera och besluta om . Vi ställer ossbakom utskottsbetänkandet UU4, men vi har genomsärskilda yttranden rörande mom. 3 och 7 velat visaatt vi ändå inte är helt nöjda.Vad gäller och menar vi att det ärviktigt att dessa länder utan dröjsmål och villkorslöstmåste uppmanas att ansluta sig till Icke-spridningsfördraget, NPT, och Fördraget om fullstän-digt förbud mot kärnsprängningar, CTBT. Tills degjort detta och uppfyllt FN:s resolution börSverige undvika följdleveranser.Biståndet till har beröring med det här. Vihar inte ansett, som regeringen, att inte skall fånågot bistånd som en följd av de olyckligakärnsprängningarna. Vår kritik är inte svagare änregeringens, men vi har försökt hitta en lösning där enregerings handlande inte drabbar enskilda så hårt.Därför har vi trots vår kritiska inställning förordat eninfasning av nytt bistånd med istället för , som regeringen föreslagit.Herr talman! I torsdagens frågestund meddeladestatsrådet , som svar på en fråga av AlfSvensson om biståndet till , att regeringen fattatbeslut som betyder att Loc , somverkligen kan anses som angeläget och som gagnarfattiga kvinnor och barn med primär undervisning,skall få . Vi ser positivtpå detta, eftersom det ligger i linje med vad vi, somjag nämnde, har yrkat i vår biståndsmotion.Vårt andra särskilda yttrande om Ottawakonven-tionen, där vi som nämndes har sällskap medCenterpartiet och , rör en fråga där detockså finns anledning att känna stor tillfredsställelse,nämligen frågan om förbud mot truppminor och anti-personella minor som nått så pass långt.Jag vill säga att vi från kristdemokratiskt håll haragerat aktivt i denna fråga . Jag vill ock-så lyfta fram den insats som gjorts från olika organi-sationer, bl.a. Röda korset och , somhar varit värdefull och som jag tror man kan sägaockså har drivit på och varit ett stöd för oss som harsett detta som en viktig fråga. De har en del i att detändå har gått så pass fort som det har gjort på senaretid.Herr talman! Det beslut som vi kommer att fatta är bra. Det var inte möjligt att nå längre med ettbrett internationellt stöd när det gäller minfrågan.Men det är enligt vår mening angeläget att Sverigeoch den driver frågan vidare närdet gäller fordonsminor med röjningsskydd införöversynskonferensen, som skall äga rum om fem år.Vi får inte lämna den frågan, men vi får ta det förstasteget, som ändå innebär att väldigt många länder ärberedda att ställa upp på det som vi har kommit framtill i dag.I dagens omröstning stöder vi kristdemokrater ut-skottets förslag.Anf. 157 () replik:Herr talman! I det särskilda yttrande som hänvisar till står det att kristdemokraternatidigare har uttryckt att även följdleveranser i ljusetav de senaste händelserna ter sig svårförsvarliga ursäkerhetspolitisk synvinkel, då åsyftande dekärnsprängningar som har gjorts i och Pakis-tan. vidhåller denna uppfattningoch anser att bör undvika även följdleveran-ser.Skillnaden mellan yttrandeoch reservation är att vi anser att maninte enbart bör undvika följdleveranser, utan att såda-na leveranser faktiskt inte skall medges.Anf. 158 () replik:Herr talman! Som jag sade i mitt inlägg anser viatt bör undvika följdleveranser, men följdle-veranser är en ganska komplicerad sak. Vi har intevelat eller kunnat landa i någon annan formulering änden som jag har gett uttryck för . vetlikaväl som jag att det är en väldigt kompliceradfråga. Vi har ändå uttryckt oss ganska klart när detgäller följdleveranser och också ställt krav för dessa.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutUU4 tillträde till Förenta nationernasfördrag om fullständigt förbud mot kärnspräng-ningar samt till konventionen om förbud mot an-vändning, lagring, produktion och överföring avantipersonella minor (truppminor) samt om derasförstöringMom. 1 (förslag om förbud mot subkritiska prov)1. utskottet2. 1 (v, mp)Votering:258 för utskottet49 för res. 142 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 117 s, 73 m, 37 kd, 16 c, 15 fpFör res. 1: 36 v, 13 mpFrånvarande: 14 s, 9 m, 7 v, 5 kd, 2 c, 2 fp, 3 mpMom. 3 (stopp av all vapenexport till och Pa-kistan)1. utskottet2. 2 (v, mp)Votering:257 för utskottet49 för res. 243 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 116 s, 73 m, 37 kd, 16 c, 15 fpFör res. 2: 36 v, 13 mpFrånvarande: 15 s, 9 m, 7 v, 5 kd, 2 c, 2 fp, 3 mpMom. 7 (ändringar i )1. utskottet2. 3 (v, mp)Votering:256 för utskottet49 för res. 344 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 116 s, 73 m, 37 kd, 16 c, 14 fpFör res. 3: 36 v, 13 mpFrånvarande: 15 s, 9 m, 7 v, 5 kd, 2 c, 3 fp, 3 mpMom. 9 (förslagen i övrigt till ändringar i brottsbal-ken)1. utskottet2. 4 (v, mp)Votering:257 för utskottet49 för res. 443 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 116 s, 73 m, 37 kd, 16 c, 15 fpFör res. 4: 36 v, 13 mpFrånvarande: 15 s, 9 m, 7 v, 5 kd, 2 c, 2 fp, 3 mpÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av förste vice talmannen medgav kam-maren att återstoden av dagens ärende fick avgöras iett sammanhang vid arbetsplenum torsdagen den 26november.17 § Ändringar i lagen (1996:95) om vissa in-ternationella sanktionerFöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1998/99:UU5Ändringar i lagen (1996:95) om vissa internationellasanktioner (prop. 1998/99:27)Anf. 159 ():Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation nr 1 i detta ärende.Bakgrunden till regeringens förslag om ändringari lagen om vissa internationella sanktioner är uppen-barligen årets händelser i Republiken ochKosova och en strävan att anpassa svensk sanktions-lagstiftning till beslut fattade inom EU.Självfallet är det så att vi delar avskyn för den po-litik som bedrivits av den jugoslaviska rege-ringen gentemot Kosova. Man berövade den albanskabefolkningens relativa autonomi och man berövadebefolkningen skolundervisning på sitt språk och dessorgan för självstyre. Det var en maktpolitik avseddinte bara att provocera den albanska befolkningen iKosova, utan också att utmana världssamfundet - attutmana Förenta nationerna.Frågan är emellertid inte om det är lämpligt atttillgripa sanktioner mot Republiken ellerinte. Här handlar det om att ändra en lag om interna-tionella sanktioner som skall gälla allmänt och varaanpassad till den europeiska unionens politik när detgäller sådana.Det handlar alltså inte alls om ett enskilt fall. Dethandlar i stället om viktiga principfrågor - inte omnågot specifikt utan om något som skall gälla gene-rellt.Det som jag uppfattar som otillfredsställande i deföreslagna ändringarna i lagen om vissa internatio-nella sanktioner är de svävande formuleringarna isjälva betänkandet. Det gäller bl.a. undantagen närdet gäller GUSP, alltså den gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitiken för EU. Med hänvisning till vadman kallar effektiviteten i beslutsfattandet kan mankringgå kravet på enhällighet. Vad är effektivitet ibeslutsfattande om inte ett avsteg från demokratiskaprinciper. Man gör avkall på enhällighetskravet tillförmån för att man t.ex. skall kunna fatta ett snabbtbeslut. I stället för att kräva enhällighet tillgriper mankvalificerade majoriteter.Det förklaras vidare att om man gör avkall på kra-vet om enhällighet så skall den kvalificerade majori-tetens beslut ligga i linje med en tidigare antagengemensam strategi. Vem gör denna bedömning? Detblir förstås en redan jävig kvalificerad majoritet somavgör bedömningen. Eller hur hänger det hela ihop?Jag kan inte se annat än att enhälligheten därmed,visserligen genom ett antal invecklade turer, är av-vecklad.Genom snåriga skrivningar om effektivitet i be-slut, genom nedprutning av kravet på enhällighet tillatt avse kvalificerade majoriteter och genom allmäntprat om gemensamma strategier ökar det redan storademokratiska underskottet inom EU, och den gemen-samma utrikespolitiken görs till en icke gemensamutrikespolitik.Fru talman! anser rent allmänt attsanktioner är ett trubbigt instrument. Ofta drabbardetta inte de regimer man vill komma åt utan träffar istället inte sällan de folk som redan förtrycks av dessaregimer. I de fall då sanktioner varit framgångsrikahar de gällt länder där befolkningen i ett underkastatland själv begärt att den förtryckande regimen skallutsättas för sanktioner. Så var fallet med Sydafrika.ANC, som var en väl förankrad folkrörelse, begärdesanktioner.Vänsterpartiet anser att sanktioner på grund av si-na svårbedömda verkningar endast skall beslutas avFN och inte av internationella organisationer sombegränsas till en världsdel.Vi är emot att EU fattar sanktionsbeslut som gårlängre än FN:s. Hur skulle vår värld se ut, om organi-sationer i olika världsdelar och i skilda sammanhangbörjade rikta sanktionsbeslut mot olika länder? Vadskulle hända om OAU, , Asean eller andraorganisationer började fatta en rad sanktionsbeslut iolika riktningar? Vi skulle få ett sammelsurium avsanktionsåtgärder vilkas yttersta konsekvens torde bliett allmänt handelskrig.Med dessa ord vill jag, fru talman, yrka bifall tillreservation 1 i detta ärende.Anf. 160 ():Fru talman! Internationella sanktioner syftar iförsta hand till att förmå en stat eller exempelvis enregim att ändra sitt beteende. Naturligtvis är det nå-gonting som vi helst skulle önska att vi slapp användaoss av, dvs. att inga stater eller regimer överträdde deinternationella konventioner som är uppsatta förmänskliga rättigheter eller på andra områden där mani dag har använt sig av sanktionsinstrumentet.Erfarenheterna visar dock att det kan vara svårtför att fatta beslut om sanktioner,bl.a. på grund av de ständiga medlemmarnas vetorätt.Detta har inneburit att man inte kunnatgenomföra sanktioner som man från början kanskeskulle ha velat göra för att få effekt på ett landoch en regim som bryter mot internationell rättsprax-is.Därför tycker de gröna att det i un-dantagsfall bör finnas en möjlighet att använda EU-sanktioner utan FN-bakgrund. Ett exempel på dettavar sanktionerna mot det , där detfanns ett behov av att kunna handla någorlundasnabbt.Vi har i vår motion tagit upp ett par saker som vityckt att det varit viktigt att få behandlade i utskottet.Utskottet har gått in för att man i första hand skallbesluta om sanktioner i och inomFN:s ram. Om inte detta lyckas, skall EU kunna be-sluta om sanktionsåtgärder i den mån de berör detegna närområdet. Det sista kravet har utskottet integått med på, men däremot det första, dvs. att sanktio-ner i första hand skall prövas inom FN:s ram. Då detgäller åtgärder i närområdet har utskottet en annanuppfattning än vi.Jag tycker dock att det är viktigt att det läggs tillatt sanktionsinstrumentet bara bör tillämpas inomnärområdet, inte i övrigt. Vi tycker att besluten dåskall fattas med FN-bakgrund. Det är också möjligtatt överenskommelse träffas mellan flera länder somställer sig bakom sanktionsåtgärder. Effekterna avsanktioner blir dock störst om många står bakomdem. Vi lever i en globaliserad värld med mångainternationella företag. Det blir därmed svårt att vidtanationella sanktionsåtgärder som får effekt på berördaländer.Jag yrkar med detta bifall till reservation nr 2.Anf. 161 ():Fru talman! Det här ärendet har, som även MuradArtin sade, sin upprinnelse i händelserna i förra Jugo-slavien .