prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1997/98:99Onsdagen den 29 aprilKl. 9.00 - 17.5219.00 - 22.56Det justerade protokollet beräknas utkomma -------------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 23 april.2 § Meddelande om inlämning av skriftligafrågorTredje vice talmannen meddelade att skriftligafrågor som skulle besvaras skullelämnas in till kammarkansliet den30 april kl. 10.00.3 § betänkande 1997/98:UU13Amsterdamfördraget (prop. 1997/98:58)Anf. 1 ():Herr talman! skall nu ratificera Ams-terdamfördraget. Det är ett fördrag som tar viktigasteg framåt i EU:s utveckling. Det är kanske intenågot av de viktigaste fördragen. , en-hetsakten och är väl de tre vikti-gaste . Men det är dock värdefulla framstegsom tas. Det tas steg framåt på många olika områden.Jag tänkte främst betona det som sker på utrikespoli-tikens och brottsbekämpningens områden.Det finns också anledning att litet grand beklagaAmsterdamfördraget. Man misslyckades med enuppgift, nämligen att förbereda tillkomsten av månganya medlemmar i början av nästa sekel genom attanpassa beslutsmekanismerna för detta. Det behövsett bättre beslutsfattande inom EU om man skall klaraav en situation med väsentligt fler medlemmar . Från moderat håll menar vi att det kunde vararimligt att ha en ny regeringskonferens när Amster-damfördraget är ratificerat där man fokuserar på tvådelar av det som inte uppnåddes i , delsbeslutsreglerna inom ministerrådet, dels kommissio-nens sammansättning och organisation. Man skullebegränsa sig till dessa två specifika uppgifter ochförsöka klara av detta efter sekel-skiftet.Låt mig dock säga att utvidgningen inte får görasberoende av sådana här förändringar. Utvidgningenhar den högsta prioriteten. Även om det är önskvärtatt klara av dessa förändringar får utvidgningen integöras beroende av eller villkoras med att man nårförändringar i beslutsmekanismerna.EU tar nu steg framåt vad gäller den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken. Litet orättvist brukarEU ibland anklagas för att inte ha någon väl funge-rande utrikespolitik. Det stämmer delvis, men jag villbetona att EU i den långsiktiga delen ofta gör ettmycket förtjänstfullt arbete. Hela samarbetet medCentral- och , Europaavtalen, utvidgnings-strategin, Medelhavsavtalen och Barcelonastrategin ärexempel på hur EU har ett mycket stark inflytande iEuropa och i omedelbara närhet. Där har EUredan ett betydande inflytande, mycket större än vadman kanske i förstone upptäcker.Däremot har EU svårare när det gäller att hanteramera akuta kriser och problem, t.ex. . Viminns också svårigheterna att hantera konflikterna iJugoslavien. Därför är det bra att man nu tar steg moten förbättrad gemensam utrikes- och säkerhetspolitik.Det handlar framför allt om en ökad grad av majori-tetsbeslut och möjligheter till konstruktivt avstående.Detta är viktiga instrument för att möjliggöra en mergemensam utrikespolitik.Det kanske viktigaste är analysenheten. Vi har juännu en situation med roterande ordförandeskap, ochordförandelandets utrikesdepartement är EU:s utri-kesdepartement . Även om det ärskickliga och duktiga medarbetare i varje utrikesde-partement är det naturligtvis svårt att ta över detta.När man är varm i kläderna är detdags att lämna över till nästa. Stafetten går vidare.Därför är nog analysenheten ett av de viktigaste ste-gen för att få konsekvens och en större systematik iEU:s utrikespolitik.Men hur detta än sker rent stadgemässigt är detviktigaste för att få en effektiv utrikespolitik att manfaktiskt håller ihop och har en vilja att komma sam-man och driva en gemensam utrikespolitik. Dettahänger mycket på medlemsländerna. Det finns ju entendens, ibland inte minst hos de stora medlemslän-derna, att köra på egen hand och vilja utnyttja sittspecifika nationella inflytande och de facto inte varaså intresserade av att uppnå en gemensam utrikespoli-tik inom EU:s ram. Det kan inte ett Amsterdamför-drag göra så mycket åt. Det är inte fördragen dethänger på utan viljan hos medlemsländerna att kom-ma samman.Nästa fråga där Amsterdamfördraget betyder ettviktigt steg framåt gäller brottsbekämpningen. San-ningen är ju att vi inte haft särskilt mycketgemensam brottsbekämpning inom EU. Jag tror att vialla beklagar att vi inte bättre klarar av att bekämpainternationell organiserad brottslighet. Det är en oftamycket allvarlig brottslighet, t.ex. narkotikahandeloch handel med människor - och en mycket upprö-rande sådan. Här måste vi naturligtvis samarbeta imycket större utsträckning. Allt skall naturligtvis inteläggas inom EU:s ram. Det vore absolut fel, men manskall försöka samarbeta just när det gäller den härtypen av internationell gränsöverskridande brottslig-het. Där är det naturligt att ha ett internationellt sam-arbete. Den stora delen av brottsbekämpningen liggernaturligtvis kvar nationellt av uppenbara skäl.Det här är ett svårt område. Här är subsidiaritets-principen kanske den mest grannlaga för att avgöravad som hanteras bäst på gemenskapsnivå och vadsom bör ligga kvar nationellt. behövs natur-ligtvis också ett bilateralt samarbete mellan två län-der. All brottsbekämpning behöver ju inte ske påEuropanivå. Men erfarenheten visar att nationalstateninte räcker här. Därför är de här stegen viktiga. Omett antal år får vi väl bedöma om detta räcker eller omman behöver ta ytterligare steg framöver. Erfarenhe-ten visar ju att vi har kommit för kort bit påväg vad gäller möjligheten att gemensamt bekämpaallvarlig brottslighet.Moderaterna har två reservationer. Den ena reser-vationen gäller regelrevision. Vi menar att det voreklokt av EU att inrätta en regelrevision. Det finns förmånga, för krångliga och för gammalmodiga regler.Det finns en hel del regler som är obsoleta. De tillkomkanske och har ingen relevans . Detfinns ibland onödigt krångliga regler. Det finns ocksåregler som inte behövs och direkt kan avskaffas. Där-för borde det finnas en regelrevision inom EU somkan gå igenom det befintliga regelverket för att rensaupp där och ta bort det som inte behövs och ocksånoggrant granska tillkommande regler. Det finns juofta särskilda intressen och specialistintressen somförespråkar regler. Mot detta måste allmänintresset avatt få en rimlig regelmängd vägas så att man kan ba-lansera besluten på ett bättre sätt framöver.Vi tycker att det var synd att vår motion inte till-styrktes i det avseendet. Därför yrkar vi bifall tillreservation 16 under mom. 17, regelrevision.Herr talman! Vi har ytterligare en reservation. Dengäller arbetslösheten och sysselsättningsstrategin. Härvill jag uppehålla mig särskilt. Jag tror att detta kan-ske är den allvarligaste frågan i EU-politiken ursvenskt perspektiv. När vi trädde in i EU 1995 hadeEU redan utformat en sysselsättningsstrategi. Detfanns rekommendationer för hur medlemsländernaskulle agera. Det som hände var att den svenska soci-aldemokratiska regeringen struntade i rekommenda-tionerna. I stället för att minska arbetslösheten ökadesden i . är 150 000 onödigt arbetslösa tillföljd av denna politik. Systematiskt under de härdrygt tre åren som vi har varit medlemmar i harman inte brytt sig om att följa dessa rekommendatio-ner.Nu kommer ett särskilt sysselsättningskapitel framgenom Amsterdamfördraget. Det innebär att manfördragsfäster målet att ha en låg arbetslöshet. Det ären alldeles utmärkt idé. Men är vi tillbaka i detsvenska bekymret. Skall den följadessa rekommendationer eller skall den fortsätta attstrunta i de rekommendationer som kommer från EU?Vi ser ju redan tydliga tecken på detta.Enligt Amsterdamfördraget skall man rapporteraoch övervaka utvecklingen av arbetslösheten i deolika länderna. Det förutsätter att man har en gemen-sam statistik så att man kan jämföra de olika länderna.Redan här fuskar . Man har en annan statistikoch exkluderar vissa grupper ur arbetslösheten för attdet skall se bättre ut, förmodligen för att man skallkunna använda det bättre i valkampanjen. Genomdetta får vi lägre siffror. Det är ett rent statistikfusk.Hur skall man kunna ha en gemensam övervak-ning och följa arbetslösheten om man fuskar i statisti-ken? Vi har enligt den fastlagda statistiken, den ge-mensamma definitionen, den femte högsta arbetslös-heten i . Vi är det fjärde fattigaste landet.Det vill man kanske inte föra fram från regeringenshåll. Men så ser det ut när man jämför arbetslöshets-statistik på samma sätt mellan länderna.Det som mycket skadar anseende är pratar vitt och brett om arbetslösheten men göringenting. Det finns ingenting som skadar Sverigesanseende mer än just detta att man snackar vitt ochbrett om att arbetslösheten är viktig, på längden, tvä-ren och bredden. Men sedan gör man ingenting utanlåter arbetslösheten öka här hemma. Tomma tunnorskramlar mest, heter det. Det gäller verkligen densocialdemokratiska regeringens agerande inom EUnär det gäller arbetslösheten.Efter toppmötet i när ar-betslösheten stod i fokus kan man fråga sig vad vi hargjort i . Det har snart gått ett halvår sedanLuxemburg. Har den stenhårda beskattningen avarbete, särskilt av låginkomsttagare, på något sättmildrats? Har den stela arbetsmarknaden som gerlåga reallöner och hög arbetslöshet på något sätt luck-rats upp? Ingenting har skett. Det ges bara utta-landen i om att det här är viktigt, ochsedan får vi återigen höra att det här är viktigt. Dethär är det viktigaste målet, men ingenting sker.Då inställer sig frågan: Varför är regeringen så iv-rig att förespråka EU-insatser på arbetslöshetens om-råde om man inte tar det på allvar, om man struntar idet? Den misstanke som finns är att det syftar till skall skylla på andra. När man misslyckas självpå hemmaplan är det viktigt att ha någon annan attskylla på. Man kan smita undan litet av ansvaret omdet smetar av sig på EU i stället. Det här är mycketallvarligt. Det allvarligaste hotet mot hela Europatan-ken i tror jag är den socialdemokratiska rege-ringens hantering av arbetslösheten.Går vi tillbaka till folkomröstningen - ochjag var själv mycket aktiv då - var en central del iargumentationen från ja-sidan att vi skulle få minskadarbetslöshet om vi gick med i EU. Inte minst frånsocialdemokratiskt håll betonades detta mycket starkt.Jag minns själv hur betonade det omoch om igen. Då trodde vi naturligtvis inte att viskulle få en regering som skulle motarbeta en minskadarbetslöshet. Vi tänkte att man skulle bedriva en nor-mal ekonomisk politik.I stället har vi fått en ökning av arbetslöshetenjämfört med den utveckling som var 1994-95, ochäven en bit in under den tillträdande socialdemokra-tiska regeringen. Hade det fortsatt hade vi kan-ske haft lägre arbetslöshet.Vi kan jämföra med . trädde in iEU som . Under de tre första årenav EU-medlemskap har arbetslösheten i Finlandminskat med 3 ½ %. I har den ökat. Det äralltså en fyraprocentig skillnad i arbetslöshet underden här tiden.Vad har då gjort? Man har fört en an-svarsfull ekonomisk politik. Man går in i ,den gemensamma valutan. Man klarar av statsfinan-serna. Man klarar av räntan. Man klarar av inflatio-nen. Man är väl godkänd. Man har parallellt därmedsänkt arbetslösheten. Det har dessutom skett en godstandardökning i landet. Folk har fått det bättre. De ärnumera rikare än vi svenskar. är nu Nordensfattigaste land.Mot detta kontrasterar den svenska utvecklingenunder medlemskap. Vi har fått ökad arbetslös-het i stället för minskad. 150 000 människor är arbets-lösa i onödan på grund av inkompetent ekonomiskpolitik. Vi är fattigaste land.Det här har skadat väldigtmycket. Under folkomröstningskampanjen var det ettcentralt tema att man via EU skulle kunna få hjälp sänkt arbetslöshet. Det är inte EU som ordnar det,men EU:s politik kan vara en hjälp i det hänseendet.Här ligger ett mycket tungt ansvar på den socialde-mokratiska regeringen, som har bedrivit en statisk,rent av korkad politik. Man har bedrivit en statiskkamrerpolitik som går ut på en kombination av skat-tehöjningar och nedskärningar. Det finns ingen dy-namik, och ingen minskning av arbetslösheten harskett.I en debatt som jag hade med statsministern underen frågestund var det t.o.m. så att han hade för sig attdet skulle kosta pengar att minska arbetslösheten.Men det är ju så att minskad arbetslöshet genererarvälstånd och är dessutom bra för statsfinanserna.Det är viktigt att regeringen nu inte skyller på EUför att smita undan sina egna misslyckanden. Det trorjag är den största förklaringen till att EU-frågorna harså pass svagt stöd i den svenska opinionen. Kan maninte ändra på det är jag mycket orolig också för detta.Men det främsta bekymret är de 150 000 onödigtarbetslösa. Det är de som betalar det dyraste priset fördet här.Anf. 2 ():Herr talman! Under mina i riksdagenhar mitt arbete varit starkt präglat av samarbetet inomEU. Det började med att jag som färsk riksdagsleda-mot fick jobba med anslutningsfördraget hösten 1994.Det var inte många vilomånader förrän vi raskt påbör-jade arbetet och förberedelserna inför regeringskonfe-rensen i , och sedan fortsatte det iEU-nämnden och utrikesutskottet. Jag måste få sägaatt det är en stor förmån att som riksdagsledamot hafått följa det här arbetet. Det är också ett tecken påden förankringsprocess som har förelegat i riksdagen.För nu står vi här, av förberedelser,inför beslutet om ratificering av Amsterdamfördraget.Samma sak som sker här i kommerockså att ske i ytterligare 14parlament i . Regeringens intentioner för in-formation och samråd i processen med fördragsför-handlingarna har varit bra. ochskrivelsen om ,där riksdagspartierna gavs möjligheter att uttryckasina ståndpunkter i motioner, har varit en del i detta.Sedan har det fortsatt med de veckovisa mötena i där vi mycket nära följde förhandlingspro-cessen. Men också de många debatter vi har haft här iriksdagen har varit betydelsefulla för den parlamenta-riska förankringen. Jag vill även erinra om EU 96-kommitténs uppdrag att också föra ett samtal medmedborgarna, vilket jag anser att EU 96-kommitténlyckades med.Vi i riksdagspartierna har konstruktivt kunnat bi-dra med synpunkter till regeringsförhandlarna. Denhär processen var ju också framgångsrik genom att vikunde få fram majoritetsförhållanden om och kringolika ståndpunkter. Det gjorde att vi inte ständigtbehövde debattera vad vi var oeniga om. Jag villsärskilt nämna försöket från sida attmed några andra partier få in en utträdesparagraf.Förslaget föll redan i och sederme-ra i regeringskonferensskrivelsen. Då har vi kunnatkonstatera att det inte finns någon majoritet i riksda-gen för den frågan.Grundtanken för EU-samarbetet är ju att skapafred genom att knyta länderna närmare varandra ochdärigenom hindra att nya krig utbryter. Den tankenmåste vi alltid ha i minnet även om vi diskuterar de-taljfrågor. Vårt medlemskap i har gett oss nyainstrument för samarbete både inom och medländer i vår omedelbara närhet. De möjligheternaskall vi naturligtvis utnyttja både till vårt eget ochvåra grannländers bästa.Amsterdamfördraget innebär att nya sakfrågorsom sysselsättningen finns med i fördraget och pådagordningen. Det visar ju att en översyn av ett för-drag kan kombineras med ett införlivande av nyasakfrågor. Det visar också med vilken aktualitet mangör en sådan här översynskonferens eftersom arbets-lösheten är en stor och svår fråga som alla regeringar iEuropa brottas med.Vi jobbar med att få bukt med arbets-lösheten eftersom vi ser att arbetslösheten även är enfara för demokratin. Därför känns det också bra, medtanke på vad som hänt i ett tyskt delstatsval, att de härfrågorna numera ändå finns med på den europeiskadagordningen i ett sätt att värna demokratin. Men detär också bra att fredstanken finns framförbåde parlamentariker och regeringsföreträdare.Centerpartiet välkomnar också de förstärka skriv-ningar som finns på andra sakområden i Amsterdam-fördraget. Jag vill där särskilt nämna miljöfrågornaoch jämställdheten mellan män och kvinnor. Jag vill,herr talman, passa på att yrka bifall till reservation 20.Vi har från flera partier drivit frågan om att skatterpå miljö skulle kunna beslutas med kvalificerad ma-joritet. Detta blev till slut en nästan thrillerartad fråga,eftersom vi inte var i majoritet. Regeringen motsattesig denna möjlighet. Det fanns dock andra länder somville införa en möjlighet att fatta beslut om sådanaskatter med två tredjedels majoritet. Frågan föll underde allra sista timmarna av förhandlingarna, men vi villmed reservation 20 markera att frågan lever vidare.Medborgarnas rätt, respekten för frihet och demo-krati samt beslutsfattande så nära människorna sommöjligt befästs i Amsterdamfördraget. I en ny ochmycket viktig artikel förbinder sig unionen att vidtaåtgärder mot olika typer av diskriminering av männi-skor.I de institutionella frågorna nådde man, som vialla vet, inte ända fram. Vi beklagar från Centerpartietoförmågan att lösa t.ex. frågan om röstviktningsreg-lerna och att man inte klarade att tillgodose kravet påen kommissionär från varje medlemsland. Detta kankomma att bromsa och försvåra tillländerna i Öst- och . Det fortsatta EU-arbetet att finna lösningar på dessa kvarstående frågormåste därför ges högsta prioritet. måste härvara pådrivande, framför allt tillsammans med sinanordiska grannar.Utvidgningen är nämligen en historisk chans ochett mycket viktigt steg för EU. anser attEU:s utvidgning är angelägen, eftersom den också haren mycket stor säkerhetspolitisk betydelse. Ett utvid-gat EU med nära relationer mellan länderna medver-kar till ökad stabilitet och säkerhet på vår kontinent.Vi vet också att ansökarländerna är unga demo-kratier och har en mycket tuff tid framför sig. Debehöver därför vårt aktiva stöd vid sitt inträde i unio-nen. Genom fördraget antar vi nu möjligheten till enflexibel integration, och det ger förutsättningar för ettEU med flera hastigheter, där några länder kan gåföre i utvecklingen mot målet ett alleuropeiskt samar-bete.Herr talman! Det gemensamma utrikes- och säker-hetspolitiska samarbetet skärps genom Amsterdam-fördraget och blir förhoppningsvis mer effektivt. Detär viktigt att poängtera att utrikes- och säkerhetspoli-tiken fortsättningsvis kommer att vara mellanstatligmen kommer att mjukas upp i det praktiska samarbe-tet genom förbättrade möjligheter att hantera frågorsom medlemsländernas representanter bedömer intevara av nationellt intresse. Beslutsfattande i sådanafrågor kommer att kunna ske med kvalificerad majori-tet.Denna beslutsprocedur har debatterats mycket,inte bara bland oss parlamentariker utan också frånallmänhetens sida. Frågan är om den innebär en ökadöverstatlighet eller ett fortsatt mellanstatligt besluts-fattande. Det är viktigt att notera att konstitutionsut-skottet noggrant har granskat detta. Utrikesutskottetinstämmer helt i dess ställningstagande att det inte ärfråga om någon förändring av beslutsfattandets mel-lanstatliga karaktär.En annan nyhet på det utrikes- och säkerhetspoli-tiska området är att rådssekretariatet får en analysen-het till sitt förfogande. Detta innebär att det vardagli-ga arbetet på det utrikes- och säkerhetshetspolitiskaområdet stärks. Samarbetet på den punkten kan göraseffektivt genom att en analysenhet både arbetar medpolitisk planering och ägnar sig åt s.k. tidig förvar-ning. Den kan fungera som en kunskapsbank och gestöd till medlemsländerna inför fattandet av viktigabeslut. Vi som sitter i vet vilket omfat-tande utrikes- och säkerhetspolitiskt arbete som utförsoch vilka stora möjligheter har att påverkaoch delta i detta arbete.En framgång för och arbete un-der förhandlingarna är att i Amsterdamfördraget ock-så inlemmas de humanitära och fredsbevarande upp-gifter som kallas Petersbergsuppgifterna. Dessa fannstidigare inte i Västeuropeiska unionen. Genom Pe-tersbergsuppgifterna tillförs EU:s utrikes- och säker-hetspolitik ett mycket kraftfullt instrument för att lösafredshotande konflikter på vår kontinent. Detta harkänts väldigt angeläget, och det skall bli mycketspännande att följa hur detta kan användas, så att EUslipper stå förlamat inför stora och hotande konflikterpå vår kontinent.Amsterdamfördraget är ett resultat av förhandling-ar där som medlem i EU har kunnat föra sintalan och påverka. Resultatet måste bedömas i sinhelhet, med tanke på vad det betyder för alla länder iEuropeiska unionen. anser att Amster-damfördraget leder till ett mer effektivt och mer öppetsamarbete utan att förändra EU:s grundläggande ka-raktär.Centerpartiet har redan i en partimotion våren1996 tillstyrkt att asylfrågorna, som tidigare tillhördetredje pelaren, skall kunna överflyttas till första pela-ren och därmed också accepterat en förändring inne-bärande överflyttning av viss beslutanderätt från densvenska till EG. Andra och tredje pelarnakvarstår som ett rent mellanstatligt samarbete. EnligtCenterpartiets uppfattning har EU genom Amsterdam-fördraget inte tagit flera steg i federalistisk riktning.Vi i anser därför att kan anslutasig till Amsterdamfördraget.Anf. 3 ():Herr talman! Tanken bakom Amsterdamfördragetär, som har sagts här tidigare, att förbereda EU för enutvidgning men också att få ett mer effektivt besluts-fattande och att föra EU närmare medborgarna, dvs.skapa ett medborgarnas . Fördraget innebärinte någon radikal förändring av EU utan är en över-enskommelse om en rad förbättringar av det gamlaMaastrichtfördraget. I det stora hela bedömer vi frånFolkpartiets sida att fördraget för utvecklingframåt, om än i alltför maklig takt. Vi kommer attrösta ja till Amsterdamfördraget.Jag kommer i mitt anförande att beröra frågor därvi hade önskat att regeringskonferensen hade kommitlängre. Jag vill då starkt betona att den stora skillna-den går mellan oss och de EU-negativa partierna, departier som överdriver förändringarna och vägrar insenationalstatens begränsningar när det gäller att klarade riktigt stora problemen, de problem som bara kanlösas över nationsgränserna.Fred och demokrati upplevs inte alltid i Sverigesom något verkligt viktigt, förmodligen därför att såfå här har erfarenhet av riktiga hot. Om man väl bör-jar tänka efter tror jag ändå att alla inser att de flestafrågor bleknar vid en allvarlig utrikespolitisk kris.Fred och demokrati i ett enat är av centralbetydelse. Om vi inte lyckas med det, kan vi tvista hurmycket vi vill om skatter, arbetsrätt och annat - fram-tiden skulle ändå inte bli bättre.Regeringskonferensen lyckades inte lösa sin hu-vuduppgift, nämligen att bestämma hur de egna be-slutsreglerna och de egna institutionerna skall föränd-ras för att skapa en effektiv och handlingskraftig uni-on när många fler medlemmar tas in. Resultatet blevatt beslutsreglerna skall ses över igen när EU får flerän 20 medlemmar.Den viktigaste frågan för de europeiska demokra-tierna är att tillsammans stödja en fredlig och demo-kratisk utveckling i de länder som så länge lidit avkommunistiskt styre. Därför är vår besvikelse överEU:s oförmåga att reformera sig inför den här ut-vidgningen stor. De nordiska länderna har, enligt vårmening, ett särskilt ansvar för utvecklingen i Öster-sjöområdet och . Därför är det viktigtför oss att de tre baltiska staterna , Lettlandoch skall bli fullvärdiga medlemmar i blir naturligtvis ohanterligt att i en union med 25-30 medlemmar bibehålla en så pass omfattande veto-rätt som den nuvarande. Enligt vår mening bör veto-rätten inskränkas till ett fåtal av de områden som EUhar att besluta om.EU måste vara effektivt. Det betyder att be-slutsmaskineriet måste vara effektivt men också attEU skall ägna sig åt rätt frågor. Beslut skall fattas sånära den enskilde som möjligt och helst av den en-skilde och hans familj. Där det är möjligt bör beslutenfattas av den lägsta praktiska politiska nivån. Sverigeborde ha varit pådrivande för att den s.k. subsidiari-tetsprincipen skulle ha stärkts i Amsterdamfördraget.Man måste bestämma sig för några principer för vadsom skall avgöras på EU-nivå och vad EU inte skalllägga sig i, ett slags kompetenskatalog. Med hjälp aven sådan princip kan man tillämpa närhetsprincipen,dvs.