prot · GL09113 · 1998-05-27 00:00:00 — Man har möten med bolagets ordförandeinför varje styrelsemöte och inför händelser av störrevikt, samtal med både ordförande och VD. Ingentinghar dock dokumenterats.Detta ger anledning till några reflexioner. Framtonar bilden av ett postbolag som närmast direktstyrsfrån departementet, där man inför varje styrelsemötegår igenom dagordningen, och allt, bokstavligen allt,och veckoligen stäms av mellan departementoch bolag. Det finns anledning att fråga om en sådanstyrning ger den självständighet och det ansvarsta-gande som förväntas av ett aktiebolag och dess styrel-se och som också förväntas av ett statligt ägt aktiebo-lag och dess styrelse.Fram tonar också bilden av att Postens agerande ikonkurrenslagens utmarker med de många fällningar-na skett i största samförstånd med departementet. Dedagliga och veckoliga kontakterna kan tyda på att dethela varit väl sanktionerat.Å andra sidan ser vi kommunikationsministernssvar, att hon inte har vidtagit några som helst åtgär-der, trots att det hela betecknats som olyckligt attPosten fällts.Utskottet har haft påtagligt svårt att få klarhet, ef-tersom dokumentation saknas om i stort sett alla kon-takter, trots vad haruttalat.Det är förvånande att majoriteten i konstitutions-utskottet inte varit intresserad av att följa upp tidigarekrav på dokumentation. Även om man inte delar re-servanternas syn på passiviteten från statsrådets sidaborde det vara av stort och gemensamt intresse att detblir möjligt för att granska vad regeringenfaktiskt gör. Jag beklagar djupt att tiden och intressetinte har medgett att majoriteten velat värna riksdagensintressen bättre.Anf. 184 ():Herr talman! Bilden av mönstret av kontaktermellan Posten och departementet nästan varje veckaeller dag kontrasterar verkligen mot den brist på kon-taktmönster som vi kunde redogöra för i sambandmed förra ärendet - samma departement och Banver-ket. Den iakktagelsen kunde jag inte låta bli att redo-göra för.I det här ärendet finns det inte mycket att tilläggaefter anförande. Vi står bakom sammareservation. Jag vill bara kommentera att avreglering-en av Posten skedde . Vid utfrågningenvåren hänvisade till detta fortfa-rande som en ny situation. Jag menar att det ger ettoseriöst intryck om Posten behöver så lång inkör-ningstid. Inget privat företag skulle efter enregeländring fortfarande ursäktas om det nya regel-verket inte följdes.Det är mycket märkligt att kan försvara Postens prövande av gränser. Attministern inte tog upp en diskussion om konkurrens-frågorna, trots ett uttryckligt löfte i den frågedebattsom hänvisade till, kan, menar vi, medstort fog karakteriseras som passivitet.Anf. 185 ():Herr talman! När jag kom i kontakt med anmälantill KU höjde jag något på ögonbrynen. Det står däratt man systematiskt har handlat istrid med Konkurrensverket.De som har läst KU-anmälan och de som lä-ser reservationen har kanske svårt att se att det hand-lar om samma ärende. När skrev sinreservation tog han till storsläggan för att drämma tillInes Uusmann men han slog sig själv på foten. Dåblev frågan hur detta ärende hade dokumenterats. Detvar nämligen inte så att man systema-tiskt hade brutit mot konkurrensreglerna.Av de 25 ärenden som tar upp i sinanmälan är mer än hälften avgjorda eller initierade påden tid då var kommunikationsminister. 1ärende som nämner är inget ärende; dethandlar om en enkät. Kvar är 24 ärenden. 2 ärendenär ett och samma ärende. Kvar är 23 ärenden. 4 ären-den behandlar samma fråga. Kvar är 20 ärenden. 5andra ärenden gäller samma fråga. Kvar är 16 ären-den. 4 ärenden handlar om och hänger samman medförhandsbeslut. Kvar är 12 ärenden. 4 ärenden föran-leder ingen åtgärd. Kvar är 8 ärenden.Av de 8 ärendena har man blivitfälld och fått betala böter. Det gäller då postorderhan-teringen. Jag är litet osäker på var i tiden detta låg.Det är mycket möjligt att det ärendet fanns på MatsOdells tid. Jag hävdar dock inte det. Det handlar härom . I övriga fall har man rättatsig efter de utslag man fått.När man ser det hela krympa ihop som tio små ne-gerpojkar är det kanske inte så märkligt att man sägeratt frågor av stor vikt, som hanteras mellan departe-ment och företag och som bör vara väl dokumentera-de, faktiskt inte är speciellt väl dokumenterade. Därhåller jag med reservanterna. Det är oerhört litet sagt itexten i de frågorna. Men när man ser det på det härsättet är det svårt att se att det gäller frågor av stordignitet för . Det kan förklara att dokumen-tationen inte är så utförlig. Tack!Vissa frågor med anknytning till rikets säkerhet(avsnitt 5)Anf. 186 BO ():Herr talman! Jag har i denna kamma-re - t.ex. så sent som i går, tror jag - konstaterat attdet, tyvärr, behövs en säkerhetspolis i vårt land somkan hjälpa till med att hålla ögonen på personer somkan förväntas eller som kan misstänkas för att viljaomstörta vår samhällsordning med våld. harjag pekat på att vi har haft enlagreglering som förbjuder åsiktsregistrering ochsedan slutet av 70-talet en grundlagsreglering i sammaanda.Till årets granskning har vi fått in två anmälningarsom rör Säkerhetspolisen. Den ena handlar om dehemliga föreskrifter som regeringarna har utfärdat förSäkerhetspolisen. Den andra handlar om den svenskaregeringens förhållande till i dets.k. Leandermålet.Vårt arbete med frågan har varit litet speciellt,med tanke på den karaktär som Säkerhetspolisensarbete förstås har. De utfrågningar som vi haft har intevarit offentliga. Vi har tagit in bl.a. den s.k. Lean-derakten i det konkreta fallet.Vi har haft en hel del diskussioner om sekretess-frågorna. En majoritet i utskottet, till vilken Folkpar-tiet inte hör, har tyckt att utskottet bara skall få del aven muntlig redovisning av de hemliga föreskrifternasinnehåll. Min bedömning är att vi i utskottet, trots denbegränsningen, har fått information om vad som gällernu och vad som gällt under föregående år - man fårdå gå tillbaka till - samt om vilkaorganisationer det är fråga om och på vilka grunder dehar registrerats.Sedan några ord om slutsats av denhär genomgången, och då vill jag betona att utskottetinte har undersökt nämnda organisationer - vare sigde nu aktuella eller tidigare organisationer. Vi har integått igenom deras program och vi har inte gjort någonbedömning av om Säkerhetspolisen haft rätt i att viljaha med de här organisationerna på listan eller inte.Vi för vår del har tyckt att det vi tagit del av un-derbygger vår tidigare framförda synpunkt, nämligenatt en oberoende kommission borde inkallas som harspeciella befogenheter och som skulle se över helafrågan om den svenska säkerhetspolisen och dessförhållande till åsiktsregistrering under efterkrigsti-den. Vi har inte tyckt att vi fått ett sådant underlag attdet går att konstatera att man har brutit mot grund-lagsförbudet på den här punkten. De här tankegångar-na utvecklas i reservation 14 från . I dennasäger vi bl.a. att om det inte blir så att en riksdagsma-joritet eller regeringen ställer sig bakom detta med atten oberoende kommission tillkallas bör KU fortsättamed det här arbetet och göra den bedömning som viinte haft tid eller utrymme för att göra. Det handlaralltså om att försöka bedöma om det varit rimligt ellerinte att ha de organisationer på listan som funnits meddär.Den andra anmälan, herr talman, gäller alltså dets.k. Det handlar om på vilket sätt dethar varit rimligt för regeringarna att driva det härmålet i och om man vilselett Euro-padomstolen när det gäller vad de svenska registre-ringarna av organisationer har handlat om.Som framgår av betänkandet ställer sig hela kon-stitutionsutskottet bakom bedömningen att det somfinns i Leanderakten är harmlösa uppgifter. Den be-dömningen man då har att göra är om det var rätt attdriva målet till så som gjorts. Ireservation 16 har vi från sida och ävenrepresentanter för och Miljöpartietutvecklat tanken att det var mycket tveksamt att drivamålet mot bakgrund av de harmlösa uppgifter somfanns i materialet.Herr talman! Vi har haft tillfälle att idenna kammare diskutera Sä-kerhetspolisen och diskutera huruvida brott motåsiktsregistrering ägt rum och på vilket sätt vi skullereda ut frågan. Vi diskuterade det så sent som i går ien interpellationsdebatt med justitieministern. Jag kanför min del konstatera att de här frågorna kommer ifortsättningen att förfölja oss i den svenska debattentills det sker en ordentlig genomgång av vår efter-krigstidshistoria på denna punkt. Min förhoppning ärfortfarande, om än svag, att man kommer att tillsättaen oberoende kommission. Gör man inte det kommervi från vår sida att verka för att KU gör den genom-gång som vi av tidsmässiga skäl nu inte har kunnatgöra.Anf. 187 ():Herr talman! Åsiktsregistrering har ägt rum i Sve-rige . Det fick en mera organi-serad form . Det ägde rum på 40-, 50- och60-talet. Det var relativt oreglerat och relativt god-tyckligt. Mycket material har framkommit om hurdenna registrering har varit, vilken typ av uppgiftersom har lagts personer till last. Många exempel finnspå personer som genom denna statens åsiktsregistre-ring och åsiktsförföljelse har åsamkats lidande påolika sätt. Det krävs att hela den här historien grävsupp med dess rötter, inte minst med tanke på attmånga människor behöver en upprättelse därför attde, trots att de är oskyldiga, egentligen behandlatssom misstänkta, som s.k. säkerhetsrisker, eller utsattsför liknande anklagelser.I slutet på 60-talet tillkom personalkontrollkungö-relsen. Den innebar ett steg framåt därför att där an-gavs att registrering enbart på grund av åsikt ickelängre skulle vara tillåten, detta enligt personalkon-trollkungörelsens 2 §. Regeringen började på 70-taletatt ge ut dels öppna föreskrifter, dels hemliga före-skrifter om hur denna skulle tillämpas. Första versio-nen av de hemliga föreskrifterna tillkom 1973 och harsedan vid några tillfällen reviderats.I det här ärendet avser anmälan om dessa hemligaföreskrifter står i överensstämmelse med det som imitten blev regeringsformens påbud i 2kap. 3 § om förbud mot åsiktsregistrering, likalydandemed personalkontrollkungörelsen. Anmälan avseralltså huruvida dessa hemliga föreskrifter tillåtit enregistrering som går ut över vad förbud mot åsiktsre-gistrering anger eller om det har varit en registreringsom eljest strider mot vad som måste anses vara rim-ligt i ett demokratiskt samhälle.Vår debatt kompliceras av att föreskrifternaansetts vara kvalificerat hemliga och att vi har ålagtoss tystnadsplikt om det närmare innehållet. Någotallmänt om innehållet har redan varit ute i den all-männa debatten och kan också nämnas. I de hemligaföreskrifterna anges organisationer som varit föremålför Säkerhetspolisens uppmärksamhet och också vissakvalifikationer som skall uppfyllas för att man ikombination med organisationstillhörighet skall vararegistrerad. Då kan man säga, utan att nämna vad varesig kvalifikationer eller organisationer innebär, attredan här tillstöter ett problem: Hur kan det enakombineras med det andra? Om en viss typ av politiskeller till politik angränsande aktivitet skall i kombina-tion med viss organisationstillhörighet anses utgöra engrund för registrering, då inte bara åsiktsregistrering,uppstår frågan: Hur vet man att den som deltar i vissaktivitet har viss organisationstillhörighet? Naturligt-vis kan det ske genom att man förhör vederbörande.Det har i och för sig förekommit, vilket strider mot ettannat grundlagsstadgande, att man faktiskt är skyddadmot att gentemot det allmänna uppge sin övertygelse.Man behöver alltså inte uppge sin övertygelse i reli-giösa eller politiska frågor. Det är den ena möjlighe-ten.Den andra är att man har förteckningar över or-ganisationers medlemmar och ser om de är aktiva. Såför man ihop detta i ett åsiktsregister. Då har det re-dan funnits ett s.k. åsiktsregister.Man kan också analysera - vi har inte gjort det -de olika organisationernas program och se vad de stårför, om det är organisationer som planlägger våldeller andra övergrepp, antingen på konstitutionen,samhället eller på människors demokratiska rättighe-ter. Faktum är att organisationslistan upptar inte baraorganisationer med uttalade program och samhälls-främjande program i olika riktningar utan också or-ganisationer som har en betydligt mer löslig politiskinriktning. I synnerhet gäller det institutioner under70- och 80-talet.Listan av kvalifikationer och olika aktiviteter somman skall ha för sig upptar ett antal aktiviteter avvilka några gäller handlingar som möjligtvis kan sessom illegala, några som definitivt inte är illegala. Närdessa kombineras kan det bli så att en ytterligt litenaktivitet som knappt har någon politisk anknytningeller är en politiskt harmlös aktivitet kan ligga tillgrund för en registrering, även om varje verksamhetär förenlig med grundlagen. Man har rätt att tillhöraorganisationer, eftersom vi har organisationsfrihet ilandet. Man har rätt att utföra vissa aktiviteter därföratt organisationer har rätt att utföra vissa aktiviteter.Enskilda har rätt ge uttryck för sina uppfattningar osv.Detta kan i kombination leda till att människor regist-reras.Man skulle naturligtvis kunna exemplifiera dettamed många olika fall. Men en annan anmälan sombehandlas i det här betänkandet, nämligen den omfallet , räcker gott för att man skallförstå arten och tyngden i den verksamhet som Säker-hetspolisen har fått bedriva, och där vi utgår ifrån har följt den instruktion som kommer från rege-ringen.Få anmärkningar mot är från tiden efter1973, när de första hemliga föreskrifterna kom. Mendock är de flesta anteckningarna om fråntiden efter det att personalkungörelsen trädde i kraft,och där vi alltså hade ett åsiktsregistreringsförbud.Leanderfallet har vi ingen tystnadsplikt om. Där ärsakerna möjliga att offentliggöra.Vad som läggs denne person till last och som göratt han inte kommer ifråga till en tjänst är sådanasaker som att han beställt flygblad. Han har ansökt ommedlemskap i ett politiskt parti. Han har haft sin bilparkerad utanför en icke-partipolitisk organisationsårsmöte. Han har begärt adress till var man kan få tagi en soldatfacktidning och få kontakt med en sådanfacklig organisation. Denna politiska aktivitet harföranlett registrering. Det är vad som i huvudsak står isäpos akt om . Det har fått till konsekvens atthan enligt personalkontrollkungörelsen förvägradesarbete.Det säger sig självt när en aktivitet av denna stor-leksordning får en sådan uppmärksamhet och för enperson får den konsekvensen att han utestängs från ettarbete att det är tusentals människor som har haft enaktivitet som har varit lika stor eller större, och be-tydligt större än hos denne . Hur har de be-handlats? Det torde också stå klart att med de hemligadirektiv som regeringen gett har de kunnat hamna iregister och registreras. De har kunnat avstängas frånarbeten enligt personalkontrollkungörelsen, osv.Allt detta tyder på att regeringen har gett föreskrif-ter som har kunnat användas på ett sätt som icke ärförenligt med vad som borde vara godtagbart i ettdemokratiskt samhälle. Det är därför som vi trots attmaterialet är kvalificerat hemligt ändå har sett ossnödsakade att reservera oss i den här frågan. Mananar verkligen att det har begåtts inte bara ett utanmånga övergrepp. Också Leanderfallets avslutning,där regeringen genom att ge ett ex gratie-bidrag om400 till , visar att man verkligen er-känner att staten behandlat honom på ett otillbörligtsätt. Hur många andra fall finns det då inte?Det är därför bra att vi har en reservation om hurden svenska staten har bedrivit en rättslig affär kringLeanderfallet. Det finns mycket att säga om hur Sve-rige har bedrivit den rättegången. Det räcker egentli-gen med att instämma i det som har sagttidigare. borde ha sökt en uppgörelse på etttidigt stadium och inte drivit en process när de an-teckningar som lades denne person till last var såutomordentligt tunna och beskedliga. Vi måste därinstämma i en reservation som inte kan låta regering-arna undgå kritik för detta. Det gäller också det övrigamaterialet.Herr talman! Allt pekar med entydighet på att deutredningar som skall se över den militära utred-ningstjänsten, de enskilda forskarinitiativ som rege-ringen vill initiera är gott och väl, men det är otill-räckligt. Det behövs en kommission som en gång föralla tvättar rent i denna varböld i det svenska samhäl-let som åsiktsregistrering. Den kan göra de avväg-ningar som behövs. Det är klart att det behövs ensäkerhetspolis som slår vakt om demokratin ochmänniskors demokratiska rättigheter. Men den haricke alltid haft en sådan instruktion eller i sin praktikfungerat på det sättet.Därmed yrkar jag bifall till de båda reservationersom jag har undertecknat, dvs. nr 15 och nr 16.Anf. 188 ():Herr talman! Då kommer vi till det kanske allvar-ligaste ärendet i årets granskning. Det är ett ärendesom berör väldigt många människor väldigt nära ochdär staten enligt min mening har begått stora över-grepp.Till att börja med skulle jag vilja säga några ordom vad KU egentligen har granskat. Jag tycker att detkan finnas skäl att tala om att KU:s granskning enbarthar berört en relativt begränsad del av säpos registre-ring av svenska medborgare. Det handlar om denregistrering som har skett från år 1973fram till och under det s.k. åsiktsförbudet, medregeringens hemliga direktiv på grund av detta. För-utom det har säpo haft en betydande mängd uppgifteratt sköta utöver det som finns under den tillåtelse somregeringen har gett genom de hemliga direktiven.Innan år 1973 fanns det inga sådana klara regler,åtminstone inte innan personalkontrollkungörelsen.Vad innebär då det åsiktsregistreringsförbud somvi har i i grundlagen i regeringsformens 2kap. Jag menar att innebörden av det är vadregeringen skriver i sina öppna direktiv till Säkerhets-polisen. Den definitionen har man varit ganska enigom i . De öppna direktivensäger att säkerhetspolisen har en rätt att registreramänniskor utifrån två grundläggande kriterier. Detförsta är om man är med i eller sympatiserar med enorganisation som i sin program antagit att man villomvandla samhället med våld. Men det räcker inte.Utöver detta måste också den enskilde individenha gjort någonting, varit med om någon åtgärd, somgör att man kan anta att personen i fråga också ärberedd att göra någonting som har med våld att göraför att förändra samhället.De hemliga föreskrifterna handlar alltså om vilkaorganisationer det är fråga om samt vilka åtgärder ochhandlingar den enskilde individen skall ha begått föratt säpo skall ha rätt att utifrån dessa registrera honomeller henne.Man kan fundera över de organisationer som finnspå listorna och fram till . Har de verk-ligen varit intresserade av och aktivt tänkt sig attförändra samhället med våld? Vi har i utskottets arbe-te egentligen inte gått in på en sådan detaljnivå. Mittintryck är dock att flera av organisationerna på listanknappast kan sägas ha på allvar funderat i sådanabanor. Det har i flera fall, tror jag, mer handlat omallmänt revolutionsromantiska funderingar - kanskehar man velat försvara revolutionen den dag den ärgenomförd eller så. Detta har i princip räckt för attkomma med på den här listan.Man kan också fundera över det andra kriteriet:den enskilde individens handlingar. Om man tittarnoggrannare på de olika kriterierna där måste manifrågasätta om de verkligen är så skrivna att de inne-bär att den enskilde individen är beredd att göra nå-gonting sådant här. Jag ser det som uppenbart attfr.o.m. 1981, då det under regeringen blir enutvidgning av kriterierna, faller själva grundtankenom att den enskilde personen skall ha gjort någontingför att kunna bli åsiktsregistrerad. Denna utvidgning,menar jag, gör att det knappast längre går att försvarasystemet utifrån tanken att den enskilde individengenom åtgärd eller handling skall ha visat sig bereddatt ta till våld på något sätt för att förändra samhället.Man kan väldigt starkt ifrågasätta saker även före1981. Det finns andra kriterier med implikationer somman kan ifrågasätta. Men 1981 tycker jag att det blirså pass stor skillnad mellan de öppna föreskrifterna åena sidan och de hemliga föreskrifterna å andra sidanatt systemet inte längre går ihop med grundlagensåsiktsregistreringsförbud.Man skall då komma ihåg att det här bara gällernyregistreringar. Har man en gång kommit upp pålistan och blivit registrerad av säpo har säpo storamöjligheter att registrera allt möjligt som man företarsig. Men rätten att nyregistrera finns nedtecknad i dehär olika kriterierna och hemliga direktiven.Vad betyder det här? Vad innebär det för den en-skilda människan, för de tusentals människor dethandlar om? Vi har i fallet sett ettbra exempel på vad det kan betyda. Trots att man intehar gjort någonting som över huvud taget kan ansesvara i närheten av något som skulle vara ett brott ellermisstänkts vara ett brott har man som enskild individpåverkats mycket allvarligt.Min bedömning är återigen att tusentals människorhar varit utsatta för statlig förföljelse på olika sätt,t.ex. på arbetsplatser och i fackföreningar. harhaft möjlighet att registrera och spionera i privatlivetpå ett sätt som är alldeles orimligt utifrån de förut-sättningar som har gällt.Jag kan hålla med om att staten haren viss rätt och kanske också skyldighet att övervakavissa personer. Men i det här systemet finns det såstora möjligheter, en så extensiv rätt för Säkerhetspo-lisen att registrera människor, att man måste anta atten väldigt stor del av dem som har registrerats aldrighar varit något problem, aldrig har utgjort någon riskför samhället eller någon säkerhetsrisk över huvudtaget.Ett problem i sammanhanget är att det har varit såmånga olika regeringar inblandade. Det är inte längreså lätt att säga vem som är ansvarig när alla regeringarfrån och framåt har varit inblandade i detta. Omman går längre tillbaka har det antagligen varit ännuvärre. Det gör också att det politiska system som vihar i har väldigt svårt att tillgodogöra sigvikten av att faktiskt göra rent hus och försöka få bortden här varbölden, som talade om.Orsaken till att man än så länge säger nej till enökad offentlighet ligger säkerligen på det här området.Det är många regeringar och partier inblandade. Detär fortfarande känsligt. Det är så många ännu levandemänniskor som är berörda och drabbade av det somhar varit att den nuvarande socialdemokratiska rege-ringen antagligen gör bedömningen att sanningen ochverkligheten är värre än att ryktena får fortsätta attflorera. Detta är tråkigt.Jag tror att sanningen på litet sikt är bättre än ryk-tena. Jag tror att den har större möjlighet att läkasåren i det svenska samhället efter de här frågorna ochåterskapa ett ökat förtroende mellan det politiskasystemet och medborgarna.En liten fundering man kan ha kring skälen till detfortsatta hemlighållandet kan gälla fallet TorstenLeander. Det är ju ett relativt begränsat fall. Han har,vad jag förstår, inte varit med om så väldigt närgång-en aktivitet från Säkerhetspolisen. Han har uppenbartblivit drabbad i ett fall, men det finns säkerligenmånga som har drabbats värre. Han fick från staten enersättning på . Om tusen människor hardrabbats på ett likartat sätt handlar det om 400 miljo-ner kronor. Om det är tiotusen handlar det om 4 mil-jarder kronor. Detta är inga orimliga siffror. Det kanalltså hända att man från statens sida också ser dettasom en dyr kostnad för att försöka få rätsida på de härfrågorna.Men återigen: En , som tar etthelhetsgrepp i stället för de nålsticksvisa, slumpmäs-siga försök till belysning som regeringen går inför, vore någonting som kanske skulle kunna få detsvenska samhället att läka litet grand i det här avseen-det. Jag tycker att exemplet visar att det kanfungera. Öppenhet, en rejäl undersökning, är bra.Offentlighet är positivt - liksom det var i scientolog-fallet, som vi diskuterade tidigare. Tänk om vi intehade haft den svenska offentlighetsprincipen! Då hadedenna belysning av scientologerna aldrig kommit tillstånd.