prot · GM0937 · 1998-12-16 00:00:00 — 163 avstod35 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 119 s, 77 m, 39 v, 36 kd, 14 fp, 10 mpFör res. 16: 15 c, 1 mpAvstod: 3 mpFrånvarande: 12 s, 5 m, 4 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 32 (umgängesavdrag och umgängesresor)1. utskottet2. 17 (v)Votering:262 för utskottet52 för res. 1735 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 77 m, 36 kd, 15 c, 14 fpFör res. 17: 38 v, 14 mpFrånvarande: 11 s, 5 m, 5 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.SfU2 Utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingarm.m.Mom. 4 (direktvalda stadsdelsnämnder)1. utskottet2. 1 (fp)Votering:289 för utskottet21 för res. 13 avstod36 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 75 m, 38 v, 35 kd, 9 c, 12 mpFör res. 1: 6 c, 14 fp, 1 mpAvstod: 1 m, 1 v, 1 mpFrånvarande: 11 s, 6 m, 4 v, 7 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 5 (utsatta bostadsområden)1. utskottet2. 2 (kd, mp)Votering:261 för utskottet50 för res. 238 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 119 s, 76 m, 39 v, 14 c, 13 fpFör res. 2: 36 kd, 14 mpFrånvarande: 12 s, 6 m, 4 v, 6 kd, 4 c, 4 fp, 2 mpMom. 7 (stöd till invandrarorganisationer)1. utskottet2. 4 (c)Votering:297 för utskottet15 för res. 737 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 76 m, 39 v, 34 kd, 14 fp, 14 mpFör res. 7: 15 cFrånvarande: 11 s, 6 m, 4 v, 8 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 10 (resurser)1. utskottet2. 5 (mp)Votering:300 för utskottet14 för res. 535 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 76 m, 39 v, 36 kd, 15 c, 14 fpFör res. 5: 14 mpFrånvarande: 11 s, 6 m, 4 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 11 (asylsökande och sjukvård)1. utskottet2. 6 (v)Votering:273 för utskottet41 för res. 635 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 77 m, 36 kd, 15 c, 14 fp, 11 mpFör res. 6: 39 v, 2 mpFrånvarande: 11 s, 5 m, 4 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 3 mpMom. 12 (tortyrskadade m.m.)1. utskottet2. 7 (fp)Votering:301 för utskottet14 för res. 734 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 77 m, 39 v, 36 kd, 15 c, 14 mpFör res. 7: 14 fpFrånvarande: 11 s, 5 m, 4 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 14 (avskaffande av kommunavtal för flykting-mottagning)1. utskottet2. 8 (kd)Votering:279 för utskottet36 för res. 834 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 120 s, 77 m, 39 v, 15 c, 14 fp, 14 mpFör res. 8: 36 kdFrånvarande: 11 s, 5 m, 4 v, 6 kd, 3 c, 3 fp, 2 mpMom. 15 (integrationsåtgärder m.m.)1. utskottet2. 9 (mp)Votering:298 för utskottet14 för res. 937 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 119 s, 76 m, 39 v, 36 kd, 14 c, 14 fpFör res. 9: 14 mpFrånvarande: 12 s, 6 m, 4 v, 6 kd, 4 c, 3 fp, 2 mpÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgav kam-maren att återstående ärende på dagens föredrag-ningslista fick avgöras i ett sammanhang vid arbets-plenum torsdagen den 17 december.9 § Hälsovård, sjukvård och social omsorgFöredrogsSocialutskottets betänkande 1998/99:SoU1Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social om-sorg (prop. 1998/99:1 delvis)Anf. 124 ():Fru talman! står i stort sett bakomdet betänkande som vi debatterar . Vi har lagt ettsärskilt yttrande på några punkter, och jag återkom-mer till dem.Först är det viktigt att konstatera att vi delar rege-ringens uppfattning att välfärden skall vara generell,att alla människor skall kunna ges en förutsättning attleva ett gott liv, att alla skall ha tillgång till sjukvård,barnomsorg och äldreomsorg av hög kvalitet - dettaoavsett inkomst eller social status. Vår välfärd skallvara gemensamt finansierad och offentligt styrd.Här skiljer sig från de partier,främst , som förespråkar individuellaförsäkringslösningar och långtgående privatiseringarav offentlig sektor. Vi menar att en sådan politikriskerar att ställa stora grupper utanför rätten till braomsorg, god sjukvård och en rimlig försörjning.Det går alltså en ideologisk skiljelinje mellan departier som förespråkar en generell välfärd och departier som förespråkar selektiva lösningar som enligtvår uppfattning sorterar rik och fattig och som inne-bär privata lösningar för dem som har råd och biståndtill de sämst ställda. Det skulle innebära en återgångtill någon form av fattigvårdspolitik.I betänkandet finns några saker som jag vill lyftafram. Det första handlar om finansieringen av väl-färdssektorn, dvs. kommuner och landsting. Det ärviktigt att markera att kommuner och landsting efterår av nedskärningar får i den budget som riksdagenhar behandlat och i kommande budgetar en nivåhöj-ning av de statliga anslagen. Det är bra, men frågan ärom det är tillräckligt. har avise-rat att landstingssektorn kommer att redovisa ett un-derskott på ungefär 4,5 miljarder. Från Kommunför-bundet kommer också signaler om att den samladekommunsektorn går med underskott. Det är risk att deutökade resurser som kommuner och landsting fårenbart kommer att räcka till att täcka underskott ochinte till att höja kvaliteten i verksamheten.Det måste vara den nu sittande majoritetens upp-gift att av besparingar och nedskärningar somdrabbat både sjukvård, omsorg och socialtjänst åter-skapa kvalitet inom dessa områden. Men då behövsdet resurser.Det är uppfattning att de nu lig-gande budgetramarna innebär en ambitionshöjningjämfört med 90-talets mörka mitt, men vi är inte heltövertygade om att det räcker. Enligt vår bedömningkommer både kommuner och landsting att behövaytterligare resurser om de skall ha förutsättningar attleva upp till de mål som både vi och regeringen stårbakom. Detta har vi utvecklat i vårt särskilda yttran-de.I växer nyfattigdomen , klassklyftor-na har ökat och stora grupper hänvisas till socialbidrag för sin överlevnad. Soppkö-ken finns återigen i , och gruppen bostadslösahar ökat.Det generella receptet mot detta missförhållandeär kampen mot arbetslöshet. står givet-vis bakom en politik för att återskapa jobben, men detkrävs också aktiva åtgärder för att klara dem som intedirekt kan eller förmår att återgå till arbetsmarknaden,som behöver behandlingsinsatser eller andra åtgärder.Just nu sitter en utredning och ser över socialtjänstla-gen. Man skall också utvärdera hur den ekonomiskakrisen påverkar . Frågor rörande social-tjänsten kommer därför att bli föremål för enbehandling i . Vi har därför valt att avvaktamed konkreta förslag när det gäller ,dess utformning och försörjningsstöd för dem somunder kortare eller längre tider tvingas uppsöka soci-altjänsten.Vi vill dock redan nu understryka att socialtjäns-ten också har ett ansvar och behöver utveckla sinpedagogik för att bemöta klienter och människor ikris. Om detta vittnar många klientorganisationer.Rolf kommer senare att redovisa Vänster-partiets syn på sjukvårdspolitik. Låt mig bara heltkort påpeka att om vården skall kunnaleva upp till de mål som redovisas i betänkandetkrävs också satsningar när det gäller att rekryterapersonal. Då handlar det om fler utbildningsplatser.Det handlar om riktiga löner så att det går att rekryte-ra till vård och omsorg. Det handlar om kontinuerligkompetensutveckling och rimliga arbetsvillkor. Allt-fler inom sjukvården redovisar utbrändhet som ar-betsskada. För att uppnå rimligare arbetsvillkor krävsdet att antalet anställda ökar. För att antalet anställdaskall kunna ökas krävs resurser. Därför framhärdarVänsterpartiet med sin politik att landstingen behöveren resursgaranti. Sedan må andra partier tala omvårdgarantier för fler eller många diagnoser. Får intelandstingen tillräckliga resurser kommer inga löftenom vårdgarantier att kunna hållas om det inte skallske på bekostnad av andra vårdbehövande.Den 1 januari träder en ny tandvårdsförsäkring ikraft. Försäkringen innebär bl.a. att ungdomar fårbilligare undersökningar, att bastandvård subventio-neras och att ett visst ekonomiskt skydd ges vid dyr-bara behandlingar. Vissa grupper av äldre och funk-tionshindrade får kostnadsfri munvårdsbedömning,och deras tandvårdsavgifter inordnas i sjukvårdenshögkostnadsskydd. Vi anser att försäkringen är en bragrund att bygga på, men långsiktigt måste den enskil-des kostnad för bastandvården vara densamma sompatientavgiften i den öppna hälso- och sjukvården.Tänderna är en del av kroppen.Den senaste tidens debatt har också visat att tand-vårdsförsäkringen inte omfattar alla personer medstora tandvårdsbehov på grund av sjukdom. Personermed anorexi omfattas t.ex. inte. hardärför väckt en motion om en utredning om denframtida tandvårdsförsäkringen. Den motionen harinte behandlats i samband med budgetpropositionenutan kommer att tas upp i ett senare skede. Men jagvill ändå redovisa här och att anseratt tandvårdsförsäkringen behöver utvecklas.Lena kommer senare i debatten att redovi-sa syn inom handikappolitiken ochäldreomsorgen. Jag vill därför bara helt kort konstate-ra att äldrepolitiken i haruppvisat en rad brister. Det mörka 90-talets nedskär-ningspolitik har inneburit att kommunerna kraftigttvingats att skära i sina budgetar, och kvaliteten ivården och omsorgen för äldre är ett område som hartagit stryk.Regeringen konstaterar i sin proposition att sam-hällets insatser nu bör koncentreras på de problemoch brister som har uppstått inom äldreomsorgen pågrund av kommunernas och landstingens ansträngdaekonomiska läge. Man pekar på problemen i sambandmed ädelreformens genomförande, och man avser atttillsätta en parlamentarisk beredning för den framtidaäldrepolitikens utformning.Vänsterpartiet instämmer i regeringens analys avoch delar regeringens oro över äldreomsorgen. Vimenar att det är dags att prioritera upp äldreomsorgenoch äldrepolitiken. Vi står givetvis också bakom demål som redovisas i den nationella handlingsplanenför äldre, men det förtjänar att påpekas att om dessavackra ord skall kunna omsättas i verklighet, så krävsdet ekonomiska resurser och kompetent personal. Jagåterkommer till att kommuner och landsting kanbehöva ökade anslag under nästa budgetår.Fru talman! står, som sagt, i stortbakom det betänkande som vi nu debatterar. Vi anseratt betänkandet stakar ut en väg till utveckling av dengenerella välfärden. Det redovisar en höjd ambitions-nivå när det gäller satsning på hemlösa, på införli-vandet av samt när det gäller envilja att belysa problemen i och utveckla sjukvård,omsorg och handikappolitik.Betänkandet innehåller vidare ett tillkännagivandetill regeringen när det gäller 65-årsgränsen för rätt tillpersonlig assistans och om barns rätt till personligassistans. Det innehåller en blygsam, men dock fort-satt delfinansiering av Rikskvinnocentrum i iavvaktan på en mer långsiktig finansiering.Detta tillsammans med utökade anslag till kom-muner och landsting innebär förhoppningsvis ett slutpå nedskärningspolitiken och en försiktig återupp-byggnad av den generella välfärden.Vänsterpartiet är ändå medvetet om att det finnsmycket kvar att göra för att utveckla den generellavälfärden och för att nå alla vackra mål som finnsredovisade i betänkandet och i olika handlingsplaner,men vi är övertygade om att vägen dit går via gene-rella system och offentligt styrda och gemensamtfinansierade verksamheter.Vi avvisar kategoriskt alla lösningar som går ut påatt byta ut den generella välfärden mot individuellalösningar kombinerat med att man ger bistånd enbarttill de allra sämst ställda. Det är en väg där vi sorterarut människor. Målet är att bygga ett samhälle som taralla med sig.I detta anförande instämde (), RolfOlsson (v), Mural (), (), LenaOlsson (v), () och . 125 ():Fru talman! Många far illa och mår illa i dagensSverige. Den så omhuldade välfärdsstaten visar uppallt större brister som går.Över 200 000 barn i har en eller två för-äldrar som är arbetslösa. Det är stora risker som dessabarn utsätts för såväl socialt som psykiskt och materi-ellt. Och ju längre arbetslösheten varar, desto större ärpåfrestningarna på barnen, det vet vi.Därför är en politik för ökat företagande och nyajobb så central också ur ett socialpolitiskt perspektiv.Och därför var fredagens dystra besked från Fi-nansdepartementet en viktig bekräftelse på att dennuvarande politiken är alldeles otillräcklig. Regering-ens arbetsmisslyckande är ett stort politiskt, ekono-miskt och socialt misslyckande.I ett samhälle som inte växer drabbas de svagastenästan alltid hårdast. gav regeringenslutligen upp målet om en halverad öppen arbetslös-het till 2000. visade att med nuvarande politik vidmitten av nästa årtionde kommer att ha en sysselsätt-ning som ligger en kvarts miljon under den vi hade ibörjan av 1990-talet.När den höga arbetslösheten tvingar allt färre attförsörja alltfler krymper marginalerna. Vi betalar högskatt för hög arbetslöshet.Till följd av alla skattehöjningar som drabbat låg-och normalinkomsttagare särskilt hårt, så har alltflerfamiljer drivits in i ett ökat bidragsberoende. Ingen-stans betalar låginkomsttagare högre skatt än i Sveri-ge.Nyligen presenterades en undersökning om barn-familjernas ekonomi i ett internationellt perspektiv.Den visar att vanliga svenska barnfamiljer får det alltsvårare att få ekonomin att gå ihop. Vanliga barnfa-miljer har en köpkraft efter skatt som bara liggerdrygt över den svenska socialbidragsnormen.Då klarar man utgifter för boende, mat, kläder ochskor och annat livets nödtorft. Men man klarar intekostnaderna för en bil, och bil behöver de allra flestabarnfamiljer. För att nå upp till en skälig levnadsnivåoch ha bil behövs en köpkraft som liggerminst över socialbidragsnivån. Men så storköpkraft har inte de flesta barnfamiljer.Alltfler tvingas leva på marginalen. Någon buffertför oförutsedda utgifter finns inte. Dyker en oväntadtandläkarräkning upp eller går kylskåpet sönder räck-er inte pengarna.Många hävdar säkert att jämfört med andra har videt ändå bra i . Men det är inte så längre. Avde 22 jämförda är det endast i Frank-rike, , och som barnfamil-jerna har en lägre köpkraft än i . I denna delhar den svenska välfärdspolitiken misslyckats, därföratt man i grunden har misslyckats med jobben ochdärför att man beskattar människor till otrygghet.Men inte heller i de mest grundläggande uppgif-terna lyckas den svenska välfärdsstaten. Hur är detmed dem som befinner sig i samhällets bottenskikt?Räcker världens högsta skattetryck för dem som varjeanständig socialpolitik först och främst borde varaämnad att hjälpa?Här i finns nu ca 3 000 hemlösa, varav700 är kvinnor. Andelen psykiskt sjuka bland dehemlösa har fördubblats. Situationen ärnästintill densamma i samtliga större städer i Sverigeoch även i mindre orter är hemlöshet på väg att bli ettproblem.Medborgarna betalar världens högsta skatter, menfår långt ifrån världens bästa välfärd. Människor står ivårdköer, skickar sina barn till slitna skolor, ochmånga hamnar i ett destruktivt bidragsberoende.Och som de allra flesta betalar en väl-digt hög skatt så klarar välfärdsstaten inte ens av atthjälpa de allra mest utsatta.Socialstyrelsen har visat på att det långvariga so-cialbidragsberoendet har tredubblats under 90-talet.Närmare 100 000 hushåll har haft socialbidrag underminst . Andelen som blir kvarsom inte orkar bryta beroendet blir allt större för varjeår som går.Socialdemokraterna talar gärna om solidaritet,men de vägrar se att den stat som griper om allt ochsom försöker göra allt ofta missar det som borde varaprioriterade uppgifter. I stället för att distribuera för-måner till medelklassen skulle man kunna sänkaskatterna så att vanliga löntagare klarar sig på egnaben och i stället rikta resurserna till dem som allramest behöver.De som sitter fast i välfärdsstatens hårda var-dag kan inte frigöras genom högre skatter eller flerbidrag. Det är en väg som har prövats och som harmisslyckats. Beroendet handlar inte bara om ett eko-nomiskt beroende. Minst lika viktigt - jag skulle viljasäga ännu viktigare - är att ge människor frihet ochmakt.Människor skall ha frihet att fatta de avgörandebesluten i det egna livet, att inte vara beroende avbidrag och tvingas leva i rädsla för plötsliga föränd-ringar, att inte behöva vara beroende av att regeringenbetalar ut barnbidraget i förväg för attfamiljen skall kunna fira en normal midsommar.Människor skall själva kunna avgöra vad som ärviktigt och kunna styra över vilken skola som barnenskall gå i, vilken äldrevård som passar farmor ochvilken läkare och vård man vill ha.När man gör staten för stor gör man den ocksåalltför svag. Jag vill se en begränsad stat som klararav de åtaganden som den tar på sig.Vi ser tydligt skillnaden mellan moderat och soci-aldemokratisk politik. Där Socialdemokraterna för-svarar systemen och de gamla strukturerna väljer viatt försvara människor och individer. Där Socialde-mokraterna vill konservera och bevara vill vi brytaupp och förnya. När socialdemokraterna propagerarför "vård, skola och omsorg" är vårt perspektiv pati-entens, elevens och den äldres.Det är därför vi sänker skatten så att fler kan levapå sin lön. Det är därför vi ökar valfriheten så att flerkan välja skola, äldreomsorg och läkare. Valfrihetoch egenmakt skall inte vara förbehållet några få.Jag skulle särskilt vilja lyfta fram två områden idenna budget som jag tycker visar på den tydligaskiljelinjen mellan oss moderater och socialdemo-krater. Det gäller synen på rätten till god vård ,och det gäller synen på de handikappade.Vi moderater vill ha en nationell vårdgaranti somsäkrar patientens rätt till bra vård . står tu-sentals människor åter i kö. Lidandet är för mångaouthärdligt. De som har råd kan köpa sig förbi köngenom att gå till en privat vårdgivare. Men hur göralla andra, som inte har den tjocka plånboken? Detsvenska kösamhället är ett klassamhälle, köer kostar. Spri har redovisat att den ge-nomsnittliga kostnaden för en person som står i kö är19 . Det blir miljardbelopp varje årsom det kostar att inte ge vård i tid.Trots det är Socialdemokraterna inte beredda attinföra en nationell vårdgaranti. Man talar om be-handlingsgaranti, rädslan för att annan vård trängsundan om man inför en garanti för vård , och manutreder den självklara rätten att få vård . Det ärinte extravagant eller häpnadsväckande utan någotman har rätt att begära, allra helst när man har betalatskatt ett helt långt liv.I de tre borgerligt styrda landstingen , och införs nu en vårdgaranti. Detär naturligtvis bra för alla dem som står i köerna i dagoch som har väntat väldigt . Det innebär att entredjedel av befolkning kommer att få dennatrygghet som det innebär att veta att man kan få vård itid. Men alla de andra får vänta.Fru talman! Den andra skiljelinjen är handikap-politiken. Vi prioriterar stöd till dem som är mestutsatta och som har minst marginaler. Det skiljer ossfrån regeringspartiet. Vi sparar inte på de mest utsat-ta. gällde det änkorna och änkepensio-nerna. handlar det om de handikappade.En funktionshindrad person skall inte behöva be-kymra sig om sin rätt till assistans. I vårt budgetför-slag har vi därför avsatt mer änregeringen, och . Dessaresurser skall gå till att återställa de försämringar somSocialdemokraterna genomfört i LSS- och LASS-lagarna och utöka rätten också till dem som fyllt 65år. Men vi vill också satsa på ett särskilt bostadsstödtill funktionshindrade, höja stödet till kolloverksam-het samt ge kommuner och landsting ett stimulansbi-drag för att uppmärksamma de psykisktfunktionshindrade.Hopplösheten som alltför många känner gåratt bryta. Men då gäller det att ta ställning för indivi-derna och inte för systemen. Den offentliga välfärds-politiken måste handla om att stödja dem som behö-ver hjälp - inte att fördela pengar mellan dem sommed sänkta skatter kan klara sig själva.Det handlar om patienter, elever och äldre - intevård, skola och omsorg.Det handlar om frihet, valfrihet och värdighet -inte monopol, köer och maktlöshet.I detta anförande instämde , CristinaHusmark , , , och (allam).Anf. 126 () replik:Fru talman! Det är lätt att instämma i delar av detChris Heister säger, bl.a. att vi lever i ett klassamhälleoch att det återstår mycket att göra för att den välfärdsom vi vill skall finnas skall nå alla. Problemet ärbara att jag inte tror på lösning.Att skattevägen se till att alla människor får enrimlig möjlighet att försörja sig själva och ha tillgångtill god sjukvård och omsorg innebär att de gruppersom inte har inkomster, t.ex. de arbetslösa ung-domar som är en stor del av den ökning inomsocialbidragssektorn som vi ser, inte kommer att nås.De kommer inte att omfattas av några förbättringargenom skattesänkningar. Inte heller kommer de som tvingas leva med hjälp av sjukskrivningar, sjuk-försäkring och arbetslöshet - där har Socialdemokra-terna vissa tider velat sänka nivåer - att få det ettdugg bättre.Den moderata lösningen framstår som en lösningför delar av befolkningen för att man skall få detbättre, medan andra grupper skulle tvingas leva kvarpå en lägre nivå.Jag tog själv i mitt anförande upp just detta att demänniskor som inte direkt har tillgång till en arbets-marknad behöver ha en rimlig försörjningsmöjlighet,en rimlig möjlighet att få tillgång till en sjukvård ochen god omsorg. Det här ordnar man inte enbart ge-nom skattesänkningar. I stället urholkas möjlighetenatt hitta försörjningssystem för de grupperna.Vad har för lösning för den del avbefolkningen som inte finns eller som inom en snarframtid kommer att återfinnas på arbetsmarknaden?Anf. 127 () replik:Fru talman! Det var bra att in-stämde i delar av mitt anförande. Den stora klyftan ärmellan dem som har arbete och dem som inte hararbete. Där ser vi att regeringens politik har miss-lyckats. Man tvingas inse att man inte kan halveraden öppna arbetslösheten med stöd av enbudget som är med på. Vi ser ocksåatt man har tvingats justera ned tillväxtsiffror-na.Det stora problem som vi ser är att eko-nomi inte växer. Man kan inte på något sätt försvaravälfärden i en krympande ekonomi, utan förutsätt-ningen är en växande ekonomi som ger nya och rikti-ga jobb i nya och växande företag.Sedan kan man se, som jag visade i mitt anföran-de, att vanliga människor som jobbar och sliter varjedag knappt får ekonomin att gå ihop därför att skat-terna är för höga. Då är det bättre att sänka skatten förlåg- och normalinkomsttagare så att de kan leva påden egna lönen och känna den trygghet som det inne-bär att man vet vad som händer och i över-morgon.Om vi får en växande ekonomi skapas bättre för-utsättningar för att se till att stödja dem som verkligenbehöver vårt gemensamma stöd. Det var det jag sade.Vi ser nu att vårdgarantin inte kommer till. Vi sernu att köerna till sjukvården inte minskar utan liggernågonstans på 60 000 i . Där vill ni inte varamed och bidra.Ingrid sitter nu i knäet på ,och uppenbarligen blir det inte så mycket gjort. Dethandlar om sveket när det gäller de handikappade.Jag tittade i förra årets betänkande. Där var detvackra ord om att handikappreformerna var en viktigdel av friheten för många människor. Man var upp-rörd över att socialdemokraterna hade sparat när detgäller handikappreformerna.I år finns inte någonting sådant. Där har man up-penbarligen misslyckats.Anf. 128 () replik:Fru talman! Först kan jag konstatera att ChrisHeister, jag och - tror jag - hela församlingen ikammaren är överens om att arbetslösheten är detstörsta problemet. Det skall vi lösa. Men debatten handlar främst om de grupper som står utanföroch som även framgent kommer att vara beroende avandra försörjningsmöjligheter.Vi kommer inte att återskapa dessa jobb. Dethandlar om i storleksordningen en miljon arbetstill-fällen som skall återskapas på kort sikt. Det skulleinte gå med en moderat politik heller. Problemet medden moderata politiken är att den bygger på att mansänker skatter och undergräver finansieringen avoffentlig sektor.