prot · GL09117 · 1998-06-03 00:00:00 — Jagyrkar bifall, vilket flera andra också har gjort, tillreservation 1, som handlar om en årlig rapport omMR och demokrati i biståndsländer.Jag går över till betänkande UU17, som hand-lar om mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik. Iinledningen gör utrikesutskottet en kort beskrivningav de två konventioner om mänskliga rättigheter somantogs av FN 1966, den ena om de medborgerliga ochpolitiska rättigheterna och den andra om de ekono-miska, sociala och kulturella rättigheterna. Man kanleta länge utan att här hitta ordet miljö.Orsaken till att miljön inte nämns är enkel. Kon-ventionen godkändes och antogs av FN 1966. Det är32 år sedan. Då hade vi inte de kunskaper och debittra erfarenheter av miljöföroreningarna och natur-resursskövlandet som vi har . Katastrofen iAralsjön var ännu i sin linda, även om man räknarmed att minskningen av sjöns vatten började just för30 år sedan. Skogsavverkningarna och skövlandet avAmazonas regnskogar hade ännu inte tagit fart. De internationella företa-gen höll fortfarande på att leta efter utvecklingsländermed svag lagstiftning, där man inte hade skyddandeavverkningsförbud, exportförbud för råvaror, subven-tioner till skogsindustrin, hindrande lagar och skatte-regler. I , som har nämnts här ,startade exploateringen av skogsområdena , dåregeringen förklarade att staten hade ensamrätt tilllandets skogar.Man kan gå igenom den ena naturtillgången efterden andra och se att just börja-de förstörelsen av vår miljö på allvar, så att återväxtenav det förbrukade inte hinner i kapp utnyttjandet. Dethände samma sak med luft, med jordar, med markeroch med fisket.Längst bak i utrikesutskottets betänkande finns enlista över och vilka länder somhar ratificerat dem. Flera konventioner, som varmindre till omfång och bredd, föregick de båda från1966 och handlade om mänskliga rättigheter i någonform, t.ex. den om rasdiskriminering , folk-mord och politiska rättigheter för kvinnor 1952.Andra konventioner kom efter de båda huvudkonven-tionerna och var mer en utvidgning eller ett tillägg,t.ex. och konventionen mot dis-kriminering av kvinnor.Att lägga till god miljö som en mänsklig rättighetsom en konvention är alltså fullt logiskt, följdriktigtoch möjligt.Utskottet talar i sitt avslagsyrkande till motionenom begreppet god miljö. Man säger så här: "Utskottetanser att det är av vikt att begreppet mänskliga rättig-heter inte görs otydligt. Det går inte att förutsehur ett internationellt kodifieringsarbete rörandemänskliga 'miljö'-rättigheter skulle utvecklas och hurett sådant arbete skulle påverka det arbete som redanbedrivs för att få stater att efterleva nu allmänt erkän-da mänskliga rättigheter. Utskottet finner därför idagens läge inte skäl att i internationella sammanhangaktualisera denna fråga. "Vi har i en vision om en överlev-nadsmiljö för kommande generationer: en god miljödär förstörelsetakten inte är högre än regenereringen,dvs. återflödet eller återskapandet, och där nyttan aven miljökonvention väger tyngre än eventuella svårig-heter att formulera en sådan konvention. Jag förnekarinte på något sätt att svårigheter finns, men de är inteoöverkomliga.Miljöpartiets nästa reservation gäller en interna-tionell miljödomstol. Utskottet hänvisar till domstoleni och till den särskilda kammare som finns förmiljömål och menar att den är fullt tillräcklig. Utskot-tet bortser då från det faktum att motionen gäller endomstol där också organisationer har talerätt. Så ärdet inte i den särskilda kammaren.Men i har organisationer nu talerätt enligtvår nya miljöbalk. Därför bör följdriktigtkräva detsamma, menar vi, vad gäller den internatio-nella domstolens särskilda kammare.En internationell domstol där organisationer ocksåhar talerätt eller en konvention om att god miljö är enmänsklig rättighet skulle ytterligare förstärka detnödvändiga internationella miljöarbetet och framförallt miljöansvaret. Det fanns inte samma behov närkonventionerna kom till . Men vårvärld har förändrats och den förändras i snabbare taktnu än den någonsin gjort. Också sociala och politiskavärderingar förändras.I går fanns i TV ett reportage från somhandlade om att kvinnorna själva lyckades sätta stoppför könsstympningen i en hel rad byar. Det intressantavar hur alltsammans egentligen började. Det börjadegenom ett utbildningsprojekt för kvinnor som handla-de om någonting helt annat. Jag tror att det var etthälsoprojekt. Det här visar tydligt vad många svenskapartier som sysslat med regeringens demokratiprojektvia de politiska partierna redan har lärt sig, att ett brautvecklingsprojekt om t.ex. jämställdhet, fler kvinnori politiken, hanteringen av miljöproblem, allt kan bliett indirekt starkt avgörande stöd för praktiskt ageran-de för demokrati och mänskliga rättigheter.Lokala och globala miljöfrågor har blivit starkapolitiska argument som i bästa fall påverkar den eko-nomiska utvecklingen i miljövänlig riktning. Vi måstekomma ihåg att vi inte planerar för dagens samhälle.Våra beslut ger utslag i sin helhet först om kanske 50år. Hur ser världen ut då? Ständigt görs det prognoserom tillståndet i världen i vår framtid, hur det kommeratt se ut i nästa generation. Men kan vi egentligenföreställa oss det? En mängd oberäkneligaförändringar blandas med gammalt och nyttsom vi inte heller haft en aning om.Det fattas ständigt en rad kollektiva beslut lokalt,nationellt, globalt som gäller vår överlevnadsmiljö.De flesta tar tyvärr för lätt på hoten om människansframtid. Problem undanröjer man med en liten juste-ring här och en liten justering där. För övrigt är mansäker på att de tekniska uppfinningar som man är såoptimistiskt övertygad om skall komma fixar detmesta. Eller också får man ändra det politiska syste-met, vilket inte är gjort i en handvändning.Vi behöver långsiktigt planerande. Sätter vi demänskliga rättigheterna i centrum kan vi känna osssäkra på att vi klarar att skapa en bra framtid förkommande generationer. Men vi i menaratt de mänskliga rättigheterna måste omfatta ocksåkravet på en god miljö.Jag yrkar bifall till reservationerna 4 och 5 tillUU17.Anf. 112 ():Herr talman! har regeringen tillriksdagen givit en samlad framställning av sin politikför mänskliga rättigheter och gör med det en värdigmarkering av att FN:s deklaration om mänskliga rät-tigheter fyller . Därför är det med särskildtillfredsställelse jag börjar med att yrka bifall tillhemställan i de båda betänkanden som vi nu behand-lar: UU17 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespoli-tik och UU15 Demokrati och mänskliga rättigheter iSveriges utvecklingssamarbete. Fortsättningsvis skalljag koncentrera mig på UU17 och sedan kommerAgneta Brendt att föra utskottsmajoritetens talan närdet gäller UU15.Mänskliga rättigheter har alltid varit ett viktigt in-slag i svenskt bistånd och i internationellaförbindelser. Med sin skrivelse Mänskliga rättigheter isvensk utrikespolitik slår regeringen fast att svenskutrikespolitik skall främja mänskliga rättigheter ochatt den ambitionen skall prägla hela utrikespolitiken ialla dess delar. Målet är att bidra till att människorockså i andra länder får del av- de grundläggande friheterna, dvs. rätten att hysaoch uttrycka åsikter, utöva religion, bilda organi-sationer,- rätten till skydd mot övergrepp, som godtyckligarrestering eller tortyr, och- rättigheter för att tillgodose de grundläggandebehoven, dvs. tillfredsställande levnadsstandard,hälsovård och utbildning.Rättigheterna är inte rangordnade och de skall sessom ömsesidigt samverkande.Om man funderar över om deklarationen om demänskliga rättigheterna håller kan man välgöra tankeexperimentet att de här rättigheterna fak-tiskt skulle ha blivit verklighet för alla människor. Dåskulle man troligen finna att man på köpet uppnårmånga andra eftersträvansvärda och samverkandedelmål, som t.ex. demokrati, jämställdhet, jämlikhet,rättvis fördelning, god miljö och skydd för minorite-ter. Jag tycker att det är något att ha med sig när manfunderar över om rättighetskatalogen behöver utökas.Att framgent ge större vikt åt de ekonomiska, so-ciala och kulturella rättigheterna, som regeringenlovar i sin skrivelse, är en nödvändig markering av attde olika rättigheterna är likvärdiga delar av sammahelhet.Att ta fram delmål för de olika rättigheterna harvarit en nödvändig anpassning till tiden, inte minst föratt möjliggöra genomförande och uppföljning. Rege-ringen förbinder sig således att verka för:- barnets rättigheter, kvinnans rättigheter, rättighe-terna för personer som tillhör urbefolkningar ochnationella eller etniska minoriteter,- rätten till liv, ett totalt avskaffande av dödsstraffet,åtgärder mot utomrättsliga avrättningar ochtvångsmässiga försvinnanden,- totalt avskaffande av tortyr eller annan grym,omänsklig eller förnedrande behandling eller be-straffning,- insatser för att införa och upprätthålla rättssystemmed garantier och göra slut på det utbredda bruketav strafflöshet,- rättigheter som främjar demokratin,- utökad internationell övervakning av de ekono-miska, sociala och kulturella rättigheterna.En annan väsentlig, tidsbunden förändring är ge-nombrottet för synen att främjande och skydd avmänskliga rättigheter är en legitim angelägenhet förvärldssamfundet - inte otillbörlig inblandning. Densynen bekräftades av om mänskligarättigheter 1993.Förutom FN och alla dess underorgan är , och EU internationella organisationersom också skall främja mänskliga rättigheter och somSverige är medlem i.För sitt handlande där och gentemot enskilda län-der har regeringen formulerat fyra delmål:1. Regeringar skall påverkas att respektera rättighe-terna.2. Mänskliga rättigheter skall genomsyra arbetet i deglobala och regionala organisationerna.3. De internationella normerna för de mänskligarättigheterna skall ges djupare förankring och vi-dare spridning.4. Mekanismer för att säkerställa respekten för deöverenskomna normerna skall göras effektivare.Regeringens sätt att använda rättighetsdeklaratio-nen eller göra den operativ övertygar, och skrivelsenär fortsättningsvis en omfattande genomgång av vadman kan göra när det gäller mänskliga rättigheter iutrikespolitiken, i vilka forum man kan agera, vemsom kan göra vad och hur. Utan att gå in på relatio-nerna till enskilda länder förefaller den mig rätt hel-täckande.Det visar sig också vid behandlingen av de mångamotionskraven. Det är mycket som kan bli bättre ochmycket som kan göras bra med stöd av de konventio-ner, organ och instrument som finns redan i dag.Liksom i förra årets motsvarande debatt kan mankonstatera att samsynen är stor i utskottet. Det under-stryks av det faktum att förhållandevis få reservatio-ner fogats till betänkandet. Skrivelsen samlar upp 54motioner med tillsammans 156 yrkanden. Det harresulterat i 14 reservationer, som jag härmed yrkaravslag på.Den del av betänkandet som bygger på de motio-ner som har väckts spänner över stora områden. Jaginskränker mig till att kommentera några yrkandenoch reservationer.Just regeringens ambition att verkligen utnyttjaoch förbättra redan befintliga möjligheter att främjamänskliga rättigheter gör utskottet benäget att avvisamotionskrav om nya rättigheter eller nya organ. Tillvad som redan anförts i betänkandet kan läggas deproblem som finns rörande anslutning till konventio-nerna, förekomsten av reservationer och inte minstden resursbrist som vidlåder övervakningen av efter-levnaden. Med dessa motiveringar avstyrks Miljöpar-tiets krav som har framförts på miljösom mänsklig rättighet och inrättandet av en miljö-domstol.Det är samma anda som motiverar att utskottetinte ställer sig bakom det moderata yrkandet om att fåtill stånd en MR-debatt i generalförsamlingen i FN.Vi tycker att reformeringen av FN kan få ha sin gång,och vi vill i stället hoppas på att den svenska rege-ringens angreppssätt kan få bli en modell, så att frå-gan om mänskliga rättigheter skall få genomsyra alladebatter i FN.När det gäller förhållandet , och är utskottets bedömning istort sett densamma som , dvs. att ta allatillfällen till kritik av de stora bristerna när det gällermänskliga rättigheter men inte isolera . Vadgäller kraven på att skall utnyttja sin plats isäkerhetsrådet till att försöka föra upp ochTaiwan på FN:s dagordning, får även en regering medhög ambitionsnivå välja sina strider. De övriga reser-vationerna på just detta avsnitt skiljer sig i sak litetfrån utskottstexten.Situationen i är mycket nedslående.Trots ett stort tryck utifrån och stark FN-närvaroförsvåras arbetet för mänskliga rättigheter, och detomfattande våldet i landet fortsätter. Det har utskottetkunnat konstatera , bl.a. i vårvintrasnär den vice utrikesministern var på besök. Hon fickdå ta emot en mängd kopior på vädjandebrev frånriksdagens MR-grupp till . Breven till Co-lombia är sällsynt många. Ingen reaktion har avhörts.I ett svårt läge och med insatta förstärkningarfrån FN, anser utskottsmajoriteten att det just nu inteär aktuellt med ytterligare insatser - med betoning pånu.Några yrkanden har i huvudsak bäring på asyl-och flyktinglagstiftningen i . Självfallet harregering och riksdag ansvar för att den står i överens-stämmelse med de mänskliga rättigheterna. Självfalletär det viktigt att det är så för den svenska trovärdighe-ten. Beredningsansvaret för de frågorna ligger intehos utrikesutskottet. Utan att gå in i detalj i frågornaär det svårt att diskutera sakinnehållet.Till vad som anförts i betänkandet om kravet påatt verka för att EU skall anslutas till Europakonven-tionen vill jag tillföra att det amsterdamfördrag somriksdagen godkände för sedan lägger fastatt EU bygger på principen om frihet, demokrati ochrespekt för mänskliga rättigheter. En medlemsstat sombrister i efterlevnad på dessa punkter skall kunnasuspenderas, och en stat som vill bli medlem blir intedet om de mänskliga rättigheterna inte respekteras.Herr talman! Jag vill påstå att de reservationersom finns i detta betänkande inte motsäger utan un-derstryker att utskottet helhjärtat ställer sig bakomregeringens ambition att mänskliga rättigheter skallvara en integrerad del av utrikespolitiken och påverkaden i alla dess delar. I flera betänkanden som lagtsfram som gällt samarbetet med Central-och , och fattigdomsbekämpningenoch dagens betänkande om utvecklingssamarbete harvi kunnat lägga fast samma ambition.Att främja och skydda de mänskliga rättigheternaär ett långsiktigt arbete som inte ger snabba resultatutan kräver konsekvens, tålamod, kunskap och viljaav dem som verkställer och av oss som granskar.Herr talman! Jag ser att jag har disponerat min tidså klokt att jag har litet tid över att rikta ett tack frånutskottsmajoritetens sida till som lämnarutskottet. Det är litet tokigt att jag som har varit leda-mot kortast tid gör detta. Det känns trevligt att få göradet. Det har varit en angenäm bekantskap, och det harvarit ett angenämt och stimulerande samarbete somjag å hela utskottets vägnar tackar för.Från annat håll har det nått oss att utskottet. Jag vill på samma sätt få framföratill ett varmt tack för samarbetet i utskottet.Anf. 113 () replik:Herr talman! sade att samsynen ärstor i utskottet när det gäller att försvara mänskligarättigheter, att inse att mänskliga rättigheter och de-mokrati är det som våra samhällen skall leva på ochleva upp till. Det är bra. Det lovar gott inför framti-den.Tone Tingsgård poängterade också att det finns enlegitim rättighet att påpeka när mänskliga rättigheterkränks. Därför har vi svårt att förstå varför socialde-mokraterna inte är mer positiva till vårt förslag om enårlig allmän debatt om mänskliga rättigheter i FN:sgeneralförsamling.Vi tycker att det är viktigt att understryka betydel-sen av vad man faktiskt har skrivit under. Det måstebetyda något när länder skriver under resolutionereller konventioner. Ländernas regeringar har ocksååtagit sig att leva upp till sina åtaganden. Det voreintressant att se hur alla länder fullföljer åtagandena.Vi står kvar vid vårt yrkande om den årliga debatten.Det finns en samsyn mellan fyra partier. Det finnsalltså stöd hos fyra partier för den tanken. Vi har stödhos olika organ i FN, som tycker att det skulle varabra att lyfta upp frågan till ,inte bara när det gäller de resolutioner som diskuterasinom tredje utskottet.Anf. 114 () replik:Herr talman! Jag har inte så mycket att tillägga tillvad jag sade i mitt anförande om varför vi har ställtoss litet försiktigt avvisande till förslaget. Det är ingetavslag på kravet. Detta är vad vårt utskott brukar kallaett besvarande. Det kan ses som att det inte är någonoerhörd glöd i motståndet.Anf. 115 () replik:Herr talman! Tack så mycket för det, . Då ser vi fram emot att , kanskeom , få gehör för tanken. Tack för de vackraorden som riktades till mig.Anf. 116 () replik:Herr talman! Det är en riktig iakttagelse från ToneTingsgård att det finns en bred samsyn och att i stortsett samtliga partier ställer sig bakom regeringenspolitik vad gäller mänskliga rättigheter. Det kan jagmed säkerhet uttala vad gäller . Detförefaller vara så för övriga partier.Det finns ett område där jag tycker att ToneTingsgård kommer lätt undan, och det är flyktingpo-litik och krigsmaterielexport. sägeratt det har bäring men att det behandlas på annat håll.Men då kan ju majoriteten uttrycka tydligt och klart -det finns inte klart uttryckt i betänkandet - att enhumanitär flyktingpolitik och en vapenexport osv. ärdelar som på ett mycket klart och tydligt sätt påverkarsvensk utrikespolitik vad gäller mänskliga rättigheteroch att ni bevakar det. Där tycker jag att man frånregeringens och majoritetens sida smiter undan.Jag vill också återigen fråga omambassadrapporterna, som i många stycken håller enmycket intressant och hög nivå på informationen.Varför kan inte publicera dem? Varför skallde vara hemliga, när det i är fullt möjligt attpublicera dem från respektive land?I fråga om säger "intenu". Vi som är engagerade vad gäller harhört det . Det är aldrig . Mitt exempelmed visar att där man har tyckt att dethar i stort sett varit dödsdömt med en person eller ettskeende är det inte dödsdömt, inte hopplöst. Men jagmenar ändå att det vad gäller , även om maninte ser att det är så på lång sikt, finns vissa förutsätt-ningar att agera, utifrån att båda parter har sagt sigvara intresserade av fredssamtal, och efter president-valet, som många har väntat på som en avgörandetidpunkt. Varför inte nu?Anf. 117 () replik:Herr talman! När det gäller krigsmaterielexportenär det känt för alla som deltar i den här debatten attrespekten för mänskliga rättigheter är ett avgörandekriterium när man beslutar om export eller inte ex-port. Den bedömningen görs inte här i kammaren, ochdet kanske inte vore så lämpligt att göra det heller.I fråga om asylpolitiken säger attdet är viktigt med en human och humanitär asylpoli-tik. Jag anser att har det. Mottagandet ärinsnävat, men det är inte till asylpolitikens nackdel.Tvärtom har det enligt min mening gjorts framsteg närdet gäller att värna asylrätten. Men även det är, somsagt var, en fråga som helst och med fördel diskuterasi det sammanhang där den hör hemma.När det gäller ambassadrapporteringen medger jagatt jag gick förbi den flyktigt, därför att jag tyckte attmotiveringen i reservationen vette mot det asylpoli-tiska hållet. Det är egentligen det argumentet som tasupp i reservationen, att man skall kunna dra nytta avofficiella ambassadrapporter vid bedömningen avdessa flyktingfrågor. Jag ställer mig litet tveksam tilldet argumentet, därför att så som det fungerar i dagnär det gäller hantering av ären-den är de flesta sådana här fall sekretessbelagda. Införrisken att ambassadrapporterna skulle förlora i värdeför oss som får ta del av de hemliga rapporterna omde görs offentliga, vill jag säga att man kanske ocksåskulle förlora i den andra änden.Anf. 118 () replik:Herr talman! Den risken tycker jag att man skallta, utifrån att det blir en allmän kunskap. Mycket avdet som står i rapporterna är ändå allmängiltigt ochhandlar inte om att lämna ut uppgifter om en enskildperson, vilka självfallet bör skyddas. Jag har svårt attse varför kan ha offentlig rapportering och inteSverige.Det finns inte mer tid att diskutera frågan omkrigsmateriel och flyktingpolitik. Även om det inte ärpå sin plats att gå in på detta i detalj, eftersom det härbetänkandet inte handlar om det, tycker jag, somTone Tingsgård sade från talarstolen, att det har enbetydelse hur sköter flyktingpolitiken påhemmaplan, de regler vi har och den praktik vi harvad gäller krigsmaterielexport. Det här är saker somskapar trovärdighet eller gör att svensk trovärdighetminskar. Därför har det klar bäring just på frågan omsvensk utrikespolitik vad gäller mänskliga rättigheter.Anf. 119 () replik:Herr talman! I den andra konventionen ommänskliga rättigheter står ordet "hälsa". Om jag skall ta upp det kan jag säga att en godhälsa kan man inte ha om man finns i en mycket dåligtmiljö, därför att då blir man sjuk. Det fungerar alltsåinte. Men jag tror inte att den som önskar förorenamiljön har en så långdragen tankekedja.När utskottet avstyrker motionen talar man merom en kodifiering av begreppet, medan talar om att de andra motionerna, som jag kallartilläggsmotioner, är en nödvändig anpassning tilltiden. Jag undrar om vi inte är på efterkälken helatiden i fråga om miljöförstöringen, och om vi inteskulle behöva anpassa det både till tiden och till denhastighet som föroreningen har.Jag förstår inte det som har sagts om nya organ.Om vi har två grundläggande konventioner ommänskliga rättigheter och vi lägger till konventioner isamma ämne, som bara utgör ett förtydligande, är detväl inte något nytt organ, som man behöver vara räddför att det skall ställa till ytterligare svårigheter när degenomförs.Jag pratade en gång med ett par afrikaner om dettamed att miljön skulle kunna komma in i säkerhetsrå-det. Då sade de, som man ofta hör från tredje världensländer, att det är alldeles för dyrt och att de inte kangå med på någonting sådant. När jag då sade att viskulle kunna ta in frågan om vatten var de helt med pådet: Vatten kan vi tänka oss, därför att det gäller våröverlevnadsmiljö. Jag menar att rätten till en godmiljö gäller vår överlevnad.Anf. 120 () replik:Herr talman! Jag tror säkert att man kan diskuteralänge om vad som är tyngdpunkten, vad som är till-lägg, vad som är mål och vad som är delmål. I slutetav den skrivelse som ligger till grund för just betän-kandet UU17 uppehåller sig regeringen ganskamycket vid vad man tycker är bekymmersamt i dagnär det gäller just internationella konventioner ocharbetet med dem. Det kanske framför allt är där mankan sätta ned foten när det gäller hur man ser på nyhe-ter, om jag får sammanfatta det så slarvigt. Det är justdetta, som både och jag harvarit inne på, att länder inte ansluter sig, att de reser-verar sig, att det finns för litet resurser, att man inteefterlever det som redan finns. Regeringen - som jaghåller ett kort på - är väldigt bestämd i sin ambitionhär, nämligen att innan man har fått de existerandekonventionerna, deklarationerna och organen att fun-gera väl är det inte läge att föra in nya saker. Denuppfattningen delar jag.Anf. 121 () replik:Herr talman! I sitt anförande sade hon och Socialdemokraterna vill begränsa sig tillatt utnyttja befintliga instrument när det gäller över-vakning av efterlevnad. Som kännertill, finns det en särskild kommission i FN, för mänskliga rättigheter, som har tillhuvuduppgift att göra detta. Där har , sombekant, varit med om att lägga ned talan när det gällerKina. Eftersom detta är ett av de viktigaste befintligainstrumenten vill jag fråga om hontycker att det finns anledning för att på nyttförsöka få upp frågan om i FN:s igen, genom att väcka en resolution nästaår.Tone Tingsgård konstaterade att det finns enighetom mycket. Oenigheten är tyvärr, somEva sade, på de områden där det kanskeskulle kosta litet för att ha en annan politik.Tone Tingsgård nämnde . I utskottetsbetänkande hänvisar man till förra årets betänkandeoch konstaterar att man fäster vikt vid att stårfast vid sina tidigare åtaganden.