prot · GL09117 · 1998-06-03 00:00:00 — I ett brev till migfrån som är ordförande i mot Kärnvapen nämns att general , somär en framträdande person inom Canberrakommissio-nen, har föreslagit ett internationellt sekretariat församordning mellan regeringar och NGO:er. Men manser inte många spår av det i betänkandet.I själva betänkandet nämns också ett prov-stoppsavtal som slutförhandlades och under-tecknades av . Det är utmärkt att vi kommer att fattaett sådant beslut. Det är självklart att skall ståmed. Men jag tycker tyvärr att det saknas delar i dethär avtalet. Det gäller t.ex. förbud mot subkritiskatest. Sådana prov har ägt rum i Nevadaöknen.Det gäller förbud mot datortest, utveckling av nyalaboratorier etc.En annan fråga som behandlas här gäller kärnva-penfria zoner. Just på i New York1995 talade representant mycket om betydel-sen av kärnvapenfria zoner. Men jag undrar om intedet huvudsakligen rör andra delar av världen än dendel av världen där vi själva befinner oss. När vi harföreslagit som kärnvapenfri zon har majorite-ten hävdat att det inte är rätt väg, eftersom det finnsolika säkerhetspolitiska lösningar för respektive nor-diskt land. Jag tycker inte riktigt att den argumenta-tionen håller. Jag vill även där hänvisa till Läkare motKärnvapen.Personminor nämns också här. Även där läggerregeringen fram en proposition. Det är mycket viktigt,men inte heller där har vi nått ända fram. Det finns enreservation som gäller personminor och hur man skallkunna gå ytterligare längre.Som jag sade har nedrustningen på sitt sätt, i ochmed minbeslutet och vissa andra beslut, gått framåt.Men problemen har faktiskt ökat också. På den posi-tiva sidan har vi EU:s gemensamma uppförandekodför vapenexport. Men den är inte bindande,och det finns väldiga reservationer. Därför räcker denkanske inte så långt.Jag skall väl peka på det som har gått framåt ock-så. Där har vi frågan om registrering av vapenhan-deln. Även detta med lättare vapen har FN lagt ned nyenergi och nytt intresse på. Där har självagerat. Det är mycket positivt.Herr talman! Jag vill också peka på en trovärdig-hetsfråga. driver nedrustningen internatio-nellt, har ett gott rykte och mycket god erfarenhet ochhar gjort stora insatser. Men vi har en krigsmaterie-lexport. Jag tvingas återigen att ta upp det, liksom idet förra ärendet. Det är uppenbart att det finns enbristande trovärdighet när vi exporterar vapen tillländer där de används i krig, även om det inte är av-sikten från svensk sida.Jag står naturligtvis bakom alla reservationer ochsärskilda yttranden om ansvar vad gällerde hälsovådliga effekterna från provsprängningarna iPolynesien 1995. Jag vill särskilt yrka bifall till reser-vation 3 om krigsmaterielexport.Herr talman! Jag har förstått att det är den storatackdagen . För min del är det den sista debattenför . Huruvida jag själv och flera avoss andra som är med här återuppstår här ikammaren efter valet vet vi inget . Men jag villframföra ett stort tack till talmannen och även övrigaicke närvarande talmän, kammarkansliet, vårt ut-skottskansli och alla utskottskamrater för allt fantas-tiskt jobb som läggs ned här.Jag inledde med att tala om barnens djärvhet attkasta sig på fritt fall eller berg- och dalbanan. Det ärkanske inte det som talmännen och kammarkansliethar ägnat sig åt, men jag tycker att det tålamod ni harvisat är värt lika mycket. Tålamod är en stor dygdsom jag tror kan behövas i det här sammanhanget. Detvill jag särskilt framföra som ett tack från mig.Anf. 151 TREDJE VICE TALMANNEN:Tjänstgörande talman har varken replikrätt ellermöjlighet att instämma.Anf. 152 ():Herr talman! var jagen av de riksdagsledamöter som under ett par veckorvar gästdelegater i FN. när jag var på vägtill var området och de närmaste kvarte-ren avspärrade, och ett högt podium med en scen ochen talarstol hade uppförts nära den gatukorsning jagskulle ta mig över. Folk strömmade till från alla håll,och jag kom ingenvart. Mina grannar i folkhopenförstod att jag var utlänning och tog reda på att jagvar svensk. Helt plötsligt började alla hjälpa mig framgenom folkmassan ut ur den, trodde jag, men detvisade sig att man hjälpte mig fram till scenen efter-som man utgick från att det var dit jag ville för kunnase och höra bättre. På så vis fick jag alltså höra LouisFarakhan, ledaren för NOI, Nation of , tala med anledning av the World Atonement,försoningsdagen. Han talade två och isträck. Vad som drev fram dånande applåder frånåhörarna var hans angrepp på de vapenexporterandeländerna. Han talade om de regeringar som köper ochsäljer vapen och investerar i dödande.Så började han räkna upp länderna i fråga. Jagväntade på att få höra nämnas. Men hanframhöll ett par länder och avslutade med "t.ex.". Hankunde mycket väl ha nämnt . Jag är glad atthan inte gjorde det.I regeringens skrivelse ser man statistik över vårexport till och . Båda länderna impor-terar svenska vapen. Vi bidrar alltså till deras upp-rustning. Kapprustning kallar försvarsministe-rium det som är uppenbart, dvs. att först Indienoch sedan har gjort kärnvapentester ochsedan sprängningar. om stopp på kärn-vapenprov antogs av i sep-tember 1996, och tre länder röstade mot: ,och Indien.När det här betänkandet om nedrustning justeradeshade ännu inte gjort sina sprängningar. Värl-den hoppades fortfarande att skulle varastarkt nog att inte svara på den indiska provokationen.Men är sprängningarna ett faktum, och den säker-hetspolitiska situationen i är på väg att föränd-ras. I såväl som i är de sociala klyf-torna stora. De rika är ofta otroligt rika och de fattigaotroligt fattiga. Stora ekonomiska resurser har lagts påkärnvapenutveckling, pengar som väl behövs i kam-pen mot fattigdomen, till vård och omsorg, utbildningoch miljöåtgärder. Krig kostar alltid otroligt mycketpengar - före, dvs. upprustning och förberedelse tillkrig, själva kriget och sedan allt det som slagits ispillror och som skall byggas upp igen.Jag hade en fråga som påminner litet om vad EvaZetterberg var inne på. Jag vet inte riktigt vem jagskall ställa den till, men jag skall ställa den i alla fall.Sverige krävde ett vapenembargo mot både Pakistanoch vid i slutet avmaj. Betyder det att svenska krigsmaterielleveransertill och stoppas, dvs. att även redanbeställda varors leverans stoppas? har t.ex.gjort upp med om en affär på 20 miljonerkronor som avsåg en luftvärnsrobot. Är t.ex. denleveransen stoppad? levererar också civilutrustning till en fabrik i som byggdes 1974och som också är en stor tillverkare av krigsmateriel.Det är väl inte så att vi stoppar biståndet till Indienmen stoppar inte de beställda vapenleveranserna?Miljöpartiet har vid ett flertal tillfällen här i riks-dagen krävt en avveckling av den svenska vapenex-porten. Vi menar att den står i motsättning till Sveri-ges nedrustningssträvan och fredsarbete. Den nuva-rande situationen i med betydligt fler länderberörda än bara och visar det tydligt.Svenska vapenleveranser kan också lätt komma påavvägar. Vi vet att ett granatgevär som licenstillver-kats i t.ex. hamnat i Burma.Sveriges regering är angelägen om att marknads-föra svenska vapen och jaktplan. Vi har haft rubriker itidningar där man kallat vår statsminister för handels-resande i flygplan.För ett tag sedan diskuterade jag med en ung ad-vokat från om hur en vision för fred i Afrikaoch tredje världen skulle se ut om man försökte göraden genomförbar i varje fall . Han menade attdet inte var lönt att ha visioner i ett land där mankunde köpa handeldvapen bakom disken i vilkenlivsmedelsaffär som helst. Så länge det är möjligt ochingen reagerar, menade han, finns det inget realistiskthopp för freden. Natos utvidgning - är det inte ocksådär fråga om upprustning? Nya medlemsstater fårökade försvarsutgifter eftersom medlemskapet kräveren viss militär grundstandard och fordrar investering-ar i militär teknik och utrustning. En lönande affär förvapentillverkare och exportörer, har det stått i pres-sen. Konkurrensen mellan leverantörer och deeuropeiska lär ha varit hård.Rysk vapenförsäljning ökar. Ryska vapen är billi-ga i förhållande till andra länders. Man har sålt stridsvagnar till Pakis-tan och pansarfordon till , två länder därden säkerhetspolitiska situationen är speciellt känslig . Det har vi redan talat om. Men det är en frågaom ekonomisk kontra det slitna ordet moral.Även en restriktiv vapenpolitik, som man ju i Sverigeanser att man kan ha och har med gott samvete, menarvi i är tvivelaktigt. Man kan aldrig vetanär moralen ändrar sig i det land dit man skickar sinavapen. På vilket sätt och hur snabbt drar man sig urett avtal som tecknats? Vi vet också att pakistanskatrupper finns i på talibanernas sida ochatt såväl indiska som pakistanska väpnade styrkor är iaktion i Kashmir. Kan någon över huvud taget försva-ra vår vapenexport till och längre?Många av de länder som sysslar med militär upp-rustning borde i stället syssla med social upprustning,menar vi i . Vi tycker också att samtidigtsom vi förser andra länder med vapen för att de skallkunna rusta upp sin krigsmakt rustar vi ned vår egentrovärdighet som fredsarbetare.I en motion från yrkas att det klart börframgå att en mina som exploderar genom en personsnärvaro och agerande är att betrakta som en antiper-sonell mina, även om den egentligen är konstrueradför att fungera på annat sätt.Miljöpartiet har från början stött den s.k. Otta-waprocessen och anser att det var och är en stor fram-gång att det finns en konvention mot antiperso-nella minor. Vi betraktar det som ett avgörande ochviktigt första steg i kampen mot alla slags minor.Jag skall yrka bifall till yrkandena 2 och 3 i vårmotion om krigsmaterielexport. Det finns ett särskiltyttrande som handlar om provsprängningarna vidMururoa i franska Polynesien.Indien har sprängt i i nordvästra i området fick på sig, berät-tar ögonvittnen, att samla ihop sina prylar och evaku-eras. De evakuerades från den platsdär sprängningen försiggick. Jag undrar vem somundersöker om det var tillräckligt. De mänskliga rät-tigheterna handlar om hälsa. Vem är ansvarig för attden del av befolkningen som fick flytta fortfarande ärfrisk och opåverkad av testerna? Finns det någonenhet inom FN som kan ta itu med detta utan att hind-ras av att detta eventuellt betraktas som en internangelägenhet? Kan göra något och i så fall ivilket forum?Jag har varit i i litet . Jag ärtydligen den sista här som skall be att få tacka för denhär tiden. Jag kom in alldeles oväntat. Jag hade inteinte väntat mig att någonsin få stå i den här talarsto-len. Det har varit väldigt spännande, intressant ochframför allt helt annorlunda än vad jag kunde tänkamig när jag som vanlig kommunpolitiker kom hit tillriksdagen. Tack, allesammans!Anf. 153 ():Herr talman! betänkande1997/98:UU16 "Vissa nedrustningsfrågor" harkommit att stå i fokus på ett djupt beklagligt sätt. Detär svårt att finna ord som speglar den förtvivlan jagvill uttrycka över och kärnva-penprov. Vi förtvivlas, som folk i Indienoch segerrusigt firar sina dödshotande fallos-symboler på gator och torg.Några av grannländernas reaktioner är allt annatän lugnande. reaktioner har varit något vack-lande, men det verkar som om man har kommit nedmed båda fötterna på jorden igen. uttrycker där-emot en positivitet med hänvisning till kärnva-peninnehav, som jag tycker är oroande.När jag var FN-delegat fick jag möjlighetatt närvara vid undertecknande den 24 sep-tember av . Det kändes väldigt högtid-ligt men också hoppfullt. är principielltbetydelsefullt, och kan nu också se frammot en ratificering. Min hoppfullhet har dock nu fåttsig en knäck.Även om det slås in många öppna dörrar i de mo-tioner som vi nu diskuterar, är det inte irritation jagkänner utan tacksamhet för att vi åter i kamma-ren ges tillfälle att upprepa såväl regeringens somriksdagsmajoritetens syn på nedrustningsfrågor. Vi fårmöjlighet att manifestera vårt avståndstagande från desprängningar som har skett under de senaste veckor-na. Även om vi här i kammaren är medvetna om defaror som de innebär, tror jag inte att det till folk iallmänhet har nått ut hur oroväckande och hotfull denhär situationen är för freden.Herr talman! Jag vill inledningsvis yrka bifall tillde ställningstaganden som utrikesutskottets majoritetgjort och hemställa om avslag på övriga yrkanden.Jag vill särskilt peka på betänkandets skrivningarunder rubriken , främst följande mening: ", Israeloch måste nu ta sitt ansvar och bli delaktigaav det i det närmaste världsomfattande , NPT. "är av största vikt som navet i det in-ternationella nedrustningsarbetet. Avtalet är centralt,eftersom det är det enda avtal genom vilket kärnva-penstaterna förbinder sig att verka för nedrustning.Men avtalet skall också ses som ett steg på vägen motett fullständigt stopp för kärnvapenprov. NPT-avtaletär ett redskap som vi kan använda på vägen till att nåslutmålet, ett fullständigt avskaffande av dessa vapen.Herr talman! Gjorde någon något innan de alarme-rande varningssignalerna från kom, inför ochän starkare efter valet tidigare ? Förhoppningsvisskedde det, men jag har inte den fulla bilden klar förmig och har inte skapat mig en slutlig uppfattning ifrågan, trots att jag i går deltog i ett möte tillsammansmed UD. Det är viktigt att vi kan dra lärdomar införframtiden av detta när det gäller att jobba förebyg-gande.Även om jag inte har hela bilden klar för mig vetjag åtminstone vad jag själv gjort. Min fråga1997/98:600 om och kärnvapen, som ställdestill utrikesminister , var ett sätt attförsöka påverka och väcka opinion mot kärnvapen-sprängningarna i förebyggande syfte.Det som jag tog upp i min skriftliga fråga tål attupprepas, och jag skall repetera några delar av det:"genomförde 1997 en kärnsprängning idelstaten , som gränsar till . I dagräknas till de s.k. tröskelstaterna. harinte heller undertecknat provsprängningsförbudet. Närjag nu konstaterar att den nya indiska regeringensäger att den kan tänka sig att satsa på inhemskt kärn-vapenprogram skräms jag. Och den offentliggjordaregeringsplanen understryker den känslan.Pakistan har uttalat att man kan komma att om-pröva sin nukleära politik. Det finns all anledning föromvärlden att oroa sig över vad en nukleär kapprust-ning i kan leda till. krävs ensnabb och konsekvent signal från omvärlden".Den signal eller snarare den larmklocka som jagdå efterfrågade märkte jag inte av. Telefonlurarnalyftes av statsöverhuvudena synbarligen först eftersprängningarna, men då hjälpte det inte, även omledningarna glödgades. Här krävs ett stort mått avsjälvkritik från Världssamfundet. Kunde mer hagjorts, och i så fall vad? Enligt NPT åläggs de nuva-rande kärnvapenstaterna att inleda förhandlingar somsyftar till ett totalt avskaffande av kärnvapen. På denpunkten har kärnvapenstaterna inte förtagit sig. Bristpå pengar är alltför ofta ett hinder i olika samman-hang, men det kan inte ha varit skälet i det här fallet.Det hade inte varit förenat med några kostnader attgenomföra några förebyggande telefonsamtal. Någonresa och ett samlat vädjande hade också varit på sinplats.Det är därför glädjande att läsa utrikesministerLena Hjelm-Walléns svar till mig på min fråga: "Detär av synnerlig vikt att besinnar sitt ansvar ochinser de mycket allvarliga följderna för den regionalaoch globala säkerheten av ett eventuellt upprättandeav en kärnvapenarsenal." Men det hade behövts flervarningsröster för att bilda en kör som kunde ha över-röstat den indiska regeringens vapenskrammel.Även om man fruktade denna händelseutvecklinghoppades jag ändå att klivet från ord till handlingskulle vara större och att hoten skulle kunna föras påretorikens konto. visste vi att det enda val-löfte som den nya hindunationalistiska BJP-regeringen i skulle ha praktisk förmåga attinfria antagligen var just löftet om kärnvapenprov. Istället för bröd får man bjuda på skådespel. Har maninte ens till skådespel, får man tillgripa det urgamlaknepet att bjuda på en yttre fiende.Många av oss har söktoss till rader i . IBjörn där publicerade brev "De egna ordenmåste dö" kan vi finna följande:"vägde inte mer än en säck kol,men han brann överallt. Pulsen pickade svagt i hanshandled. Det var världsfåglen som lagt sina ägg där.Någon fuktade hans läppar, medan statsmän gick vilsei hans löfte. "På nästa sida kan vi läsa meningen "Gränsen mel-lan och är en tiggares bröstkorg. "Någon fuktade hans läppar, medan statsmän gickvilse i hans löfte. Kan man uttrycka det tydligare änså? Är det inte just det och ledaregjort - gått vilse bland löften, medan mahatmaGandhi, som inte vägde mer än en säck kol, brändesig in i historiens humanism? Vilka eftermälen fårdagens ledare, sedan de senaste dagarnas glädjerushar lagt sig? Avsky?Själva kalkylerar dessa politiker med att omvärl-dens fördömande ord i diplomatins skepnad ochskrammel om sanktioner snart nog kommer att ersät-tas med glömska och ökad respekt som enda minne.Inte minst därför måste världssamfundet reagera be-stämt och kännbart.I en del av världen som präglas av enorm fattig-dom och analfabetism drivs nu kapprustningen motvansinnets gräns. Vi hade inget val, sade de ansvarigai i ett försök till förklaring, men det fanns ettval: mellan att avstå från och att träda in i den krigs-dans som nu bjudit upp till.Det har förvisso dansats krigsdans förut, inte minstav de fem kärnvapenstaterna. Det skedde så sent som1995 genom provsprängningar av och ,och tog sina steppsteg vid sidan om iNevadaöknen. De subterrana tester som genom-fört omfattas inte av provstoppsavtalet, men det ärviktigt att kärnvapenmakterna agerar i enlighet medavtalets anda. Detta avser också den svenska rege-ringen att uppmärksamma vid det förestående mötetmed NTP:s PrepCom.När vi kritiserar andra stater tycker jag att vi ocksåmåste lyfta fram att det finns länder som har valt enannan väg, även sedan de har kommit så långt att defått kapacitetet för kärnvapen. Jag tänker på Sydafri-ka, som en annan talare har nämnt . Jag tycker attdet är ett bra exempel på en modig stat som vågaravstå från ett vapenslag som man kunde ha haft.Enligt utskottets uppfattning är det viktigt att arbe-tet på det internationella planet med kärnvapenfriazoner drivs vidare. Vi kan konstatera att denordiska länderna valt olika nationella säkerhetspoli-tiska lösningar. Det mest påtagliga av det som pågår är att tillsammans med andra EU-länderdriver frågan i FN:s UNDC.Då handlar det om ett arbete med att fastställa vägle-dande riktlinjer och principer för kärnvapenfria zoner.UNDC tar sikte på att vara klart med sitt arbete idenna del , dvs. före millennieskiftet.Det kan också vara värt att påminna om att Dan-mark, och undertecknadeen deklaration som innebär att dessa tre nordiskaländerna inte accepterar stationering av kärnvapenunder fredstid. har senare undertecknat ettliknande avtal med Nato. Ett postivt steg i vårt närom-råde var när fattade beslut om attvara kärnvapenfritt.En tröst är att som vi står och stamparnär det gäller frågan om en kärnvapenfri zon i Nordenstärks redan existerande kärnvapenfria zoner, och nyasådana har upprättats på andra kontinenter.Herr talman! Jag skall säga något kort om minfrå-gan innan jag stannar. I betänkandet Vissa nedrust-ningsfrågor behandlas även frågor om minor. Utskot-tet välkomnar de framsteg som gjorts på detta områdeoch konstaterar att folkrätten och skyddet för civilbe-folkningen i krig har kunnat stärkas betydligt undersenare tid. bör fortsätta att verka för en breduniversell uppslutning kring de konventioner somreglerar användningen av minvapnet.Utskottet har även tagit ställning i betän-kande 1996/97:UU8 till det reviderade protokollet IIom förbud och restriktioner i användandet av minor,försåt eller andra anordningar till vapenkon-vention. Mot den bakgrunden och alla de debattersom vi haft och den vi har framför oss är jag kortfat-tad i just denna del.Jag vill avsluta med att tacka för den mandatperi-od jag har fått vara med i utskottet. För övrigt vet visom deltar i den här debatten inte om vi kommertillbaka och i så fall i vilken skepnad. Vi får kanskeinte avtacka varandra här för gott. Vi kommer för-hoppningsvis att se varandra i olika sammanhangäven framöver.Anf. 154 ():Herr talman! De som sitter här är mycket engage-rade mot kärnvapen. Jag vet att har varitdet sedan vi kom hem och startade Parlia-mentarians for a nuclear weapons free world. CarinaHägg gick med på en gång. Det var år 1995.I dag såg jag ett TT-meddelande som är ganskaskrämmande. Det står: Talibanerna vill också hakärnvapen. Det tycker jag är förskräckligt. I Afghani-stan vill man nu också visa sina muskler. Dessa mänspänner musklerna gentemot varandra. Viceministernsäger att kärnvapen är ett mycket tillförlitligt vapen iförsvaret mot de otrogna. Det finns t.o.m. de som villströ ut stoftet från kärnvapensprängningarna.Herr talman! Sedan de första atombomberna deto-nerade har mänskligheten stått införett hot om massförstörelse. En enstaka atombomsex-plosion i en stad - utlöst genom olyckshändelse ellerterroristaktion - skulle döda hundratusentals civila.Den enda möjligheten är att förebygga att det inträf-far.Även om de avtal som ingåtts om att minskaoch kontrollera kärnvapen kommer att genomförashandlar det om 200 000 Hiroshimabomber, vilketmotsvarar 20 000 stridsspetsar. Vi har inte sett någotom att man börjat avrusta. Som sadevar vi i när icke-spridningsavtaletskrevs under. Alla gick in för att artikel 6 var så vik-tig, och den handlar om att börja avrusta.Vad vi nu ser är en upprustningsspiral i Sydostasi-en som smittar från till och kanske ini till , som känner sig utmanat. Dettaär ett oerhört hot. Jag vill också vända på det hela ochfråga: Varför är vi i den här situationen? Det berorväldigt mycket på att de andra länderna, de fem storastaterna, fortsätter.Ta som exempel, som håller på med sinasubkritiska prov. Det låter kanske rart med subkritiskaprov. Men det handlar om att man använder sig avplutonium. Man håller till i vid NevadaTest Site där man har tester. Det är på urinvånarnasmarker. Därför skulle jag särskilt vilja hälsa CarinaHägg välkommen . Då har hon chans attträffa den andlige ledaren för Shoshoneindianernasom kommer till och speciellt vill träffa allasom är emot kärnvapen, och det tror jag är helasvenska parlamentet. Han heter , ochhan kommer att finnas här i mellan och 12.00 . Jag hälsar er alla hjärt-ligt välkomna att träffa honom. De har ockuperatNevada Test Site därför att de inte villatt de subkritiska proven skall fortsätta.Jag är kritisk därför att de andra tröskelländernasom , , och kanske -det finns flera - inte tar det på allvar om inte de femstora kärnvapennationerna börjar att nedrusta. Pådetta program med subkritiska prov skall man lägganed . När man satsar såmycket handlar det om att öka kvaliteten på någon-ting. I provstoppsavtalet sägs att man inte skall ökakvaliteten på kärnvapnen. Men detta betyder indirektatt det är just det man gör.I betänkandet är det litet svagt skrivet om detta.Utskottet säger att det som man genomfört genomprovstoppsavtalet gör att det är ett effektivt instru-ment för att stoppa den kvalitativa utvecklingen avdessa vapen. Jag håller inte med om det. Detta är inteatt stoppa. Jag har tidigare krävt av utrikesministernatt ta med frågan om subkritiska prov i förhandlingar-na. Om man tar med att också de skall stoppas kandessa tröskelländer förstå att man menar allvar mednedrustningen.Det är inte bara i som man ockuperar ur-invånares mark. Det sker även i . I Jabilukai har man tänkt att öppna enurangruva. Man kan fråga sig: Vad behöver vi urantill om vi nu skall avveckla kärnkraften och avvecklakärnvapen? Som vi har sagt är kärnkraft ochkärnvapen siamesiska tvillingar. Får man tag i kärn-vapenmateriel kan man av plutonium byggaen egen atombomb.I dag fick jag veta att man tyvärr gett tillstånd attöppna den här gruvan. Det är också urinvånarnasmark, precis som sade här förut.Det är aboriginernas mark. Man har förut tagit livet avdem, och fortsätter man att föröda deras framtid.Jag tog i mitt förra anförande upp att de som hållerpå med rennäring uppe vid och österutockså har utsatts för detsamma.Jag tänker ta er upp i rymden.