prot · GM0923 · 1998-11-26 00:00:00 — Detkommer säkert, som sagt var, att finnas många till-fällen att ta upp detta.Sammantaget vill jag säga att vi är på rätt väg istorstäderna, men det krävs väldigt många fler åtgär-der framöver.Det är viktigt att veta att mot den här utvecklingenstår den moderata politiken, som redogjorde för.Mikael är emot skatteutjämningssys-temet i den nuvarande omfattningen. Skulle man heltta bort skatteutjämningssystemet skulle stadförlora . Jag vet inte hur vi skulleklara de utsatta grupperna i om de pengarnaförsvann.I skulle inte kunskapslyftetha 4 000 platser. De skulle reduceras med ungefär trefjärdedelar. Jag vet inte hur anseratt de ungdomar och de som haft minst av samhälletsutbildning tidigare skulle få det utan kunskapslyftet.I skulle det inte finnas någraspråkförskolor. Jag vet inte hur se till att alla barn hade samma möjlighet närman börjar skolan, om man lade ned dem.Jag är alltså oerhört glad att inte hardenna inverkan på . Då skulle segregeringenöka ytterligare.Med detta vill jag yrka bifall till betänkandet.Anf. 184 ():Fru talman! Jag vill först yrka bifall till CamillaSkölds yrkande.För är det en framgång att målsätt-ningen i propositionen förändras och att man erkän-ner att en del av segregationen faktiskt är både dis-kriminerande och kvinnoförtryckande. Det är, trorjag, först när man är beredd att ta problemen på allvarsom man kan göra någonting åt dem.Jag har mött många män-niskor som har utsatts för den diskriminering somriktas mot icke-etniska svenskar. Vi kan konstatera attflera av de mest grundläggande rättigheterna inteomfattar alla som bor i vårt land, utan tvärtom dis-krimineras vissa grupper å det grövsta. Det gäller påarbetsmarknaden och det gäller på bostadsmarknaden.Om vi på allvar vill komma till rätta med diskri-mineringen, tror jag tyvärr, att de nu föreslagna åt-gärderna inte räcker, utan vi kommer snart i riksda-gen att tvingas till ytterligare åtgärder om vi menarallvar med att bekämpa fattigdomen och utanförska-pet i de s.k. utsatta bostadsområdena.Fru talman! Det är också nödvändigt att vi använ-der ord på samma sätt, och att vi faktiskt har en ge-mensam uppfattning om ordens betydelse. ärbegreppsförvirringen total, inte minst i den här kam-maren.För det första: Begreppet segregation används of-tast enkelriktat, dvs. man tycks tro att segregationenbara existerar i de fattiga områdena. Det är självklartatt det måste finnas områden som har en rakt motsattsocial och etnisk sammansättning för att segregatio-nen skall kunna uppstå. Problemet är med andra ordföljden av ett klassamhälle.För det andra: Begreppet mångkulturellt samhälleanvänds om vid högtidstal utan att manegentligen har förstått vidden av begreppet. För att ettsamhälle skall ha rätten att kalla sig mångkulturelltmåste alla olika kulturyttringar ha samma rättigheteroch samma möjligheter. Ingen kan väl på allvar häv-da att det är så i . Vi har tyvärr lång vägkvar. Till dess borde vi enas om att använda ett merriktigt begrepp, nämligen att är ett multiet-niskt samhälle.För det tredje: Begreppen assimilation och integ-ration används ofta på ett förvirrande sätt. Det hartydligen gått upp för många, även i den här försam-lingen, att assimilation är något fult, och så har manbytt ut det mot ordet integrationAssimilation innebär att någon anpassar sig tillnågon annan. I det här fallet är det oftast så att mino-riteten skall anpassa sig till majoritetsbefolkningenoch ge upp sin egen språkliga och kulturella identitet.Integration däremot - jag tycker att man skall an-vända begreppet integration - innebär rätten till ettbibehållande av den egna identiteten, men också atttillsammans med andra kulturer utveckla det gemen-samma och nya samhället. Integration är inte en pro-cess för minoriteter, som vi har hört här , utanintegration måste omfatta alla i ett samhälle.Fru talman! För att exemplifiera och förtydliga detjag nu har sagt och för att visa att vägen till ett integ-rerat och mångkulturellt är lång, skulle jag,precis som , helt kort vilja peka på endel siffror från min egen hemstad genom att använda officiell statistik kan manse hur segregationen slår och hur olika levnadsvillko-ren är beroende på var i man bor.I konkretiseringen av propositionens andra mållistas en rad olika förutsättningar. Man skriver attsysselsättningsgraden skall öka för både män ochkvinnor.I delområdet Herrgården på kan vikonstatera att av befolkningen i ålders-gruppen omfattas av förvärvsarbete, och attendast av kvinnorna i samma delområde omfattasav förvärvsarbete.I en motsatt stadsdel, Ribersborg i , kan vikonstatera att förvärvsfrekvensen är . På Herr-gården kan vi konstatera att av befolkningen harutländsk bakgrund. När det gäller Ribersborg är mot-svarande siffra 8 %.95 % av befolkningen på Herrgården är beroendeav socialbidrag. av befolkningen på Ribersborgär beroende av socialbidrag. Siffrorna för fickvi av . Det handlar om 18 %.På varje sådan konkretiseringspunkt i förslaget tilldet beslut vi skall ta kan man enkelt påvisa sammaskillnader. Det är mycket tydligt: Det svenska klass-samhället har fått ett utpräglat etniskt ansikte. Det ärbara genom bekämpande av klassamhället som manpå allvar kan komma till rätta med detta.Bara för att utjämna skillnaden i disponibel in-komst mellan genomsnittet i och de utsattaområdena behövs en 50-procentig höjning av de dis-ponibla inkomsterna i de utsatta områdena. Vi talarom två olika världar.Marie beskrev den värld med broar, ci-tytunnlar, höga torn och högskolor som utan tvekanär positiv för en del grupper. Men det är dags attstorstäderna också inser att man måste bygga ett sam-hälle avpassat och anpassat för de medborgare somman har, och inte ständigt önska sig nya med-borgare eller tillfälliga gäster.Den höga arbetslösheten i de här områdena inne-bär också att många barn ställs utanför förskolan, ochfår kontakten med det svenska språket först i skolål-dern. Den sena kontakten med svenska språket för-följer barnen genom hela utbildningskedjan, ochpåverkar förutsättningarna att nå målet i grundskolanoch gymnasiet och därmed vidare studier.Förslaget som finns om tre timmars språkförskolaär i och för sig bra. Men det borde också vara rimligtatt arbetarrörelsens partier inser att förskolan skallomfatta alla barn på lika villkor oavsett om man ar-betar eller inte. Målet måste vara att de arbetslösasbarn skall ha rätt till förskola och kamrater som allaandra.Fru talman! har i sin motion ocksåpekat på behovet av långsiktiga lösningar som visaratt samhället menar allvar med bekämpandet av seg-regationen. Jag är rädd att ytterligare projekt somföder förhoppningar och engagemang för att efter entid läggas ned och ersättas av andra projekt riskeraratt minska trovärdigheten för samhället hos de män-niskor som gång på gång har blivit svikna sedan dekommit till Sverige.Det är därför av betydelse att Storstadsdelegatio-nen får möjlighet att föreslå lagändringar och nyalagar för att komma till rätta med orättvisorna.På arbetsmarknaden kommer en an-tidiskrimineringslag som utan tvekan kommer attförbättra möjligheterna för de grupper som i dagdiskrimineras.På bostadssektorn skulle vi också behöva skärpalagen vad avser diskriminering. kom-mer med förslag om detta till , bl.a. vadavser överklagningsrätten vid bostadstilldelning.Vi har i avskaffat flera betydelsefullaregler inom bostadssektorn, som tidigare gav kom-munerna styrmedel. menar att det ärnödvändigt att ge kommunerna tillbaka dessa lagar.Lagarna inrättades för att motver-ka den klassmässiga segregationen och var ett viktigtredskap för den generella välfärden. Efter avskaffan-det kan vi tydligt se hur klassklyftorna på bostads-marknaden har ökat.De lagar som vi vill återskapa är bostadsförsörj-ningslagen med obligatorisk bostadsförmedling ochbostadsanvisningslagen, som ger kommunerna påvissa grunder anvisningsrätt till lägenheter både i detprivata och i det kommunala beståndet. Vidare behö-ver vi få en förstärkning av allmännyttan och en tyd-lig definition av begreppet allmännytta. Tyvärr ser virunt om i landet hur allmännyttan urholkas och i vissakommuner försvinner som ett bostadssocialt ochbostadspolitiskt redskap.Utöver detta vill införa ett obligato-riskt boendeplaneringsprogram, som bl.a. skall be-skriva kommunernas åtgärder mot bostadssegregatio-nen. Ett av de stora problemen i de s.k. utsatta stads-delarna är att omflyttningen är alldeles för hög för skall kunna skapa ett stabilt och tryggt boende.En väg att komma till rätta med detta är att i boende-planeringsprogrammen redovisa åtgärder för att skapamöjligheter till boendekarriär inom samhällets olikadelområden.Fru talman! Lagar i all ära, men den överskug-gande uppgiften måste ändå vara att förändra attity-derna i vardagen. Därför behövs platser för mötenmellan människor, och därför är det väsentligt attbryta segregationen och diskrimineringen både påbostadsmarknaden och på arbetsmarknaden.Anf. 185 ():Fru talman! Jag vill inledningsvis understrykabetydelsen av innehållet i det nu framlagda betänkan-det om storstadspropositionen. Det är synnerligenangeläget, som framgår av det första målet, att detförs en nationell politik för storstadsregionerna somsyftar till en långsiktigt hållbar tillväxt och som ock-så, i enlighet med det andra målet, syftar till att brytaden sociala, etniska och diskriminerande segregatio-nen i storstadsregionerna och verka för jämlika ochjämställda levnadsvillkor.Jag vill här uppehålla mig något vid vad segrega-tionen innebär konkret i , den storstad somjag bor i och känner bäst. har alltid varit ensocialt hårt uppdelad stad, med mycket stora skillna-der mellan rika och fattiga stadsdelar. hardenna klassmässiga uppdelning förstärkts genomsamverkan med kulturell och etnisk segregation.Vissa stadsdelar i , som , , och , uppvisar kon-sekvent de överlägset högsta talen vad avser socialavariabler som ohälsotal, arbetslöshet, låg utbildning,låga inkomster, andel socialbidragstagare och andelinvånare med utländsk bakgrund.När man talar om segregationen talar man ofta ba-ra om förhållandena i just de här stadsdelarna, menegentligen kräver talet om segregation att det finnsnågot att jämföra med. Det finns också ett annat ochsocialt välmående , där stadsdelar somAskim, och konsekvent ligger påden motsatta sidan av skalan när det gäller de nyssuppräknade sociala variablerna.Det är viktigt att vi ser denna helhet, att vi serskillnaderna och hur klassklyftorna samverkar medetnisk och kulturell segregation och - viktigast av allt- att den politik som vi beslutar om är ägnad attminska klyftorna och verka integrerande.Vänsterpartiet har i ett särskilt yttrande vid det härbetänkandet karakteriserat segregationen som ensocial bomb, och det är inga överord. Den växandesegregationen är en av de viktigaste politiska frågornaför och märks på många sätt. I Gö-teborg visar det sig t.ex. i att de människor som defacto ställs utanför arbetsmarknaden, som konsekventär hänvisade till sämre sociala villkor och en sämreboendemiljö, reagerar med att markera sitt faktiskautanförskap.Vi såg det senast i valet . Valdeltagandet ide hårdast segregerade områdena är undantagslöst detlägsta i kommunen. I vissa delar av varvaldeltagandet och för hela församlingen51 %. Det högsta valdeltagandet noteras, inte särskiltöverraskande, i , och . Denna enorma skill-nad i valdeltagandet är ett allvarligt tecken på attmånga människor i de hårdast segregerade områdenafaktiskt känner ett stort främlingskap inför sam-hällsutvecklingen. Det är en tendens som alla politis-ka partier måste känna ansvar för och ta på djuptallvar.Jag inledde med att betona vikten av de mål somuttalas i betänkandet. De är steg i rätt riktning, mendet gäller nu också att gå från ord till handling. För-slagen i det nu framlagda betänkandet kan inte pålånga vägar komma åt hela vidden av segregations-problemen och åstadkomma en verklig integration,utan det arbetet måste fortsätta ochförstärkas kraftigt.Konkret innebär detta inte minst en förstärkt sats-ning på arbete och utbildning för de berörda männi-skorna. I har det t.ex. bedrivits ett ambitiöstarbete kring satsningen på , som har enmycket bred rekryteringsbas i kommun, stadsdelaroch föreningsliv, inte minst i de hårdast segregeradeområdena. ser det tyvärr ganska mörkt ut när detgäller att kunna få med alla intresserade , medden medelstilldelning som föreslagits av Skolverket.Tilldelningen understiger mycket kraftigt detantal platser som faktiskt finns nu under hösten 1998.Vi menar att detta självklart inte är acceptabeltoch inte förenligt med målen i betänkandet. Satsning-en från statsmakterna på centrala områden som arbeteoch utbildning måste var helhjärtad - något annatduger inte. Just den här typen av frågor blir framövertest på om målen kan uppnås.I den motion som väckt har angi-vits några andra angelägna och konkreta områdensom behöver få en lösning. Vad det gäller är att denföreslagna satsningen på barnomsorg skall utvidgastill att också gälla barnen till de arbetslösa. Det ärrimligt och ett naturligt led i integrationsarbetet.Vidare framhålls i motionen behovet av ekono-misk trygghet i form av folkpension till de äldre in-vandrare som är hänvisade till socialbidrag försin försörjning. Dagens situation är klart otillfreds-ställande.När det gäller socialbidragen generellt betonas imotionen också vikten av att se över kostnadsansva-ret för socialbidragen i riktning mot ett delat ansvarför stat och kommun.Detta är några konkreta områden som måste prio-riteras i det fortsatta arbetet och även bevakas av denföreslagna storstadsdelegationen.Slutligen: Jag har sett ett flertal mycket bra ochmångåriga verksamheter i de hårdast segregeradeområdena, som förtjänar all uppmärksamhet. De harolika inriktning och finns i flera av de utsatta områ-dena i , och de har det gemensamt att dehöjer aktiviteten bland de boende och verkar integre-rande.Vi i Vänstern menar också att det är viktigt attdelegationen noga följer och skapar god kunskapkring dessa positiva exempel på integrationsskapandeverksamheter som faktiskt finns i de nu aktuella om-rådena.Med detta, fru talman, vill jag ansluta mig till detyrkande om bifall till motion somframförts av . 186 ():Fru talman! storstäder är segregerade.Trots små geografiska avstånd växer barn och ung-domar upp i , och medhelt olika förutsättningar beroende på var de bor istaden. Vi bor i delade städer, där uppväxtvillkor ochförutsättningarna att lyckas i livet är olika. Den ökadepolariseringen mellan olika områden är på väg attskapa spänningar som hotar städernas sammanhåll-ning.Segregationen är inget som håller på att uppstå.Den existerar redan, och glappet mellan fattig och riki ökar. Ofta diskuteras segregationsproble-matiken som en invandrarfråga. Jag menar att det ilika hög grad handlar om ekonomiska och socialaorättvisor.I de bostadsområden som oftast får stå som mo-dell för segregationen och dess konsekvenser finnsmånga positiva krafter att tillvarata. Ungdomarna ärhär mer målmedvetna än i det övriga . De ärinställda på att skaffa sig en utbildning och möts avengagerade lärare med hög ambitionsnivå.Trots att det finns goda förutsättningar brottas om-rådena med stora problem. Genomgående för våraområden är en betydligt lägre förvärvsfrekvens följdav en lägre inkomstnivå och mer än dubbla socialbi-dragskostnader. I , ett av våra bostadsområdeni , förvärvsarbetar exempelvis endast 27 %av invånarna i arbetsför ålder. De ekonomiska pro-blemen åtföljs av märkbart sämre hälsa med dubblaohälsotal jämfört med hela staden, och vi har en situ-ation där vi trots de målmedvetna eleverna och deengagerade lärarna har problem i skolan. Staten måsteta ett större ansvar för utvecklingen i våra utsattastorstadsområden. En statlig bostadspolitik måste haen stark lokal förankring och tillföras resur-ser för att hantera de storstadsspecifika problem somhar vuxit fram.Den höga arbetslösheten i kombination medsänkta ersättningsnivåer i arbetsmarknads- och social-försäkringarna, riksnormen för socialbidrag m.m. harinneburit en övervältring av kostnader från staten tillkommunerna. Det är därför angeläget att finna lös-ningar där staten tar sitt ansvar för socialbidragskost-naderna. Vägar måste sökas för att samordna olikatyper av försörjningsstöd och transfereringar till denenskilde.Fram har avsattsför ett investeringsprogram för det ekologiskt hållbaraSverige. Denna satsning måste gå hand i hand medförsök att göra de utsatta storstadsområdena till spjut-spetsar in i det ekologiskt hållbara samhället. Ekono-miska satsningar måste kombineras med en öppenhetför de lokala lösningar som växer fram.Vi skall också komma ihåg att det inte är vi somgenom denna debatt löser segregationsproblematiken.Det finns inga enkla lösningar och ingen av oss i denhär salen kan presentera det slutliga förslag som föralltid bryter segregationen i storstäderna. Det krävsinsatser på en rad områden. Därför är det viktigt attregeringen tar ett samlat grepp om storstadspolitikenoch tillsätter en storstadsdelegation med representan-ter från de departement som på olika sätt kan kommaatt involveras i detta långsiktiga arbete som måstelyckas. Detta är en angelägenhet för hela Sverige.I detta anförande instämde ,, och (alla s).Anf. 187 ():Fru talman! Storstäderna beskrivs ibland somhimmel eller helvete, ett helvete med segregations-problem och fattigdom som breder ut sig eller enhimmel med ett aldrig sinande ymnighetshorn urvilket man kan häva ut resurser och fördela dem. Jagvill bara få fört till kammarens protokoll att när manpratar om segregation kan man inte bara säga attsegregation finns i , , ellerBiskopsgården. Segregationen är precis lika stark iÖrgryte, på och i där de rika harsamlat ihop sig och blivit segregerade. Jag vill alltsåfå detta fört till protokollet: Segregation är åtskillnadmellan klasser.Stockholm har gjort stora satsningar. Vi är denstörsta nordiska turiststaden med flera övernattningarän . Vi är bra på IT. Vi har satsningar påEricsson. Vi har framgångsrikt antagit Bangemanut-maningen och tillhör de främsta IT-städerna i Europa.Vi har ett fiberoptiskt nät som slår alla europeiskastäder. Vi har fiberoptik i alla allmännyttiga bostads-företag, in till varje lägenhet. försökergöra sig till medicincentrum i norra trots där vet att forskningsresurserna, forskningsin-stitutionerna och medicinbolagen finns i Stockholm.Vi håller på att bli verkliga port mot öster,mot och de nya marknaderna i måste få vara motorn i den svenskaekonomin. De måste tillåtas vara motorn i den svens-ka ekonomin. Om vi ser nedåt ser vi de fram-gångsrika regionerna i runt , iSydtyskland och i . Vi måste tillåta dem varastorstäder och även vara det i . Detär nämligen så här: Stryper man syretillförseln tillhjärtat så försvinner också syretillförseln till huvud,fötter och händer. Precis samma sak händer om manstryper tillflödet av resurser till storstäderna, då för-svinner också resurserna från landsbygden.Vi skall berika storstaden och dess möjlighetergenom att satsa på storstäderna, och genom att göradet kommer vi också att lyfta resten av riket.Det behövs fler högskoleplatser. Det behövs sats-ningar på kvalificerad arbetsmarknadsutbildning iyrken där det finns flaskhalsar. Det krävs att storstä-derna får sin rättmätiga andel av kommunikationsin-vesteringar, t.ex. vägar och järnvägsmedel. Det krävssatsningar på turism; det är nästan lite pinsamt att ståi talarstol och veta att kom-mun ensam satsar mer medel på att marknadsföraStockholm och utomlands än vad hela statengör.Vi behöver satsningar på storstaden. Det kommeratt gynna och det kommer att gynna Sve-rige. Storstadspropositionen är ett välkommet förstasteg i denna satsning på att lyfta inför 2000-talet.I detta anförande instämde ,, och (alla s).Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )10 § Akt om ändring i stadga samtILO:s konvention och rekommendation om hem-arbeteFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1998/99:AU3Akt om ändring i stadga samt konven-tion och rekommendation om hemarbete (prop.1997/98:185)Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut skulle fattas . )11 § Styrningen av polisenFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1998/99:JuU5Styrningen av polisen (prop. 1998/99:1 delvis)Anf. 188 ():Fru talman! Vi är de sena entusiasterna. För miggör det ingenting, för hjärtat slår jättefort, så jag ärglad att det inte är fler här i kammaren.Jag vill börja med att instämma i stort i justitieut-skottets betänkande om styrning av polisen. Vi iVänsterpartiet tycker att det är bra att man gör omdistrikten nu så att det blir ett polisdistrikt per län. Vitycker också att det är bra med den sammansättningsom föreslås i betänkandet, dvs. att styrkefördelning-en mellan de politiska partierna i riksdagsvalet skallstyra sammansättningen. Vi tycker att ordförandenskall vara förtroendevald. Det ingår redan en myn-dighetschef, nämligen landshövdingen, och då tyckervi att det är bra för balansen att det är en lekman somär ordförande. Vi tycker också att tillsynen är till-räcklig som det är , när den utövas av Rikspolissty-relsen tillsammans med JO, JK, revisorer,och Datainspektionen.Vad är det då som skiljer oss i frånregeringen? Jo, det är vilka som skall utreda klagomålmot polisen. Vi tycker att det skall vara en oberoendeinstans och att poliser inte skall behöva utreda sigsjälva. Polisen är en grupp som väcker känslor hosmånga människor. Vi tycker och har åsikter om poli-sen. När man söker in till sker ju etturval, en gallring, och de allra flesta som går igenomPolishögskolan tycker jag blir väldigt bra poliser. Detvill jag säga en gång till: De flesta blir väldigt brapoliser.Det finns inget heltäckande system som gör attpoliser är fullkomliga människor. Det är ingen. Omsystemet kan förändras vet jag inte, men det är en heltannan fråga.Några poliser kommer inte att orka eller att klaraav att leva upp till förväntningar från allmänheteneller att följa de egna förhållningsregler som finns.Det är få grupper som har högre förväntningar på sigän poliser. Det skulle i så fall vara vi politiker, men viär förtroendevalda.Vi politiker har höga förväntningar på oss. Så skall det vara. Vi skall vara förebilder. Viskall visa att regler skall följas. Vi skall vara godamedborgare, och vi skall leva våra liv så att andramänniskor kan ta efter oss. Det gäller också poliserna.Det kommer alltid att finnas människor som ärolämpliga för sitt arbete. Vi kan jämföra med lärare,socialarbetare, sjukvårdspersonal, advokater ochkanske andra grupper. Där kan olämpligheten bliväldigt olycklig, speciellt för redan utsatta människor.En del skulle kanske t.o.m. passa bättre att göra nå-gonting annat.Olämpligheten kan bero på olika faktorer. Det all-varligaste som jag ser det är att personligheten är ellerhar blivit cynisk och respektlös. Det kan också handlaom tillfällig olämplighet. Jag tänker på att poliserliksom alla vi andra kan vara i krissituationer i sitt liv.De kan vara inne i sorgearbete. Det kan vara fråga omskilsmässor, och det kan vara ekonomiska bekymmer.Det är krissituationer som de flesta av oss klararav att kombinera med vårt arbete. Men för vissagrupper blir det mycket svårare. Det gäller specielltarbeten där arbetssituationen är väldigt pressad. Jagtycker att det måste vara tillåtet för oss människor atttillfälligt vara satta ur spel och att under vissa perio-der vara svaga och inte orka.De flesta poliser är män. Män har press på sig attvara stora och starka. Det kan upplevas som ett ne-derlag att inte orka att klara av svåra situationer på ettmanligt och starkt sätt. I pressade situationer, somkanske även är provocerande, händer det som egent-ligen inte får hända. Poliser går över gränsen, detbrister, och det begås fel.Innan fel begås finns det tecken. Attityden ochjargongen inom poliskåren är ibland mycket hård ochkall.