prot · GL0982 · 1998-03-18 00:00:00 — Många barn tvingas arbeta i miljöer som jag troratt väldigt få vuxna skulle acceptera. var skolhu-set det finaste huset i byn. är det inte så.Vi måste ha stimulerande lokaler och få en miljö iskolorna som präglas av trygghet och ömsesidig re-spekt. Skolan skall vara ett ställe dit man gärna ochmed glädje går på morgonen.Till sist: Kunskapen måste stå högst upp på varjepolitiskt manifest som antas i denna kammare eller ivåra kommuner.Jag tycker att det finns en tydlig parallell mellandetta och när man t.ex. diskuterar diktaturer. Samhäl-len som är på väg att spåra ur är samhällen där denenskilda människan inte sätts främst. En skola som ärpå väg att spåra ur är en skola där kunskapen inte sättsi första rummet. Det har blivit bättre. Det fanns mörkaperioder under 70- och 80-tal när andra saker blevviktigare i skolan än kunskapen. Mycket av det vi seri form av brister är ett resultat av detta.Vi måste öka valfriheten på gymnasiet. Vi måstemer beakta elevernas rätt att välja. Vi måste få färrekärnämnen. Det fria valet blir också ett aktivt val därman väljer kurser. Det innebär att motivationen ge-nom detta kan öka. Motivationen är tyvärr enbristvara på gymnasiet på grund av att många känneratt de inte klarar av de krav som ställs. Det bidrarnaturligtvis till ytterligare utslagning.Det behövs mer individualisering, moderna lär-lingsplatser, alternativa kurser i kärnämnen och färrekärnämnen. Allt detta är små steg som tillsammanskan skapa ett gymnasium med större valfrihet.Fru talman! Jag vill avslutningsvis i UbU10 yrkabifall till reservation 4 under mom. 2 och reservation6 under mom. 4 och i UbU11 reservation 1 undermom. 25 () re-plik:Fru talman! Jag vill gärna återgälda till mig. Jag tycker också om att lyssnapå vad säger. Det finns många likhetermellan vad säger och vad Folkpartietsäger om skolan när det gäller att uppvärdera läraryr-ket, betygen och också behovet av mer pengar tillskolan.Men det är också där jag vill ställa en fråga tillFolkpartiet. Det är naturligt att som merän något annat parti har tagit ansträngningarna av attse till att vi verkligen får budgeten att gå ihop ocksåär det parti som med ekonomisk trovärdighet och meden viss moralisk rätt går i spetsen och säger: är detockså dags att vi ser till att det blir mer pengar tillskola, vård och omsorg.Det var mitt besked här i debatten tidigare. Då blirnaturligtvis frågan vad gör för ställnings-tagande. Jag begär inte ett exakt besked om budgetal-ternativen. Även om vi i råkar varatidiga på den här punkten kan ju andra partiet behövatid att tänka. Jag tycker ändå att det kan finnas skäl attställa frågan om principer.Det finns verkligen en konflikt med mycket storaskattesänkningar. Då menar jag inte skattesänkningarsom jag tror att vi är överens om för att få fart påekonomin och se till att det blir fler arbeten i företa-gen. Det gäller de mycket stora skattesänkningar sominte minst våra vänner till höger i före-slår. De riskerar att gå ut över mer pengar till skolan.De kan tvärtom leda till nya stora nedskärningar iskolan.Skall man sänka skatten med lika mycket pengarsom vi nu har sparat förstår ju alla attdet kommer att kännas lika mycket. Då är frågan: Vadväljer ? Väljer skolan, ellerväljer att i stället få vara med och samar-beta med det politiska parti som vill skära ned? Där-för tycker jag att det är värt att ställa frågan till Folk-partiet: Vad gör ni för principiellt ställningstagande?Anf. 26 () replik:Fru talman! Får jag först säga till AndreasCarlgren att jag delar hans uppfattning om att detförmodligen krävs en hel del resurser i skolan för attden skall få den kvalitet vi önskar. På den punkten harvi ingen annan uppfattning. Grundproblemet när detgäller resurserna i skolan är att vi alldeles för ensidigthar fokuserat på x antal miljarder som vi här i riksda-gen kan besluta om att tilldela kommunerna.Det som gör att vi i är oerhört kritiskamot regeringen är att det inte hartillkommit ett enda nytt jobb. Vi spenderar 150 mil-jarder på att ha människor overksamma. De 150 mil-jarderna är oerhört mycket pengar som t.o.m. fårAndreas miljardsatsning på skola och om-sorg att framstå som rätt futtigt. Däri ligger grund-problemet. Däri ligger problemet med resurser tillkommunerna.Därför säger vi att de mest skadliga skatternamåste sänkas först så att vi får fart på jobben ochkommunerna får skatteintäkter. Däri ligger den abso-lut viktigaste bidragande orsaken till att det finnsbrister i skolan . Det beror inte på något slagsnjugghet från med att dela ut extramiljar-der.Vi kan naturligtvis diskutera om vi skall ge ytter-ligare 1, 2 eller 3 miljarder till skola, vård och om-sorg. Jag är absolut öppen för det. Men grundproble-met är som jag sade: Vi spenderar 150 miljarder påatt ha en stor del av den svenska befolkningen overk-sam. Det är slöseri med resurser.Anf. 27 () re-plik:Fru talman! Jag skall fatta mig mycket kort. Vi äröverens om att arbetslöshet är dyrt och förkastligt ochatt arbetslösheten måste ned. Vi är överens om att ettsätt att göra det är skattesänkningar riktade just motdet. Men min fråga var principiell. I valet mellan attge mer pengar till skolan eller att bifalla andra partierskrav på enorma ofinansierade skattesänkningar, vilketval gör då? Vi i väljer sko-lan.pAnf. 28 () replik:Fru talman! Det låter litet på att det här är en debatt som inte har förts. Det ärväl alldeles uppenbart och framgår tydligt av alla debudgetförslag som har lagt fram under denhär mandatperioden att vi inte föreslår så omfattandeskattesänkningar som . Vi tror inte kan genomföra det på kort sikt och ändå upprätt-hålla kvalitet i skola och omsorg.Jag är väldigt ödmjuk i den här frågan. Vi talar omen skola i världsklass. Det enda vi egentligen har ivärldsklass i är ett skattetryck i världsklass.Det är klart att man inte kan bortse från att vi trots attvi ligger i världsklass ser attresurserna minskar till skola och omsorg. Konsekven-sen av detta är enligt min mening alldeles uppenbar.Skattetrycket i sig har bidragit till att krympa möjlig-heterna för människor att få nya jobb.Vi måste därför ha en kursomläggning. Vi måstebörja se att det är människor i arbete som skaparresurser till skola, vård och omsorg, inte att vi här iriksdagen i första hand sitter och beslutar om 1 eller 2miljarder extra hit eller dit. Det har ett mycket stortsymbolvärde. Men skall man verkligen få nya fräscha,friska resurser i skolan, vården och omsorgen, som deså väl behöver, är det fler jobb som måste till.För att svara ytterligare en gång: Nej, Folkpartietställer inte upp på några gigantiska skattesänkningar.Vi ställer upp på att sänka de mest skadliga skatterna,de som gör att färre människor har jobb i idag.Anf. 29 ():Fru talman! De två tidigare talarna AndreasCarlgren och har angivit tonen i debatten.Den har fått en mycket allmänpolitisk inriktning. Jagkommer därför att mycket snabbt försöka att konkreti-sera de förslag som har när det gällerskolan och avsluta med det som betänkandet egentli-gen handlar om.Ola Ström sade att fler jobb är väldigt viktigt. Detär någonting som vi i har poängterathela tiden under den här mandatperioden. Låt merpengar återgå till kommuner och landsting, där beho-ven finns, för att slå vakt om kvinnojobben. Ge skolanökade resurser. Vi tycker att man skall överväga ettsektorsbidrag för förskolan, och gymna-sieskolan. Det är staten som har ansvaret för att allabarn får en likvärdig utbildning.Vänsterpartiet vill arbeta för en sammanhållentrettonårig ungdomsskola där teori och praktik varvasoch där stor hänsyn tas till elevernas intellektuellamognadsnivå. Vi vill slopa de graderade betygen iskolan och vill göra utvecklingssamtalet obligatorisktäven i gymnasieskolan.Vi menar att det finns ett behov av en samladöversyn av gymnasieskolans styrdokument och attäven kursplanerna behöver ses över, liksom systemetmed gymnasiepoäng.Vi tycker också att man måste förbättra den fysis-ka och psykosociala miljön. Skolmiljön har en viktigroll i skolans lärprocesser. En kreativ miljö ökar triv-seln och minskar förekomsten av destruktivt beteende.Skapa skolenheter med färre elever! Då ökar möj-ligheterna till ett nära och personligt förhållningssättmellan eleverna och mellan elever och lärare. Densociala kontrollen ökar, och därmed minskar ocksåförekomsten av våld, sexuella trakasserier ochmobbning.Minska klasstorlekarna och arbeta med meraflexibla gruppindelningar! I mindre grupper förbättraskommunikationen, och kommunikationsmönstretförändras. Alla kan komma till tals. Även de tystaeleverna synliggörs, och förhållandet mellan flickoroch pojkar blir mera jämställt. Klimatet blir mjukare,varmare, mer accepterande, och arbetsmiljön blirlugnare. Lärarna får möjlighet att individualiseraundervisningen och möta elevernas behov. Undervis-ningen kan i högre grad utgå från elevernas förutsätt-ningar, deras egna erfarenheter och intressen. I ensådan skola finns tid för de personliga mötena. Vitycker att ingen klass bör ha fler än 25 elever. I enklass bör det aldrig vara mer än en tredjedel av ele-verna som är i behov av särskilt stöd. Forskningen geren entydig bild av att modellinlärningen annars kant-rar över mot det negativa.Läraryrket måste blir mer attraktivt och få högrestatus. Lärarna måste få mer inflytande och bli delak-tiga även i beslut som rör ekonomin, organisationenav undervisning, schemaläggning etc. Lärarnas insat-ser måste värderas kontinuerligt. Skolledarnas rollsom pedagogiska ledare och personalansvariga måsteförstärkas. Fortbildningen av lärare måste förändrasoch förbättras, liksom skolledarutbildningen.Lärarutbildningen måste moderniseras, så att denbättre motsvarar behoven i dagens samhälle och sko-la, och läraryrket måste ges bättre karriärmöjligheter.Men jag tror inte att ett ökat antal lektorer på gymna-sieskolan löser dessa problem. Lärarutbildningenmåste ge en bred grundutbildning, inriktad på infor-mationshantering, utbildningsplanering, kunskapsut-veckling och ledarskap. Lärarna måste bli mer avgeneralister. I ett samhälle där man bedömer att 40 %av jobben inom något decennium kommer att finnasinom informationshantering och kunskapsutvecklingkommer den här typen av lärare att vara mycket at-traktiva även inom andra sektorer i samhället.Mer pengar måste också satsas på skolforskning.Det är ytterst beklagligt att regeringen nu dragit nedpå anslagen till forskningen. Det finns ju en mängdangelägna områden att forska kring. Vänsterpartiethar i sina motioner om skolan pekat på några sådanaområden. värnar om barnen med och isvårigheter. Är han med på att kvalitetssäkra elevvår-den? Det är så oerhört viktigt att personal som arbetarmed barn med och i svårigheter får handledning av enpsykolog. Det finns undersökningar som visar attendast ett fåtal lärare har en utarbetad strategi för attbemästra kritiska och störande skolsituationer.Jag tror att även föräldrarna kan behöva psyko-logstöd kortare eller längre tider vid en kris. Vi vet,att problemen som det nu är skjuts över till barn- ochungdomspsykiatrin, där antalet vårdsökande har ökatdramatiskt . Det har resulterat i mycketlånga väntetider, vilket inte bara innebär en samhälls-ekonomisk tragedi utan också en personlig tragedi förmånga barn och föräldrar.I fråga om resurstilldelningen håller jag med omatt förändringar måste ske i kommunerna. Skolor medmånga elever som har behov av särskilt stöd och somligger i särskilt utsatta områden måste få bättre eko-nomi. Kommunpolitikerna måste bli bättre på att göraen differentierad resurstilldelning. Segregationen ivårt samhälle är inte enbart ett storstadsproblem. Mendet står klart att boendesegregationen och dess kon-sekvenser i , och är entickande bomb. Något måste göras, och det måstegöras snart!Vi har föreslagit att skall tilldelas me-del för att kunna gå in och aktivt stödja dessa skolor.Vi tror också att kommunpolitikerna måste lära sig attprioritera bättre och mer medvetet.Läromedlen måste bli bättre. Eleverna måste sti-muleras att läsa. Boken och skönlitteraturens betydel-se måste markeras mycket tydligare än . Datorer ärbra som hjälpmedel, men de kan aldrig ersätta ettlärarstöd. En okritiskt och oreflekterad tilltro till dato-rernas möjligheter att stimulera inlärning kan resulterai det som forskarna kallar pseudosofistikering. Barnetlär sig för tidigt i förhållande till sin mognadsgrad,och barnet lär sig på ett mekaniskt sätt som sedan kanbli ett hinder för en djupare förståelse.Uppföljningen och kontrollen i skolan måste ock-så blir bättre. måste få sanktionsmöjlighe-ter.Jag skall snabbt ta upp litet av det som sagts. Be-tänkandet handlar egentligen mycket om betygen. Jagskulle vilja ställa en fråga till betygsivrarna, som villha många skalsteg och ser det som en av lösningarnapå skolans problem: Behövs det verkligen i dagensskola? Behövs betygen som urvalsinstrument förgymnasieskolan? Knappast, anser jag. är gym-nasieskolan utbyggd så att den kan ta emot alla eleverfrån . Den bärande principen är att allaelever skall ha rätt att få den gymnasieutbildning deönskar. Den principen ställer vi ju alla upp på.För mig och är det självklart atteleverna måste ha nått en viss kunskapsnivå för attkunna gå vidare i sina studier till gymnasieskolan.Men den nivån är kopplad till godkännandegränsenoch inte till en gradering av betygen. Det informa-tionsvärde som kan ligga i betygen kan man på ettmer nyanserat och bättre sätt ge genom utvecklings-samtalen. Där kan man få fram åsikter, upplevelseroch förväntningar som inte kommer fram i andrasammanhang. Lärare, elever och föräldrar kan därtillsammans försöka formulera åtgärdsprogram för attelevernas resurser skall kunna utnyttjas och användaspå ett bättre sätt.Jag tror inte att det finns något pedagogiskt värdemed betygen. Jag tror inte heller att man behöverbetyg för att få eleverna studiemotiverade. Tvärtombidrar betygen till att man bara fokuserar på det somär mätbart i ämnet. Det är lätt att de som gång på gångmisslyckas och får dåliga betyg i en graderad betygs-skala får en mycket negativt självbild. De ger upptidigt, fastän vi vet att barn mognar olika fort och attdet finns stora skillnader mellan barn i samma klass.Vi vet också att betygen har en mycket styrandeeffekt på arbetssätt och arbetsformer i skolan. Det ärytinlärning och inte djup som premieras. Därmed harbetygen en hindrande och försvårande inverkan påden pedagogiska utvecklingen. Dessutom tror jag attbetygen kan inverka menligt på den förtroendefullarelationen mellan elever och lärare, som är somgrundläggande för att inlärning skall vara möjlig.Till sist - betygen är ett dåligt prognosinstrumentför fortsatt utbildning. Jag hoppas nu att regeringenföljer förslag i detta sammanhang.Det skulle vara ett lyft för svensk skola.Vi vill avskaffa timplanen, men vi tror att det ärfel tid att göra det . Kommunernas dåliga ekonomigör att det skulle kunna få negativa konsekvenser,som att man började skära ned på undervisningstiden.Vi avvisar bestämt alla förslag om alternativa kur-ser i kärnämnen. Det vill jag slå fast. Sådana förslagandas uppgivenhet och är faktiskt ett uppenbart svekmot stora grupper av elever. Skolan borde i stället föratt individualisera problemen försöka hitta nya formeratt organisera undervisningen så att den möter olikaelevgruppers behov.Jag tror inte på det som och mångaandra säger, att nivåerna är för högt satta i kärnämne-na. Jag tror inte heller att det råder brist på begåvninghos eleverna. Inte heller tror jag att man kan gå vidaretill en kvalificerad utbildning utan att ha en viss kun-skapsnivå. Allting tyder nämligen på att en kvalifice-rad yrkesutbildning kräver minst lika svåra ochkomplicerade tankeoperationer som när man tillägnarsig ett teoretiskt material.Till slut vill jag tala om musik, som är Sverigestredje största exportindustri. Svensk musiklivs högakvalitet är en följd av bredden i . Väns-terpartiet vill nu utvidga stödet till barns och ungdo-mars konstnärliga skapande genom att utveckla dekommunala musikskolorna till kommunala kultursko-lor. Ju fler kulturella uttrycksformer en individ be-härskar, desto mer nyanserad blir hans eller hennesuttrycksförmåga och desto större möjligheter har haneller hon att kommunicera med sin omgivning. Vi iVänsterpartiet vill att som skolform skallfinnas med i skollagen, och att skall varaavgiftsfri. Vi tror också att kulturskolorna skulle kun-na vitalisera kulturlivet i kommunerna och vara ettcentrum för lärande och skapande.Med detta yrkar jag bifall till reservation 2 undermom. 1 och 22 och reservation 10 under mom. 18 iUbU10, samt till reservation 7 under mom. 15 och 16i UbU11.Anf. 30 () replik:Fru talman! Det var många löften och mycketpengar som hade med sig i sinpenningpåse under det här anförandet. Det skall bliintressant att läsa ekonomiska motionnär vårpropositionen kommer.Jag skall svara på det här med betygen. Det är ettgammalt känt faktum att inte gillarbetyg, även om pratar mycketom kunskaper, Godkänd-nivå, nationella prov ochsådana saker. Jag tror att det är oerhört viktigt förlärarna och eleverna att man har betyg som ett peda-gogiskt verktyg. Man skall kunna mäta om elevernahar nått målen i kursplanerna, var de står någonstansosv.När jag är ute och träffar elever, föräldrar och lä-rare säger de till mig - och den signalen är tydlig - attbetygen kommer för sent i när de kom-mer först i årskurs åtta. Lärarna vill att man skall gebetyg tidigare, och framför allt också att det skallfinnas fler betygsteg. Det är nämligen en morot föreleverna att de kan sträva efter att kunna höja sinakunskaper och sina betyg. Lärarna tycker att stegen ärför få och att avståndet kan vara för långt när detgäller att höja från exempelvis Godkänd till Väl god-känd. Hur man skall få fram den stimulansen medendast en Godkänd-nivå förstår inte jag, och egentli-gen vill ju inte ha några betygöver huvud taget.Jag skall också beröra detta med ytinlärningen,som jag bestämt vill dementera. Tittar man på den nyaläroplanen och de nya kursplanerna ser man att de ärmycket tydliga när det gäller vad kunskap är för nå-gonting. Det är minsann inte fråga om någon ytinlär-ning, utan även här handlar det om ett pedagogisktverktyg för lärarna.Slutligen vill jag ställa en fråga till Britt-MarieDanestig. Den gäller de nationella proven, vilka hontyckte var väldigt viktiga. Varför har iså fall varit med och medverkat till att de nationellaproven inte är ett obligatorium i årskurs fem?Anf. 31 () re-plik:Fru talman! Jag förstår att är övertygadom att betygen är en morot, och att de får elevernamer motiverade och mer hungriga på kunskap. Menjag tror inte alls att det fungerar så. Jag tror att det är imötet mellan lärare och elever och i det som händer iklassrummet som stimulansen ligger. Det är ju enfantastisk sak att söka svar på de frågor man ställer.Det är själva moroten.Jag har tittat på prov i olika ämnen från mångaskolor. Jag måste säga att jag tycker att de i väldigthög grad premierar det som jag kallar för ytinlärning.Det handlar om korta små faktasnuttar som inte sättsin i något sammanhang och som inte stimulerar ele-verna till att göra analyser och dra konsekvenser avett material. Det är precis sådant som man vet att manglömmer efter en kanske mycket kort tid.Eleverna lär sig väldigt snart en strategi för att bliduktiga på proven. Den strategin blir de bra på, menjag är inte så övertygad om att deras kunskapsbehåll-ning är särskilt stor. Jag tror att man skulle kunnauppnå ett betydligt bättre resultat med andra metoder.Nu läser många elever för proven.Anf. 32 () replik:Fru talman! Det ena behöver inte utesluta det and-ra. Betygen spelar en roll när det gäller att stimuleraelever att hämta in kunskap, att förkovra sig osv. Deär också ett pedagogiskt verktyg för skolan och förlärarna för att bedöma om eleverna nått de mål deskall nå. Självfallet är det också viktigt att den pro-fessionella läraren stimulerar eleverna till lärande -både i klassrummet och i andra situationer. Enligt minmening krävs det naturligtvis en kombination av flerasaker för att man skall kunna öka stimulansen.Om det är så som säger, atteleverna pluggar inför proven och sedan i principglömmer allt efteråt, är det naturligtvis fel. Men då ärdet ju arbetssättet som sådant som är fel i den aktuellaskolan! Det är det som vi i så fall borde sträva efteratt åtgärda. Man förändrar ju inte arbetssättet bara föratt man slopar betygen. Det är ganska befängt att trodet! Det handlar i stället om att se till att skolan till-lämpar läroplanen och kursplanen. Jag vill nämligenpåstå att de är tydliga när det gäller just målen medskolan, sättet att arbeta osv. Det är där vi i så fall skallsätta in åtgärderna.Britt-Marie Danestig hade ju mycket pengar tillfortbildning. Då är det väl lämpligt att lägga fram ettförslag om att fortbilda just i detta, så att det blir litetresultat.Anf. 33 () re-plik:Fru talman! Problemet är, som jag sadei mitt anförande, att förekomsten av betyg och grade-rade betygskalor har en så pass styrande effekt påvalet av arbetssätt och arbetsformer att vi får en väl-digt traditionell skola trots att vi vet att arbetslivetkräver helt andra egenskaper. Detta tycker jag ärabsurt.Jag har betonat att vi självfallet måste ge elevernafeedback och kontrollera att de når en viss kunskap-snivå så att de kan gå vidare i sina studier. Men dettakan ske på ett mycket bättre sätt i samtalet. Där kanman också tala om sådana saker som betygen inte allsfångar in, nämligen den personliga tillväxten ochmognaden. Man kan också ta upp saker som elevenkanske bör tänka på och förbättra. Det kan bli ettsamtal mellan lärare och elev där eleven också kom-mer med synpunkter på hur undervisningen bedrivsoch vad han eller hon skulle vilja ha ut mer av skolan.Anf. 34 () replik:Fru talman! När jag lyssnar på och andra vänsterpartister funderar jag litet på vaddet kommer att stå på valaffischerna i höstens val.Vad sägs om "Mer av allt till alla"? Man kan inte varaför allting och tro att pengarna skall räcka till precisallting. Mycket är väldigt goda ambitioner, men dethela tappar trovärdighet när man är för allt som ärbra.Jag begärde replik därför att jag tycker att en sakär litet konstig. Det gäller gymnasiet. Vänsterpartietär ju för elevinflytande i många sammanhang. Mennär det kommer till det som borde vara det viktigasteför eleverna på gymnasiet, nämligen att de själva skallfå större inflytande över valet av alternativa kurseroch att de skall kunna få precis den utbildning som desjälva känner att de klarar av, är plöts-ligt emot detta. Vi ser att systemet skapar ut-slagning. Elever känner att det ställs krav på dem somde är mil ifrån att kunna klara av. Vi skall väl ändå haen skola som inte ökar utslagningen, utan som gerchansen för eleverna att få en utbildning på den nivådär de befinner sig?Jag har väldigt svårt att förstå lo-gik i det här sammanhanget. Visst måste det varabättre att ha välmotiverade elever som själva kanpåverka sin studiesituation än en lång rad gymnasistersom blir pådyvlade en viss ämnessammansättning somde känner att de inte klarar av? Vi måste öka flexibili-teten och valfriheten ännu mer i gymnasieskolan föratt uppnå detta.Anf. 35 () re-plik:Fru talman! Nej, , på våra valaffischerkommer det inte att stå: Mer till alla!På våra valaffischer kommer det kanske att stå:Mer till dem som har de största behoven och destörsta svårigheterna!Det är grundbulten för vår politik.Ola Ström pratar om valfrihet. Det är klart att ele-verna skall ha valfrihet i gymnasieskolan. Vi har intehaft några andra åsikter. Men vi menar att det är ettsvek mot eleverna att välja bort den kunskap somarbetslivet kräver att de skall ha när de har slutatgymnasieskolan. Det är en alldeles för enkel väg attgå, stället måste vi satsa resurser, kraft och energiför att försöka möta elevernas behov. Det handlar juinte om brist på begåvning, som jag sade. Det kanmöjligtvis vara brist på motivation, men det är ettproblem som skolan skall kunna lösa inom skolan.Annars förflyttar vi bara utslagningen från gymnasie-skolan till efter det att eleverna har slutat gymnasie-skolan.