prot · GL09115 · 1998-05-29 00:00:00 — I det konkreta arbetet varierar ju arbetsför-delningen mellan olika personalgrupper, men det ärav stor vikt att målen följs upp av alla som arbetarinom förskolan. Det kräver en gemensam pedagogiskgrundsyn och gemensamma utgångspunkter. För attdetta skall blir möjligt krävs att samarbetet ges enreell chans att utvecklas och att personalen får tid förplanering och möten.Vi tycker också att målen för förskoleverksamhe-ten skall kunna utvärderas lokalt i varje kommun. Föratt underlätta samverkan mellan förskoleklasserna ochskolan vill vi att även förskolans arbete skall ingå iden kommunala skolplanen.Nu ser jag att min talartid snart är slut, men jagmåste få ta upp en sak till.Vi har i flera motioner föreslagit att lagstiftningenskall ändras så att alla barn, också barn till arbetslösa,kan garanteras plats i förskolan så att de får sammamöjligheter till individuell utveckling som andra barn.Detta har vi också med i våra reservationer till betän-kandet.Jag vill bara ställa frågan till om honverkligen ställer upp på det litet fördömande ochhårda när hon säger att majoriteten i det här falletskulle ha en utbildningsfientlig hållning och att detskulle vara fråga om en avsiktlig kränkning av för-skollärarna. Det tycker jag var väldigt hårt. Jag trorinte att hon menade det egentligen.När det gäller , där man nu avskedar för-skollärare, läste jag i lärarnas tidning från den 20 majatt den personalkategori som ökar inom förskolan ärförskollärarna. Barnskötarna minskar däremot i antal.Anf. 135 () replik:Fru talman! Jag läste upp ett citat, , i vilket uttrycken om utbildningsfientlig håll-ning och kränkning mot utbildad förskollärare fannsmed. Så upplevde man det i det här brevet. Jag sadeockså att vi till viss del delar reaktionerna.Det är viktigt att värdera utbildning, och förskollä-rarna har de facto en längre utbildning. Vi tycker attdet är viktigt att värdera utbildning även i förskole-sammanhang. Med det förslag som man har lagt fram,som frångår kommitténs förslag, gör man en annanvärdering av vikten av en längre utbildning. Manvärderar ju ned utbildningen i förhållande till kommit-téns förslag.Anf. 136 ()replik:Fru talman! Först måste jag passa på att yrka bifalltill reservation nr 3 under mom. 13.På grund av tidsbrist glömde jag att göra det.Jag uppfattade att sade att hon ställdesig bakom det här yttrandet. Det var det som förvåna-de mig litet grand, eftersom jag tycker att det varganska tendensiöst.Vi i har i en reservation klart mar-kerat att vi gärna ser att all personal i arbetsla-get har en högskolekompetens. Men vad vi har varitväldigt försiktiga med att säga är hur den kompeten-sen skall se ut, därför att förhållandena ser så annor-lunda ut och vi är inne i ett väldigt dynamiskt föränd-ringsskede när det gäller hela skolan. Då menar jagförskolan, förskoleklassen, och ävengymnasieskolan. Jag tror att det är av vikt att vi för-mår att se till helheterna.Anf. 137 ():Fru talman! Barnomsorgen har byggts ut i rasktakt och . Bar-nens rätt till god omsorg och likvärdiga utvecklings-möjligheter i förskoleverksamheten skall garanteras.Detta arbete har fått vänta. Rätten bör preciseras iskollag och läroplan. Det är ett krav som Miljöpartiethar ställt länge . Självfallet ser vi med glädje attriksdagen har fått ett förslag från regeringen om enläroplan för förskolan.Vad förväntar vi oss då av en sådan läroplan? Vil-ka av barnens rättigheter är så centrala att de skallanges i skollag och läroplan? Vilka skyldigheter församhälle och förskolor skall skrivas in i lag och läro-plan?En huvudfråga är naturligtvis var ansvaret förverksamheten skall ligga och vilka krav som skallställas på dem som skall utföra arbetet. Sådana kravfinns väl specificerade för : rektors an-svar, kommunens ansvar, lärarnas ansvar och krav påkompetens hos lärarna. ansvar är specifi-cerat, ofta med angivande av de viktigaste an-svarsuppgifterna vad gäller ekonomi, pedagogisktarbete, elevens situation, tillsyn osv.När det så gäller motsvarande garantier för försko-lan är det nästan tomt i läroplansförslaget. I regering-ens förslag finns bara några allmänna ord om ansvarför ett ospecificerat arbetslag, och det är naturligtvishelt oacceptabelt. Man kan få intrycket att regeringenblandat ihop ansvar och verksamhetsformer. Det äralldeles riktigt att arbetslaget är en vanlig arbetsform iförskolan. Det är en bra arbetsform. Men hur skallman kunna utkräva ansvar av ett arbetslag? Vemvänder man sig till? Kan jag få tala med den som äransvarig för barnens säkerhet vid förskolan? Skall detvara en talkör som svarar?Nej, detta duger inte. Det måste arbetas om av re-geringen. Kompetenskrav på personal skall fastläggas,och förskollärarens ansvar för den pedagogiska verk-samheten måste tydligt skrivas in. Dessutom skall detnaturligtvis finnas en person som har det övergripan-de ansvaret vid en förskola. Kommunens ansvar måstetydligt anges när det gäller tillsyn, säkerhet, uppfölj-ning osv. uppgift skall också tydligt an-ges.Att varken ansvar eller kompetenskrav anges iskollag och läroplan ligger knappast i linje med tan-ken att kvalitetssäkra förskoleverksamheten. FrånMiljöpartiets sida kräver vi att regeringen utarbetaravsnittet om ansvar och kompetens så att det innebärverklig säkerhet, inte bara vaga förhoppningar omsäkerhet.I detta sammanhang vill jag också ta upp fråganom vilka barn som skall ha rätt att delta i förskole-verksamheten. Alla är överens om att det är olyckligtatt vissa grupper stängs ute, t.ex. barn till arbetslösa.Hälften av landets kommuner har på eget initiativtagit bort denna orättvisa. Det finns inget annat skälän det ekonomiska för att inte kräva att alla kommu-ner ger den möjligheten. Det är enligt vår bedömningredan nu ekonomiskt möjligt att ge alla barn - alltsåäven barn till arbetslösa - rätt till plats i förskolanfr.o.m. ålder, vilket vi också föreslår i vår mo-tion.Så några ord om läroplanens innehåll. Jag måstesäga att förväntningarna blev stora och positiva närjag läste betänkandet från BOSK, . Det fångade upp mycket av det bästai god förskolepedagogik vad gäller både mål ochmetod. Regeringen inleder avsnittet om läroplanensinnehåll med att betona lekens och omsorgens centra-la plats i förskolepedagogiken liksom fokuseringen påbarns utveckling och mognad. Men man orkar intefölja upp ansatsen utan slirar i stället över på omfat-tande beskrivningar av kunskapsbegreppet och hur detskall manifesteras i form av kunskap inom språk,matematik, naturkunskap, kultur osv. Här hamnar detindividuella utvecklingsperspektiv som skall genom-syra hela förskolepedagogiken i bakgrunden - detsom BOSK lade så stor vikt vid.Det handlar om synen på barnens utveckling i enrad olika avseenden: olika pedagogiska inslag i verk-samheten som stimulerar barns motoriska, sociala,språkliga, emotionella och kognitiva utveckling. Var-för har man i regeringens förslag inte mer betonatdessa aspekter?Utvecklings- och mognadsaspekterna kommer iskymundan delvis på grund av att regeringen harnärmat sig förskolans verksamhet från fel håll. Manhar utgått från grundskoleperspektivet och gått bakåt,i stället för att starta med barnets födelse och gåframåt. Hade man gjort detta hade t.ex. de minstabarnens behov, 1-3-åringarna, fått en mer framträ-dande plats. Man hade t.ex. inte glömt sådana centraladelar som potträning, motorisk-perceptuell utvecklingoch kognitiv utveckling hos små barn, små barnsrättighet till nära kroppskontakt med vuxna etc., så-dant som naturligtvis skall utgöra viktiga delar i enläroplan för förskolan.I detta sammanhang kan man också ställa fråganom det var klokt att regeringen inte följde kommitténsförslag att införa, inte bara mål att sträva mot utanockså mål att uppnå. Och det gäller då inte barapotträning.Krav på att personalen verkligen följer varje barnsutveckling, t.ex. genom regelbundet återkommandeobservationer, måste ingå i läroplanen. Förskollärarehar i sin utbildning fått kunskap om och träning iobservationsteknik.Från sida önskar vi att regeringenvid det fortsatta arbetet med läroplanen tar uppmycket mer av det som så väl framförts av BOSK.Som förslaget nu utformats ser vi en risk för den sko-lifiering av förskoleverksamheten som vi tidigarevarnat för. Det får inte bli så att grundskolepedagogi-ken tränger ned i förskolan. Vinsterna är i stället atthämta genom att förskolepdagogiken får spridninguppåt i första årsklasser.Det finns flera inslag i förskolans verksamhet somär så viktiga att de bör garanteras och därmed ocksåbör ha en plats i läroplanen. Jag tänkte bara nämnanågra. Listan kan göras lång, men det mesta står na-turligtvis utförligt beskrivet i BOSK.Samverkan mellan föräldrar och förskola måstetydliggöras. Utvecklingssamtal som finns inskrivet igrundskolans läroplan skall naturligtvis också finnasinskrivet i läroplanen för förskolan, t.ex. att manmåste ha utvecklingssamtal med föräldrar minst tvågånger per termin.Inskolningen är en mycket viktig del som är bort-glömd. När barnen första gången skall lämna hemmet,lämna mamma eller pappa och vistas på en heltfrämmande plats med nya vuxna måste omställningenske med stor omsorg och försiktighet. Personalenskall få tid att hantera själva inskolningen på det sättsom de har fått lära sig inom utbildningen.Personalens tid för planering måste anges. Tretimmar t.ex. för veckoplaneringen måstekunna avsättas. Det bör stå inskrivet i läroplanen.Minst per termin är en annanviktig sak för att förskolan skall fungera bra. Fort-bildning för personalen bör skrivas in.Varje förskola bör också ha sin egen arbetsplan,precis som har. Förskolans mål och verk-samhetsplan kan få plats i kommunens skolplan, pre-cis som det som gäller för grundskolan.Förskolorna är små enheter. De har ingen möjlig-het att själva hålla sig med specialkunskap. T.ex.speciallärare för barn med speciella behov av stöd förspråkutvecklingen, förskolepsykolog, barnläkare ärnaturligtvis specialister som förskolan bör har tillgångtill. Det bör skrivas in att det åligger kommunerna attcentralt ordna att sådana resurser ställs till förfogande.Som en sista punkt på listan kan jag nämna detsom alltid glöms bort, nämligen de fristående försko-lorna i det här fallet och deras tillståndsgivning. Detär fortfarande oklart om t.ex. en Waldorfskola somvill starta en förskola i anslutning till sin grundskolakan göra det eller inte. Kommunen har alltså rätt attsäga nej. Vi föreslår att det skall vara en fullständigautomatik i den frågan, så att det bara är att starta ensådan förskola om man har en grundskola.Slutligen vill jag ta upp en önskan som är svår attstipulera i lag eller läroplan men som bör uttryckassom ett mål att sträva mot: att könsfördelningen mel-lan förskollärare och barnskötare skall vara så jämnsom möjligt. Barnens vuxenkontakt får inte bli enkö-nad. Underskottet på män i förskolan är alarmerande,och åtgärder bör vidtas för att få en bättre tingensordning. Det handlar om barnens utveckling av denegna identiteten och utveckling av naturliga emotio-nella förhållningssätt till det egna och det andra könet.Relationer till vuxna män och kvinnor är viktiga försåväl pojkar som flickor. Detta är av sådan betydelseatt det motiverar en framskjuten plats i läroplanen.Fru talman! Jag står självfallet bakom Miljöparti-ets samtliga motioner i ärendet men för tids vinnandeyrkar jag bifall endast till reservation 9 under mom.14 och 30.Anf. 138 ():Fru talman! Jag skall börja med att tacka förgott samarbete och kamratskap. Jag önskar dig lyckatill i det du skall göra när du slutar i riksdagen.En 1-åring har ofta just lärt sig att gå men intemed egna ord uttrycka vad hon tycker och tänker.Hon börjar upptäcka omvärlden men än så länge heltpå egna villkor. Hon har redan under sitt första år lärtsig ofantligt mycket utan att ha varit föremål för nå-gon strukturerad läroprocess. Hon är helt beroende avomsorg och omvårdnad av vuxna, i första hand sinaföräldrar, för att över huvud taget klara sig. Det ärockså de som känner sitt barn bäst och kan avgöravilken omvårdnad det behöver. 1-åringens behov ärinte desamma som 2-, 3-, 4- eller 5-åringens. Underden här perioden av livet händer oerhört mycket medbarnet. Behovet av omvårdnad och närhet som är detallt överskuggande övergårgradvis i behov av stimulans, gruppkontakt och enmer strukturerad inlärning. De individuella skillna-derna mellan barn är stora i den här utvecklingsfasen.I regeringens förslag till läroplan för förskolan är denstörsta bristen att det utvecklingspsykologiska pers-pektivet saknas helt. 1-åringen omfattas av sammaläroplan som den 5-åring som kanske otåligt väntar påatt få börja i förskoleklassen. För mig är det heltverklighetsfrämmande.Regeringen slår tydligt fast att den anser att det ärbäst för alla barn att omfattas av den kommunalaförskolan med sin utbildningsinriktning. "Familjepolitik blir utbildningspolitik" löd den stoltarubriken i ett nyhetsbrev från Utbildningsdepartemen-tet . Är det så självklart att heldagsomsorg ikommunal förskola är det bästa för alla barns utveck-ling , som regeringen gör gällan-de? Föräldrarna anser det definitivt inte och inte vikristdemokrater heller. Det är en kollektivistisk sam-hällssyn som vi inte bör ta med oss in i 2000-talet.Tvärtom visar både svensk och internationell forsk-ning att föräldrakontakten ärmycket viktig också för barnets neurologiska utveck-ling och därmed också för barnets kapacitet att lära.Under den här tiden är just närheten och anknytningentill föräldrarna viktigt. En sådan närhet kan inte upp-nås lika effektivt inom förskolan. Förskollärare ochbarnskötare har en annan relation till barnen, ochgruppstorleken gör att det inte går att erbjuda en näraoch personlig social relation med varje barn. gårenligt av 1- och 2-åringarna i grupper med mer än 16 barn - en heltoacceptabelt hög nivå.Samtidigt har det skett en kvalitetsutveckling avfamiljedaghemmen, föräldrar som väljer att varahemma med sina små barn får på många håll ett vik-tigt stöd genom de öppna förskolornas verksamhet,och fler föräldrar väljer kooperativa eller privataomsorgsformer för sina barn. I stället för att ensidigtframhålla en viss typ av omsorg som den som gynnaralla 1-5-åringars utveckling bäst talar allt för att vi istället bör vara öppna för olika barnomsorgsalternativoch satsa på hög kvalitet inom alla de olika alternati-ven. Framför allt måste vi en gång för alla slå fast attdet är föräldrarnas självklara rätt att välja barnom-sorgsform för sina barn. De får det i teorin men inte ipraktiken.Som förslaget är utformat kan föräldrar knappastuppfatta regeringens förslag på något annat sätt än gör klokt i att placera sittbarn i kommunens förskola. Annars är risken stor attdet kommer efter i utvecklingen och klarar sig sämre iskolan. Det som förstärker bilden av att det är enhet-lighet och inte mångfald som eftersträvas är att famil-jedaghem, öppna förskolor och enskilda förskolor inteskall omfattas av läroplanen.Av 100 1-5-åringar går 30 varken i förskola eller ifamiljedaghem. 12 går i enskilda förskolor och 13 ifamiljedaghem. Det innebär att bara 45 av 100 1-5-åringar som det ser ut kommer att omfattas avläroplanen. De föräldrar med sammanlagt 92 000 barnsom av olika anledningar aktivt valt familjedag-hem därför att det passar deras behov bäst och demånga dagbarnvårdare som driver en sådan verksam-het får nu veta att den visserligen kan stå för andrakvaliteter än förskolan men att verksamhetsformengör att den inte kan omfattas av samma måldokument.Osynliggörandet av familjedaghemmen fortsätter.Det gäller också den öppna förskolan, som betraktassom något slags lyx som man både kan ha och mista.Vi delar inte den synen. Det går inte att komma ifrånkänslan att regeringen anser att det handlar om A- ochB-lag i stället för att se de olika verksamhetsformernasom komplement till varandra. De har olika inriktningoch tillfredsställer delvis olika behov, men är minstlika positiva för barnens utveckling. Kommunen haransvar också för att de barn som vistas i familjedag-hem, går på öppen förskola eller i förskola som drivs iegen regi får en verksamhet med hög kvalitet.Själva ordet läroplan för tankarna till en små-barnsskola av ett slag som vi inte har valt som modelli . I praktiken innebär emellertid övergångentill en läroplan att den verksamhet och de målsätt-ningar som redan finns inom barnomsorgenkodifieras. Men det innebär ändå en kvalitetsstämpelpå verksamheten, och därför bör också familjedaghemoch öppen förskola omfattas.Vi anser att läroplanen bara skall formulera över-gripande mål med en gemensam, tydlig värdegrundsom omfattar både offentliga och privata förskolor,familjedaghem och öppna förskolor. Den kan sedankompletteras med riktlinjer som varierar utifrån deolika verksamhetsformernas utformning och inrikt-ning. Det skulle visa att staten inte prioriterar någonbarnomsorg framför en annan, och det är en mycketviktig markering.Fru talman! Som flera andra talare har varit innepå innehåller läroplanen riktlinjer för alla som arbetari förskolan och för förskolans arbetslag, som består avbåde förskollärare och barnskötare. Det påpekas vis-serligen att förskolläraren vanligtvis är den som äransvarig för förskolans ledning. Men riktlinjerna tillarbetslaget ger intrycket av att ansvaret är utspritt påalla.Vi kristdemokrater anser att det tydligt skall fram-gå av läroplanen att barnskötarna med sin omsorgspe-dagogiska kompetens är nödvändiga och fyller enmycket viktig funktion för att de mål som har lagtsfast i läroplanen skall kunna uppnås i förskolan, menförskollärarna skall ha det pedagogiska ansvaret föratt de uppnås. Det behöver inte utesluta ett demokra-tiskt arbetssätt. Om ansvarsförhållandena är otydligakan heller inte ansvar utkrävas. Det är här som denviktiga punkten ligger. Hur har regeringen tänkt sigatt lösa det?Slutligen vill jag också ta upp frågan om barn tillarbetslösa föräldrar skall ha rätt till barnomsorg. Detär kommunen som avgör det. Ofta lägger mandå fast generella regler som innebär att man antingeninte har rätt till någon barnomsorg alls eller att allahar rätt till ett visst antal timmar eller perdag. Vi anser inte att man bör ha generella regler förbarn till arbetslösa. Beroende på omständigheternakan behoven variera både för barnen och föräldrarna.Därför måste det enskilda barnets och de enskildaföräldrarnas behov vara utgångspunkten när beslutetfattas. Det innebär att kommunen måste ha möjlighetatt ordna både heldagsomsorg och korttidsomsorg omdet finns behov av det. För många föräldrar kan entids arbetslöshet också ses som en möjlighet att få mertid med barnen. Det kanske är den enda ljuspunkten ien sådan situation. Låt dem få känna att det inte ärnegativt för barnen.Jag yrkar bifall till reservation 4 under mom. 3och 4 och reservation 6 under mom. 6.Anf. 139 ():Fru talman! Det är nu vi hörde ro-pen skalla om daghem åt alla. Det beror inte på attbehovet av bra barnomsorg är mindre, utan att vi nuhar nått en punkt där vi har så gott som full behov-stäckning. De flesta kommuner kan erbjuda plats förde som vill ha det och behöver det inom några måna-der. Det ser jag som en seger för alla oss som i åratalhar stridit för barns rätt till en trygg, rolig och stimu-lerande uppväxt och för föräldrars rätt att slippa väljamellan barn och familj och förvärvsarbete.Nu är det att ta nästa steg i form av en läro-plan för förskolan. Vi är så gott som ense om att detbehövs en läroplan. Jag tycker att det är väldigt bra.Den är nu bara som ställer sig utanför.Jag delar i hög grad förundran överCatharina Elmsäter-Svärds inlägg här för en stundsedan.Avsikten är att göra förskolans pedagogiska rolltydligare och skapa bättre förutsättningar för en högoch jämn kvalitet över hela landet. Steget från försko-lan till förskoleklass och därifrån till skolan skallkännas viktiga för varje barn. Varje barn har rätt attkänna att nu börjar någonting nytt och spännande.Men skall varje barn också ha rätt att kännaatt de olika verksamheterna arbetar mot samma måloch har samma syn på barnen och deras behov.Läroplanerna skall på det här sättet länka i varand-ra så att de gemensamma målen blir tydliga. Också avdet skälet är det bra att vi får en läroplan också förförskolan. Det gör dess roll tydligare. Det är bra attläroplanen i allt väsentligt bygger på samma grundersom läroplanerna för övriga skolformer. Barns läran-de och utveckling skall ses i ett långsiktigt perspektiv,och grunden läggs i förskolan.Det är också viktigt att betona att förskolan där-med inte skall förändras i sin funktion. Den föräldersom arbetar eller studerar eller av annan anledningbehöver stöd i sin omsorg och fostran av barnen skallnaturligtvis kunna få det. Den pedagogik och de ar-betsformer som har utvecklats inom förskolan byggerpå goda kunskaper om barns utveckling och är där-med av utomordentligt stort värde. Det är alltså intetal om att göra förskolan mer lik den traditionellaskolan i sina arbetsformer. Barnen skall erbjudas enlärorik och utvecklande miljö där inte minst lekenfortsatt är ett viktigt inslag. Jag instämmer i att detsnarare är skolan som skulle behövas "förskolefieras"en del.Förskolans läroplan kommer att inledas med enredovisning av den värdegrund som verksamhetenskall bygga på. Vi känner den från de övriga läropla-nerna, och vi känner den också från samhället i övrigt.Det senare tycker jag är viktigt att betona. Det är devärden som är gemensamma för hela vårt samhällesom också skall prägla förskolan och skolan.Det handlar om att låta barnen utvecklas till öpp-na, solidariska och toleranta människor med respektför varandra, människors lika värde och vår gemen-samma miljö. Det handlar om att motverka traditio-nella könsroller och att ge pojkar och flickor likamöjligheter att utveckla intressen och förmåga. Dethandlar om att utvecklas till demokratiska samhälls-medborgare som känner lust både att påverka och attta ansvar.Utgångspunkten för arbetet skall vara principenom alla människors lika värde. Våld, mobbning ochrasism har på ett otäckt sätt demonstrerat vårt gemen-samma tillkortakommande när det gäller att för barnoch unga i stället visa på respekt, tolerans och gemen-skap som alternativa mönster för vår samlevnad.Läroplanen kommer att stryka under att alla somarbetar i förskolan skall hävda dessa grundläggandevärden och ta avstånd från uppfattningar och agerandesom strider emot dem. Det kräver kompetens, inteminst det som brukar kallas för social kompetens. Detär inte alldeles givet att man kan läsa sig till det iböcker. Med det här uppdraget till all förskolans per-sonal följer också behovet av att de anställda tillsam-mans får tillfälle att reflektera över begreppens inne-börd och i svåra situationer också få tillgång tillhandledning.Fru talman! Till det som har diskuterats mycket idenna fråga hör till vem läroplanen skall rikta sinakrav. Det är ju så vi skall se den. Vi har valt att riktadem dels till alla som arbetar i förskolan, dels tillarbetslaget. Jag menar att vi därmed tar till vara dengoda tradition som har utvecklats inom förskolan attarbeta i lag oberoende av utbildningsbakgrund ocholika yrkesbeteckningar. Det har varit av stort värdeför förskolan att människor med olika bakgrund ocherfarenheter har samverkat för att nå gemensammamål. Det breddar förskolans kompetens, och det är isig en bra illustration till hur målen i läroplanen kannås genom samarbete. Det är också en bra förebild förbarnen.Det betyder lika litet nu som tidigare att yrkesi-dentiteterna skall suddas ut. Tvärtom är det av stortvärde att personal med olika kompetens och erfaren-hetsbakgrund finns med i arbetslaget. Det breddar deresurser som kommer barnen till del, och det utveck-lar förskolans arbete.Detta minskar inte heller kravet på kompetens hospersonalen. Läroplanen förutsätter tvärtom hög pro-fessionalism och att vi utgår från att kommunernaliksom tidigare är angelägna om att personalen ärvälutbildad för att klara högt uppsatta mål.