prot · GL0957 · 1998-01-28 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:57Onsdagen den 28 januariKl. 9.00 - 16.17Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------------1 § Aktuell debatt: Problemen i den svenskaskolanAnf. 1 ():Fru talman! Just pågår massor avlektioner runt om i där engagerade och dukti-ga lärare hjälper vetgiriga elever fram till nya kunska-per och insikter. Det finns mycket som är bra i svenskskola.Men just nu pågår också lektioner där bara hälftenav eleverna har dykt upp, lektioner som knappt kangenomföras för att det är kaos i klassrummet, lektio-ner som inte riktigt vill lyfta. Det är kanske för atteleverna är omotiverade, kanske för att läraren harbörjat tröttna, kanske för att läroböckerna är bådeomoderna och sönderlästa.Intrycken skiftar. Men vi i denna riksdag som hardet yttersta ansvaret för att som nation skallkunna se framtiden an med tillförsikt måste skaffa ossen helhetsbild. Vi får använda statistik, rapporter ochutvärderingar. Skolan är vår framtid.Vi har gjort det. Många har gjort det. Bilden somframträder är dyster. Resultaten tycks bli sämre.Klyftorna ökar. Svenska folket har gjort det. En un-dersökning som lades fram visar attantalet svenskar som tycker att läget i skolan haringett bekymmer under tid somstatsråd har ökat från till . Läget ärså allvarligt att den nationella skolpolitiken måsteläggas om.I bästa fall kan den här debatten föda nya idéeroch ett nytt engagemang för svensk skola. Om inteannat kan den tydliggöra alternativen inför valet.Skolan måste bli en stor valfråga.Jag skall strax berätta om våra idéer för svenskskola. Men först är det regeringens tur. Vi är mångasom undrar: Har regeringen någon vision för svenskskola?Anf. 2 Statsrådet ():Fru talman! I alla de klassrum som nämnde där det pågår undervisning just nuär situationen olika för olika elever och olika lärare.För många elever är det en bra situation. De allraflesta barnen trivs i skolan. De allra flesta vet att omnågonting händer blir de tröstade, de får hjälp om debehöver det, de har kompisar, och de tycker att det ärroligt att lära sig nya saker. Så känner de därför att detfinns duktiga lärare och duktiga skolledare. Det ärderas arbete som har gjort att faktiskt har entätposition i världen när det gäller skola och utbild-ning.Men det finns också barn som inte har det bra iskolan och som av olika skäl har anledning att varamissnöjda med sin skola. Vi som har ansvaret förskolan måste förstås ta det på allvar.Där finns pojken som är rädd för att bli slagen pårasten och därför inte kan koncentrera sig på lektio-nerna. Där finns flickan som kallas för hora mitt un-der lektionen. Där finns pojken som fortfarande intekan läsa eller skriva trots att han är , och därförgör han allt för att det inte skall märkas och ägnar sigåt annat i skolan i stället. Där finns flickan som harsvårt med matten och inte hinner med därför att lära-ren inte har tillräckligt med tid att hjälpa. Där finnsockså läraren som känner sig utbränd, för att klasser-na har blivit större och det är fler elever som har stör-re behov som man inte orkar med och räcker till för.Där finns skolledare som inte vet hur situationen skallhanteras när avgångseleverna kommer tillbaka för attmucka gräl med ett annat gäng.Det finns en rad allvarliga problem i svensk skola.Jag tror att när vi tittar närmare på problemen och vadde beror på och frågar dem som jobbar i skolorna,kommer många av dem att svara att det har blivitsvårare i samband med att resurserna har blivit mind-re.Jag tror inte att det är så många som litar på denbild som framhåller, nämligen att detär ett systemfel - hela skolpolitiken behöver läggasom. Jag tror att det är många i skolorna som känneratt de kan göra ett bra arbete och att de vill utvecklas,men de måste få möjlighet att göra det. De måste fåekonomiskt utrymme att hålla en tillräcklig standard.Fler lärare måste anställas, inte avskedas. De måstekänna stöd från det omgivande samhället.Många av dem jag möter beskriver situationen iskolan med följande: "Jo, jag tror att det är allvarligaproblem i svensk skola. Men jag har tur. Mitt barn gåri en bra skola." "Jag har tur. Jag går i en bra skola. ""Just jag jobbar i en bra skola. "Den allmänna bilden av skolan tycks vara sämreän den som människor faktiskt upplever i sin egenskola.Låt oss ändå titta litet på de problem som finns.Det finns några allvarliga problem i svensk skola. Jagvill ta fram tre av dem.Det första och mest allvarliga är att det finns engrupp elever som inte får tillräckliga kunskaper iskolan. De lämnar skolan med otillräckliga kunskaperoch därmed med stort handikapp i livet. Det finnstecken på att den gruppen elever ökar. Jag kallar demgråzonsbarnen. Det är elever som behöver litet merstöd än andra för att lyckas väl i skolan och som imindre utsträckning än tidigare får det stödet. Det ärett tydligt uttryck för vad som händer när avresurserna för undervisning i skolan skärs ned. Detdrabbar de elever som har svårare att klara sig i klass eller som behöver stöd av en speciallärare.Den utvecklingen är helt oacceptabel och måste vän-das. Därför behöver skolan mer resurser.Det andra problemet är att skolans värdegrund intehävdas tillräckligt aktivt i skolan. Det finns eleversom är otrygga. Det förekommer våld, mobbning ochrasism i skolan. Skolan är ingen isolerad del av sam-hället. Det går inte att tro att skolan aldrig kan drab-bas av de problem som finns utanför skolan. Skolanhar ett särskilt uppdrag, och det skall skolan ta allvar-ligt på.Det tredje problemet är att vi skall undvika att gåbakåt i svensk skola. Ambitionsnivån måste höjas. Vihar en möjlighet att inta en tätposition i världen. Mendet förutsätter att vi fortsätter att höja ambitionsnivåni svensk grundskola, gymnasieskola, vuxenutbildningoch högre utbildning. Vi kan inte slå oss till ro meddet vi har lyckats med hittills.Det är viktigt för skolan att vi politiker koncentre-rar oss på att ge skolan möjligheter att lösa proble-men. De allvarliga problem som finns i skolan kom-mer inte att lösas från riksdag eller frånregeringen. Men vi kan ge förutsättningar för demsom arbetar i skolan att kunna hantera svårigheterna.Då behövs det inte en svartmålning av svensk skola.Då behövs det inte fler avskedanden av lärare. Dåbehövs det politiskt stöd för skolans arbete och anstäl-lande av fler lärare.Skolan är inne i en intensiv utvecklingsperiod.Mycket händer. Det är ett intensivt arbete med kvali-tetssäkring på skolorna. Det pågår en integrationmellan förskola och grundskola. I gymnasieskolanpågår ett intensivt utvecklingsarbete som verkligeninte har varit lätt. Vi har nya läroplaner och ett nyttbetygssystem som håller på att tillämpas för förstagången. Vi har lokala styrelser med föräldrar ochelever som ger en ny demokratisk legitimitet åt sko-lan.Skolans uppgift har blivit viktigare och svårare.Det kokar ihop till att lärarens arbete har blivit vikti-gare och svårare. Läraryrket måste därför utvecklas.Det räcker inte längre med den gamla lärarrollen.Lärarna vill utvecklas.Utbildningsdepartementet gick ut med eninbjudan till skolor att delta i utvecklingspro-jekt för att utveckla lärarrollen.Vi har fått in 1 170 ansökningar från skolorsom vill vara med i utvecklingsarbetet för den nyalärarrollen. Lärare vill utvecklas i sitt arbete. De kän-ner ett otroligt engagemang. Men de har saknatstöd och möjligheter i tillräcklig utsträckning för attgöra det. Det är vår uppgift att ge dem de möjlighe-terna.Våld och mobbning är ett mycket allvarligt pro-blem i skolan. För det enskilda barnet har det kanskeingen betydelse om han eller hon delar sitt öde medmånga barn eller bara med ett fåtal. Varje elev somblir utsatt för våld och varje barn som känner rädslanär det går till skolan är ett misslyckande för skolanoch för hela vuxenvärlden.Skolan är ingen värdeneutral plats. Våra skolorhar fått ett särskilt ansvar att hävda, värna och utveck-la våra grundläggande demokratiska värderingar.Därför är kraven på respekt för individens okränkbar-het och varje människas rätt att bli bemött med re-spekt större i skolan än utanför. I skolan skall manalltid kunna känna sig trygg.Skolan kan aldrig frånhända sig ansvaret för dessavärderingar. Det ansvaret kan aldrig överlämnas tillpolisen, sociala myndigheter eller någon annan. Detär skolans kanske viktigaste uppdrag att lägga grun-den för ett demokratiskt förhållningssätt.Sedan den 1 januari har vi en lagstiftning somän tydligare än förut markerar att varje vuxen somarbetar i skolan skall ingripa och förhindra varje formav mobbning, rasistiska beteenden eller annan krän-kande behandling. Det är en viktig markering som geralla de vuxna som arbetar i skolan svart på vitt attskolans uppdragsgivare, representerade här i kamma-ren, ser arbetet mot våld, mobbning och rasism somen av skolans viktigaste uppdrag.Men det betyder inte att skolan är en isolerad delav samhället. Våld och trakasserier som finns i sam-hället utanför skolan blir också en del av skolansvardag. Skolan kan inte ensam lösa alla dessa pro-blem.De senaste dagarna har det diskuterats ett antal falldär våld och glåpord i skolan har polisanmälts. Jagtror de flesta inser att polisanmälan inte innebär enlösning på problemen i skolan. Polisen skall i allmän-het inte arbeta med barn. Det är inte polisens uppgiftatt uppfostra barn. Men de som hävdar att skolan pånågot sätt skulle ligga utanför polisens arbetsfält gördet väl lätt för sig.Det är ibland befogat att polisanmäla händelser iskolan. Men en polisanmälan är aldrig en lösning påett problem. Jag vänder mig mot tanken att regelmäs-sigt anmäla elever till polisen. Det är mitt bestämdaintryck att alltfler skolor och skolledare prioriterararbetet mot våld och trakasserier högt. Det är viktigtatt vi ger dem det stöd de behöver.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga följande.Vi har en rad allvarliga problem i svensk skola. Menlåt oss inte svartmåla skolan. Skolan behöver ett hög-re värde i vårt samhälle. Skolan och lärarnas arbetebehöver värderas högre. För att åstadkomma detmåste vi ha tilltro till att man har förmågan lokalt ochatt man vill utvecklas om man bara får chansen.Då behöver skolan prioriteras, inte centraliseras.Då behöver lärare anställas, inte avskedas. Då behö-ver skolan mer resurser, inte mindre. Då måste viockså ha en tilltro till det utvecklingsarbete som redanpågår och som på många håll är mycket bra. Skolpo-litiken behöver inte läggas om i grunden, men skolanbehöver prioriteras högre. har vi råd att göra det.Anf. 3 ():Fru talman! Barnen är det viktigaste vi har, sägervi ofta. Alla vet vi att skolan kvalitet avgör mycket avvår framtid som individer och som nation. Men vilever inte upp till det som samhälle. Om vi verkligentog det vi säger på allvar skulle, som någon har påpe-kat, skolorna vara de allra vackraste och påkostadebyggnaderna i våra städer och samhällen. Då skullelärarna vara dem som hade högst löner och högststatus i samhället. Men så är det inte. Det är som vihör vår skolminister beskriva. Skolan har varit ett fältför nedskärningar, och resultaten är bekymmersamma.Skolministern pekar på en rad punkter där vi inte harlevt upp till de höga ambitionerna som vi egentligenborde ha för skolan.Nu som i alla sammanhang är regeringens svar ettenda: Vi har lovat att vi skall tillföra några miljarder.Det är sammanlagt 8 miljarder som skall komma år1999 och , om man håller det löftet. Men närman säger 8 miljarder skall man komma ihåg att omman jämför perioden med borgerlig regering och denperiod som har suttit i regeringen harkommunerna i fast penningvärde haft 37miljarder mindre under period änunder den borgerliga perioden. Att tillföra 8 miljar-der, av vilka huvuddelen skall gå till vården, är ingenlösning om man som tycks tro att detenda problemet är skolans resurser. Kan vi lita på attni nästa gång inte gör de här nedskärningarna? Det ärju under er period som de stora nedskärningarna harskett.Vi måste tala klartext om skolan. Därför vill jagkoncentrera mig på två aspekter. Den första är lärar-nas betydelse. Vi har i bok läst attYlva meriterade sig för att bli skolministernär hon tillhörde ett annat parti och satt i oppositionenoch hjälpte den dåvarande skolministern att genomfö-ra kommunaliseringen. Det är ett exempel på att so-cialdemokrater alltid har försökt förändra skolan motlärarna i stället för med lärarna. Det var machiavel-liskt eller perssonskt genomfört när man ställde denena lärargruppen mot den andra och skapade en väl-dig bitterhet. Det är ett exempel på att socialdemokra-ter ofta har haft en negativ relation till lärarna i dethär landet.Utan stolta lärare kan som nation aldrig gåen stolt framtid till mötes. Många lärare är inte stolta . De känner att kraven bara växer och att de intehar verktygen för att förverkliga de drömmar somgjorde att de en gång sökte sig till läraryrket. berörde inte med ett ord den fråga somdiskuteras alltmer, nämligen lärarnas löneläge. Det äralltid känsligt för oss som politiker eftersom vi ocksåär arbetsgivare. Men man kan inte komma ifrån detfaktum att det blir en politisk fråga om vi iSverige har västvärldens nästan lägst betalda lärare.Hur skall vi då kunna skapa eller världensbästa skola?Förutom detta att erkänna att lärarna är skolan -man kan nästan förenkla det så långt - är den andraaspekten jag vill ta upp att vi måste bli tydligare omskolans uppgift. Jag har varit med om ett antal striderom skolan . Vi har varit oenigaom lärarutbildningen, där vi i stod för entydlig kunskapsinriktning. Vi har varit oeniga ombetygen, där vi i har stått för tydliga ut-värderingar av kunskaper. Vi var djupt oeniga omgymnasiereformen, där vi i stod för entydlig kvalitets- och kunskapsinriktning.Mot detta har Socialdemokraterna stått för merdiffusa och politiserade mål för skolan. Resultatet äratt de som är verksamma i skolan är osäkra på vaduppdragsgivaren, samhället, staten, egentligen sersom skolans allra viktigaste uppgift. Om en treåringfrågar sin mamma eller pappa: Vad är skolan?, svararalla: Det är ett ställe som du får gå till därdu får lära dig skriva, räkna och läsa, och det blirjätteroligt.Men så tydliga har ju inte statsmakterna varit i si-na signaler till skolan, utan en rad andra uppgifter harockså lagts på skolan. Jag tror, som sagt, att vi måstetala klartext om skolan, om lärarnas roll och om attkunskapen måste stå i centrum för en kvalitetsskola.(Applåder)Anf. 4 (m):Fru talman! tyckte att jag skulleinstämma, och jag gör väldigt gärna det.Jag skall koncentrera mig på ett bekymmer, för detfinns många i den svenska skolan. En sjuårig litenkille har polisanmälts av skolan för att ha sparkattummen av sin fröken. Kan flumskolans kollaps blimer uppenbar, vuxenvärldens kapitulation mindreärofylld? När vuxna inte kan och inte ids sätta gränseroch inte kan tillrättaföra ett litet barn utan ropar påpolis, då har det faktiskt gått för långt.Svensk lag gäller i skolan, det borde vara själv-klart. Brott skall anmälas, det borde vara lika själv-klart. Men - och det är min poäng - om vi som för-äldrar och vuxna med ansvar för barn sköter vårauppgifter händer inte det som har hänt.Det är inte bara i som det har hänt, ty-värr. Rapporterna om elever som löper amok i korri-dorerna, skriker okvädingsord efter sina lärare, eldar,stjäl och misshandlar är många och kommer från helalandet. hävdar att vart fjärdebarn i de första årskurserna mobbas. Frånvaron iStockholms gymnasier sägs vara sådan att det är svårtatt bedriva meningsfull undervisning, enligt de lokalaskolinspektörerna.Skolministern, hur skall föräldrar våga skicka sinabarn till skolan om detta fortsätter? Vilka konkretainsatser kommer regeringen att vidta för att åstad-komma ett trendbrott och en positiv utveckling när detgäller skolornas inre arbetsmiljö?Vi moderater anser att det är ett svek mot elevernaatt inte ta itu med ordningsproblemen. Man kan bo-tanisera i orsaker hur länge som helst, och detta ärinte enkelt. Men genomgående tycks det som omskolans vuxna och många föräldrar inte kan ellerorkar ta sitt vuxenansvar. Dagens elever är annorlun-da än gårdagens, heter det. Oron i skolan är en effektav nedskärningarna och massarbetslösheten, sägerandra. Säkert bidrar detta. Men avsaknaden av tydligaregler och gränser för vad som är rätt och fel är vadsom skiljer bra skolor från dåliga. Det går nämligeninte att arbeta i ett ständigt tillstånd av kaos och an-arki. Om man inte hör vad läraren säger, inte får ro attarbeta och inte känner sig trygg, om någon ständigtstjäl böcker och annat i elevskåpen, då hamnar fokusfel för lärarna och för eleverna. Läraren kan fly.Många söker sig till andra jobb eller går i förtidspen-sion. Eleverna bir kvar.Fru talman! Att utveckla elevernas förmåga att taansvar är en del av läroplanens mål. Skälet är uppen-bart. Som vuxna bedöms vi inte bara utifrån vårakunskaper. Social förmåga tillmäts också stor betydel-se. Enkla saker som att komma , hälsa och ha vissstil är betydelsefullt i arbetslivet. Det är sådant som viskall konkurrera med på den internationella världs-marknaden. Men hur är det i skolan ?Det är föräldrarna som har huvudansvaret för bar-nens uppfostran. Men när barnen är i skolan måsteandra hjälpa till. Att stärka rektorer och personal ifrågor som rör normer och värderingar och få devuxna i skolan som finns där att samverka är därföralldeles nödvändigt. Det räcker inte med långsiktigainsatser. Vi måste snabbt få stopp på den negativautveckling som vi nu får rapporter om. Därför föreslårvi moderater att skolministern tillsätter en snabbut-redning som ser över skolförordningens bestämmelserom disciplinära åtgärder mot elever, eller rättare sagt,som frågar sig om skolan har de verktyg som behövsför att vara konkret när det gäller arbete med ordningoch uppförande. Behöver de förändras? Kan de för-bättras?En sak som definitivt måste tydliggöras är attskolorna inte får gömma sina problem. Hur mångaföräldrar och skolpolitiker har inte tagits på sängennär skolor stängts på grund av bränder eller när eleverstrejkat eller hittat på något annat dumt. hand-lar det om enstaka händelser eller en plötslig ingivel-se. Ofta är det kulmen på en problematik som pågått imånader och år. Skolorna måste informera föräldraroch skolstyrelse betydligt oftare. Det skulle ge bättreförutsättningar för ett konstruktivt agerande. De sko-lor som har klarat ut besvärliga situationer - och detär många - har gjort det tillsammans med andra vuxnasom eleverna möter.Därutöver föreslår vi moderater att regeringen tarupp frågan om betyg i ordning och uppförande. Sko-lan har viktiga uppgifter när det gäller elevernas fost-ran. Men målen behöver tydliggöras och konkretise-ras. Resultaten behöver följas upp och redovisas iform av omdömen eller betyg. Men om det skall blibra måste vi ha betygskriterier, och det är sådant somsaknas . Det är också underlag för den viktigadebatt som måste föras om vad vi vill åstadkomma.Det gäller, tror jag, att lyfta fram de positiva ex-emplen, de skolor och lärare som faktiskt skapat engod arbetsmiljö och når fina resultat. Det gäller attlåta exemplets makt berika svensk utbildning.Jag vill påstå att det faktiskt finns en lösning påhur man kan arbeta. Stimulera elevers och föräldrarsfria val av skola. Skärp uppföljningen och gör resulta-ten kända. Det finns inga elever och ingen föräldersom väljer en dålig skola. Det är bara politiker somkan hänvisa barn till skolor där varken undervisningeller arbetsmiljö håller måttet. Jag anser att det finnskonkreta saker som kan göras, och jag hoppas att denhär diskussionen bidrar till en sådan debatt.(Applåder)Anf. 5 ():Fru talman! I morse var vi hundratusentals föräld-rar som såg våra barn gå till skolan. Vi vet att kun-skap och utbildning bara kommer att öka i betydelse iden framtid våra barn kommer att möta. Vi vet attskolan kommer att vara helt avgörande för våra barnsliv. Med den framtid som våra barn och vårt land gårtill mötes kommer ingenting annat att räcka än enskola i absolut världsklass.Så ser det inte ut. Vi läser rubriker och möts avnyheter, vi får höra om slitna skolböcker, brist pålärare, brist på läromedel och skolor som stängs pågrund av våld.Jag menar att vi måste våga satsa på att säga tillvarandra att om vi mobiliserar alla goda krafter i vårtland kan vi se till att tillsammans lyfta skolan tillvärldsklass. Men då måste vi våga släppa loss denutvecklingskraft som finns i våra skolor. Vi måstegöra dem självstyrande, självförvaltande, vi måste tavara på skolledare som inspirerande exempel. Dåmåste vi våga ge ett mycket klarare och större utrym-me för den professionella förmåga som finns hos våralärare. Decentralisera ansvar och beslut också inomskolan.Uppvärdera läraryrket, säger man gång på gång.Jag skulle vilja ställa en fråga till er. Tycker ni att detär rimligt att en hjärtkirurg skall ha högrestatus än en lärare? Vi är överens om att en hjärtki-rurg är helt avgörande för överlevnad och liv. Mentänk då på läraren som har ansvar för kanske 25 ele-ver under barnens allra första skolår, den allra mestavgörande tiden för deras fortsättning. Det är interimligt med lägre löner och lägre status.Vi måste våga säga till föräldrarna: Kom med ochta ansvar för skolan! Därför skall vi se till att vi harstyrelser där ni är i majoritet. Ni har också ansvar föratt era barn lär sig läsa, genom en hemmiljö där detfinns böcker, genom att ni uppmuntrar era barn tillsjälvinsikten: Jag är ett barn som vill och kan lära migläsa.Ni föräldrar behövs för att vi skall kunna motver-ka mobbningen, för att vi skall kunna sätta upp klaranormer och värderingar för våra barn. Var fjärde elevmobbas, läser vi i tidningarna. När vi hör nödropen,att barn polisanmäls, måste naturligtvis vi vuxna taansvar. Det behövs fler föräldrar och mer personal iskolan, inte fler poliser.Vi politiker måste våga ställa oss upp och se tillatt vi får en absolut högklassig miljö för lärande i våraskolor. Detta kan vi uppnå genom att de är små, ge-nom att det blir närhet i och med mindre undervis-ningsgrupper och genom att vi har bra skolbibliotek,bra läromedel, Internetuppkoppling i varje klassrum.Det skall vara modernt, det skall vara en miljö där vivet att våra barn kan lära sig i världsklass.Vi behöver en skolminister som inser att eleverbehöver information om sina kunskaper tidigare, enskolminister som inser att vi behöver betyg som gestidigare i skolan och med fler nivåer, som inser attbetyg är ett sätt att ställa krav på skolan. Vi behöveren skolminister som öppnar fler karriärvägar för lära-re inom skolan, som ser till att det finns nya möjlighe-ter till karriärtjänster, t.ex. genom möjligheten att varadisputerad lektor i gymnasiet. Vi behöver en skolmi-nister som tar avstånd från förslag om att ta bort reg-ler för lärarbehörighet eller att införa rekryte-ringstjänster. Jag menar att vi behöver en skolministersom gör långt större insatser för att komma till rättamed lärarbristen i skolan, som välkomnar friståendeskolor som ett sätt att ge mångfald och valfrihet ochinte tvingas rynka på näsan och försämra villkoren.För några år sedan betalades var tredje lärare, vartredje skolbok och var tredje skola med lånade peng-ar. Den situationen har vi inte längre. Svenska folkethar gjort stora uppoffringar för att vi skall klara sane-ringen av statens finanser. Det skall inte ha varit för-gäves. Det skall också synas , genom att vi kan gemer pengar till våra barns skola.Det finns ett parti här i som säger nej tilldetta. vill inte ge mer pengar till kom-munerna. De lovar enorma skattesänkningar sommotsvarar nedskärningar lika stora som dem som viredan har gjort en gång till.Jag tycker att har tagit ett bra ini-tiativ genom att se till att den här debatten blev av . Jag tror att människor är urtrötta på politiker sombara skyller på varandra. Jag är beredd att samarbetaför en bättre skola. Jag är, gärna i en regering till-sammans med , beredd att se till att vi fårmer pengar till kommunerna. Det finns ett parti sominte vill det, nämligen .