prot · GM0924 · 1998-11-27 00:00:00 — Det är enav anledningarna till att anmälningarna har ökat.Kvinnorna har sett betydelsen av det, och de har ock-så fått rättshjälp.Sett ur perspektiv är det stora intressetatt detta är ett rikskvinnocentrum, som bedriverforskning inom den medicinska fakulteten och till-sammans med andra universitetsdiscipliner.Jag är övertygad om att vi alla kan ställa oss bak-om en nollvision för kvinnovåld. Menar vi allvar meddet är det också naturligt och följdriktigt att vi är medoch skapar långsiktiga förutsättningar så attRikskvinnocentrum kan fortsätta sitt oerhört viktigaarbete.Landstinget i har sagt att man tar ansvarför sin del. De tänker inte svika. Då får inteheller svika och dra ned sitt åtagande.Herr statsrådet , som har ansvar för dennaforskning, skall forskningen inom detta angelägnaområde tvingas att upphöra? Det kan faktiskt bli följ-den om anslaget från upphör. Det får inteske.Anf. 43 ():Herr talman! Liksom är jaginte helt nöjd med det svar som utbildningsministernhar lämnat. Det som jag har mest problem med är justatt svaret antyder att den verksamhet som bedrivs vidRikskvinnocentrum skulle vara en landstingsverk-samhet.Om man tittar på det uppdrag som Rikskvinno-centrum har ser man att det är trefaldigt. Ett uppdragär utbildning och information om verksamheten överlandet och internationellt. Detta är hämtat från kvin-nofridspropositionen. Jag tycker inte att man i någonannan lagstiftning kan tolka in att landstingen skulleha uppdraget att sprida sin forskning över landet ochinternationellt. I vart fall kan vi inte lägga det på ettenskilt landsting. Man var ganska tydlig när maninrättade Rikskvinnocentrum. Därav också att manantog en finansiering för den delen.Det som faktiskt kan hända nu är att den viktigaforskningen, den viktiga metodutvecklingen och denviktiga samordningen när det gäller att hitta sätt attjobba runt misshandlade kvinnor riskerar att avveck-las. Liksom lever jag med upp-fattningen att detta icke är partiskiljande frågor. Detfinns en bred politisk enighet runt dem.Det finns ett problem när det gäller Rikskvinno-centrum som jag ser om jag tittar närmare på detutifrån ett statligt perspektiv. Det är att frågornaspänner över olika departement. Det handlar om So-cialdepartementet, det handlar om Justitiedeparte-mentet och det handlar om Utbildningsdepartementet.Personligen tror jag att det är det problemet som hargjort att just finansieringsbiten har hamnat mellanolika stolar. Det tycker jag är olyckligt.Just nu gäller att få grepp om den akuta situationsom råder vid Rikskvinnocentrum. Om inte riksdagentar sitt ansvar innebär det faktiskt att man säger uppforskare, man avvecklar en verksamhet som jag troratt de flesta partierna i vill värna. Det gårinte så lätt att bygga upp den igen även om man sena-re, eller , skulle hitta medel för det.Där tror jag att det är väldigt viktigt att Utbildnings-departementet och utbildningsministern tar ett ansvar.Helt självklart har forskningsdelen bäring mot Ut-bildningsdepartementet.Jag tycker själv att detta är ett prioriterat område.Och jag vet att det är en uppfattning som jag delarmed regeringen. Senast var det justitieminister som i en intervju i Aftonbladetredovisade att just Rikskvinnocentrums utveckling avbehandlingsmetoder, forskning, kunskapsspridningoch dess sätt att sprida kunskap hos poliser, kvinno-jourer och landsting var ett medel att möta det ökadekvinnovåldet. Jag tror att hade rege-ringen bakom sig när hon gick ut med den bilden.Detta har manifesterats i kvinnofridspropositionenoch i andra propositioner från regeringen.Men gäller det faktiskt att reda upp en akut si-tuation, att hitta en långsiktig finansiering. Forsk-ningsdelen är ett naturligt ansvar för utbildningsmi-nistern. Jag hoppas att utbildningsministern har någotmer att komma med än det som fanns i det skriftligasvaret.Anf. 44 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag delar naturligtvis det engage-mang som interpellanten och de övriga debattdelta-garna har när det gäller själva det samhällsproblemsom vi står inför. Våld mot kvinnor är ett stort sam-hällsproblem och måste åtgärdas på många olika sättoch med ett brett engagemang, inte minst från riksdagoch regering. Där har vi en gemensam uppfattninginte bara över partigränserna utan i detta fall ocksåöver könsgränserna. Självklart.Nu handlar det om ett projekt där regeringen viaSocialdepartementet har deltagit i ett inledande skedeoch gett ett bidrag som klart och tydligt deklareratsvara en kortsiktig satsning. Därefter skall en långsik-tig lösning ske via och de andra finansiä-rer som finns inom forskningen kring det här lands-tingsområdet.Det är en glömd och tabubelagd fråga. Där delarjag uppfattning. Det finns an-ledning för alla politiker att vara mycket vaksammaoch att också driva de här frågorna på många olikaplan.Barbro frågar vad som konkret liggerbakom den ekonomiska satsningen. Det är en frågasom bereds på . har valt att interpellera mig som utbildningsmi-nister, men det här är en fråga som hanteras inomSocialdepartementets ram för det projekt som harinletts för ett antal år sedan.Det är klart att det måste finnas möjligheter till endiskussion med de aktörer som finns på området;, som har huvudansvaret för verksamheten,universitet, som också har intressen i den forskningsom bedrivs. Jag har pekat på som enbland andra forskningsfinansiärer, och är rege-ringen/staten också med i diskussionen via det arbetesom pågår i Socialdepartementet.Mer än så kan jag inte säga från Utbildningsde-partementets håll. Vill ha ytterli-gare konkret information ber jag henne vända sig tillsocialministern.Anf. 45 ():Herr talman! Vi har just hört att är be-rett att ställa upp på de vårdinsatser som behövs. Dettycker jag är en självklarhet. Men har här utveck-lats en verksamhet som är av riksintresse, den är avinternationellt intresse, och skall man utveckla forsk-ningen vidare på det här området behöver man ha enakademisk plattform.Det är precis som vi hörde att ett problem isammanhanget kan vara att det är tre departementsom så att säga är inblandade, som har intresse ochansvar. Det är Justitie-, Utbildnings- och Socialde-partementen.Att detta startade på socialdepartementssidantycker jag inte är så konstigt. Då utgick man från ettvårdbehov. var man mycket tydlig på denpunkten att här behövdes forskning. Den forskningenhar nu kommit i gång på ett mycket positivt sätt.Jag vill här bara ta upp lite grann vad som pågår.Man följer kvinnor under sjukhusvård och rättspro-cess, inte bara under vårddelen. Rättsintygens bety-delse för utfallen i domstol undersöks. Hälsoekono-miska studier görs för att belysa samhällets kostnaderför vården och de processer som sedan följer när detgäller misshandlade kvinnor.Utbildningsministern tog upp frågan om misshan-del av kvinnor under graviditeten. Det är ett oerhörtviktigt område. Kvinnor undersöks med avseende påsockersjuka och högt blodtryck, men internationellastudier visar att misshandel under graviditeten är ettstörre hälsoproblem för gravida kvinnor.En kartläggning av våld mot kvinnor med invand-rarbakgrund är ett speciellt projekt. Det sker ett sam-arbete med internationella forskare.Om det skall ges forskningsmedel och en statusskapas i den akademiska världen behöver man aka-demiska tjänster. Det är en verklighet som forskarelever i. Jag har haft en lång diskussion med forskarnavid Rikskvinnocentrum, och de anser att om man intekan få den plattformen är det svårt att få någon attlyssna när man söker anslag för internationella pre-sentationer. Det är därför jag ser det som extra viktigtatt engagera sig på Utbildningsdepartementet.Forskning är inte en ettårig verksamhet. Det be-hövs en långsiktighet i detta. Om det går att få i gången diskussion och ett seriöst engagemang mellanUtbildningsdepartementet, , , och universi-tet, går det att komma fram till en lösning. Då går detatt rekrytera bra svenska forskare. Jag är övertygadom att det går att få hit internationella forskare somhar specialiserat sig på våld riktat mot kvinnor. Detskulle vara ett väldigt lyft för området. Jag vill höramer från utbildningsministern om tankegångarna.Anf. 46 ():Herr talman! som har gåtthar haft sin riksstämma iGöteborg. Där har man visat på en kartläggning avvåld mot kvinnor. Den har gjorts tillsammans medhusläkare i , och vårdadminist-ratörer vid Rikskvinnocentrum vid Akademiska sjuk-huset. Det framgår att kvinnovåldet måste minskas.Det krävs att kvinnor får det rättsliga skydd de behö-ver. Dessutom krävs det ett brett kunnande i frågornabland sociala myndigheter, inom polisen och inteminst bland sjukvårdspersonal.Vi har kunnat läsa i vårt husorgan UNT att det äroroande att undersökningen visar att de flesta läkareoch sjuksköterskor anser att de dels har för lite resur-ser och tid, dels att de har liten eller ingen kompetensalls. Det är för detta som Rikskvinnocentrum behövs,dvs. skapa kunskap om frågorna. Då hjälper det dess-värre inte med ett engagemang - även om ministernsäger att det är bra med ett engagemang. Det behövsfaktiskt pengar. Sett ur ett riksperspektiv måste 3miljoner kronor inte anses vara alltför vidlyftigt. Detborde inte vara svårt att få fram den summan.Förebyggande arbete är alltid i längden lönsamt.Det handlar om förebyggande arbete mot kvinnovåldoch för Rikskvinnocentrum. Vi måste ha en nollvi-sion angående våldet mot kvinnor.Anf. 47 ():Herr talman! Utbildningsministern refererar till attRikskvinnocentrum var tänkt som en kortsiktig sats-ning. Jag väljer att tolka det som en första kortsiktigsatsning när det gäller att initiera forskning och ut-veckla verksamheten. Men jag tror att det finns enpolitisk enighet och en enighet mellan mig och ut-bildningsministern om att det gäller att få fram denlångsiktiga strukturen på verksamheten.I den långsiktiga strukturen vill jag lyfta fram attdet är nödvändigt att hitta former för att säkerställa enforskning som får riksspridning och som även kandryftas i ett internationellt perspektiv - enligt detuppdrag som Rikskvinnocentrum har. För mig kandetta inte vara landstingsverksamhet. När ett uppdragläggs på ett centrum att sprida forskningen över helariket och internationellt, måste denna del av forsk-ningen finansieras av staten. Det är oerhört viktigt attse den skillnaden.Landstinget är villigt att ta sitt ansvar, och det görman på ett bra sätt. Men i fråga om att utvecklaforskningen på det här viktiga området, delar jagBarbro uppfattning och förslag att detbehöver tas ett initiativ. Det initiativet behöver tasöver tre departement. Men det hastar! Det finns ingenfinansiering från . Skall en viktigt verk-samhet värnas måste det initiativet tas. Jag hoppas attutbildningsministern kommer att ta det initiativet.Anf. 48 Utbildningsminister ():Herr talman! Regeringens engagemang var attdelta i uppbyggnaden genom att ge ett kortsiktigtbidrag. Men avsikten var att skulle stå förlångsiktigheten och kontinuiteten. Jag tror att riks-dagsledamöterna är övertygade om att jag inte tror attkvinnovåld löses med hjälp av kortsiktiga satsningar.Jag är också övertygad om att forskning kräverlångsiktighet. Men är vi inne på enfinansieringsfråga. Ett initiativ har tagits, och enöverenskommelse har gjorts. Regeringen har viaSocialdepartementet deltagit i ett inledande skede.Nu är det att växla över ansvaret till demsom står för det långsiktiga ansvaret, vilket är lands-tinget. har ett ansvar för att forskningbedrivs inom deras område. Sedan finns det naturligt-vis andra aktörer som det måste vara möjligt att reso-nera med. är den förste. Universitetetmed medicinska fakulteten är en annan. Det finnsandra forskningsfinansiärer. Jag har här visat att sta-ten också är beredd att göra en insats under en kortareperiod.Diskussionen måste fortgå, men inte från riksda-gens talarstol. Den skall föras i med de partersom är involverade.Anf. 49 ():Herr talman! Det var på tidsom frågan togs upp. Jag vet att han inte såg dettasom en kortsiktig satsning. Det är något som harkommit in i historieskrivningen när vi har växlatregering. Det är oerhört allvarligt. harinte ansvar för den typ av kvalificerad forskning somdet här gäller. Jag hade hoppats på lite mer vilja tillinitiativ.Nu sitter socialministern i kammaren och lyssnartill debatten. Det är jag glad för. Vi hade nästan chansen att ha alla tre här på engång. Jag vill vädja till er båda som sitter här att ar-beta för en långsiktigare lösning. Det handlar inte omså stora pengar, men de betyder oerhört mycket förden fortsatta utvecklingen vi står inför . Landsting-et uppfyller sin del, nämligen genom att ta hand omde kvinnor som kommer in.Ett visst forskningsarbete genomförs på sjukhuseni landet på det begränsade material som där finns.Men det blir inte den forskning vi vill se, som syftartill att bättre förebygga våld mot kvinnor och bättrestödja dem både i vården men också i de juridiskaprocesserna. Inte minst skall resultaten förmedlas tillall den personal som möter dessa kvinnor. Det finnsadvokater, domare, åklagare, socialsekreterare, per-sonal på försäkringskassor, arbetsgivare m.fl. sombehöver ta del av resultaten. Snälla, rara, gå hem ochta mer kraftfulla initiativ än vad den senaste replikenlät påskina.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:29 om max-taxa på dagisAnf. 50 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta så att inkomstbetinga-de avgifter och taxor inom mina ansvarsområdenersätts med enhetstaxor.Jag vill börja med att göra klart för att maxtaxa inte är detsamma som moderaternasenhetstaxa. Enhetstaxan innebär i de flesta fall likahög avgiftsnivå för alla. Maxtaxan innebär däremotatt en högsta tillåten nivå fastställs för avgiften. Un-der denna nivå finns dock möjligheter att differentieraavgiftsnivåerna.Inom de politikområden som jag ansvarar för fö-rekommer inkomstrelaterade avgifter och taxor inomden kommunala äldre- och handikappomsorgen.Den rättsliga regleringen av avgifterna inom dessaområden återfinns huvudsakligen i socialtjänstlagen35 §. Här sägs att avgifterna skall vara skäliga. De fårheller inte överstiga kommunens självkostnader.Vidare anges att avgifterna, tillsammans med vårdav-gifter för hälso- och sjukvård, inte får uppgå till såstort belopp att den enskilde inte får behålla tillräckli-ga medel för sina personliga behov, det s.k. förbe-hållsbeloppet.Nuvarande lagstiftning på området infördes år1993 på initiativ av den dåvarande borgerliga rege-ringen. Syftet var bl.a. att ge kommunerna ökademöjligheter att utforma avgiftssystem med utgångs-punkt från olika lokala förutsättningar.En konsekvens av den nya lagstiftningen är attalltfler kommuner har infört inkomstrelaterade taxor.Denna utveckling har bl.a. lett till ökade skillnader iavgifter mellan hushåll med olika inkomster inomsamma kommun.Men avgiftens nivå för den enskilde omsorgstaga-ren bestäms inte enbart av vilken typ av taxa somtillämpas. Nuvarande lagstiftning ger kommunernastor frihet att besluta om bl.a. förbehållsbeloppetsinnehåll och nivå, vilka inkomster som skall varaavgiftsgrundande samt hur dessa skall beräknas, samtregler för jämkning osv.Socialstyrelsen har följt utveckling-en inom avgiftsområdet. Ett flertal problem har kun-nat identifieras som bl.a. har sin grund i tillämpning-en av den förändrade lagstiftningen. Socialstyrelsenhar t.ex. kunnat påvisa att enskilda personer och hus-håll i vissa fall har drabbats av mycket kraftiga av-giftshöjningar som inte motsvaras av motsvarandehöjning av service- eller omsorgsnivån. omsorgstagare inom det särskilda boendet.För att stärka skyddet för personer i hushåll där enperson flyttar till ett särskilt boende sommaken, makan eller sambon bor kvar i den tidigaregemensamma bostaden har på regeringensinitiativ beslutat införa en bestämmelse i social-tjänstlagen som tydliggör kommunernas skyldighetatt vid behov jämka avgifterna för omsorgstagaren idet särskilda boendet. Bestämmelsen införs vid års-skiftet.Frågan om hur man skall kunna åstadkomma rim-liga och rättvisa taxor och avgifter inom äldre- ochhandikappområdet är tekniskt och juridiskt mycketkomplicerad. Mot denna bakgrund har regeringen fördrygt tillsatt en expertkommitté meduppdrag att bl.a. utreda vissa avgiftsfrågor inom detsärskilda boendet. En av de många frågor som kom-mittén kommer att undersöka närmare är konstruktio-nen av olika taxor, där inkomstrelaterade taxor finnsmed i bilden. Kommittén skall enligt direktiven läm-na sitt slutbetänkande i december månad.Anf. 51 ():Herr talman! Socialministern säger så mycket imedierna att man inte alltid vet vad som är förankratoch vad som är oförankrat. håller andra stats-råd med, och ibland dementerar de bestämt hansuppgifter. Det är lite svårt för den som inte är s.k.insider att alltid hålla reda på vad som är rätt och vadsom är fel.Jag skall ta bara ett exempel, och det är statsrådetsönskan om att förbjuda privata sjukhus. Det är fak-tiskt lagligt . Om landsting vill sälja ut de of-fentliga sjukhusen till privata ägare är detta helt enligtlagen. Jag skulle vilja fråga statsrådet: stats-rådet att föreslå en lagändring på det här området?Det handlar nämligen inte om vem som äger ett sjuk-hus eller äldreomsorgen, utan det handlar om kon-trollen. Det är det som är det viktiga. Ägandet äroviktigt.Sedan vill jag principiellt säga att jag accepteraroch strider för att man skall betala skatt efter bärkraft.Däremot skall avgifterna vara lika för alla. Man skallinte beskattas en gång till.Vad det i grunden handlar om nu är maxtaxa pådagis. Det är väl ingen hemlighet att det var en chockför många ledande socialdemokrater när det här för-slaget presenterades i valrörelsens elfte timme, ellerfem i tolv. Statsrådet har sagt att det var ett lysandeförslag. Då frågar jag varför statsrådet, som själv harvarit kommunalråd i , eller hans kolleger alltidhar varit motståndare till förslag om enenhetstaxa.Nu svarar statsrådet att det är skillnad på maxtaxaoch enhetstaxa. Jag vill påstå att det i praktiken inteär så. Den högsta taxa - jag tror att den var -som socialdemokraterna nämnde under valrörelsenmåste alltså innefatta den stora majoriteten av demsom har barn på dagis. I praktiken är det alltsåingen skillnad på en enhetstaxa och en maxtaxa.Jag är tacksam för att statsrådet har insett deorimligheter som har uppstått inom äldrevården. Omjag skall klämma till med något riktigt dramatiskt, ärdet så att äldre människor i praktiken rånas . Jagskulle vilja fråga statsrådet: statsrådet rekom-mendera en människa att spara för att få en tryggålderdom? verkar det närmast vara så att depengar som människor har satt undan på banken ochinte gjort något annat trevligt för under sin levnadplockar kommunerna i många fall in i alltför storomfattning. Även här gäller, tycker jag, att man be-talar skatt efter bärkraft men att avgifterna till kom-munen och staten för olika tjänster skall vara lika föralla.Nu skulle jag som avslutning vilja ställa två frågortill statsrådet. För det första: Kommer statsrådet attlägga ett förslag om att förbjuda landstingen att säljaut sjukhus till andra ägare än det offentliga? För detandra: När kommer statsrådet att presentera ett för-slag till maxtaxa på dagis?Anf. 52 Socialminister ():Herr talman! Tack för det! Om mig för att jag gör uttalanden i den ena ellerandra frågan, skall jag kontra med att säga att det inteär lätt att förstå vad egentligen frågarom. har ställt en fråga om avgifter iäldreomsorgen, men han konkretiserar det med att dethandlar om utförsäljning av privata sjukhus. Det ärlättare att föra debatten om vi vet vad vi talar om.Får jag först säga att av de uttalanden som jag hargjort sedan jag blev socialminister står jag för samtli-ga. Däremot vill jag bara påpeka för han böra vara en smula försiktig när det gäller hurdessa uttalanden återges i tidningsreferaten.Låt mig börja med enhetstaxan inom äldreomsor-gen. Problemet är att om vi skulle införa en en-hetstaxa som innebar att alla hade en möjlighet attbetala den, måste enhetstaxan i princip vara noll. Om man inför en taxa för hela landetssamtliga kommuner är det alltför många som inte harråd att betala. En taxa som skulle gälla alla skulle iprincip vara noll. Det skulle innebära att kommunernaskulle förlora uppskattningsvis 1 miljard i intäkter fördenna verksamhet, och det skulle förmodligen ställamycket stora krav på staten. En enhetstaxa som ärsocialt rimlig är alltså enligt min bedömning intemöjlig att införa i samtliga kommuner. Emellertidskall hela taxefrågan ses över av den expertkommittésom har tillsatts. Då kommer också de frågor somSten nämnde i förbifarten - vilka in-komster som skall räknas när man sätter taxorna, hurman skall bedöma förbehållsbelopp och liknande - atttas upp. Vi får alltså en chans att diskutera det härigen när expertkommittén redovisar sitt betänkande,förhoppningsvis i slutet av året.Så till den andra frågan, som inte finns med i in-terpellationen men som jag ändå med talmannenstillstånd skall svara på. Jag har icke för avsikt attförbjuda sjukvårdshuvudmännen att bestämma påvilka grunder man skall bedriva vården, dvs. om manskall ha privat eller offentlig produktion av sjukvård;det är sjukvårdshuvudmännens sak att besluta omdetta. Jag har heller aldrig förespeglat någon att viskulle lägga fram något lagförslag i den frågan.Däremot har jag fått en fråga om vilken inställ-ning jag själv såsom socialminister har till två disku-terade och planerade utförsäljningar, nämligen densom har diskuterats och planerats i och somgäller i första hand och Simrishamnssjukhus och den som diskuteras när det gäller S:tGörans sjukhus i län.Trots att jag är för en samverkan mellan den of-fentliga vården och privata vårdgivare och tycker attdet är bra om samhället och samhällets institutionerköper tjänster av privata företag har jag då sagt att detfinns en gräns där vi riskerar att principen bakom denoffentliga sjukvården går förlorad, nämligen att det ärsjukvårdshuvudmännen, landstingen, som skall be-stämma kvaliteten, inriktningen och prioriteringarna isjukvården. Den gränsen går när man säljer ut helaenheter i sjukvården, exempelvis i . Då förlorar man handlingsfriheten i framtiden.Om man säljer ut en hel enhet är risken att mansedan inte kan förfoga över verksamheten och verk-samhetens planering. Därför är jag motståndare tillsådana privatiseringar. Men det beror inte på att jagskulle vilja förbjuda landstingen att själva fatta beslut.Det har jag aldrig sagt. Det beror på att jag månar omatt sjukvårdshuvudmännen, landstingen, skall kunnabehålla kontrollen över och ansvaret för svensk sjuk-vård också i framtiden.Anf. 53 ():Herr talman! Jag hoppas att jag inte har beskylltstatsrådet för att inte stå för det han har sagt. Det trorjag säkert att han gör, och det skall han väl ha vårrespekt för. Men problemet för medborgarna är att dekan ta del av statsrådets uttalanden i olika medier ochsedan får höra ibland medhåll, ibland dementier frånandra statsråd. Då undrar man vad det egentligen ärsom gäller.När det gäller enhetstaxan så måste det ändå rentprincipiellt vara så att man först betalar sin skatt, ochtjänar man mycket pengar betalar man mycket i skatt,ofta faktiskt mer än vad man sedan kommer att fåtillbaka. Som jag uppfattar det är det vitsen med vårtnuvarande skattesystem. Då skall man sedan inteockså behöva betala högre avgifter för statliga ochkommunala tjänster, om man behöver dem.Det finns de som aldrig kommer att kunna betalaså mycket i skatt att det motsvarar det de kommer attkonsumera av de kommunala tjänsterna, men det äraccepterat inom systemet. Och tjänar man mer, beta-lar man mer - då betalar man i praktiken för mycket.Det är så jag tolkar innebörden i mest miss-brukade ord, solidaritet. Man hjälper dem som intehar förmåga. Men det skall ske inom skattesystemetoch inte genom avgifterna.Jag är lite förvånad över att statsrådet säger atthan inte kommer att lägga fram något förslag. Jagtrodde i min naivitet att ett statsråd som tror på enviss sak skulle driva den frågan i den regering somhan eller hon sitter i.