prot · GL0989 · 1998-04-14 00:00:00 — Det kanför övrigt vara intressant att jämföra med de principersom tillämpades vid saneringen av statens finanser förnågra år sedan. Då hette det att hälften av åtstram-ningen skulle bestå av skattehöjningar och hälften avbesparingar. Det var ju en vettig hållning i det lägetsom vi i stödde. när ekonomin ljusnaroch det blir möjligt att lätta på den finanspolitiskaåtstramningen hör vi inte ett ord om sådana principerfrån regeringen. Resultatet är bl.a. att den kraftigthöjda fastighetsskatten på boende blir kvar tills vidareoch att de generellt höjda egenavgifterna förblir högaoch kommer att höjas ytterligare.Det finns också en del fördelningspolitiskt märkli-ga inslag i den skattepolitik som vi nu ser framför oss.Att sänka skatten för dem som har högst inkomstermen inte för dem som har så låga inkomster att de intekan försörja sig själva är väl ändå en märklig fördel-ningspolitik, tycker vi i Miljöparitet. Det borde varatvärtom. Inkomstskatten skall naturligtvis sänkas fördem som tjänar sämre och som i större utsträckningbehöver behålla sina pengar för sin egen försörjning.Fru talman! För det tredje måste beskattningen påenergi och miljö höjas. Sänkt skatt på arbete i denmån den inte finansieras av lägre kostnader för arbets-lösheten kan med fördel finansieras med höjd skatt påenergi och utsläpp som skadar hälsa och miljö.För några veckor sedan fick vi den senaste rappor-ten från i omtillståndet i världen. Där visar man på hur fullständigtohållbar den höga energianvändningen är. Energire-surserna på den här planeten töms rekordfort. Vi vet alla som sitter här iriksdagen att höga miljöskatter är effektiva när detgäller att minska utsläppen och få en effektivareenergianvändning.Man kan alltså använda energi på ett bättre sättoch få ut större nytta med mindre insats.Så sent som avslutades arbetet i denparlamentariska , som justtittade på hur skatt på arbete kan växlas mot mil-jöskatter. Experterna där var fullständigt eniga om atthögre miljöskatter verkligen effektivt leder till mins-kad miljöförstöring. Av utredningen framgick ocksåatt skatteunderlaget, inom rimliga gränser, är tillräck-ligt stabilt för att en växling skall fungera . Detär nu inte så konstigt, eftersom varje industrisamhällebehöver energitillförsel i ganska stora mängder. Allariksdagspartier utom enades om att ensådan skatteväxling bör göras i minst samma omfatt-ning som tidigare miljöskattehöjningar. Det betyderatt Socialdemokraterna, och därmed även indirektregeringen, faktiskt har förbundit sig att genomföra enfortsatt skatteväxling för miljön.På s. 33 i vårpropositionen står det: "Det finns nuingen anledning att av miljöskäl höja det totala uttagetav energiskatter, även om enskilda skatter kan föränd-ras." Detta går ju på tvärs med uppgörelsen i . Vad menar ni, ?Är ni socialdemokrater nöjda med den höganivån på energianvändningen, trots att den är ofören-lig med en långsiktigt hållbar utveckling? Är det ac-ceptabelt att klimatförändringarna och miljöförstö-ringen i osv. Dessa effekterberor ju i hög grad på den höga energianvändningen.Har ni övergett ambitionen att skatteväxla för miljön?Eller hur skall vi tolka detta uttalande i propositio-nen?Sedan fortsätter ni på samma ställe i propositio-nen: "Beskattningen av el i produktionsledet har dockhaft negativa effekter för den elintensiva industrin.Den särskilda fastighetsskatten på vattenkraftverkföreslås därför avskaffas. Detta kommer att innebärasänkta elpriser för såväl industrin som för konsumen-terna. "Men det här förslaget innebär ju att ni stimulerarökad energianvändning, vilket naturligtvis medförökad miljöbelastning. Det är dessutom tveksamt vemsom kommer att tjäna mest på en sådan skattesänk-ning - det är ju inte osannolikt att det snarare leder tillökade vinster hos kraftföretagen än till lägre kostna-der för konsumenterna. Trycket på att bygga ut flervattenkraftverk kommer att öka och stora natur- ochmiljövärden kommer att hotas om det här antas avriksdagen. Vad menar egentligen regeringen med sittfagra tal om miljöomställning? Frågan måste ställas;annars förändrar man i helt fel riktning.Fru talman! Grunden för den väldigt ljusa bild avekonomin och beräkningarna i propositionen somvisar på minskad arbetslöshet är en sifferövning itillväxtkalkyler som enligt min bedömning ligger isamma kvalitetsklass som förra finansministern kalkyler . Regeringenräknar med en rekordartad och utdragen högkonjunk-tur som - av en ren tillfällighet, antar jag - toppar år2000, dvs. som regeringen skall uppnå enhalverad arbetslöshet. Detta gör man trots att andra,oberoende konjunkturbedömare, som Konjunkturinsti-tutet och , förväntar sig en begynnande kon-junktursvacka , eller möjligen tidigare, ochdefinitivt inte någon rekordartad tillväxt i de nivåersom regeringen nu räknar med.Att det är just en sifferövning mer än en seriös ochrealistisk kalkyl framgår för övrigt av regeringens sättatt hantera det överskott som på papperet uppkommernär höga tillväxttal krävs för att skriva bort arbetslös-heten inför valet. Regeringen betecknar själv dessainkomster - som alltså är en direkt följd av den sys-selsättningsökning som krävs för att klara arbetslös-hetsmålet - för "osäkra". Längst ned på s. 20 i vår-propositionen står det att det är osäkert om det verkli-gen blir så här. Man vågar alltså inte räkna in dessapengar. Det är i och för sig bra att regeringen inteutlovar nya ofinansierade utgifter eller skattesänk-ningar, men därmed har ni också erkänt att den härtillväxtberäkningen inte håller när det gäller arbets-lösheten. Ansvarstagandet från er sida när det gällerbudgetpolitiken avslöjar oansvarigheten när det gällersysselsättningspolitiken.Här står regeringen inför två möjligheter - ellerrisker, om man så vill. Antingen tar man ansvar förfinanspolitiken även fortsättningsvis och gör klart attde tillväxtsiffror som presenterats för de kommandeåren är för optimistiska och att vi därför måste räknamed öppen arbetslöshet , och intede som anges i propositionen. Eller ocksåhåller regeringen fast vid sina rosenröda tillväxtfan-tasier, och i konsekvens därmed måste den förklaravarför den inte vill använda pengarna, som i så fallskulle komma in i statskassan. Vi har redan hört attJohan vill använda dem, och det kommersäkert också sådana krav från ert parti. Skall vi ha endebatt om hur ytterligare pengar skall användas trotsatt just dessa pengar inte finns?Hur är det, ? Hur kan konsekvensernaav samma antagande i det ena fallet vara helt säkertoch i det andra ytterst osäkert?Slutligen, fru talman, måste också frågan om för-delningspolitiken ställas. Så sent som komytterligare en larmrapport från de verkligt fattiga ochutsatta i världen, den här gången från södra ,där svält och barnadöd har slagit till igen. Men än engång vägrar regeringen att återställa enprocentsmåletför bistånd till de allra fattigaste människorna påplaneten. , när ekonomin i blir bättre,borde vi kunna återta det ansvar som vi haråtagit oss. Det är en ynkedom att inte kanbidra med en enda procent av sina samlade inkomstertill att lindra de allra värsta orättvisorna.Erik ! Är det verkligen socialdemokratiskpolitik att stillatigande åse den svält och fattigdomsom breder ut sig i stora delar av världen? Vore detinte rimligt att prioritera de allra fattigaste också i densvenska statsbudgeten?(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Först vill jag säga att vi kristdemokra-ter är mycket kritiska till att regeringen under heladenna mandatperiod behandlat vården av gamla ochsjuka som en restpost i budgetarbetet. - men förstnär vanvården och liggsåren har kommit till oss viaTV in i vardagsrummen och valet närmar sig medstormsteg - kompenserar regeringen i någon mån förde nedskärningar man själv har åstadkommit. Mot ensådan bakgrund, fru talman, klingar talet om vårdensom ett prioriterat område ganska falskt. Regeringenmåste begripa att människovärdet skall värnas oavsettom det är låg- eller högkonjunktur - annars tummar vipå själva demokratin.Saneringen av statsfinanserna har skett med enförvånansvärt hjärtlös och felaktig fördelningspolitik.Den har i allra högsta grad gått ut över just gamla ochsjuka, pensionärer och våra barns utbildning. -men först när det finns ett överskott - är regeringenberedd att göra något åt vårdkrisen och resursbristeninom vården. För regeringen är vården uppenbarligennågonting man satsar på om det blir pengar över -annars icke.Fru talman! Vårpropositionen innehåller faktisktinga förslag som verksamt påverkar ras ivälfärdsligan. Vi har hört tidigare att den senastearbetskraftsundersökningen, som SCB presenterade ifebruari, visade att det var 75 000 färre sysselsatta ännär Socialdemokraterna tog över regeringsmakten1994. Sedan blev statsminister har detblivit ytterligare 33 000 färre sysselsatta.Detta, , kan ni väl inte skylla på denförra fyrpartiregeringen! Det här har ni åstadkommitsjälva, med er egen företagsfientliga politik, medåterställarna, med förtida momsinbetalningar, med 28dagars arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. Allt dettahar bidragit till den sjunkande sysselsättningen.Framöver kommer behoven av vård och omsorgdäremot att öka dramatiskt. kommer, en-ligt den stora sjukvårdsundersökningen HSU 2000,andelen av befolkningen att ha ökat med36 %. Det är positivt på många sätt, men då är detkatastrofalt att regeringens politik inte leder till till-räckligt ökad sysselsättning och därmed ökade skat-teinkomster.Socialdemokraternas oförmåga att skapa ett stabiltklimat för landets småföretagare är långsiktigt detallvarligaste hotet mot vård, omsorg och skola. Komihåg att högre sysselsättning än regeringen räknarmed ger kommuner och landsting hela 6 miljardermer i form av ökade intäkter och minskade kostnader.Det är den vägen som resurserna måste ökas fram-över.Politiken måste alltså läggas om för att skapa nyaförutsättningar för nya jobb och därmed större skat-teinkomster. anser i motsats tillregeringen att det finns ett klart samband mellan före-tagarklimatet och resurserna för vård, omsorg ochskola.Enligt har redan nu passerat kon-junkturtoppen. Det lär med andra ord, fru talman, intebli särskilt mycket bättre än vad det är , i varje fallinte så länge har en regering som vägrar attens erkänna de svåra strukturella problemen i vårekonomi, som inte förstår hur landets företagare tän-ker och fungerar och som uppenbarligen inte hellertror att det finns något som helst samband mellanskattetryck och sysselsättning eller ens mellan företa-garklimat och sysselsättning. 75 000 färre sysselsattajämfört med när Socialdemokraterna tog makten talarsitt tydliga språk, trots dimridåerna om den öppnaarbetslösheten.Jag tycker att de gångna fyra åren en gång för allaborde ha tagit svenska folket ur eventuella föreställ-ningar om att Socialdemokraterna är världsbäst på attklara sysselsättningen.Det som måste oroa oss alla är att fortfa-rande har sämre utvecklingskraft än genomsnittet avOECD-länderna. Så har det varit i nu snart 30 år.Både och gick om i välfärdsli-gan . Där ligger vi nu på 18:e plats. Menvi ligger etta, fru talman, i skatteliga. Ingetannat land har så högt skattetryck som -världsmästare i skattetryck, men på väg mot botten ivälfärdsligan med regeringen talman! När man läser vårpropositionen slåsman av något som finansministern inte gärna talar om:Den enorma sårbarheten och de extremt konjunktur-känsliga offentliga finanser som vi nu lever med.Efter en lång följd av år med högkonjunktur, fortsattmassarbetslöshet, stort bidragsberoende bland med-borgarna och världens högsta skattesatser lever Sveri-ge nu mycket farligt. När nästa långkonjunktur kom-mer står vi där med ryggen mot väggen. Då minskarskatteinkomsterna, som utgifterna för a-kassa och andra bidrag kommer att öka och samtidigtsom antalet äldre också ökar.Hela den politik som regeringen nu presenterar ivårpropositionen utgår från att våra problem försvin-ner om bara konjunkturen blir bättre. Men de flestabedömare inser att , bl.a. genom en dåligtfungerande arbetsmarknad och lönebildning, har ens.k. Det innebär attdet utan strukturreformer för en modernare arbetsrätt,en bättre lönebildning och en bättre fungerande ar-betsmarknad är i stort sett omöjligt att hamna på enlägre nivå än 6-6 ½ % arbetslöshet utan att infla-tionsbrasan flammar upp på nytt. Flaskhalsproblemenär alltså redan här. Vi ser det överallt. Trots massar-betslösheten är det stor kris inom vården inför som-maren. Det finns alltså inte folk att rekrytera till vår-den i denna sommar, . Ocksånäringslivet har jättestora problem med att hitta per-sonal. kommer därför att tvingas att höjaräntan, när arbetslösheten kryper ned mot jämviktsar-betslösheten, för att undvika att inflationen återigenbörjar stiga.Socialdemokraterna talar väldigt gärna om dettamed att fördela kakan rättvist. Det tycker jag är en finambition, och jag stöder den till fullo. Men problemetär inte fördelningsambitionerna. Problemet är attSocialdemokraterna harvisat sig sakna både recept och handlag för att överhuvud taget få degen att börja jäsa när kakan skallbakas. Det är det som är problemet för . Dethandlar om bristande tillit till företagarna, om rätts-samhällets kris och om de strukturella problemen somman lämnar därhän.Det räcker inte att sanera statsfinanserna. Det ärbra att så har skett. Men det krävs en konsekvent ochlångsiktigt stabil reformpolitik med en förnyelse frångrunden, en ökad etisk medvetenhet. Hederlighet ochtillit som bygger på förtroende måste ersätta denmisstänksamhet, den byråkrati och det krångel sominte minst landets småföretagare möter. Det personli-ga ansvarstagandet måste också öka. Folk måste fåbehålla mer av sina inkomster så att bidragsberoendetkan minska. Det är ju det som dränerar statens ochkommunernas resurser . Familjerna och hela detcivila samhället skall kunna fungera bättre. Den somhade trott att landets småbarnsföräldrar skulle få enökad valfrihet med den här regeringen och med denhär propositionen hade alltså fel. Jag tror att de allraflesta har slutat att hoppas på något sådant med dennaregering.Ett exempel, fru talman, på förlamande inre splitt-ring i regeringen är att man inte heller nu har kunnatsamla sig till ett förslag som öppnar för en laglig ochvit tjänstemarknad riktad till de privata hushållen,trots att det både finns en efterfrågan och ett utbud avarbetskraft, trots att det kostar väldigt litet att görasvarta jobb vita och trots att alla vet att fler och flernu skolas in i att både köpa och sälja svarta tjänster.Detta är ett tillstånd som undergräver det etiska med-vetandet och rättssamhället.Om vi skall klara arbete åt alla, som både kan ochvill jobba, och välfärden i stort, måste få ettlångsiktigt, positivt och stabilt klimat för arbete ochföretagande. Här skiljer sig ochhela den borgerliga oppositionens politik och synsättpå ett avgörande sätt från Socialdemokraternas. Stabi-la, positiva och långsiktiga tillväxtvillkor är, fru tal-man, en nödvändighet om vi skall få framtidstro ochlivskraft i , om vård skola och omsorg skall fåstabila resurser också i nästa lågkonjunktur, ErikÅsbrink. För att så skall ske, måste efter hös-tens val uppenbarligen få en ny politisk kurs därkristdemokratisk politik får ett starkt inflytande.(Applåder)Anf. 9 Finansminister ():Fru talman! Jag har med stort intresse lyssnat påinläggen från de olika partiernas företrädare. Detfinns ju både likheter och olikheter. Ett drag somåterfinns hos flera av talarna, inte minst på den bor-gerliga kanten, är den oerhört dystra bild som ges avSverige och av den svenska ekonomins utveckling -den svartmålning som jag tycker att man ger prov på.Jag frågar och er andra: Varför är niså dystra, när det ändå går bra för ? Det gårbättre för . Ni kan ju sätta fråge-tecken för de prognoser som vi gör. Men det räckermed att konstatera vissa händelser som redan harinträffat, vilka är oomtvistliga.Det är ett faktum att räntan har halverats jämförtmed på regeringen tid. Är det integlädjande att så har skett? Det innebär ju, som jagnämnde förut, att en person med en halv miljon kro-nor i lån har fått lägre kostnader efter skatt med 1 900kr - pengar som kan användas för andraangelägna ändamål. Det innebär att företagen finnerdet mer lönsamt att investera, bygga ut och anställafler människor. Är inte detta någonting att gemensamtglädja oss åt?Vi kan konstatera att vi har fått unge-fär 100 000 nya jobb i den privata sektorn. Det är intetillräckligt. Jag vill gärna se fler, och det kommer attbli fler. Men nog är det glädjande med en sådan upp-gång. Är det inte glädjande att vi bara under det se-naste året har ungefär 100 000 färre människor i ar-betslöshet? har den öppna arbetslöshetenminskat med . Vi har redantagit ett stort kliv på väg ned mot de som vi ef-tersträvar för . Är inte det bra?Är det inte glädjande att vi har kunnathöja barnbidragen för landets alla barnfamiljer? Ärdet inte glädjande att vi i två steg 1999 och 2000 kanförbättra pensionerna för alla pensionärer? Är det integlädjande att vi och 1998 har kunnattillskjuta mera pengar till skolan, vården och omsor-gen? Kan vi inte gemensamt känna en glädje överdetta?Jag vet att med all sannolikhetinnebär en ännu mera gynnsam utveckling. Vi har härhört mycket om skönmålning, glädjeprognoser osv.Man jämför med andra prognosmakare. Visst finnsdet vissa skillnader mellan våra bedömningar ochandras bedömningar. Det vore konstigt annars. Menskillnaderna är inte så förfärligt stora. Det är inte såatt regeringen tecknar en rosenröd bild och att allaandra prognosmakare tecknar en nattsvart bild. Skill-naderna är för det mesta ganska små.Vad vi diskuterar är inte om arbetslösheten skallminska eller ej, utan hur mycket arbetslösheten kom-mer att minska . Där finnsdet litet olika uppfattningar, men alla är överens omatt arbetslösheten kommer att minska och att syssel-sättningen kommer att öka.Alla är överens om att de offentliga finansernafortsätter att förbättras och att vi går mot överskott.Även här kan det finnas smärre skillnader, menfärdriktningen är alldeles entydig och klar. Den för-bättring som redan har skett fortsätter under de kom-mande åren.Alla är överens om att vi får en god ekonomisktillväxt , att produktionen ökar, attinvesteringarna ökar och att den privata konsumtionenstiger. Om detta råder en bred enighet, även om siff-rorna kan skilja sig åt i detaljer.En annan intressant iakttagelse gäller synen påökade insatser för vården, skolan och omsorgen. Härefterlyser jag fortfarande besked från några partier.Jag hörde på Ekot , som sadeatt man från sida kan gå med på ökadetillskott , men att man vill ta sig en funderare påhur det skall bli . Ta er gärna enfunderare, men jag tror att det är klokt att ge ett klartoch tydligt besked till befolkning och inteminst till era egna kommunalpolitiker, som skall mötaverkligheten runt om i landet.Kristdemokraterna vill naturligtvis vara med påvagnen. Jag hörde våldsamma attacker från MatsOdell om att vi från regeringen inte gör mer och inteär snabbare. Det kan man ju tycka. Det är inte förstagången detta sker. Jag är ändå litet förvånad över attde våldsamma attackerna riktas mot ett parti - Social-demokraterna - som satsar mera konkret i praktiskhandling på ökade resurser till vården, skolan ochomsorgen. Inte ett ord av kritik finns att rikta motModeraterna - det parti som så förfärligtgärna vill regera tillsammans med - trots att Modera-terna går emot dessa höjningar. De är tydligen allde-les för små och senfärdiga. Var ligger logiken i detta?Om det är vården, skolan och omsorgen som skallprioriteras borde polemiken rimligtvis riktas framförallt mot det parti som mer än något annat går emot deförbättringar som vi arbetar för.Den frågan måste ställas både till ochtill . Vad är det som är viktigast?Är det viktigaste att förstärka resurserna för våra barni skolan, för de gamla i äldreomsorgen och för allamänniskor som är beroende av en väl fungerandesjukvård? Är det detta som är det viktigaste, eller ärdet viljan att regera tillsammans med ?Är det detta som går före?Ni skall, om det skulle gå så illa, sätta er i för-handlingar med - ett parti som ävenefter de senaste månadernas tillbakagång fortfarandeär mer än dubbelt så stort som och Krist-demokraterna tillsammans. Med vilken kraft kan niföra fram era argument för vård, skola och omsorg?Jag är litet osäker på var står. Hur skall niklara den debatten i förhandlingar med ett parti somär mycket större och starkare och som säger att skat-tesänkningar är viktigare än allting annat och måste gåföre en bättre kvalitet i vården, skolan och omsorgen?Dessa frågor vill jag ha ett svar på i dagens debatt.Svarar ni inte på frågorna kan ni vara övertyga-de om att de kommer att följa er , ändafram till valdagen. Var snäll att ge svenska folketbesked. Är det viktigast att satsa på vården, skolanoch omsorgen eller att regera tillsammans med mode-raterna?(Applåder)Anf. 10 BO () replik:Fru talman! frågar varför vi är sådystra. Egentligen har jag större anledning att ställaen fråga till . Hur man kan vara så gladoch uppspelt med 560 000 människor arbetslösa ochnästan 800 000 socialbidragstagare? Trots världenshögsta skatter fungerar inte vården och omsorgen somvi skulle önska, och skolan ger inte tillräckligt brakunskap. Det är skäl nog att vara dyster, men det ärbetydligt mindre skäl för finansministern att vara stoltöver sina i ämbetet.Vi har också andra skäl att vara dystra, nämligenen finansminister som inte är beredd att föra en politiksom skapar förutsättningar för tillräckligt många nyajobb. Han står här och säger att det är bra att denöppna arbetslösheten har minskat med två procenten-heter, men han säger inte att det beror på att kun-skapslyftet har tagit ungefär 100 000 människor somtidigare räknades som arbetslösa i anspråk. Sanningenär att den totala arbetslösheten faktiskt har ökat underden tid har varit finansminister.Sedan undrar jag följande: Skäms inte och företrädarna ute i kommuner och landstingöver att vara företrädare för ett parti som i regerings-ställning, trots att man tar ut världens högsta skatter,inte förmår erbjuda medborgarna en bra sjukvård? Deköer som vi bantade bort växer. Ni kommer inte atterbjuda en tillräckligt bra äldreomsorg eller skolaeller lag och ordning trots att ni tar ut världens högstaskatter. Det är ert ansvar. Det finns ingen motsättningmellan sänkt skatt och bra vård och omsorg.I en debattartikel skrev ordföranden i Vårdförbun-det och en hel del andra som arbetar med vården atten helt annan och friare organisation än den nuvaran-de har mycket stora välfärdsvinster att erbjuda - enbättre fungerande vård till samma eller lägre kostnad.Det bryr ni er inte om. Ni skall taxera ut pengar avmedborgarna i stället. Om systemen inte fungerar fårde fortsätta att fungera illa, och så kan ni ta ut merpengar av medborgarna. Höjda energiskatter skallslussas vidare. Där är ert svek.Den stora frågan återstår. Ni skall sänka skattenför utländska experter. Ni har redan sänkt skatten förutländska miljardärer. Ni sänker tobaksskatten, för detvisade sig att den höjda tobaksskatten innebar svartainköp av cigaretter och mindre konsumtion. I ett så-dant läge skall ni sänka tobaksskatten. Så har ni höjtskatten på arbete, och jobben försvinner i stället föratt bli flera. Det bryr ni er inte om. Vanliga männi-skors arbetsinkomster skall vara högt beskattade ock-så i fortsättningen. Hela vårpropositionen är ett för-svar för en högskattepolitik.Varför, , tar ni inte ansvaret för attmed de skatter som redan betalas ge en bra vård ochomsorg och en bra skola? Varför ser ni inte till attskapa utrymme för fler jobb, vilket i sin tur skaparförutsättningar för sänkta skatter för de människorsom har det svårast ?Anf. 11 Finansminister ():Fru talman! När man möter ochModeraterna utlovas ständigt sänkta skatter som lös-ningen på all världens problem. Sanningen är ju att ni,när ni satt i regeringsställning, drog på svenska folketoerhört stora skatteskulder genom att ni inte betaladeutgifter kortsiktigt med hederliga inkomster utan medskuldsättning.