prot · GL0982 · 1998-03-18 00:00:00 — Situationen hade varitnågot annorlunda om vi inte hade haft arbetslöshet ilandet - det är riktigt.Vi är helt överens om att arbetslösheten är ett jät-teproblem - det största problem vi har i landet. Därhar vi i en rad olika åtgärdsförslag. Jagskall inte fråga vad tycker, därför att jagoch alla andra vet det redan. Skatteväxling, från skattpå arbete till skatt på miljöfarliga verksamheter ochmiljöfarliga utsläpp, är naturligtvis ett sätt att under-lätta för företagen att anställa personal. Man kanockså sänka arbetsgivaravgifterna, osv. Där finns enlång rad förslag från sida som jag trorkan vara av intresse men som vi skall diskutera i ettannat sammanhang.Anf. 47 ():Fru talman! Jag vill börja med att vända mig tillCenterpartiet och och kommenteraden inledning som han hade i sitt anförande när detgällde att presentera de 4 miljarder som man nu villsatsa på vård och skola. Jag kan bara säga: Välkom-men upp på vagnen, !Jag vill också konstatera att om man vill ta åt sigäran av den sanering som har genomförts får manockså vara beredd att ta åt sig kritik för att det har letttill vissa konsekvenser. De nedskärningar och dennedrustning som vi ser på skolans och vårdens områ-den har alltså också det fulla ansvaretför. Men kom med och försök hjälpa till att ge merpengar till de här områdena! Det är bra!På punkt efter punkt i de betänkanden om gymna-sieskolor och grundskola hänvisar utskottsmajoritetentill det beredningsarbete som pågår i Utbildningsde-partementet. Utan att direkt uttrycka någon egen åsiktavstyrker man motionerna. Det är svårt att få en kon-struktiv debatt. Jag vill ändå ta upp några principielltviktiga frågor, som jag gärna skulle vilja höra framförallt Socialdemokraternas inställning till.Vi vet, som en del redan har varit inne på, attmånga gymnasieelever har svårigheter att tilläg-na sig undervisningen och uppnå de fastlagda målenpå den tid som står till buds. Orsakerna kan finnasbåde i och utanför skolan. Att de kommer med otill-räckliga kunskaper från kan vara enorsak. Jag skall återkomma till det. Allmän studi-etrötthet och dålig motivation kan vara en annan. Ensocial situation som gör att det är svårt att koncentrerasig på studier är en tredje orsak. Gymnasiet skallsjälvfallet försöka möta och tillgodose alla dessaelevers olika behov så att de kan klara målen, menfrågan är om det är möjligt att göra det på samma tidför alla.Vi har föreslagit att de mest omfattande kärnäm-nena skall indelas i etapper, där eleverna kan läsakurser med olika ambitionsnivå och i olika takt, iförsta hand inom de omfattande ämnena svenska,engelska och matematik. Möjligheten skall hela tidenfinnas att komplettera eller läsa in en högre etapp. Vitror att ett sådant system snarare skulle höja än sänkakvaliteten, eftersom fler elever skulle känna sig moti-verade av att kraven känns meningsfulla och möjligaatt uppnå även för dem.Att alla elever under precis samma tidsrymd skallklara att uppnå högskolebehörighet i kärnämnena äringenting annat än en ren verklighetsflykt. För attytterligare förbättra möjligheterna för fler elever sombehöver på sig för att uppnå målen tycker viatt det utan krångel skall vara möjligt att fullföljastudierna inom gymnasieskolan . Dåblir det t.ex. möjligt att göra ett uppehåll i studierna,för att sedan komma tillbaka med högre motivationoch större livserfarenhet i bagaget. Mer blandadeåldersgrupper skulle dessutom säkert vara positivt isig.Kan vi förvänta oss några förändringar i den härriktningen i gymnasiepropositionen?En annan viktig fråga är vilka ämnen som skall va-ra kärnämnen och hur många de skall vara. Regering-en håller på att utreda konsekvenserna av att minskaantalet från åtta till sex. Andra partier vill gå längreoch minska antalet mer radikalt.Vi kristdemokrater anser att det ligger ett värde i attden bas som alla elever får har en viss bredd. Deämnen som har ett särskilt ansvar när det gäller attbefästa kunskapen om våra kulturella och historiskarötter är det särskilt viktigt att värna om . Dettalar vi om i många andra sammanhang. Det finns bland våra ungdomar när det gäl-ler normer och värderingar, och intresset för existen-tiella frågor är stort. Någonstans behöver ungdomarnafå bearbeta dessa frågor. Någonstans behöver ungdo-marna få bearbeta dessa frågor.I ett samhälle som vårt, med inslag från så mångaolika kulturer, är det särskilt viktigt att känna sigförtrogen med både sitt eget och andra kulturers kul-turarv. Det skapar en grund för förståelse mellan olikakulturer, och det är det bästa sättet att motverka främ-lingsfientlighet och rasism.Men utan kunskap, förståelse för och trygghet isitt eget kulturarv skapas i stället en osäkerhet och enrädsla för påverkan från andra kulturer som blir engrogrund för intolerans och som kan leda till en ännustörre segregation. Därför måste det finnas ett natur-ligt forum för diskussion kring livsfrågor, kulturarv,identitet och andra frågor för alla elever i gymnasie-skolan, även om dessa frågor självfallet också kan tasupp i många andra sammanhang. Religionsämnet harvarit och är det naturliga forumet. Därför anser vi attdet är nödvändigt att det får finnas kvar som kärnäm-ne på gymnasiet.Det är inte första gången som vi tvingas ta stridför religionsämnet. Ända har socialde-mokraterna målmedvetet arbetat för att minska ellerhelt avskaffa ämnet på gymnasiet. Men vi ger oss inteså lätt, även om vi den här gången ännu så länge tycksstå ensamma i försvaret för detta ämne här i riksda-gen. Det är dags att ge besked till elever, föräldrar ochlärare om att det är viktigt att behålla religionsämnetmed det innehåll som jag har beskrivit som självstän-digt kärnämne med egen identitet i gymnasieskolan.Fru talman! Gemensamt för ochgymnasieskolan är att lärarsituationen är alarmerande. som många lärarekommer att avgå med pension hoppar många ungalärare av antingen ellerefter en kort tids tjänstgöring. Den trenden måstevändas.Lärarna är en av de yrkesgrupper som påverkarsamhällsutvecklingen allra mest. Genom sitt sätt attvara, men också genom sina kunskaper och sin peda-gogiska färdighet, formar läraren nya generationerssyn på sig själva och på omvärlden. Vilket ansvar,och vilken utmaning! Bara det bästa är gott nog. Där-för är arbete ett av deviktigaste som pågår i utredningssektorn just , anserjag.Högre status kan visa sig i lönekuvertet. Det är enviktig del. Men moraliskt stöd och förståelse är ocksåviktigt för de lärare som just nu är verksamma. Enbättre uppmärksamhet och uppbackning från det om-givande samhället för det viktiga och stimulerandemen ofta mycket slitsamma jobb en lärare har bordevi som politiker, men också föräldrar och andra, bidramed redan innan andra viktiga förändringar kankomma till stånd.Grundskolan är basen för hela utbildningsväsen-det. Om kvaliteten brister där får det följdverkningarhela vägen upp. lämnar ca 20 000 elever varjeår utan tillräckliga kunskaper för attklara ett nationellt gymnasieprogram och, vad värreär, utan tillräckliga kunskaper för att klara sig till-fredsställande i samhället. Fr.o.m. denna termins slutkommer det att framträda med ännu större tydlighet,eftersom betygssystemet med betyget icke godkändträder i kraft nu.Vi kristdemokrater har synpunkter både på be-tygssystemets utformning och på hur möjligheternaför alla elever att uppnå godkändnivån skall förbätt-ras.När kravet på att godkändnivån skulle uppnås isvenska, engelska och matematik för att man skulle fåtillträde till ett nationellt program i gymnasiet infördes1994 beslutades om ett slags karenstid . Under den tiden skulle betygskriterier hinnapreciseras på alla nivåer i betygssystemet. Obligato-riska nationella prov som skulle hjälpa lärarna attstämma av elevernas kunskaper skulle införas. Skrift-ligt dokumenterade utvecklingssamtal med planersom kunde stämmas av av elever, lärare och föräldrartillsammans skulle hinna genomföras under dennaperiod, allt för att underlätta för så många som möjligt- helst alla elever - att minst uppnå godkänd nivå isvenska, engelska och matematik till årskurs 9.Vad hände? Jo, den nya regeringen förändradebetygssystemet så att det nu bara har tre steg - enmotivationssänkande faktor i sig. De nationella pro-ven blev frivilliga utom i årskurs 9, där de är obliga-toriska . Men på vårterminen i9:an är det svårt att hinna täppa till de kunskapsluckorsom provet eventuellt visar att man har. Utvecklings-samtalen behöver inte heller vara skriftliga, vilketförsvårar uppföljning och utvärdering från gång tillgång.Viktiga avstämningsstationer förändrades alltsåeller togs bort, som beslutet om godkänd-kravet ligger kvar. Det har i stället lett till en dis-kussion om man skall frångå behörighetskraven förelever med särskilda skäl, eftersom så många befarasinte klara dem.Att verkligheten inte förändras, utan att det fak-tiskt krävs vissa grundkunskaper för att man skallklara gymnasiet, borde vara det som är avgörande idenna diskussion. Men på kort sikt är detta ingenenkel fråga. Regeringens politik har bidragit till attmånga ungdomar befinner sig i en mycket prekärsituation inför denna sommar - alltså inom ett parmånader - och . Vad skall hända meddem som ställs utanför gymnasiet och knappast harstora chanser på arbetsmarknaden heller? Jag villgärna höra ett lugnande besked, om det finns någotsådant, från socialdemokraterna.Jag slutar med att yrka bifall till reservation 5, un-der mom. 3, i betänkande 10 och reservation 6, undermom. 10, i betänkande 11.Anf. 48 () re-plik:Fru talman! Jag har några frågor att ställa till IngerDavidson med anledning av förslaget om alternativakurser i gymnasieskolan. Den första frågan är följan-de: Anser att nivån är för hög i be-fintliga kursplaner för kärnämnena, dvs. de kursersom man läser gemensamt på samtliga program? Vadstöder i så fall den bedömningen på?Inger säger - det är det många som gör- att alla inte kan få högskolebehörighet för att fort-sätta läsa på högskolan. Det vore vansinnigt. Jaghoppas att är medveten om att det ärden grundläggande behörigheten man får. För väldigtmånga utbildningar och program inom högskolankrävs det särskild behörighet. Det vi talar om är be-hörighet att t.ex. läsa en enstaka kurs för att förkovrasig.Vilka är orsakerna, tror , till att endel elever inte når godkändnivån i kärnämnena?Anf. 49 () replik:Fru talman! Enkelt svarat stöder jag mig på denpraktiska verkligheten - på samtal med elever, föräld-rar och lärare. Jag stöder mig på min egen erfarenhetsom lärare och på de resultat vi ser.Det är bara att konstatera att det är oerhört svårtför väldigt många elever att uppnå de krav somställs, eftersom samma krav ställs oavsett vilket pro-gram man har valt.Om jag hade fått samma krav på mig när det gäll-de fysik som jag fick när det gällde latin när jag engång valde i gymnasieskolan tror jag att det hade varitförödande för mig . Jag kunde tentera in fysiken och koncentrera mig påden, och det gick väldigt bra. Hade jag tvingats göradet som jag skulle klara latinet och de andraämnen som jag hade inriktat mig på tror jag överhuvud taget inte att jag hade klarat det.Det är den praktiska verkligheten jag stöder migpå. Jag tror att man kan komma till rätta med dessaproblem delvis genom ändrade arbetssätt och genomatt förbättra pedagogiken, men jag tror inte att manlöser hela problemet den vägen.Anf. 50 () re-plik:Fru talman! refererar till sin egenpersonliga erfarenhet. Vi tillhör den generation som iväldigt stor utsträckning valde ämnen i skolan inte pågrund av intresse utan på grund av könstillhörighet.Om hade stimulerats att fortsätta medfysiken hade hon kanske varit fysiker eller teknikervid det här laget. Jag vet inte om det är någon förlustför henne personligen eller för samhället att det inteblev så, men jag tror att man kan stimulera elever tillatt tycka att saker är spännande.Svårigheter finns naturligtvis, men dem måste viförsöka övervinna. Verkligheten förändras inte, sadeInger , utan vissa kunskaper krävs för skall kunna påbörja gymnasieskolan. Jag menaratt verkligheten inte heller förändras när man lämnargymnasieskolan. Det finns vissa kunskaper som krävsför att man skall kunna gå vidare till fortsatta studier,kunna fungera i samhället som medborgare eller varaattraktiv för arbetslivet.Anf. 51 () replik:Fru talman! Jag hoppas att elever harkunnat och kan välja efter intresse. Jag gjordedet definitivt, kan jag försäkra. Vad skulle det ha varitför vits med att jag i stället hade blivit fysiker? Skulledet möjligen ha gett mig en högre status än vad jaghar fått genom att ägna en stor del av mitt liv åt attundervisa ganska unga elever? För mig finns det ing-en statusskillnad i det här sammanhanget. Jag hadesom sagt dessutom möjligheten - och den skall helatiden finnas - att också läsa in det som krävdes förmina studier, t.ex. när det gällde fysik och matematik.Det jag tycker är poängen är att allt inte skall be-höva ske , för det klarar inte alla. Vi måste haett mycket mer flexibelt system, t.ex. ett sådant som viföreslår med en 25-årsgräns. Man skall kunna göra ettuppehåll och sedan komma igen utan att behöva sökastudiebidrag, dvs. ha möjlighet att genomföra sinagymnasiestudier fram till . Den typen avflexibla system tror jag skulle kunna lösa en hel delproblem. Jag tror också att väldigt många fler än desom klarar att uppnå behörighetsgränsen på såsätt skulle kunna göra det. Men alla klarar det inte påtre år.Anf. 52 () re-plik:Fru talman! sade i sitt inläggmånga kloka saker, som jag tror att vi på många sättär ense om. Det var bara en sak hon sade i början,som var en kommentar till mig, som kanske var mind-re klok.Centerpartiet tar självfallet ansvar för alla beslutsom vi har fattat här i . Redan på fyrpartire-geringens tid, då både vi och sattmed i regeringen, var inriktningen att inte höja ansla-gen i kronor räknat till kommunerna. Det är väl ocksåi stort sett så det har blivit. Är det några som bordekritiseras för att ha gjort annorlunda än vad man innanvalet sade att man skulle göra så är det socialdemo-kraterna.Vi har fullföljt det vi sade då och inför valet. Ge-nom att göra det har vi bidragit till att klara de eko-nomiska problemen, och kan vi öka satsningarnautan att behöva låna pengar. Därför föreslår vi utöverökningen sammanlagt ytterligare 8miljarder kronor , dvs. en ökning på 4 miljar-der jämfört med tidigare planer. Det är så det liggertill. Detta är pengar som är förtjänade och som vi vetatt vi inte behöver låna till.Anf. 53 () replik:Fru talman! Arbetet med saneringen av statensekonomi påbörjades under den borgerliga regeringen.Det innebar bl.a. en del neddragningar av statsbidra-gen till kommunerna. Det kändes mycket tufft attgenomföra dem, men det var förhållandevis låga be-lopp, och det var i inledningen av saneringsarbetet.Sedan har Socialdemokraterna tillsammans medCenterpartiet gjort betydligt kraftigare neddragningar,som just har lett till de svårigheter man har påmånga skolor men även inom vården. På skolansområde handlar det om att väldigt mycket kringperso-nal och många elevvårdande funktioner har försvun-nit, och det är förödande.Därför behövs det mer resurser. Jag är - jag sägerdet igen - glad att nu inser att vi behö-ver förstärka resurserna. Men det behövs också andraåtgärder, som andra talare har tagit upp. Vi behöverfler skattebetalare ute i kommunerna, alltså folk somhar jobb och betalar skatt, så att vi får en större kakaatt fördela till skola, vård och omsorg.Anf. 54 () re-plik:Fru talman! Jag måste då ställa en fråga, som jagtycker att skall svara på. var väl, om jag förstod det rätt, minister i denförra regeringen? Den regeringen föreslog det somkallades Nathalieplanen. Den innebar att de storaneddragningarna skulle genomföras just under de årsom har varit. Har jag inte rätt på den punkten skallInger säga ifrån. Men har jag rätt på denpunkten betyder det att allt det som var fel.Anf. 55 () replik:Fru talman! Jag har inte sagt något som var fel,utan jag sade att vi påbörjade saneringen och att viockså hade en plan för den fortsatta saneringen. I ettsaneringsarbete görs olika prioriteringar. Vi gjorde påflera områden helt andra prioriteringar än vad densocialdemokratiska regeringen har gjort. Framför allthar vi gjort det , . Vi harfinansierat de anslagshöjningar till kommunerna somvi har föreslagit t.ex. med sänkta egenavgifter, vilketkommer både privatpersoner och kommuner till del.Där har vi alltså olika inriktning på saneringsåtgär-derna.Min poäng var att jag vill att ta åt sig äran - om han nu vill det - av att hanhar varit med och fullföljt saneringen av statens finan-ser men att han då också måste ta på sig ansvaret förvad den saneringen har lett till på den kommunalanivån.Anf. 56 ():Fru talman! Jag tror egentligen att bildning ochkunskap är den viktigaste enskilda faktorn för enfortsatt utveckling av ett positivt samhällsklimat, fören fortsatt positiv samhällsutveckling. Det tror jagockså att vi är rätt överens om. Frågan blir då: Hurskall vi lyckas med det uppdraget? Flera talare i de-batten har berört den frågan på ett bra sätt. Pu-delns kärna ligger utan tvivel i att utgå från kvaliteter-na, resurserna, begåvningarna, det som faktiskt finnsinne i var och en av oss. Ingen annan människa är likden andra, utan var och en bär vi på någonting somingen annan har. Jag tror att det är pudelns kärna ihela utbildningssystemet, att det är det vi måste utgåfrån om vi skall lyckas. Då väcker vi intresset ochlusten för sökandet efter kunskap.Detta blir en bjärt kontrast till det som upp och som också återfinns i moderaternassynpunkter i betänkandet. De säger att det är viktigtmed ytterligare betygssteg och att elvaåringens kun-skap skall mätas i betyg. Det skapar inte en bra skolaoch goda förutsättningar för framtiden. En bra skolaskapas inte heller genom att vi delar upp kärnämnenai ett A- och ett B-lag. Det är inte det som skapar möj-ligheter och tar vara på de stora begåvningar som vibehöver i det framtida samhället.Nej, Moderata samlingspartiets förslag bör hamnai papperskorgen. Alla behövs och har rätt till en lik-värdig grundutbildning, och det gäller både grundsko-la och gymnasieskola.Vilka åtgärder vidtas , och vad är vi socialde-mokrater beredda att göra? Till att börja med handlardet om något som varit mycket uppe i debatten i dag.Det handlar om att vi med egna pengar, hopjobbadepengar, kan höja statsbidragen till kommunerna. Detgör vi med de 16 miljarderna, som kommer att liggafast i en ordentlig höjning. Dåblir det patetiskt att i debatten höra talare från flera avde borgerliga partier som satt i regeringen . helt plötsligt ställer man sig i rad ochsäger att det skall tas fram mer pengar till offentligverksamhet - det går ju att plocka fram protokollenoch läsa vad man sade tidigare och hur man jobbade.Bara det att man orsakade underbalanseringen i bud-geten och tycks ta det som måttstock varje gång mankommer i regeringsställning - liksomsenare - har fått till följd att vi nu befinner oss i dethär läget.De här pengarna som kommer - , ,osv. - i en trappstegshöjning innebär faktisktatt det nu styrs pengar till barn med särskilda behov.Över huvud taget styrs det pengar till de insatser somär nödvändiga att klara. Det är naturligtvis den förstaförutsättningen för att kunna göra en bättre skola. Detär ingen tvekan om det, även om det jag tog upp i mininledning är grunden.Vi kan nu också se ett behov av mer stöd tillkommunerna för att utveckla skolplanerna och för-bättra uppföljningsansvaret med utvärdering ochkvalitetssäkring. En annan viktig fråga är den översynav lärarutbildningen som görs av . Här tror jag att bl.a. frågorna omrekryteringen, lärarkunskapen och skolledarrollenkommer att påverka skolutvecklingen på ett påtagligtsätt.Demokratiseringen av skolan är en av de absolutviktigaste frågorna, och den utvecklas nu i försöks-verksamhet runt om i landet. skapas en processmot en ökad dialog mellan skolpersonal, studerande,föräldrar och omgivande samhälle.När det gäller behövs det också enstarkare ställning för modersmålet, både svenskan ochandra modersmål. På vilket sätt bereds just nu i Re-geringskansliet.Betyg är inte allt när vi skall mäta kunskap, långtdärifrån. Det framgick också alldeles klart av mininledning. Jag vill påstå att utvecklingssamtalen ärviktigare. Ett slags avstämning av kunskapen finnsmed som ett led i samtalen och skall ge svar på omextra stöd och hjälp skall sättas in. För detta finns detockså stöd i grundskoleförordningen.Men betygen är tydligen en väldigt central frågaför flera av de andra partierna - Moderata samlings-partiet, liberalerna, ochCentern. Man bokstavligt talat tävlar om att ha lägstanivå för betyg - i fjärde klass, Folkpar-tiet i sjätte klass, och isjunde klass. Nuvarande betygssystem beslutadesfaktiskt på /95! Man kan ju tro att detvar någonstans långt borta i tiden. Vi kan inte hålla påoch stöpa om betygssystemet stup i ett.Tid finns nu för både eftertanke och erfarenhet.Skolverket har regeringens uppdrag att både analyserabetygssystemets effekter och prioritera insatser somsyftar till att fler lämnar skolan med fullständiga be-tyg. De nationella proven kommer också att utvecklasför en bättre kvalitetssäkring.Ett annat viktigt område är att stärka kulturinne-hållet, precis som Vänstern har skrivit, dock utan attfastna i en formalisering av det. Just nu arbetar i Re-geringskansliet en arbetsgrupp, Kultur i skolan, somunder våren kommer att presentera en idéskrift. Detkommer att stärka kulturarbetet i skolan. Sedan får viinte glömma bort att vårt alltmer mångkulturella sam-hälle är en skatt och en tillgång i det här arbetet.Det elevvårdande insatserna behöver också stär-kas. Hur och på vilket sätt bereds också , somframgår av betänkandet, med stöd av förslag.När det gäller gymnasieskolan måste den allmännautbildningsnivån ständigt anpassas till samhälls- ocharbetslivets villkor och utveckling. Detta pratar vi oftaom. Som ett led i och en följd av detta kommer detunder våren en budgetproposition om gymnasiesko-lan. Den har som underlag Gymnasiekommitténsbetänkande och regeringens utvecklingsplan ochförväntas bl.a. ta upp en mer generell struktur förnationella program, nytt teknikprogram och ny lär-lingsutbildning. Dessutom gör en översynav målen för de nationella programmen med syfte attprogrammens karaktär skall bli tydligare.Även för gymnasieskolan får målen en större be-tydelse. Dessutom tonas timplanen ned genom attriktvärden ersatt minsta garanterade tid för ämnesun-dervisning.Yrkesämnena är ett annat område där programmenbehöver stärkas både organisatoriskt och innehålls-mässigt, inte minst när det gäller hur man jobbar medkärn- och karaktärsämnena. Där måste man samarbetapå ett helt annat sätt. Arbetslivet måste engagera sigmer i gymnasieskolan, men också skolan måste ökasitt engagemang och bli bättre på samarbete.Gymnasieskolan har också en viktig uppgift i attstimulera och finna arbetsformer som utvecklar ung-domarnas fantasi och skapande, engagemang ochinitiativförmåga - egenskaper som är viktiga för ettstarkt samhällsengagemang och för att leda och startaverksamheter och företag. Detta måste alla få del av.Fru talman! Det finns något som jag tycker är oer-hört viktigt just , och det är att vi försöker ge enrättvisande bild av dagens skola - inte den vrångbildsom man alltför ofta möter i massmedierna. Eländeselände kablas ut som om det var allmänt giltigt förhela vår svenska skola. När fick vi se de goda exemp-len? Det är trots allt genom att lyfta fram dem som vifår möjliga förebilder och exempel att pröva. Att semöjligheter i stället för problem skapar växande ochundanröjer hinder. Det vet vi från alla möjliga andrasammanhang.De allra flesta studerande barn och ungdomarmöter en skola med professionella, kunniga och enga-gerade vuxna, en skola som mycket aktivt bidrar tillatt unga människor växer och utvecklas till harmonis-ka, självständiga och aktiva medborgare. Runt om ilandet, på skola efter skola, sprudlar det av kreativitetoch nya, spännande sätt att jobba.