prot · GL0954 · 1998-01-22 00:00:00 — Problemet är att tillägnandet av de eko-nomiska överskotten blir alltmer privatiserat, samti-digt som det sociala kontot utarmas.Det är en sned fördelningspolitik som leder till attobalanser uppstår i andra sektorer av samhället.Massarbetslösheten leder till obalans mellan kapi-tal och arbete.Nedskärningspolitiken har skapat stora socialaobalanser.På det sociala kontot kan vi bl.a. finna följandeminusposter:De fattiga blir fattigare och de rika blir rikare.Den samlade servicen inom äldreomsorgen harminskat med 7 %.Bristerna i sjukvårdsinsatserna för de äldre harökat.Omfattande näringsproblem hos de äldre i särskiltboende har uppdagats.Antalet socialbidragstagare har ökat dramatiskt.Antalet barn som lever i familjer som är drabbadeav arbetslöshet har flerdubblats.Köerna till barn- och ungdomspsykiatrin ökarkraftigt.Över huvud taget har köerna inom sjukvården ökatpå ett otillständigt sätt. Inom parentes sagt tror jaginte att och vårdgarantiär lösningen på detta problem, eftersom det inteskjuts till några nya pengar.Vi ser hur antalet hemlösa blir fler.Alltfler tvingas avstå från tandvård och läkemedelpå grund av höga kostnader.Alltfler lever i misär och förtvivlan.Det blir allt svårare att hitta någonting på plussi-dan på det sociala kontot. Kanske socialministern kanhitta något. Däremot är det alltför lätt att rada upptecken på försämringar.Segregationen ökar i samhället.Läkartiden för sjukvård i särskilt boende har nusjunkit till per patient och vecka.Läkartiden för barnhälsovård har sjunkit till 2,5minuter per barn och vecka.För att avrunda denna dystra uppräkning vill jaglyfta fram tre andra nyckeltal som också har bäring pådet sociala kontots sammanbrott.För det första: Vinsterna för enbart de börsnotera-de företagen ligger stadigt kring 150-200 miljarderkronor per år.För det andra: 68 000 kompetenta, kunniga män-niskor har tvingats att lämna vården och omsorgentrots att deras insatser skulle behövas mer än någon-sin.För det tredje: Barnafödandet har minskat drama-tiskt på ett enda år.Det är nu helt uppenbart att regeringen måsteställa upp helt andra mål än att nöja sig med att bud-geten är i balans och att marknaden är nöjd och belå-ten.Nu krävs att det sociala kontot kommer i balans.Men då måste vänsterpolitiken tas med i handlingen.Den sociala dimensionen måste nu återigen komma ini politiken, och med detta menas inte ytterligare vack-er prat - det har vi redan övernog av. krävs kon-kreta gärningar.En bra början vore att styra om en del av de storaekonomiska överskotten som skapas i ekonomin frånprivat tillägnande till gemensamma behov.Anf. 16 () replik:Fru talman! sade att han inte trod-de på att vårdgarantin skulle minska köerna, eftersomdet inte tillfördes tillräckligt med pengar. Det är nogviktigt att göra klart för sig att köer inte är något brasätt att spara pengar, om man inte har tänkt sig att deskall vara så långa att alla som står i kö dör.Köerna kostar dessutom att administrera. De kos-tar också samhället för sjukskrivningar och produk-tionsbortfall. Köer är bara tecken på en dåligt funge-rande vårdorganisation. Men när de har skötts sådåligt att man har fått en puckel och samlat på sig enlång kö kan det krävas en engångsinsats för att få bortden. Men sedan ligger det inte någon som helst be-sparing i en kö. Det reflekterar bara ett dåligt funge-rande system utan fungerande vårdkedjor.Anf. 17 () replik:Fru talman! Jag tycker lika illa om vårdköer somLeif gör. De är ett otyg. Men jag kan också seett samband mellan pengar och vårdköer och dess-utom kan jag se andra problem. harsäkert rätt i att det finns många administrativa pro-blem, t.ex. bortskämdhet hos vissa klinikchefer somgillar att vårda sina köer. Det är historiskt belagt attdet finns sådana missförhållanden.Jag tror inte att det finns några politiska motsätt-ningar här. Vi vill allihop få bort vårdköerna. Jagtycker att det är fel att försöka blåsa upp en politiskmotsättning om det.Anf. 18 () replik:Fru talman! Nej, det är alldeles utmärkt att vi ärense om det, men då måste vi ju faktiskt göra någon-ting också. Om det är så att det kostar attoperera en person som håller på att bli blind, menman väntar så att vederbörande måste ha hemhjälp för14 , då är det någonting som är all-varligt snett i systemet. Då är det kanske dags att göranågot.Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag håller med om att det är dags attgöra någonting, och vi är för vår del beredda attskjuta till pengar.Anf. 20 () replik:Fru talman! gjorde en väldig elän-desbeskrivning av tillståndet i landet, och till vissadelar stämmer den förvisso.Under den här perioden har vi ju fått genomföraett saneringsprogram för att komma till rätta medekonomin, och det har och mitt parti i viss mångjort tillsammans. Vi har även samarbetat med andrapartier, vilket har varit helt nödvändigt. Orsaken varju att rädda välfärden. Jag vill pigga upp med att påminna om att vi nu satsar 16 miljar-der till vård, skola och omsorg fram till år 2000.Anf. 21 () replik:Fru talman! Det är möjligt att jag gjorde en elän-desbeskrivning, som uttryckte det.Men det var egentligen bara en sammanfattning avfakta som vi inte kan blunda för. Fakta är också att vihar samarbetat på grund av saneringen, men vår in-riktning var att vi skulle ta av överskotten som produ-ceras i samhället. Det var dessa vi ville komma åt, ochdet gjorde vi till att börja med. Men sedan var vitvungna att hoppa av när vi märkte att besparingarnagick för långt, att den sociala dimensionen försvann.Anf. 22 () replik:Fru talman! Trots allt har ju det fortsatta sane-ringsarbetet varit lyckosamt. finns det, som sagt,mer pengar till vård, skola och omsorg.Anf. 23 () replik:Fru talman! Jag är också glad för de 16 miljarder-na som vi skall ta fram till sjukvården. Tyvärr är detfortfarande bara ett löfte, och det är efter valdagensom det skall infrias. Men vi skall naturligtvis kämpatillsammans för att få fram pengarna.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag blir litet bekymrad när säger att han inte tror på vårdgarantin. Vi vet attköerna minskade när vårdgarantin infördes under BoKönbergs ledning som sjukvårdsminister. De för-svann nästan. När vårdgarantin togs bort, ökade köer-na. Det har blivit ständigt ökande köer. Vad är detsom gör att tvivlar på detta?Jag kan ge ett löfte: Om ställerupp på att införa vårdgarantin igen, kommer köernaatt minska.Anf. 25 () replik:Fru talman! Det har utfärdats vårdgarantier. Dethar här i kammaren utfärdats hjälpmedelsgarantier.Det har utfärdats värdighetsgarantier. Det är väldigtlätt att utfärda garantier, men det som jag är intresse-rad av är vilka pengar som finns bakom och om detfinns några muskler bakom dessa garantier. Det är detsom är det intressanta. Jag har inte i er motion settnågra ytterligare pengar till sjukvården.Anf. 26 () replik:Fru talman! Då har läst vår vård-motion dåligt, därför att vi föreslår ytterligare pengartill sjukvården. Vi ställer upp på de extra pengar somriksdagen har beslutat om, men vi säger också att detfinns brister som inte har tagits upp. Bl.a. pekar vi påatt man måste fortsätta utbyggnaden av eget rum. Vipekar också på modellen att använda sig av försäk-ringspengar, aktivera försäkringspengar och överförapengar till aktiva pengar i sjukvården. En fortsättningav i varje landsting i landet gerenligt beräkningarna i FINSAM-uppföljningen ca 2miljarder extra pengar till vården. Det, , är en tydlig markering. Det visar också tydligthur vi vill se finansieringen.Anf. 27 () replik:Fru talman! Det är i och för sig riktigt att man kanstyra försäkringspengarna. Men då måste vi, somockså sade, ta hänsyn till Priorite-ringsutredningen.De grupper som ni talar om är de relativt starkagrupperna, de som kan hävda sig i köerna. Men detfinns stora grupper som svårt sjuka, kroniskt sjuka -väldigt svaga och sköra grupper. Dem bryr ni er intealls om. Dem måste vi också ta hänsyn till när vi skallfördela sjukvårdspengarna, och de är inte obegränsa-de.Anf. 28 ():Fru talman! Jag tänker tala om vården.Miljöpartiet hävdar, och har under hela den härriksdagsperioden hävdat, att vi har råd med vård. Vihar varit kritiska mot de hårda neddragningar ochstora personalminskningar som har skett inom kom-muner och landsting . Att jag användermig av ordet neddragningar i stället för besparingarberor på att jag inte tror att de förändringar som harskett handlat om verkliga samhällsbesparingar utanmer om samhällsförändringar.Under en lång tid har vi politiker endast fått svagasignaler från vårdsektorn om att personalen inte hin-ner med det som skall skall göras och att man mårdåligt av sin arbetssituation. Men har kritiken blivit allt starkare. Personalen tigerinte längre, vilket medfört att debatten på allvar harkommit i gång om bristerna inom vårdsektorn. Pånågra ställen har bristerna varit så stora att bådevårdtagarna och personalen har farit illa. På andraställen har vården och omsorgen varit bra, men meden personal som har känt sig sliten och mått dåligtberoende på sin pressade arbetssituation.I det första skedet av uppsägningarna inom vår-dområdet blev det en stor tystnad. Många var räddaför att det skulle bli de som förlorade jobben om devar kritiska mot nedskärningarna och mot sina ar-betsgivare.Nu har man på många ställen passerat smärtgrän-sen. Man tiger inte längre utan uttalar öppen kritikmot vad som upplevs som ytterligare försämringar.Personalen är inte längre rädd för att bli uppsagd.Man är t.o.m. beredd att säga upp sig från sitt jobbdärför att man anser att det inte längre går att ge envärdig vård och därför att man känner sig för slitenför att fortsätta att arbeta i vården.Jag har fått fler signaler om liknande förhållandenoch vill redovisa ett exempel. I min hemkommun,Friggesund, har personalen på reageratkraftfullt mot fortsatta förändringar och perso-nalminskningar. Som politiker i tänker jaginte, och kan inte, lägga mig i hur man lokalt organi-serar vård och omsorg, men jag tycker att det är vik-tigt att informera mig om hur en pressad vårdpersonalupplever sin arbetssituation.Förra veckan träffade jag därför vårdpersonal iFriggesund för att få deras beskrivning av och syn påäldrevården. Det var ett givande möte som slutademed att jag dagen efter följde med under ett arbet-spass mellan och , vilket innebar attjag även fick möjlighet att träffa nattpersonalen.Så här kan det se ut på ett äldreboende:Frukost kl. 7.30 för den som först får hjälp påmorgonen, för den som sist blir hjälpt upp ursängen. Tiden för frukost hänger samman med hurarbetskrävande de äldre är. Det kan variera från dagtill dag. Men klart är att personaltätheten eller -glesheten har stor betydelse. hinner maninte alltid med att få upp alla . Då kanman tvingas att servera frukost på sängen.Sedan är det lunch , även för den somfick frukost . Middagen serveras kl. 16.00.Hungrig hinner ingen bli , men det blir långtmellan middagen och morgonmålet kommande dag.Personalen skall hjälpa till med omläggning avbandage, toalettbestyr, duschning, påklädning, bädd-ning, sköta mat, disk, städning, tvättning av de äldreskläder och övrig tvätt samt administrativa uppgifter.De hinner inte sitta ned med de gamla. De hinner intemed gåträning och inte heller s.k. handträning.Personalen uppger att det känns "gruvsjukt" att gåtill jobbet. arbetar man övertid utan att ta utbetalning, och tycker man att man intehar råd att vara sjuk. När jag var där var det tre per-soner som hade ansvaret för två avdelningar medsammanlagt 16 äldre. är det två som skalltäcka in sex avdelningar, och här talas det om perso-nalminskning. Personalen tycker att det är "tungt somattan", trots att man har hjälp av enberedskapsarbetare som kan hjälpa tillmed maten och som läser för de äldre.Fru talman! Så här vill vi inte att det skall vara.Det är viktigt att vården får de resurser i form avpersonal som behövs. På det gruppboende som jaghar beskrivit har enligt den information jag fått inte deäldre farit illa. Men personalen gör det, och i längdenkommer det med stor sannolikhet att påverka vård-kvaliteten. Det är därför bra att be-stämt sig för att skärpa kontrollen av vården av våraäldre. Jag hoppas att även vårdpersonalens situationdå uppmärksammas.Fru talman! Om vi prioriterar rätt i , harlandsting och kommuner råd med en personaltäthetsom ger god omvårdnad och en frisk personal. Påköpet får vi också färre arbetslösa. Om vi fortsätter attpressa och stressa vårdpersonalen - vem tror ni då villsatsa på de viktiga vårdjobben ?Anf. 29 () replik:Fru talman! Jag tror att vi alla i denna kammare ärmedvetna om att det råder en pressad situation i arbe-tet med gamla och sjuka och om att den är alldelesextra pressad jämfört med . Ändåfinns det ingen väg tillbaka. Jag skulle inte vilja hadet som vi hade det . gäller det att ta till sig nykunskap och ny teknik. Men det gäller också att vi fårmer resurser - och det erbjuder vi framöver - för atträtta till situationen. Det är en vilja som vi säkert hargemensamt.Anf. 30 () replik:Fru talman! Jag förstår att medde nya resurserna menar de s.k. Perssonpengarna. Jaghar frågat efter just Perssonpengar-na och fått till svar att de har vi ännu inte sett till. Sådet handlar också om hur mycket de här Perssonpeng-arna ger.Som kommer ihåg berättademan när vi besökte att Perssonpengarnainte ens kompenserade det skattebortfall som kommu-nerna fick genom de höjda egenavgifterna.Anf. 31 () replik:Fru talman! Vi beslutade om extra medel före jul.Landstingens och kommunernas budgetar börjar gällafrån . Då är det väl inte heller så konstigtatt inte resultaten syns. Vi skall inte inbilla oss att dehär pengarna räcker till att göra någonting åt allabrister. Men vi kan påbörja ett arbete med att förbätt-ra, och vi kan se en ljusning i och med att det nästa åroch året därpå och året därpå också tillförs mer me-del.Anf. 32 () replik:Fru talman! Det är bra att dessa medel tillkommer.Det håller jag med om. Annars skulle ju situationenvara allvarligare. Men som vet bådeger och tar staten . Då reduceras ju effektenav de här pengarna.Anf. 33 () replik:Fru talman! Tycker inte att han bi-drar till att ge en mycket skev bild av äldreomsorgenute i våra kommuner? Det hem för äldreboende somThomas har besökt genomgår en stor omorgani-sation just . Alla omorganisationer leder ju till kaosoch litet oro bland personalen. Kommunledningen iHudiksvall har med anledning av de bilder som hargivits i medierna tagit initiativ till sam-manträffanden med personal från samtliga hem föräldreboende i kommunen. Den bild man då får frånpersonalen är att de inte känner igen sig i den bildsom massmedierna ger av den situation som råder utepå våra hem för äldreboende.Anf. 34 () replik:Fru talman! Vid det här tillfället tyckte jag att detvar bra att träffa den personal som ställde sig upp ochvar kritisk mot de här förändringarna och som offent-ligt vågade uttala denna kritik. Ofta har jag hörtmycket sådan här kritik uttalas man till man så attsäga. Men man har inte velat ställa sig upp och fram-föra den offentligt. Vad jag refererar till är den bildsom de har givit till mig. Den tycker jag att det ärviktigt att vidarebefordra.Anf. 35 () replik:Fru talman! Det kanske hade varit bra om ThomasJulin hade besökt de hem för äldreboende där organi-sationen, omorganisationen, så att säga har satt sig,och där personalen tycker att det fungerar väldigt bra.Där tycker de att de har fått mycket mer stimulerandearbetsuppgifter. De styr sin tid själva och har enmycket god relation till de omsorgstagare de har handom.Anf. 36 () replik:Fru talman! Jag kan informera omatt jag har besökt flera av hemmen för äldreboende imin kommun. Det gäller inte bara det här. Jag haräven besökt ett flertal hem för äldreboende på andraorter i vårt län och även i andra län. Så det här är intedet enda besök jag har gjort.Anf. 37 ():Fru talman! En del saker i vå-ra liv, en del saker som vi debatterar här, kan vi på-verka. Andra saker kan vi inte påverka. Ingen hargjort sig riktigt förtjänt av hälsa. Ingen har måhändagjort sig förtjänt av sjukdom och handikapp heller.Ingen vet varför en del människor drabbas så hårt.Jag hade hoppats att jag i den här kammaren den22 hade kunnat konstatera svensk vårdoch omsorg fungerar. Många politiker tycker att det ärjättejobbigt när man drar statistik om långa vårdköer,dålig äldreomsorg osv. Men jag tror inte att någon ärbetjänt av - allra minst de människor som vi har an-svar för - att vi sticker huvudet i sanden och låtsassom att verkligheten inte är verklighet. Sedan kan vikallad det för skräckscenarion eller vad vi vill. Jagtycker att vi skall vara så ärliga att vi erkänner att alltinte fungerar.Vi vet också, fru talman, att allt annat kommer iandra hand när vi drabbas av sjukdom och ohälsa. Jagbesökte en dialysavdelning i . Då kom jag i kontakt med en ung kvinna somhade dialys. Det var väldigt bra, för jag fick verkligenfråga henne hur det kändes. Hon avslutade med attsäga så här till mig: Du förstår, allting blir så oviktigtnär man ligger här fyra till femtimmar och inte klarar sig utan detta. Det kanske nisom politiker inte riktigt förstår, sade hon.När man drabbas av sjukdom känner man sig i un-derläge. Att då också behöva känna att ingen har tidatt förklara, att berätta hur det kommer att bli ochvilka mediciner som finns, att trösta, att sitta på säng-kanten, att förstå den fruktansvärda ängslan som finnsi ens situation och att man bemöts med stress kankännas helt outhärdligt. Det kan säkert kännas somom eldsvådan praktiskt taget skulle bryta ut i männi-skans liv. Att vänta i en kö - det kan nästan ingenbegripa!Jag undrar hur många av oss riksdagsledamöter iden här kammaren som skulle acceptera att bilen stodett halvår på bilverkstaden innan någon hade tid attlaga den. Förmodligen ingen om inte vi finge enhyrbil gratis. Hur kan vi då stå här och säga att det ärnaturligt med vårdköer? Jag har ett antal gånger frå-gat: Vem är det naturligt för? Jag håller med LeifCarlson till fullo; det finns inga vinnare i en vårdkö.Alla är förlorare. Ändå har det blivit någon sorts ac-cepterad slogan att det är naturligt med vårdköer.Man kan diskutera hur länge som helst varför detinte fungerar och vems skulden är. Men det viktigasteär ju: Vad gör vi åt detta som politiker? Det finnsväldigt få människor i som kan betala sinegen vård. Vi har ordnat ett system där vi betalarsolidariskt efter bärkraft. Det, , tyckerkristdemokraterna fortfarande att vi skall göra. Därförfinns det heller ingen annan möjlighet än att se till attdet finns vård och omsorg när vi behöver den.Jag hoppas att det inte finns någon här i kammarensom känner sig nöjd med situationen inom äldreom-sorgen. Jag tycker att det är bra trist att vi skall behö-va se alla de bilder vi fått se . Mentydligen är det nödvändigt för att man skall förstå attnågot måste göras.Jag vet att många människor, när något inte funge-rar, säger att vi tillsätter en utredning. Vi tillsätter enny kommitté som skall föreslå förändringar. Iblandtror jag, fru talman, att det är ett sätt att komma ifrånproblemet. Den sjuke, den enskilde, kan ju inte kännasig riktigt nöjd med att vi tillsätter en kommitté somskall lägga ett nytt förslag 1999. Det är ju nu behovetav vård och omsorg finns.Den enskilde bryr sig inte om vem som är huvud-man för viss verksamhet och inte heller hur den or-ganiseras, utan det är mötet mellan människan ochvårdpersonalen som betyder något och möjligheten attfå vård, inte när och kommunen vill, utannär jag behöver den som enskild.Jag tror att om vi försöker sätta oss in i den situa-tion som människor med stort vårdbehov lever i blirdet litet lättare att inse hur viktigt det är att man nufortast möjligt vidtar åtgärder.Fru talman! Jag skulle kunna prata om dettamycket längre, men jag vill tacka för ordet, och vädjarom att vi tillsammans inte bara skall prata, utan åtgär-da problemen.Anf. 38 () re-plik:Fru talman! I inledning tog nogretoriken över. Det kan vara litet farligt för vår tro-värdighet som politiker.Vi vet ju faktiskt väldigt mycket om varför männi-skor drabbas av ohälsa. har medel-livslängden ökat . Det är till stor del pågrund av att vi har använt den kunskap vi har omvilka som drabbas av ohälsa och hur den kan före-byggas, rent vatten osv. Jag återkommer om detta imitt kommande inlägg.Anf. 39 () re-plik:Fru talman! Jag hoppas att inte menar att det är vårt eget fel när vi blir sjukaoch att vi kan stå vårt eget kast om vi inte har gjortallt som bör göras.Alla är vi människor och lever på detsätt som vi anser vara bäst. Jag vill fråga BarbroWesterholm: Skulle detta på något sätt förändra vårprioritering?Anf. 40 ():Fru talman! Man skall naturligtvis inte skuldbe-lägga människor som har råkat ut för förebyggbarohälsa. Men vi har ett stort ansvar att peka på vad detbetyder med kost och att man inte börjar röka osv., såatt människor kan göra kloka val. Det tycker jag harkommit i bakvatten i dagens sjukvårdsdebatt. Vi fårinte undanhålla människor den kunskapen.Anf. 41 () re-plik:Fru talman! Självklart skall vi använda all denkunskap som finns. Då krävs det ju också tid så att viinom både primärvården och den landstingsdrivnaverksamheten kan informera om det.Men faktum är ju att många sjukdomar är gene-tiskt betingade. Det har ju ännu inte gått så långt,, att vi kan välja föräldrar. Därförmåste den solidariskt tänkta sjukvården drivas oavsettom sjukdomen går att förebygga.Anf. 42 () replik:Fru talman! har en tendens attspela över i talarstolen. Jag har aldrig hört någonuttala att det är naturligt med vårdköer. De skall själv-fallet bekämpas. Vårdköer kan finnas i en tidrymd såatt både patient och vård kan planera för vården. Iövrigt är det en företeelse som vi inte vill se och somvi vill göra allt för att ta bort.Det finns brister, men det finns också medicinskaframsteg i vården. Det är inte som det harvarit alldeles naturligt och vardagligt att alla kan fådialys.En stor del av sjukvården fungerar utmärkt. Dem skall vi angripa.Anf. 43 () re-plik:Fru talman! Skall det räknas som att spela över attbeskriva situationen som den är, att man betraktar detsom naturligt med vårdköer? Om inte har hört det, har i alla fall jag hört det ett antalgånger.Om en människa står i kö är ju planeringen gjord.De övriga behandlingarna är redan gjorda. Ställnings-tagandet är redan gjort. Det är först då man hamnar ivårdkö. Det är viktigt att hålla reda på det. I de vård-köer som finns har man redan bestämt vilkenåtgärd man vill göra.Om man tyckte att det här var ett stort problemtror jag att man skulle göra mycket mer för att lösadet och inte låta vårdköerna växa.Reumatiker är en grupp som har jättelånga vård-köer. stod 900 patienter i kö med remisstill handkirurgi. har remisserna ökat med 1 100.Det är ju en grupp som har väldigt stora behov avadekvat vård.Anf. 44 () replik:Fru talman! Jag vill påminna omekonomins betydelse för att kunna utföra vård ochomsorg. som var ordförande i priorite-ringsutredningen uttryckte väldigt tydligt - och vi varalla överens om det - att om medlen tryter måste manprioritera. Det kan innebära att det uppstår köer.Det är naturligtvis ingenting som skall få vara,utan vi måste alla hjälpas åt att få medel till vården såatt köerna inte blir otillständigt långa och absolut intenågot naturligt tillstånd.Anf. 45 () re-plik:Fru talman! Jag är glad över att aktivt se till att vårdköerna i princip kommer bort.Men jag hävdar bestämt att det inte är någon ekono-misk fråga. Det är en organisatorisk fråga och ensatsningsfråga.När man än skall opereras kostar det pengar. Detär viktigt att vi inte försöker inbilla vare sig lands-tingspolitiker eller övriga Sjukvårdssverige och inteheller vårdtagarna att detta är en penningfråga. Dethandlar om organisation.När en egenföretagare får mycket att göra ser hantill att människor arbetar tvåskift eller treskift tillsman har betat av arbetsuppgifterna, annars får maninte uppgifterna. Man får inte jobbet.Människovärdet måste alltid vara högre än pen-ningvärdet. Det är inte materiella saker som är vikti-gast. Landsting, kommuner, ochsocialstyrelse måste ha så mycket kunskap att manfixar detta.Anf.