prot · GL0969 · 1998-02-18 00:00:00 — I ställetför att värna den svagare parten i ett förhållande blirdet oftast just den svagare parten som blir utestängd.En andra faktor är att det inte i alla lägen är allde-les entydigt att arbetsgivaren är den starka parten ocharbetstagaren den svaga parten i ett avtalsförhållande.En tredje faktor är att arbetslivet , och såkommer det också att vara framöver, är kraftigt för-ändrat jämfört med hur det såg ut under de perioderdå den arbetsrättsliga lagstiftningen huvudsakligenväxte fram. Detta är orsaken till att vi anser att arbets-rätten måste reformeras. Också i många andra sam-manhang har vi fört fram bredare förslag om hur detskall gå till. Givetvis står vi fast vid den politiken här,som framgår av det särskilda yttrandet.En specifik fråga skulle jag vilja lyfta fram. Dethandlar då om skyddet för enskilda mot diskrimine-ring i arbetslivet. Vi tycker att det är viktigt att ha enkraftfull och effektiv lagstiftning mot diskriminering iarbetslivet. Det handlar ju om att enskilda personerskall kunna få upprättelse, kunna få sin sak rättsligtprövad. Det handlar också om att fastställa normer isamhället för vad som är acceptabelt och för vad somligger utanför gränsen för vad som är acceptabelt.Det finns utredningsförslag både vad gäller skyddmot etnisk diskriminering och vad gäller skydd motdiskriminering av homosexuella i arbetslivet. Dettycker vi är bra, och vi förväntar oss lagstiftningsför-slag. Om vi sedan stöder dem i minsta detalj eller inteåterstår att se. Det är bra att det kommer förslag omhur man kan få ett rättsligt skydd mot diskriminering,om hur man kan få sin sak prövad.Frågeställningen om etnisk diskriminering i ar-betslivet är oerhört mycket bredare. Det handlar intebara om att få en de facto-diskriminering rättsligtprövad. Den kunskap, den kompetens och all den viljaoch kraft som finns hos människor i som harinvandrarbakgrund tas inte på något sätt till vara. Detkommer aldrig att kunna täckas upp i en diskrimine-ringslagstiftning att man inte aktivt tar till vara männi-skors förmåga och kompetens och ger alla människorsamma möjligheter. Därför vill jag återigen lyfta framdet som vi skriver i vår motion. Det gäller att nogaprova metodutveckling vad gäller aktiva åtgärder -vad som skall stå i en lagstiftning och gälla alla, vadsom kan vara överenskommelser och ingå i ett opini-onsbildande arbete, vad som kan vara projektarbetenosv.Det finns många kunniga aktörer på området somkan användas för att arbeta fram olika typer av model-ler, för att lyfta fram metoder, för att lyfta fram me-todutveckling, kunskapsutveckling osv. Linköpingsuniversitet nämner vi i vår motion. högskolakommer att ha en bra inriktning på detta. Södertörnshögskola och Mångkulturellt centrum hemma i Bot-kyrka samlar också en oerhört stor kompetens på dettaområde. Av den anledningen har vi en reservation pådenna punkt. För tids vinnande avstår jag dock frånatt yrka bifall till vår reservation.Anf. 162 ():Herr talman! försämradeden socialdemokratiska regeringen arbetsrätten bl.a.genom att införa en ny anställningsform, överens-kommen visstidsanställning. Man kortade företrädes-rätten till återanställning. Man införde helt enkelt ettslags just in time-tänkande på arbetsmarknaden därarbetskraften skall vara både tillgänglig just när pro-duktionen behöver den och lätt utbytbar. Man börjadeavreglera arbetsmarknaden och minskade de fackligaorganisationernas makt genom att flytta förhandlings-rätten om avvikelse från regler om tidsbegränsadeanställningar, turordningsregler, företrädesrätt m.m.från den centrala organisationen till det lokala facket.Socialdemokraterna har helt enkelt använt den inne-varande mandatperioden till att genomföra delar avSAF:s och de borgerliga partiernas krav på en försäm-rad arbetsrätt.Vi i lägger i detta betänkande åter-igen fram förslag och reserverar oss för att man skallriva upp beslut som fattats om de här försämringarna.Tyvärr vidhåller majoriteten sin uppfattning och avvi-sar våra förslag.Vidare menar vi att det är dags att nu utveckla enhelt ny arbetsrätt. Våra arbetsrättslagar speglar 1970-talets arbetsmarknad. ser arbetsmarknaden heltannorlunda ut. Vi har ändrade produktions- och or-ganisationsformer. Vi har nya anställningsformer. Vihar en internationalisering och vi har ett EU-medlemskap. Detta innebär att dagens arbetsrätt intelängre fångar upp de problem som finns på arbets-marknaden och inte heller ger arbetstagaren rätt tilldet inflytande, den kompetensutveckling och dentrygghet i anställningen som faktiskt vore befogat.T.ex. LAS, lagen om anställningsskydd, byggerhelt och hållet på tillsvidareanställning. vetvi att av alla anställningar är heltandra anställningsformer. Inte minst unga LO-kvinnorhar i mycket stor utsträckning timanställning ellerannan visstidsanställning som i ringa omfattning om-fattas av vår nuvarande lagstiftning. Det finns ettglapp här. Vi vet också att alltfler arbetsuppgifter viakontrakt läggs ut på entreprenörer, konsulter ochandra uppdragstagare. Det finns alltså en växandeoreglerad arbetsmarknad vid sidan av lagen om an-ställningsskydd och övrig arbetsrättslagstiftning.Arbetsrätten är samhällets försök att uppväga denojämna maktbalansen på arbetsmarknaden mellanarbetstagare och arbetsgivare. Men när arbetsmarkna-den utvecklas så att alltfler anställningar sker utanförramen för de arbetsrättsliga lagstiftningarna menar viatt det faktiskt är dags att modernisera, förstärka ochutveckla lagstiftningen på området. Vi anser att enutvecklad arbetsrätt är produktiv.En arbetstagare som har kompetens, inflytandeoch trygghet i anställningen känner ett större ansvaroch ett större engagemang. En arbetsmarknad därarbetstagarna i stället reduceras till tig-och-lyd-människor som efter behov plockas ut och in i pro-duktionen är inte produktiv.Utskottets majoritet avstyrker vår motion medmotivet att vi har utrett arbetsrätten undersenare år och att det därför inte finns något behov avnya utredningar. Man säger nej till utveckling.Vi menar att de utredningar som har gjorts alla harhandlat om att antingen försvara det vi har eller raseradet vi har, och de har då utgått från vårt nuvaranderegelverk. Vi menar att det i stället behövs en helt nyarbetsrätt. Utgångspunkten för den skall vara lönta-garnas rätt till inflytande, kompetensutveckling, ytt-randefrihet och trygghet på arbetsmarknaden. Denmåste se helt annorlunda ut än 70-talets lag-stiftning.Vi menar att det också handlar om att fånga bådeproduktionens och individens behov av flexibilitet.Även individer har behov av flexibilitet, samtidigtsom det är viktigt att säkra individens rätt till kollek-tivets styrka i form av fackets stöd och starka fackligarättigheter.Vi måste också demokratisera arbetslivet. En vik-tig fråga i den processen är rätten att yttra sig fritt. upphör yttranderätten när man går in på arbets-platserna. Det har vi sett många exempel på. har förlorat jobbet därför att de har använt sig avsin rätt att yttra sig fritt. De har helt enkelt varit"illojala" i arbetsgivarnas ögon. Det handlar om am-bulansförare som sägs upp för att de påvisat brister isäkerheten, om fabriksarbetare som sägs upp för attde påvisat brister i miljöarbetet. senast har dess-utom vissa kommuner börjat använda kriteriet"lojalitet" när det gäller lönesättning. Man vill alltsåytterligare markera att yttrandefriheten är någontingsom hör till fritiden och inte till arbetslivet. Är mankritisk skall man inte få ta del av lönehöjningar. Kanman inte skrämmas till tystnad skall man köpas tilltystnad.Så håller yttrandefriheten i arbetslivet på att snä-vas åt i stället för att utvidgas. Det är allvarligt, intebara därför att demokratin i hela samhället urholkasutan också därför att de kritiskt tänkande människornatystnar. Då avstannar också all utveckling.Vänsterpartiet har begärt en lagstiftning som säk-rar även anställdas rätt att yttra sig fritt. Utskottetavstyrker det med motiveringen att man har avstyrktsamma yrkande tidigare. Det är i mina ögon en icke-motivering.Vi menar också att arbetsrätten skall ses över bl.a.för att kvinnors villkor på arbetsmarknaden skiljer sigmarkant från männens. Vi har inte bara en segregeradarbetsmarknad, utan vi har också segregerade ar-betsvillkor mellan könen. Kvinnor finns i stor ut-sträckning i visstidsanställningar, får mindre del avkompetensutveckling och särbehandlas i avtalsturlis-tor. Inte minst det flitiga missbruket av timanställ-ningar, som främst drabbar kvinnor, är i sig ett motivför en översyn.Vi har också begärt en lagstiftning mot arbetsgiva-rens rätt att köpa ut arbetstagare trots att de av dom-stolen är ålagda att återta en lagstridigt uppsagd ar-betstagare. Här talar jag om 39 § i LAS. Det är nöd-vändigt att man kraftigt begränsar den här rätten attlåta makt och pengar gå före domstolsbeslut.Vi har också sagt att det är dags att i lag regleraanvändandet av medicinska kontroller. Utskottethänvisar i betänkandet till en utredning som enligtutskottet presenterades 1993 och som alltså sedan femår är föremål för övervägande i Arbetsmarknadsde-partementet. Vi menar att det finns en uppenbar riskmed att ha generellt tillåtna medicinska kontrollereller att använda sig av genetiska undersökningar isamband med nyanställningar. Det kan vara farligt.Medicinska uppgifter kan, utan att vara kopplade tillarbetsplatsens arbetsmiljö, leda till att människor medolika - konstaterade eller befarade - svagheter ute-stängs från arbetsmarknaden.Vi tycker att det är dags att komma till skott ochsnabbt utreda och presentera en lagstiftning som reg-lerar användandet av medicinska kontroller. Andraländer har gått före och lagstiftat om det här, just föratt undvika att människor sorteras bort och ut ur ar-betsmarknaden enbart på grund av att de tillhör enriskgrupp som kan insjukna i framtiden.Vi föreslår också att företag som har verksamhet iflera länder skall vara skyldiga att enligt lag betalaskadestånd när man lägger ned sin verksamhet här iSverige. Det finns liknande skadeståndsregler i andraEU-länder. Det här förhållandet att vi saknar det iSverige innebär att det är billigare att lägga ned fabri-ker i än utomlands. När lade nedsin fabrik i fick de betala peranställd. Om vi hade haft samma regler i hadedet kostat att lägga nedsin fabrik i . När företag håller på attrationalisera och koncentrera sin verksamhet stimule-rar vår lagstiftning till att lägga ned verksamheterna iSverige och flytta utomlands. Vi tycker att det ärorimligt.Herr talman! Från borgerligt håll säger man oftaatt arbetsrätten måste försvagas. Vi har hört KentOlsson upprepa det mantrat från talarstolen här i dag.Man anser att vi skall avreglera arbetsmarknaden föratt fler företag skall våga anställa. Man påstår attarbetsrätten är ett hinder för ökad produktivitet.Låt mig , liksom andra år, avliva den här my-ten. Tvärtom visar ju de få vetenskapliga utredningarsom gjorts att en välutvecklad arbetsrätt främjar pro-duktiviteten. Även internationell forskning visar detta.Vad hände t.ex. i , som avreglerade? Jo, an-ställningarna omvandlades till enbart visstidsanställ-ningar i stället för tillsvidareanställningar. Sanningen är ju att en utvecklad arbetsrätt,med stärkt inflytande för löntagarna, gör att vi fåreffektivare företag och verksamheter.En arbetsrätt som ställer krav på och medför attarbetsgivarna skall fatta sakligt grundade beslut ochdär arbetstagarna ges möjlighet att vidareutvecklasfrämjar både företag och samhälle.Det är inte heller sant att företagen inte vill ellervågar anställa på grund av arbetsrätten. Det finnsundersökningar gjorda vid och ävenandra undersökningar som visar att vad företagenönskar är tillgång på kapital, ett bra ränteläge ochnaturligtvis efterfrågan.Det är alltså dags att möta den vulgärdebatt somförs från moderat håll. har fel, och desaknar dessutom belägg för sina påståenden.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 2.Anf. 163 () replik:Herr talman! När man hör undrarman i vilken värld hon lever. Vi kan vara överens omen sak, och det är att vi bägge vill ha en utredning.Men där tror jag att likheterna mellan oss är över.Jag upptäckte något i anförandesom var semantiskt intressant. Vi använder tydligenord på olika sätt. "Modernisera" är för mig att göranågot nytt. har insett att "modernisera"är att gå tillbaka till det gamla. Hon vill moderniseraarbetsrätten genom att återgå till det gamla. Hon tyck-er att utveckling är att gå tillbaka till det gamla. Deregler som vi hade tidigare är moderniteter, enligtVänsterpartiets syn på saker och ting.Låt mig då ställa en fråga. Ändringen av arbetsrät-ten ger fler jobb, säger i stort sett varenda småföreta-gare. Menar att de flesta småföretagareinte talar sanning? Så fort man träffar företagare ocholika organisationer, och även i många fall anställda,säger de att arbetsrätten måste ändras, att det är såkrångligt att de inte vill anställa. Lever vi i sammavärld? Vill få bort arbetslösheten?Företagare efter företagare säger samma sak, ochsedan säger att det inte stämmer. Gå utoch besök företagare och hör efter vad de tycker ärderas största problem! Då får se. Detär helt fantastiskt att man kan påstå att krångel försmåföretagare inte är en realitet och att det inte gerfler jobb om man tar bort krånglet.Anf. 164 () replik:Herr talman! Att modernisera ochutveckla tror jag är nödvändigt. Då skall vi rubba dengamla obalans som finns på arbetsmarknaden. Detgäller då att öka demokratin, att öka inflytandet, attöka rätten till initiativ och till delaktighet i arbetslivet.Det är ett modernt samhälle för mig. Att ett moderntsamhälle i ögon kanske är ett samhällemed tig-och-lyd-mentalitet, där man beordrar och fårorder utförda, och vidhåller en stark arbetslednings-rätt - det får stå för . Jag trodde att väl-digt många människor i önskat detta skrotattillsammans med taylorismen.Jag har tagit del av den utredning som utfördes vidÖrebro högskola, och där ett stort antal småföretagareutfrågades. Tyvärr har jag inte antalet med mig. 60 %sade att arbetsrätten inte var något hinder. ansågatt den var ett litet hinder, och att den var ettstort hinder. När jag själv träffar småföretagare ochfrågar: Vad är problemet? svarar de att det störstaproblemet är efterfrågan. Skall vi anställa fler måstevi ha större volym. Stärk köp-kraften i samhället! Det andra problemet kanvara tillgången till riskkapital. Det tredje problemet,som inte är lika stort som , ärdet höga ränteläget.Anf. 165 () replik:Herr talman! Vi träffar tydligen inte samma före-tagare - det kan man konstatera. När jag träffar före-tagare, och när man träffar alla företagarorganisatio-ner, är det som sägs: Minska krånglet! Det har tydligen IngridBurman aldrig hört företagare säga. Vi befinner ossalltså tydligen i två helt olika världar när vi träffarföretagare.Från moderat sida anser vi att det är alldelessjälvklart att rättigheter skall tillkomma både arbets-tagare och arbetsgivare. Därför vill vi också ha indi-viduella avtal. Vi vill inte att man skall tvingas att gågenom olika typer av fackliga avtal och kollektivavtalsom bl.a. har lett till ett antal konflikter på arbets-marknaden. Människor har, trots att de inte har velatvara med i facken, blivit försatta i svåra situationer ioch med att företagen satts i blockad.För oss är det självklart att man i de individuellaavtalen mellan arbetstagare och arbetsgivare förhand-lar fram villkor som är till nytta både för anställda ochför arbetsgivare. Men även här lever vi tydligen iskilda världar, då ju enbart tror att detär kollektivet som kan ha rätt, medan man inte skallbry sig speciellt mycket om den enskilda individen.Anf. 166 () replik:Herr talman! Det må vara att jag och olika företagare. Men utöver att jag regelbun-det träffar småföretagare försöker jag ta del av denforskning som finns på området. Ännu har jag intehittat den forskning som säger sig stödjasig på. Jag har alltså svårt att se att med enskilda företagare skulle vara en verk-lighetsbild som jag köper rakt av.När det gäller individen och de individuella kon-trakten förstår väl jag att som moderatpolitiker skulle önska en värld, särskilt eftersom såmånga människor är arbetslösa, där arbetsgivarenkunde diktera villkor och säga: Varsågod, jag erbju-der dig anställningen på dessa villkor och till det härlöneläget. Acceptera eller säg nej!Men de flesta löntagare anser nog fortfarande attkollektivavtalen och kollektivens styrka för att värnaindividens ställning är viktiga. Det är viktigt att manhar något att sätta bakom när man avtalar med ar-betsgivarna, och att man inte är utlämnad som individtill den obalans som faktiskt finns mellan en arbetsgi-vare och en anställd. I den meningen värnar jag indi-videns frihet med tillgång till kollektivets styrka, föratt väga upp den obalans som finns i relationen mellanarbetstagare och arbetsköpare. Där har riktig definition av politik.Anf. 167 ():Herr talman! Det är på få av våra områden i ut-skottet som skillnaderna mellan partierna kommer tillså klart uttryck som på det arbetsrättsliga. Skillnader-na är ju också i högsta grad ideologiskt betingade.Här är skalan från vänster till 90 graderhöger.När man har följt debatten tilli dag kan man ändå notera vissa förskjutningar. Vi harsett klasskampsretorik på 80-taletändras till en, åtminstone språkligt, elegantare fram-toning men med fortsatt långtgående krav på merlagstiftning. Vi har sett hur allt starkarenyliberala framtoning lett dem fram tillatt nu i stort sett kräva hela den arbetsrättsliga regle-ringen avskaffad. Detta är något som skulle försättavanliga arbetare och tjänstemän, och deras anställ-ningsförhållanden, helt i händerna på arbetsgivarnasgodtycke.Jag har sagt det förut, och det förtjänar att uppre-pas. För de flesta av oss är rätten till vårt arbete avgrundläggande betydelse i vår tillvaro. Det ifrågasättssällan att vi behöver få hjälp av speciell sakkunskap,och ibland även av juridisk expertis, i frågor som harlångt mindre betydelse för oss som medborgare. Påsamma sätt kan det ibland behövas sådan hjälp i frå-gor som rör oss i arbetslivet. Därför behövs lagar ochavtal, därför behövs parterna på arbetsmarknaden ochdärför behövs deras ombudsmän.Men i den moderata världen är det så ordnat attdet grundläggande i vår tillvaro - vårt arbete - skallordnas så enkelt och okomplicerat att vem som helst,bara man råkar vara företagare, skall kunna varaskickad att enväldigt hantera det. Det är innebördenav förslag. Tydligast visas detta upp iModeraternas krav på att lagen om anställningsskyddskall sättas ur funktion för alla nyanställningar, i av-vaktan på en beställning om en arbetsrätt av That-cherskt snitt där kollektivavtalen desarmeras och defackliga organisationernas påtryckningsmöjligheter,dvs. strejkrätt, konflikträtt och blockadmöjligheter,undanröjs. Detta har understrukits av häri dag.Moderaterna menar att även arbetsmarknaden,som de säger, skall bli en verklig marknad där prisetsätts dag för dag ungefär som aktiekurserna på bör-sen. Inget visar väl bättre än det att om ,med sig själva i spetsen och om och Krist-demokraterna går med dem, får bestämma så blir detarbetsgivarna som får hela makten i ett återtåg mottiden med gamla paragraf 32. Det blir fritt antal attavskeda.Men om de följer längst ut kommerde att gå betydligt längre än så. Innebörden i Modera-ternas förslag är nämligen att de vill upphäva kollek-tivavtalens ställning i svensk rätt. Inte ens de mestkonservativa hade en tanke åt det hållet före vår nuva-rande arbetsrättsliga lagstiftning. Några sådana idéerfanns inte på 60-talet.I ett särskilt yttrande till betänkandet har Modera-terna, och deklareratsin samsyn på hur de vill se arbetsrätten utvecklas.Herr talman! De flesta av de krav och förslag somframställs i motioner och i reservationer till betänkan-det har vi behandlat förut här i kammaren, och i deflesta fall . Därför borde det var migursäktat att jag bara kommenterar några.I ett antal motioner tas diskriminering i arbetslivetupp. Det är frågor om sexuell läggning och etisk till-hörighet. Det finns också en reservation om medi-cinska kontroller. Vi kan konstatera att ett omfattandeutredningsarbete har utförts på de här områdena.Förslag kan förväntas komma från regeringen i de härfrågorna, helt när det gäller diskrimineringsfrågan ochdelvis när det gäller medicinska kontroller.Vänsterpartiet lanserar ett helt nytt begrepp somockså kommenterades här tidigare. I en motion och enreservation kräver de att företag som bedriver verk-samhet i flera länder skall betala skadestånd på upptill två årslöner om det lägger ned verksamheten iSverige. De exemplifierar med hur det kan vara iandra länder.Det kan ju verka bestickande, men här handlar detnog om att välja väg, och det gjordes när vår nuva-rande lagstiftning antogs. Vi har vår lagstiftning medmedbestämmandelagen och lagen om anställnings-skydd och kollektivavtalens starka ställning. De är isin tur en av anledningarna till de svenska fackligaorganisationernas styrka och parternas starka ställningpå arbetsmarknaden. Det saknar i allt väsentligt mot-stycke i de länder med vilka jämförelser görs. Vi harinte heller några lagfästa minimilöner. Vi har i ställetfackföreningarnas lagenliga rätt att kräva att avtalsen-liga löner betalas, med maktmedel om så behövs.Sverige är dessutom ett stort och långt land meden liten befolkning. har staten ofta varitaktiv för att förmå företag att ta regionalpolitiskahänsyn när de förlägger sin verksamhet och produk-tion till olika delar av landet, och inte utan framgång.Ibland har det skett med statligt stöd. Har Vänster-partiet funderat över hur sådana lokaliseringar skullekomma att påverkas om vi till äventyrs skulle bifallaVänsterns yrkande i denna del? Detta kan ju varaganska äventyrliga beslut i vissa sammanhang. Omsatsningen och lokaliseringen inte lyckas kan manbehöva ompröva den. Skulle det innebära att manockså skall betala upp till två årslöner om man intekan driva verksamheten där? Då blir det nog inte sålätt att få företagen att över huvud taget etablera sigpå det sättet.Herr talman! Slutligen framförs kraven på utred-ningar av den arbetsrättliga lagstiftningen på nytt. Dekrav på förändringar som framförs kommer från såvälvänster som höger, men är det Vänstern sombegär nya utredningar. Visst kan man utreda delar avarbetsrätten. Vi har t.ex. den nu pågående utrednings-verksamheten om medlingsinstitut och lönebildning.Men när det gäller att utreda helheten har åtminstonejag personligen tappat tilltron till att det går att kom-ma fram utredningsvägen. Det har det utredande somhar skett visat med all tydlighet. Därtillär den politiska sprängkraften i de här frågorna alltförstor.Skall det ske avgörande förändringar i de här frå-gorna, måste förslagen ha en rimlig förankring i detallmänna rättsmedvetandet hos dem som berörs avbesluten enligt min mening, och det är i högsta gradlöntagarna och löntagarnas organisationer. Att de ärmogna att axla det ansvaret visar inte minst de uppgö-relser som har träffats på lönebildningens område.Det innebär ju inte, som vill påståhär, att vi skulle vara helt dikterade av de fackligaorganisationernas uppfattning. Det visade inte minstdet förslag vi lade fram på det arbetsrättsliga områdethösten 1996. Men det är viktigt att vi i allt väsentligtär överens med de fackliga organisationerna och medlöntagarna om de förändringar som skall ske.Jag skall sluta med att ställa en fråga. Finns detnågon här i kammaren som tror att det ansvar som defackliga organisationerna nu tar på lönebildningsom-rådet hade varit möjligt att ta om de moderata försla-gen på arbetsrättens område skulle ha varit lag?Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i utskottets betänkande och avslag påreservationerna.Anf. 168 () replik:Herr talman! När man hör prata kanman tro att allting är bra i , att arbetsrätten äralldeles perfekt och inte behöver förändras. Man kantro att arbetsrätten inte alls påverkar situationen påarbetsmarknaden med den ökande arbetslöshet som vihar fått .