prot · GL09121 · 1998-06-09 00:00:00 — Den låga räntenivån gör det väsentligt lättareför t.ex. ett mindre företag att räkna hem en investe-ring och en expansion som leder till utveckling avverksamheten och till nya jobb.Det går bra för , sägs det. Det är onekligensant. Gigantiska budgetunderskott har förbytts i över-skott. Handelsbalansen fortsätter att utvecklas posi-tivt. Inflationen är låg. Räntan är låg. Kronan är stark.Sysselsättningen ökar och arbetslösheten minskar.Antalet nyanmälda lediga jobb ökar och antalet varselminskar. Med många mått mätt är det alltså sant attdet, som man säger, går bra för Sverige.Om man däremot ställer frågan om det går bra förhela blir svaret dessvärre nej. Den tillväxt iekonomi och sysselsättning som vi har går,tyvärr, stora delar av vårt land förbi. De regionalaobalanserna förstärks just . Flyttlassen rullar isnabb takt från mycket stora delar av vårt land in tillnågra få starka tillväxtregioner. Detta är en mycketolycklig utveckling för alla.Folkomflyttning och centralisering har inga vinna-re, bara förlorare. Problem uppstår i avfolkningsbyg-derna lika väl som på koncentrationsorterna. Rege-ringens bristande ambition och förmåga inom detregionalpolitiska området är förödande för mycketstora delar av vårt land.Som nation har vi inte råd att avstå från den till-växtkraft som finns på den svenska landsbygden ochpå de mindre orterna. Tillväxten kan inte bli hållbarom inte hela vårt land får del av den.Den stora potentialen för nya jobb finns i de småoch medelstora företagen och i nyföretagandet. Vårastora exportindustrier är på många sätt viktiga förSverige men det är inte där som svaret finns på fråganom hur vi skall åstadkomma full sysselsättning. Detsvaret finns i stället hos småföretagen. Det är därförav utomordentligt stor vikt att våra små företag fårgoda betingelser att växa, liksom att förutsättningarnaatt starta nya företag är goda. hartidigare i debatten redovisat våra förslag pådetta område. Jag skall inte upprepa dem men i kort-het kan man säga att det handlar om ytterligare sänk-ningar av arbetsgivaravgifterna riktade till de mindreföretagen och om regelförenklingar och minskadbyråkrati.Inte minst omställningen av vårt energisystem gerutrymme för många nya företag och många nya jobb.Kunskap och kompetens är nyckelbegrepp på ar-betsmarknaden . Kompetens blir ett allt viktigarekonkurrensmedel både för det enskilda företaget ochför som nation. Kunskap och kompetensframstår alltmer som en färskvara. Ny kunskap till-kommer och gammal kunskap blir omodern. Därförblir frågorna om kunskaps- och kompetensutvecklingi arbetslivet alltmer centrala. En fungerande och kon-tinuerlig kompetensutveckling måste bygga på sam-verkan mellan tre parter: den anställde, arbetsgivarenoch samhället. Modellerna kan se litet olika ut menmåste ändå bygga på denna trepartssamverkan. FörCenterns del förespråkar vi en modell med kompe-tenskonton där både den anställde och arbetsgivarengör avsättningar och där statens roll är att skattemäs-sigt gynna den typen av avsättningar.Eftersom kompetens och kunskap alltmer blir enfärskvara är det mycket angeläget att vi snabbt fårfram bra system för lärande i arbetslivet. finns detju en arbetsgrupp som består av parterna på arbets-marknaden och som leds av statssekreteraren på Ar-betsmarknadsdepartementet. Det är i och för sig bra.Det är dock tre saker som jag i det här sammanhangetvill understryka.1. Arbetet måste gå snabbt. Vi måstesnart finna systemen för kompetensutveckling iarbetslivet.2. Det finns mellan 350 000 och 400 000 egenföre-tagare i vårt land som också måste komma att om-fattas av ett system för kompetensutveckling.3. Inom den offentliga sektorn är behoven av kompe-tensutveckling minst lika stora som i den privatasektorn. Det behövs ett kunskapslyft för den of-fentliga sektorn. Inte minst gäller detta inom deprioriterade områdena vård, omsorg och utbild-ning.Jag skulle gärna vilja ha en kommentar från ar-betsmarknadsministern till dessa punkter när det gäl-ler kunskap och kompetensutveckling.På arbetsmarknadspolitikens område är vi på vägin i en ganska paradoxal situation. Att hamassarbetslöshet och arbetskraftsbrist är för de flestaen ekvation som är svår att få att gå ihop. Inom alltfleryrkesområden rapporteras svårigheter att rekry-tera lämplig arbetskraft på många håll i landet. Detgäller inte längre bara yrken som kräver långa aka-demiska utbildningar som civilingenjörer och civil-ekonomer utan också t.ex. yrkesarbetare inom verk-stadsindustrin som svetsare och olika yrkesgrupperinom vårdsektorn. Detta är ett misslyckande för bådearbetsmarknadspolitiken och för utbildningspolitiken.Alltför länge och tyvärr fortfarande har tyngdpunkteni arbetsmarknadspolitiken i alltför stor utsträckninghandlat om kvantitet uttryckt i s.k. volymmål ochalltför litet om kvalitet. Politiken måste därför föränd-ras på så sätt att kvalitet skall prioriteras före kvanti-tet. Tyngdpunkten måste ligga på yrkesinriktad ar-betsmarknadsutbildning.Vi måste också i betydligt större utsträckning änhittills decentralisera arbetsmarknadspolitiken. En delsteg har tagits med bl.a. inrättande av arbetsförmed-lingsnämnder i varje kommun, men på väldigt mångahåll känner ledamöterna i dessa nämnder att derashandlingsutrymme är alltför kringskuret. Fortfarandefinns alltför mycket av centralt fastställda detaljbe-stämmelser. Förutsättningarna ser helt olika ut påolika håll i landet, och därför måste också arbets-marknadspolitiken se olika ut. På den lokala nivånmåste kommunen, arbetsförmedlingen, det lokalanäringslivet och fackliga organisationer tillsammansutforma de arbetsmarknadspolitiska insatserna till denegna kommunens och den egna regionens förutsätt-ningar och behov.Många län och kommuner ansöker om att bli för-söksområden eller frizoner. Detta visar väl om någotatt man vill ha ett större lokalt inflytande. Regeringeninser väl också att alla centrala detaljregler verkarhämmande på de lokala initiativen. Regeringen hardärför beviljat ganska många län och kommuner enökad lokal frihet. Vad jag inte kan förstå är varför intehela landet skall få dessa möjligheter.Vi bör göra hela till en frizon inom ar-betsmarknadspolitikens område.Jag vill alltså sätta upp två ledord för den framtidaarbetsmarknadspolitiken, nämligen kvalitet och de-centralisering.Det är också av största vikt att olika skatte- ochbidragssystem samverkar och samordnas så att inci-tamenten att ta lediga arbeten ökar. För en arbetslösmed skaplig a-kasseersättning lönar det sig mångagånger inte att ta ett erbjudet jobb. A-kasseersättningen försvinner, hyresbidraget kanskeminskar, man får kostnader för barnomsorg, man fårkostnader för resor till och från jobbet osv. Totalkal-kylen blir därför i många falla negativ, och intressetför att ta ett erbjudet jobb blir därför många gångerbegränsat.Vi har från sida krävt en utredning av hurdessa olika system kan samordnas så att de ekonomis-ka incitamenten för att ta lediga jobb ökar. Det måstealltid löna sig att jobba. Aktivt arbete måste alltidlöna sig före passivt bidragsmottagande.Fru talman! Att skapa förutsättningar för tillväxtoch nya jobb är en av de största utmaningarna införden nya mandatperioden. Med ekonomiskapolitik, skatte-, närings-, regional- och jord-brukspolitik, miljö- och energipolitik ochmed arbetsmarknadspolitik där kvalitetprioriteras före kvantitet, där en decentralisering ge-nomförs och där det alltid lönar sig att arbeta kanSverige återigen bli en nation i arbete.Anf. 154 ():Fru talman! Först en kort deklaration. Folkpartiethävdar att främsta försvarslinjen mot arbetslöshet gårvia nya riktiga jobb och genom att sådana tillkommer.Vi pläderar också för sänkta skatter på arbete, en sundlönebildning under parternas ansvar, en vidgad ochöppnad tjänstesektor, mindre krångel och enklareredovisning för de små företagen och en modernarbetsmarknad som är mer dynamisk och flexibel menmed en tydlig anställningstrygghet i konceptet.Vi vill öka rörligheten på arbetsmarknaden, främstden yrkesmässiga. Men den regionala obalansen ledertill att vi behöver vara observanta på att geografiskrörlighet inte bara får gå åt ett håll, dvs. som nu enbartmot storstadsområdena med en fortsatt utarmning avstora landsbygdsdelar, främst i inland.Symtomatiskt var att detta var vi helt ense om närarbetsmarknadsutskottet antog det regionalpolitiskaförslaget. Bläcket hade knappt torkat i propositionenförrän konstaterade att en fullständig ge-nomlysning och utredning av de regionalpolitiskainsatserna är nödvändiga - och detta omedelbart.Fru talman! Efter en snart fullbordad mandatperi-od med socialdemokratiskt styre är det att sum-mera, eller om man så vill, sätta betyg på den fördapolitiken.Det kan vara intressant att se i backspegeln vilketvägval man gjorde. För oppositionens del är det intefel att syna resultatet.Den kraftiga industrinedgången ochden accelererande arbetslösheten från hösten 1990satte full fart. lade den förra borgerligaregeringen fram en proposition om åtgärder för ung-domar och långtidsarbetslösa. Den socialdemokratis-ka oppositionen med partiordföranden i spetsen, med nuvarande finansutskottets ordfö-rande , förre finansministern , nuvarande partisekreteraren, då uskottsordföran-de i arbetsmarknadsutskottet och leda-moten av lade fram enlångtgående partimotion om en förbättrad ordning påarbetsmarknaden.Intressant var att se vad man tog upp där. Manbörjade med att säga att det är angeläget att förhindraatt det sägs upp ytterligare 28 000 kommunalanställ-da. Självfallet är det ett viktigt påpekande, eftersomdessa motionärer nu i regeringsställning under dennaperiod sagt upp ungefär såmånga, dvs. att bortåt 80 000 anställda i socialdemo-kratiskt styrda landsting har fått sitt avsked, särskiltmånga inom vårdsektorn.Den förra regeringen lade fram och genomfördeen allmän och obligatorisk a-kassa i statlig regi. Dettaville dåvarande oppositionen förhindra, och man sadeuttryckligen i motionen att det gällde att förhindra "bröt sönder" arbetslöshetsförsäkringen. Ocksådetta är intressant med tanke på att a-kassan underden regeringsperiod som strax är till ända föränd-rats genom regeringens propositioner tio gånger pådrygt . Tala om att bryta sönder med tanke på atta-kassans slutgiltiga status och position fortfarandeinte är avgjord.Ett tredje viktigt krav var en betydande ökning avintäkter i en breddad skattebas byggd på fler i arbete.Här har säkerligen en tidigare finansminister haft sittfinger med i spelet. Det är så sant som det är sagt.Problemet är bara att detta inte fått sin chans undernuvarande regeringsperiod.En fjärde kritikpunkt är att man gått till hårt an-grepp mot en prognos i dåvarande Finansdepartemen-tet, som 1993 förutspådde att man 1998 skulle kunnaha en samlad arbetslöshet kring . Ett högt,men det visade sig ett realistiskt, antagande då vi såsent som kunde konstatera attdet reella utanförskapet på arbetsmarknaden i dagligger . Ambitionen måste höjas kraftigt,sade de socialdemokratiska motionsskrivarna, förannars riskerar vi en utslagning och dessutom får viinte ordning på finanserna. En annan viktig punkt ikritiken var underkännandet av ungdomspraktikenoch att man tog i anspråk reformen arbetslivsutveck-ling, ALU.Att använda arbetsmarknadspolitiska åtgärder i enlågkonjunktur är begripligt. Men att i en - som -god konjunktur dra på full gas när det gäller t.ex.ALU av samma kritiserande socialdemokrater ter sig ien sådan bedömning helt obegripligt.Nåväl, aptiten på såväl regeringsmakten som allt-mer positiva bedömningar av sin egen förmåga baraman kom i regeringsställning går att avläsa mot vadman sedan påstår i sina reservationer. I november1993 angav man som en rimlig arbetslöshets-siffra. I partimotionen - också här medpartiordföranden i spetsen - bedömde man att denöppna arbetslösheten skulle kunna dra sig ned mot5 % under kommande budgetår. , då ar-betsmarknadsutskottet skrev sitt betänkande, var manännu tydligare. Ordföranden i utskottet, IngelaThalén, med god assistans av nuvarande ordförandenJohnny och den blivande nye AMS-ordföranden , skrev att arbetslöshetenkunde pressas ned till 5 då finansutskottet skrev sittbetänkande sade den socialdemokratiska oppositionenmed ledamoten som första namn: "Detär viktigt med ett utökat EU-samarbete i avsikt attbekämpa arbetslösheten." Vidare sade han: "Ingetannat är så verkningsfullt för att sanera statsfinansernasom att skapa arbetstillfällen. Det minskar beroendetav både a-kassa och andra offentliga inkomster." Såsant som det är sagt, men alltför litet hågkommet dådessa opponenter kom i regeringsställning.I reservationen sades också att det var viktigt att fåpersoner med rätt kompetents. Detta upprepades tvågånger i betänkandet och två gånger sade man ocksåatt den öppna arbetslösheten då beräknades - dvs. ettkvartal före valet - att komma ned till under 5 %redan under 1995.Fru talman! Ambitionen var det självfallet ingetfel på. Men när vi nu upplever en måttlig efterfråganpå utbildad arbetskraft skapar det genast flaskhalsar.Är inte detta ett tecken på att arbetsmarknadspolitikenär illa skött? Det hurtiga antagandet att arbetslöshetensnabbt skulle vara ligger fortfarande långtfram i fjärran.Från sakliga utgångspunkter kan man ju resa frå-gan: Hur kunde det bli så här? Socialdemokraternaville ju så väl, och för egen del har jag aldrig betvivlatnuvarande regering och dåvarande opposition i derasvilja att öka sysselsättningen och pressa ned arbets-lösheten. Men jag tror, fru talman, att det var någrasaker som gjorde att det hela gick snett.Det ställdes i utsikt en rad återställare. Att återstäl-la på en ny modern och förändrad arbetsmarknad medgammaldags 70-talsmetoder var på förhand dömt attmisslyckas. Dessutom lät man sig hårt dirigeras avLO, någonting som det förra statsrådet sent som i går bekräftade i en nyutkommen bok.På återställarfärden stötte man mot flera blindskär.Vänsteroppositionen hade inget hållbart recept. Enstyrbordssväng mot mitten var ändå en tydlig förbätt-ring, men stödet i form av ett alltför vankelmodigtcenterparti "räckte inte ända fram".Nuvarande regerings upprepade löfte om ung-domsgaranti om högst 100 dagars arbetslöshet harspruckit varje gång, och inte ens detta år har stoltadeklarationer från kanslihuset kunnat förhindra att entredjedel av de unga som har sökt sommarjobb hargått miste om den möjligheten. Hur ser det då ut? Ja,sysselsättningen är på väg att öka något medan antaletföretagare har minskat med 7 000. Jämfört med tidenföre regeringsskiftet är sysselsättningen praktiskt tagetoförändrad. Under den socialdemokratiska regering-ens och har det inte tillkommit ettenda nytt jobb netto! Ändå övertog denna regeringläget när sysselsättningen var på starkt uppåtgående.Den fortsatte uppåt av bara farten efter regimskiftet. Men när den socialdemokra-tiska politiken började att få effekt, då minskade ock-så antalet arbetstillfällen. Jämfört med , istort sett när uppgörelsen med träffades,uppgår nu antalet sysselsatta till 63 000 personerfärre.Att sysselsättningen har ökat något under den se-naste månaden är rimligt, eftersom konjunkturen klarthar förbättrats. Vid tiden för regimskiftet vid motsva-rande tid och motsvarande konjunkturläge ökadesysselsättningen med över 2 000 personer i veckan.Men andelen av befolkningen i verksamhet är ju stil-lastående.Den sysselsättningsökning som regeringen stor-ordigt har talat om och som har skett i näringslivetinträffade efter regimskiftet.Statsminister har talat om att öka antalet nyaföretag med 100 000 under de kommande tre åren.Det är dock svårt att se hur detta kan ske. Hittills i århar antalet företagare minskat. Nedgången i antaletföretagare har pågått , dvs. sedan rege-ringens politik började få full effekt.Jag påstod vidare att sysselsättningen i kommu-nerna har minskat under denna regering trots allavallöften om motsatsen. Det är en del av förklaringentill en sämre utveckling för inte minst den kvinnligasysselsättningen. Det är tragiskt att konstatera attantalet arbetande inom vård och omsorg ligger lägreän tidigare. Däremot är antalet byråkrater, anställdainom det som kallas offentlig förvaltning m.m., oför-ändrat. Det kan möjligen vara regeringens priorite-ring, men det är dagens verklighet.I partiledardebatten sade densocialdemokratiska oppositionsledaren och blivandestatsministern: "Vi vill stoppa de meningslösa varslenav sjuksköterskor, barnskötare och hemtjänstassisten-ter. Det är inte rimligt att skicka ut dem i öppen ar-betslöshet." har över 70 000 sänts ut i denarbetslöshet som socialdemokraterna då varnade för.Tala om dubbla budskap!Professorn i nationalekonomi och tidigare ordfö-rande för regeringens EMU-utredning i ett debattinlägg under rubriken att socialdemokraterna har tonat ned kampenmot arbetslösheten i syfte att upprätthålla partipolitiskenighet. Han hävdar att socialdemokraterna under desenaste 15 åren genomfört mycket av det som deborgerliga ekonomerna rekommenderat, men alltförsent och med stora skadeverkningar som följd.Fru talman! När jag nu har haft så kritiska syn-punkter på den förda regeringspolitiken krävs det juatt jag också redovisar vad vill se för skall komma ur den svåra kris som vi befinneross i. Den engelske premiärministern varhär i går. Det var tre saker som han särskilt nämndesom viktiga att ta itu med. Det var i första hand flerjobb, en begränsad brottslighet och en ökad livskvali-tet. Dessa hör ihop i ett gott socialt rättssamhälle.Folkpartiet har länge haft den uppfattningen attfrämsta försvarslinjen mot hög arbetslöshet måste gåvia fler nya riktiga jobb. Vi har pläderat för att manbehöver öka med minst 300 000 nya jobb under denkommande mandatperioden.Det ifrågasattes visserligen av finansutskottetsordförande om det var möjligtsamtidigt som han själv talade om en arbetslöshetkring , dvs. uppemot en halv miljon nya ar-betstillfällen. Vi är på samma färdriktning när detgäller vad som krävs, även om just nuhar bjudit över oss. Det är alltså viktigt att vi får flermänniskor i arbete om vi skall komma till rätta meden rad andra saker.Att bara tala om den öppna arbetslösheten frestarlätt till "statistikpolitik". Ett mål för sysselsättningen,dvs. nya jobb, ligger i linje med vad människor efter-frågar. Det är jobb som de vill ha. Det innebär ocksåatt vi måste komma bort från den åtgärdsfrossa somregeringen har ägnat sig alltför länge åt. Men inte ensi vårpropositionen hade regeringen någon klar dekla-ration om hur det skall gå till. Men jag noterar ändåvärdet i att regeringen har instämt i utskottets be-dömning om att begränsa de många åtgärdsinsatsernasom inte bara förvirrar arbetssökande utan faktisktockså de som har att handlägga dessa mer än 20 åt-gärder.Viktigt är att arbetsmarknadspolitiken inriktas påde strukturella problem som har med bl.a. skatter,företagsklimat och lönebildning att göra. Vi förordaroch har i vårt budgetalternativ rejält sänkta skatter påarbete i avsikt att öka antalet anställningar. Arbetsgi-varavgifterna i tjänstesektorn måste sänkas och enskattereduktion måste införas där också hushållsarbe-te inkluderas. Den fördubblade sjuklöneperioden somregeringen införde med centerstöd och som har gällttill har varit ett hårt slagmot möjligheterna att nyanställa för egenföretagareoch småföretagare. vill vara en garant föratt ett sådant hugskott inte får fäste i praktisk politik.Arbetet med regelförenklingar, framför allt försmåföretagare, måste inledas. Den flexi-bilitet som gavs - med tydlig anställningstrygghet -under den förra regeringen bör åter komma till heders.Viktigt är att provanställningar kan ske samt att vi fåren bättre fungerande lönebildning och ett ökat finan-siellt ansvar för a-kassans finansiering och för attuppnå rätt hantering av lönerörelserna från arbets-marknadens parter.Vår uppfattning är att arbetslöshetsförsäkringenbör vara allmän, obligatorisk och tidsbegränsad, dvs.fullt i enlighet med och arbetsmarknadsut-skottets tidigare uttalande om att arbetslöshetsförsäk-ringen är en omställningsförsäkring och inte någotslags allmänt folkbidrag.Jag vill ställa några frågor till arbetsmarknadsmi-nistern. Hur kunde det gå så snett med arbetslöshetennär ambitionen var så hög inför den period som snartskall avslutas? Hur kunde nedrustningen bli så kraftignär det fanns en tydlig socialdemokratisk vilja attupprätthålla aktiviteten inom vård och omsorg?Hur kom det sig att ungdomsgarantin alltför oftablev löftesfantasi, eller att man nu på sommarjobbenfår nobben?Ja, det är många frågor som reser sig i en gransk-ning av den förda regeringspolitiken. Min synpunkt äratt det inte har brustit i ambition och god vilja, menväl i förmåga. Det är låsta dogmer som har gjort attpolitiken inte har orkat fullfölja de ambitioner somdet i denna kammare finns en bred enighet bakom.Anf. 155 HANS ():Fru talman! Det är en bekymmersam dag, tyckerjag. Jag vet inte hur många debatter vi har haft omsysselsättning och arbetslöshet under den här mandat-perioden. Jag tvingas konstatera att läget egentligen äroförändrat väldigt allvarligt. Jag har en känsla av attinte bara regeringen i en mängd olika uttalanden, utanockså många människor i vårt land, nu faktiskt harvant sig vid massarbetslösheten - det som vi så mångahar varnat för här ut och år in.Det borde vara våldsamma demonstrationer. Detborde vara kraftfulla krav på jobb åt alla. Men i ställettycker jag att människor har blivit rädda. Jag ser hursysselsättningen viker. Man är glad för det lilla.Mycket i arbetslivet lämnar mycket i övrigt att önska.Bland politiker handlar det väldigt mycket om attskylla ifrån sig, skylla på någon annan, pajkastning.Det är väldigt mycket slagord och enkla lösningar.Moderaterna excellerar väl i de enkla lösningarna.Det är så enkelt ibland att man måste repetera orden.Jobben, jobben, jobben, säger och tror attnu blev det nästan statsmannaord. Och sänk skatten,det är receptet för allt. Det är inte trovärdigt, och jagtror att alla vet om det.Jag skall litet grand kommentera den reservationoch den artikel som partiledarna på den borgerligakanten har skrivit ihop sig om. Det imponerar faktisktinte. Men vill jag också titta litet grand påläget och därmed vända mig till och regeringen.Statistiken är inte rolig. Det är alldeles för få i ar-bete, alldeles för få sysselsatta. Det dallrar litet uppoch litet ned, men det går väldigt dåligt framåt. Sär-skilt illa är det på den offentliga sektorn, där politikerfaktiskt har ett visst inflytande.Arbetskraften minskar. Förvärvsfrekvensen harnått de lägsta nivåerna på mycket . Kvinnoför-värvsfrekvensen är nere i . Då, MargaretaWinberg, mäter man ju mot arbetskraften som ocksåminskar. Sysselsättningsgraden för kvinnor i dagligger på ungefär. Det är ju en hemsk siffra! Detmåste vara mycket långt från det mål som MargaretaWinberg, i skepnad av ordförandeför , ens kunde drömma om.Obalanstalet ligger på ungefär. Men rege-ringen själv, eller snarare regeringens experter, sägeri kommentarerna till senaste att i den internatio-nella statistiken räknar man ju bland de arbetslösamed heltidsstuderande som aktivt sökerarbete. Då skulle de för april i gåupp till . Med detta ihop med åtgärdsantaletlandar jag på , vilket är exakt samma läge somvi hade vid den här tiden.Nu kan man om man vill ta detta till utgångspunktför att gnälla, eller kanske hellre skälla ut regeringen,och säga: Ni är värdelösa. Ni får gå. Det är medicin.Men då måste man ju syna vad har att sä-ga. Vad är det som har hänt? Den offentliga syssel-sättningen har inte ökat. Kommunerna har fortsatt attminska år . Finns det något förslag i den mode-rata politiken som skulle ha gett något mer jobb nå-gonstans i någon kommun eller i något landsting?Tvärtom, och det vet Per Unckel.Förutom de totala sifferuppgifterna kan man jutitta på vad det är för jobb som finns. Det är någon-ting som regering och borgerlig opposition talar allde-les för litet om. Antalet fasta jobb minskar, och deminskar rejält. De har minskat med 680 000 . Antalet korta jobb har ökat med 100 000.