prot · GL0954 · 1998-01-22 00:00:00 — Många sniffade och började medtyngre droger. Många är döda . De litetmer välsituerade som bodde i radhus en bit bort bil-dade medborgargarde och höll vakt om kvällar ochnätter. Verkligheten känns igen, eller hur? Men nugäller det en annan del av Stockholm.Jag var privilegierad. Vi hade släktingar på landetoch bodde där om somrarna. Jag hade föreningslivet,Hammarbygymnasterna. Där fanns vuxna som sågmig. Det var andra vuxna än våra föräldrar. De hadeen annan typ av engagemang, och detta har hjälpt migoch mina kamrater att bli hela människor.Den ideella föreningen och det medmänskliga en-gagemanget behövs. Livskvaliteten välfärd är intebara ekonomi och materiell standard. Det handlar ihögsta grad om hur vi faktiskt mår. Vi måste kort ochgott bli fler som ser verkligheten och vill göra någon-ting åt den.Herr talman kanske redan vet att Vänsterpartietslösning är politiker som ser och samtalar med vanligtfolk om verkligheten vid köksborden och kommeröverens om en rättvis fördelning av den arbetadetiden. Vi måste dela med oss av makt och inflytande,pengarna måste fördelas mer rättvist mellan männi-skor, och vi måste ge varandra tid att leva. Se till attni gör det !I detta anförande instämde ().Anf. 300 ():Herr talman! Krisen är över, säger socialdemokra-terna i sin retorik. I Sahlgrenska sjukhusets hjärtköväntar ca 500 patienter. Väntetiden är i genomsnitt100 dagar, och inte högprioriterade patienter får väntaupp . uppvisar sjukhuset ettunderskott på 500 miljoner kronor.Jag hade tänkt ställa en fråga till statsrådet ,men hon är ju inte här. Där frågar jag: Är det någonannan socialdemokrat här i kammaren som har frågatde köande sjuka om de tycker att krisen är över?Ett antal skolor har temporärt fåttstänga på grund av bråk, våld, knivskärningar ochallmän oordning. Är det någon socialdemokrat närva-rande här i kammaren som har frågat elever, föräldraroch lärare om de tycker att krisen i skolan är över?I gårdagens publicerades enSIFO-undersökning om svenskarnas inställning tillinvandrare. Invandrarminister ger sig påbudbäraren och hävdar att sådana undersökningar inteborde göras. Undersökningen visar egentligen attintegrationen i själva verket inte fungerar. Det är intenågot nytt - har gjort sådanaundersökningar under lång tid.Vissa kommuner, särskilt storstadskommuner,dignar under socialbidragsbördan. En stor del avbidragen går till invandrare och flyktingar som ingethellre vill än att få jobba och göra rätt för sig. Är detnågon socialdemokrat närvarande här i kammarensom har frågat de nytillkomna arbetslösa förortsbornaom de tycker att krisen är över?Herr talman! Uppräkningen skulle kunna görasmycket längre. Den grundläggande orsaken till denkvardröjande krisen är naturligtvis socialdemokratisktvanstyre. sade tidigare här attsaneringen har varit lyckosam. Jag är övertygad omatt köande patienter inte känner lika stor lycka somIngrid gör.Socialdemokraternas vanstyre har gjort att Sverigehar en bestående rekordlåg sysselsättningsgrad. Närarbetslösheten är stor drabbas de senast anlända hår-dast. Det går tre arbetslösa invandrare på varje arbets-lös svensk.Socialdemokratisk politik har gjort att duktiga,initiativrika och ofta även välutbildade människorefter i flyktingförläggningar blivit passi-va bidragstagare. gjorde tidigare enkorrekt storstadsanalys men drog inte de politiskaslutsatserna. Detta är ett enormt slöseri, inte bara medpengar utan även med mänskliga resurser.Redan med dagens rigida system är företagsamhe-ten bland invandrare relativt sett större än blandsvenskar. Med en avreglering av arbetsrätten och enrimligare beskattning skulle många duktiga invandrar-företagare våga anställa och expandera. det bosniska par som intervjuades på flytandesvenska i i går få möjlighet att äntligen få ettriktigt arbete och försörja sig själva.Ett annat exempel på socialdemokratiskt krisska-pande är vården, eller snarare bristen på vård, avpsykiskt sjuka. De psykiskt sjuka, herr talman, utgören av de allra mest sårbara och värst utsatta gruppernai samhället. påstod felaktigt här tidi-gare att vi moderater genom att återinföra vård-garantin skulle ställa psykiskt sjuka mot andra grup-per. Det är precis tvärtom.I dag administrerar socialdemokratiska politikeren ålderdomlig administration som kraftigt missgyn-nar de svaga och sjuka. I missriktad välvilja har men-talsjukhusen tömts nästan helt. De psykiskt sjukaskulle integreras i samhället, bo i eget boende ochslussas ut. Misslyckandet har blivit nästan totalt. Ge-nast slog fördomarna till. Vi vill inte bo grannar meden galning, är kanske inte ett vanligt utrop. Men intedesto mindre blir svårt sjuka personer vräkta av all-männyttiga bostadsföretag.Den s.k. psykädel har överlåtit ansvaret till kom-munerna och , där man inte har någonsom helst erfarenhet av psykiatrisk verksamhet. Van-lig behandling och samtal biter inte på svår psykisksjukdom. är lagstiftningen vad avser psyki-atrisk vård så bristfällig att svårt sjuka människorsläpps ut vind för våg i samhället till ett liv i misär.Ett samhälle som inte kan värna sina svagaste ochmest utsatta är inte längre ett humant kultursamhälle.Herr talman! I går framförde statsministern i ralje-rande ton att vi moderater inte skulle kunna klara merresurser till vård, omsorg och skola som visänker skatten. Han har antagligen inte läst på till-räckligt. Vi moderater vill att kommuner och lands-ting i stället skall koncentrera sig på kärnverksamhe-ten och prioritera sådant som just vård, omsorg ochskola.Besparingar får göras på kringverksamheter. T.ex.bör kommunala bolag säljas ut eller avvecklas. Dettagäller även de stora kommunala bostadsbestånden. Imånga kommuner skulle en utförsäljning av bolagkunna ge ett rejält överskott som skulle kunna använ-das till t.ex. amorteringar av lån. Bara besparingen iränta på de lånen skulle göra att det blev utrymme förkommunala skattesänkningar.Dessutom skulle enbart sänkningen av kommunal-skatten med en krona innebära en besparing i transfe-reringarna på två miljarder. Det är häpnadsväckandeatt majoriteten försöker abdikera från sittsociala och politiska ansvar.Socialdemokraterna har majoritet i alla landstingutom ett. Man har också majoritet i nära tre fjärdede-lar av landets kommuner. Ansvaret för utslagna, bagladies, köande sjuka, vanvårdade åldringar och obe-handlade ätstörningspatienter vilar tungt över denabdikerande socialdemokratin. Det gäller att på såvälstatlig som nivå bryta den dåliga spiralenav höga skatter, hög arbetslöshet och höga bidrag.Herr talman! Grundbulten för att kunna bibehållaen för ett kultursamhälle anständig nivå på omhänder-tagandet av våra allra svagaste är naturligtvis att sti-mulera sysselsättningen, med andra ord att ge förut-sättningar för verkliga jobb.Anf. 301 () replik:Herr talman! Jag begärde ordet för att GöranLindblad frågade om det fanns några närvarandesocialdemokrater som hade frågat förortsborna vad deville ha. Givetvis har vi gjort det.Om man frågar förortsborna i t.ex. min stadsdel,, vad de vill ha, säger de att de vill hamer pengar till äldreomsorgen. Då säger jag att mankan få det genom det socialdemokratiska budgetför-slaget. Men man kan också välja det moderata, och dåkan man få sänkt skatt. Den sänkta inkomstskatten gårvid . Då blir alla undersköterskor ochvårdbiträden väldigt glada, eftersom de inte har någonstatlig inkomstskatt. Men ni tänker sänka kommunal-skatten, och den går bl.a. till vård och omsorg.Då undrar jag vilka pengar ni skall tillföra till vårdoch omsorg. Det är ju de kommunala pengarna niskall ta.Anf. 302 () replik:Fru talman! Jag är inte säker på att lyssnade ordentligt på vad jag sade. Jag sadenämligen att genom att sälja ut kommunala bolag ochanvända den vinsten till att amortera de lån somkommunen har - i det här fallet talar vi om Göteborgskommun - får man ett utrymme där bara räntekostna-den räcker till den sänkta kommunalskatten.För övrigt avser vi att prioritera just vård, omsorgoch skola.Anf. 303 () replik:Fru talman! Jag vill fortfarande ha svar på minfråga. Ni säger att ni skall sänka den kommunalainkomstskatten för låg- och medelinkomsttagarna.Hur skall det gå till?De som bor i de kommunala bostadsföretagen iGöteborg vill inte bli sålda. Den undersökningen ärgjord. De som bor i de privat ägda husen i däremot bli bostadsrätter. Eftersom vi båda ärpolitiker och jobbar på folkets uppdrag, undrar jagvarför ni skall gå emot folket i . De vill intebli sålda till privata ägare.Anf. 304 () replik:Fru talman! Talar man om kommuner i störstaallmänhet är jag alldeles övertygad om att det gälleratt så fort som möjligt avveckla så mycket som möj-ligt av bostadsägandet. För en del kommuner innebärdet en stor förlustverksamhet. Det hörde vi om här ikammaren tidigare. För andra kommuner innebär deten vinstverksamhet. Men det är inte meningen att manskall spela Monopol med skattebetalarnas pengar. Detär bättre att andra sköter detta.När det gäller skatten i , , förhåller det sig så att genom att sälja ut ett antalvinstgivande kommunala bolag kan stadbetala av på sina lån och därigenom få ett varaktigtutrymme . Dessa pengar går till räntor, menkan i stället användas till skattesänkningar.Anf. 305 () replik:Fru talman! Jag tycker att skulleha en mer ödmjuk inställning till den politik som harförts under det här decenniet. Det är lätt att prata omvanstyre och att vi har abdikerat. Jag trodde egentli-gen att vi visste vad som hände . Om statsskulden är dubblerad, budgetunder-skottet tredubblat, arbetslösheten fyrdubblad ochlångtidsarbetslösheten femdubblad är det inte så lätt.Nu har vi en situation där den ekonomiska krisen äröver. Men vi har saker som skall åtgärdas i samhället.Jag tycker att har visat var socialde-mokratin står när det gäller vård, omsorg och skola.Det är stora och högprioriterade områden. Men viskall ha bidrag efter skattekraft.Anf. 306 () replik:Fru talman! säger att de här da-garna har visat var socialdemokraterna står. Det visarsig att när det gäller vård och omsorg står man vidsidan av. Man tar inget ansvar för förhållandena ute ilandstingen och kommunerna. Det har framkommitväldigt tydligt i debatten här . Man försökerfaktiskt sätta sig i opposition till sin egen politik. Dettycker jag är häpnadsväckande.Anf. 307 () replik:Fru talman! Ödmjukheten infann sig inte. Jag hadei och för sig inte väntat mig det heller. Under de har inte pratat om dynamiskaeffekter, men det är exakt samma försöksmodell somni i mycket stora drag hade ett stort ansvar för 1991-1994. Det kan ni inte abdikera från. Jag vill inte an-vända ordet vanstyre, eftersom jag är en alldeles förstor anhängare till demokratin och dess olika spelreg-ler. Var åtminstone någorlunda ärlig i debatten!De pengar som vi nu har lyckats få ihop - och detär inte bara vi, utan många partier har bidragit till des.k. Perssonpengarna på 16 miljarder - är destineradetill vård, omsorg och skola. Det är inte helt fel medlitet ödmjukhet i debatten ibland.Anf. 308 () replik:Fru talman! Jag vill säga till att vifaktiskt inte lanserar någon försöksverksamhet. Visätter den enskilda människan i centrum. Vi vill göradet möjligt för enskilda patienter att få valfrihet ochmakt. Det skall inte sitta beskäftiga politiker i lands-ting och kommuner och här i och bestäm-ma.Anf. 309 ():Fru talman! För drygt en månad sedan fattaderiksdagen beslut om en ny integrationspolitik.Det svenska samhället präglas av en mång-fald av kulturer, religioner, språk och livserfarenheter.Det måste vi alla inse och lära oss att leva med. I dagkan vi än mindre än tidigare bygga vårt samhälle påatt stänga ute och hålla borta. Det handlar om hurmedmänsklighet och samhällsgemenskap skall över-leva i en värld där nationsgränserna suddas ut. I fram-tiden kommer framgångsrika samhällen att vara desom möter omvärlden och människor från andra kul-turer med ett öppet sinne, nyfikenhet och kamratskap.Det är mot den bakgrunden man skall se det beslutsom fattade. Rubriken på regering-ens proposition, och på det betänkande om proposi-tionen som beslutade om, sammanfattar påett bra sätt vad det handlar om: Från invandrarpolitiktill integrationspolitik.Huvudinriktningen i den nya politiken är att detendast är , eller i särskilda falltre åren, som det skall finnas en speciell politik riktadmot invandrare som grupp.Vi måste i ökad utsträckning se till att den generel-la politiken, den politik som gäller alla medborgare,också verkligen når invandrarna. Målet för den nyaintegrationspolitiken är klart: Rätten till arbete, socialtrygghet och ekonomisk rättvisa skall gälla alla, obe-roende av vilket land man kommer från.Det har presenterats två olika under-sökningar som ger svar på hur vi som bor i på invandrare.Den första undersökningen gjordes i Stockholmoch handlar om stockholmarnas attityder till integra-tion och segregation. Resultatet av undersökningenvisar att drygt åtta av tio stockholmare tycker att detär bra att det i bor människor från mångaolika kulturer. Undersökningen bygger på drygt 3 000telefonintervjuer och genomfördes . Nio av tio stockholmare anser attdet är rätt av att arbeta med ett integ-rationsprogram, och nästan åtta av tio tror på kommu-nens möjligheter att skapa ökad integration.Resultatet bekräftar att insatserna för att motverkasegregation är riktiga och att de har ett starkt stöd hosbefolkningen, sade borgarrådet i en kom-mentar med anledning av undersökningen.Jag tycker att detta visar att ett aktivt politiskt ar-bete ute i kommunerna med integrationspolitik, ettarbete som har sin bas i den generella politiken ochsom tar ansats i den egna vardagen, ger framgång. Detär nu viktigt att följa vad som händer runt om i vårakommuner. Den nya myndigheten, integrationsmyn-digheten som inrättas , får här en viktig uppgift iatt följa upp, vara pådrivande och kunskapsbas förandra som arbetar med dessa frågor.Den andra undersökningen, en SIFO-undersökning, visade däremot att det är fler äntidigare som har en negativ inställning till invandrare.Nu kan alltid den här typen av attitydundersök-ningar ifrågasättas, bl.a. utifrån det sätt på vilket frå-gorna formuleras och ställs, vilket urval som användsoch just i det här fallet inte minst: Vad menas medinvandrare? Frågor om folks inställning till invandrareär alltså behäftade med inbyggda oklarheter sommedför att svaren blir ytterst svåra att tolka. Oberoen-de av detta och av vilka felkällor som ryms i under-sökningarna måste vi alla vara aktiva i debatten om attslå vakt om människovärdet och en humanistiskgrundsyn i samhället.Under senare år med kris i ekonomin och minskadarbetsmarknad har många människor känt att de intebehövs i samhället. Detta skapar rädda människor.Den som blir arbetslös riskerar att känna sig utanför.För den enskilde innebär arbetslösheten en sämrelivskvalitet och väsentligt mindre möjligheter attförverkliga sina livsprojekt. Arbetslösheten skaparinkomstskillnader, oro och ångest. Den stänger män-niskor ute. Den ökar misstron och vanmakten. Denökar klyftorna och orättvisorna. Människors idéer,erfarenheter och kunnighet tas inte till vara trots attdet finns arbetsuppgifter.Den främlingsfientlighet som vi ser kan fågrogrund i denna rädsla och maktlöshet. Därför måstevi på alla plan arbeta med att få människor att kännatilltro till det svenska samhället. Här är regeringensresultat när det gäller att få ordning på statens finanserav väldigt stor betydelse.Olof sade i en radiointervju för drygt 20 årsedan: "Den framtid vi kan skönja kommer att föramed sig mycket av påfrestningar och svårigheter, närvi svenskar skall anpassa oss till en förändrad verk-lighet. Men skall vi kunna överleva måste vi lära ossatt leva tillsammans med andra. "Jag tycker att det finns anledning att ta fastapå dessa ord och inte slå oss till ro. Det handlar omSveriges överlevnad som ett öppet samhälle medtrygghet för var och en av oss. Det handlar om hurmedmänsklighet och samhällsgemenskap skall över-leva i en värld där gränser suddas ut.Jag möter ofta människor som har synpunkter påhur flykting- och integrationspolitiken kan göras bätt-re, och dem tar jag naturligtvis till mig. Men jag mö-ter även i dessa frågor främlingsfientlighet och en storintolerans mot dem som invandrat till . Jagkan konstatera att det ofta finns en stor okunskapbakom som delvis kan förklara inställningen, mentyvärr även en mycket egoistisk grundsyn.Socialdemokraterna har alltid slagit vakt om soli-daritet. Då vi nu har fått känna av svåra ekonomiskauppoffringar är det än viktigare att vi vågar ta debat-ten - på arbetsplatser, i fackliga organisationer, påmöten, bland våra vänner - med kunskap och argu-ment förankrade i grundläggande värderingar omsolidaritet och humanism.Vi som tror på dessa värden måste höras för att slåtillbaka mot de högljudda rasisterna. Samhället måstevara tydligt när det ser yttringar som nazistsymboler,heil-hälsningar och andra attribut som har sin grund inazismen. Du, jag, polisen och skolan - var detta änförekommer skall vi ingripa. Vi skall inte vara tystaoch låta detta avskum få smutsa ned det demokratiskaoch solidariska samhälle som vi har byggt upp.Jag vill att mina barn och barnbarn skall få växaupp i ett samhälle där vi alltid har råd med solidaritetoch kan möta varandra med tolerans.Anf. 310 () replik:Fru talman! Man kan instämma i väldigt mycketav det som här framförde. Jag skullebara vilja fråga: Tycker liksom jag attden enskilt viktigaste faktorn när det gäller att klaraav integrationen är att se till att få arbete åt våra in-vandrare?Anf. 311 () replik:Fru talman! Socialdemokraterna har under den se-naste valperioden drivit en politik som siktar mot attge människor ett arbete, eftersom detta är grunden förvälfärden. Det är det vi gemensamt arbetar sammansom vi sedan har möjlighet att fördela. Då blir natur-ligtvis mitt svar att även för dessa grupper är att skapaarbeten den allra viktigaste frågan.Anf. 312 HANS ():Fru talman! mobbas och förnedras runthundra tusen barn och ungdomar under sin skoldag iSverige. Det finns ett mörkertal, vilket gör att denexakta siffran är svår att fastställa med säkerhet.Vad är då orsaken till att ett barn mobbas och attbarnets vardag närmast är att betrakta som en skräck-ens upplevelse? Möjligen är orsaken för något barnatt mamman inte har råd att köpa de kläder som justför tillfället är allra mest populära. Kanske finns detinte någon orsak alls. Vad det än är som anförs somförsvar av och orsak till dessa handlingar är handling-arna helt oacceptabla.Det är inte bara barn som utsätts för mobbning. Enundersökning som gjordes 1995 av Statistiska cent-ralbyrån och Arbetarskyddsstyrelsen visar att ca260 000 arbetstagare är utsatta för mobbning av sinaarbetskamrater eller chefer.Fru talman! Det saknas inte lagstiftning för attkomma till rätta med mobbning. Så sent som den 12december 1997 beslutade om en skärpningav skollagen vad avser mobbning. I arbetsmiljölagenfinns ett långtgående ansvar för arbetsgivaren vadavser den psykosociala arbetsmiljön. Detta är bra,men det räcker inte. Endast kombinationen av lag-stiftning och en allmän attityd i samhället mot krän-kande av andra människor kan få trakasserierna attupphöra. Vi måste se och våga agera i vardagen.Fru talman! Jag skall beskriva en bild ur vardageni Sverige.Prästen i , som jag tillhör, heterPer . Vid en predikan beskrev han hur hantvekade att agera i vardagen. Han hade varit på ettmöte i . Efter mötet stannade han till vidkorvkiosken för att köpa en korv. Framför honomstod ett flertal personer i samma ärende.En något berusad man kommer cyklande. Mannenkör emot trottoarkanten och faller hårt med huvudetmot den asfalterade trottoaren och blir liggande. Ing-en i kön reagerar, inte heller Per. Han tänkte ochsannolikt tänkte de övriga också att någon väl måstegöra något.Tiden går och de flesta i korvkön skruvar på sig.Per, som tänkt igenom situationen och kalkyleratmed att någon i kön kanske vet att han är präst ochdärmed näst intill skyldig att göra något för sin nästa,går fram till mannen och hjälper honom. Inte spontantoch självklart, utan efter ett övervägande. Per hör huren lättnadens suck kommer från de övriga i korvkön.Han gjorde det vi tvekade att göra, att hjälpa enmänniska i nöd.Denna och liknande situationer, där människor är ibehov av hjälp och omgivningen tvekar, är sannoliktinte en ovanlig bild av vardagen i . Dennahändelse och andra händelser från vardagen kan varagoda exempel att använda i ett nödvändigt arbete medatt sätta fokus på frågor som berör vårt agerandegentemot varandra som medmänniskor.Ytterst, fru talman, handlar detta om hur sam-hällsklimatet skall utveckla sig . Blir dettill ett samhälle där människor bryr sig om och värnarvarandra eller till ett samhälle där var och en endastbryr sig om sig själv och sin familj?Fru talman! Det räcker inte med lagstiftning,handlingsplaner och policydokument. Frågan har ettmycket större djup. Människor är inte isolerade frånvarandra. Vi är för evigt sammanbundna som med-lemmar i samma familj, i samma samhälle, i sammavärld, och vi har ett ansvar för varandra.Alla människors lika värde, varje människasokränkbarhet får aldrig reduceras till tomma fraser.Skall vi komma till rätta med de grundläggande pro-blemen med att människor i vårt land utsätts förkränkning och förnedring, att en människa lämnasutan en hjälpande hand när den handen så väl behövs,måste vi som medmänniskor se och våga agera i var-dagen.Vi måste vägra att titta bort när orätt begås. Vimåste hjälpa vår nästa. Vi måste bry oss om varandra.Detta kan verka som självklarheter. Men det är enligtmin uppfattning inte självklarheter i dag.Vi kan inte längre blunda. Vi kan inte längre sebort eller tänka att det där får någon annan sköta. Vimåste som medmänniskor se och våga agera i varda-gen oavsett om det gäller att ett barn eller en arbets-kamrat blir mobbad eller att en av droger utslagenmänniska ligger skadad i rännstenen.Fru talman! Om vi som politiker vidarbetsplatsbesök, i debattartiklar och vid partimötenskulle uppmärksamma dessa frågor är jag övertygadom att situationen för många av de människor som utsätts för förnedring skulle kunna förändras. Detskulle kunna föra oss en bra bit på väg mot ett samhäl-le där alla känner sig trygga i vardagen.Övriga frågorAnf. 313 ():Fru talman! Vi står inför en förändring avmiljöarbetet på många olika sätt. Vi har ettmycket större och tydligare engagemang i det lokalamiljöarbetet genom det som har kommit att kallasAgenda 21-arbetet, ett uppdrag från konferensen i Rio1992 till oss alla i samhället, inte bara till de traditio-nellt beslutsfattande organen.Vi har nödvändigheten av att vidga kretsloppsar-betet, att göra kretsloppsarbetet till en offensiv del iett nytt miljöarbete, där det vi kallar producentansvarhittills har varit något av ett nav i arbetet. Men kravetär naturligtvis att kretsloppstänkandet skall vidgas tillfler och fler samhällssektorer.Vi har, fru talman, utmaningen att möta de tidigarekända men alltmer tydliga globala miljöproblemen.Jag är glad över att kunna säga att vi i ärmedvetna om den här utmaningen. Vi har väldigttydligt varit med om att skapa förutsättningarna, somfru talman vet bättre än många andra, för det lokalaAgenda 21-arbetet, där nya deltagare kan få medverkaoch måla visionen om utvecklingen i den egna kom-munen, den egna närheten och sedan föra den visio-nen vidare i lokala, regionala och nationella politiskabeslut.Dessutom, fru talman, är vi i helt pådet klara med hur förändringen skall ske i kretslopps-arbetet. Vi skall med hjälp av ekonomiska styrmedel,utbildning och ny kunskap föra arbetet ut i sektorersom trafik, energi, forskning och utveckling, helanäringslivet i stort. Den vägen har vi påbörjat.Vi är också, fru talman, alldeles på det klara medatt vi måste använda de internationella instrumententydligare och handfastare än . Här spelar natur-ligtvis instrumentet en alldeles speciell roll.Tyvärr är det så, fru talman, att medvetenheten omproblemen inte tycks vara lika uppenbar och inte likaangelägen hos regeringen.