prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — Jag har respektför att man ibland tar ett steg i taget, även om jagtycker att det då går långsamt. Finns det något argu-ment för att man vill diskriminera dessa barn? Jag harinte kunnat upptäcka något annat argument än att detpågår ett arbete på departementet. Vad är skälet till inte vill lyfta fram barnen i de här situationerna,för de är lika viktiga? Jag tycker att vi kunde ha tagitdet steget också.Vi har yrkat på att mor- och farföräldrar skall fåtalerätt. Då vill jag peka på en inkonsekvens i argu-menteringen från utskottet. I motiveringen på avslagsäger socialdemokraterna att man inte vill få förmånga ärenden till domstol. har vi sagt attvi vill ha obligatoriska samarbetssamtal så tidigt sommöjligt för att undvika domstolsprocesser. Då sägersocialdemokraterna nej. Varför säger ni nej i bådafallen? Borde ni inte säga ja i båda fallen för att und-vika domstolsprocesser så långt som möjligt?Anf. 109 () re-plik:Fru talman! Vad gäller den första frågan om ogiftahar vi inte tagit ställning, utan den håller på att bere-das inom . , som harsuttit i än vad jag har gjort, bordeveta att den vanliga hanteringen när det gäller lag-stiftning är att man tar det i olika etapper. Jag tror inteatt behöver vara orolig, frågan kom-mer så småningom.Vad gäller mor- och farföräldrars talerätt sade jagi mitt anförande att det är en av de fyra frågor därregeringen angett i propositionen, och som vi tagitupp i betänkandet, att regeringen avser att återkomma.Det är alltså samma sak där. Det är inte så att det ärnågot slags motsatsförhållande.Avslutningsvis: Orsaken till att vi inte vill ha obli-gatoriska samarbetssamtal är att vi inte tror att mankan tvinga föräldrar som inte vill. Om man i ställetkan uppmuntra fler till det här tror vi att man harkommit en lång bit på väg. Det gör man också närman nu ser skilsmässorna också ur barnens synpunkt.Anf. 110 () replik:Fru talman! Jag har väldigt svårt att se någonskillnad mellan barn till gifta föräldrar och barn tillogifta föräldrar i den här situationen. Jag tycker attdetta skall gälla lika för alla barn när ett faderskap harfastställts. Jag ser inga motiv till att göra den härskillnaden. Det finns inget sakligt motiv, vad jag kanförstå. Jag har inte heller fått något sådant svar frånInger på den punkten.Den andra punkten var obligatoriska samarbets-samtal. Vårt huvudskäl för det är att man, precis somRose-Marie Frebran sade, vid en skilsmässa bästförebygger de här tvistsituationerna och slitningarnagenom att börja . Då borde manrimligtvis börja med obligatoriska samarbetssamtal påsocialtjänstnivå. Varför skall man till domstol ochvända med ett ärende för att sedan ta samarbetssamtali ? Då har man ju redan kommit in i etttvåpartsförhållande, och det är detta man bör undvikaför att få så stort samförstånd som möjligt här.Anf. 111 () re-plik:Fru talman! Vi gör ingen skillnad på barn till för-äldrar som är gifta och barn till föräldrar som inte ärgifta. Däremot gör svensk lagstiftning en sådan skill-nad. Vi har olika lagstiftning för barn som lever till-sammans med föräldrar som är gifta respektive integifta. Jag tycker att det här är mycket av en lagtekniskfråga, och som jag sade tror jag inte att AgneHansson behöver vara orolig: Det här kommer.När det återigen gäller frågan om tvånget till obli-gatoriska samarbetssamtal har kvinnor berättat förmig att de är oroliga över att bli tvingade till detta,eftersom man då ökar möjligheterna till våld. Om mantvingas att träffas blir det ytterligare ett tillfälle dåmannen kan ge sig på kvinnan. Det tycker jag ocksåär en orsak till varför vi inte skall göra detta obligato-riskt. Jag tror dessutom inte på tvång, till skillnad frånAgne Hansson.Anf. 112 () re-plik:Fru talman! Jag skulle kunna haka på där: Ni trorinte på tvång, och det gör inte jag heller. Ändå verkarni tycka att det är okej att domstol skall kunna dömatill samarbetssamtal, vilket vi från intetycker.Inger trodde att lagen är bra för barnoch för kvinnor. Jag hoppas att det är som har rätt i det här fallet och inte jag. Detskulle i så fall verkligen vara en seger för barnen.Men vad tror att det beror på att såoerhört många kvinnor har reagerat starkt mot det härlagförslaget? Jag tror att vi har fått in minst ett partusen namnunderskrifter som protest mot lagförslaget.Jag kan hålla med om attmånga kockar här har gjort en bättre soppa och atttexterna nu är mycket bättre. Men jag skulle gärnavilja veta: Varför vill ni inte gå längre, , och också skriva in i lagen att gemensam vård-nad skall vara utesluten i de fall där det förekommertrakasserier eller kränkande handlingar? Varför vill niinte göra det?Anf. 113 () re-plik:Fru talman! Den proposition som vi nu diskuterarär inriktad på barnens rätt. förstärkervi den här propositionen med hela kvinnofridspro-positionen. Då menar jag att vi sammantaget kommerett bra steg framåt vad gäller synen på kvinnovåld. Vibehöver en kombination av flera lagar.Vad gäller frågan om gemensam vårdnad mot ensvilja har ju socialutskottet, precis som Rose-MarieFrebran tog upp, sagt ja till det här. Även om vi kan-ske ibland tycker att vi i lagutskottet är de som kansakfrågan tycker jag ändå att vi måste lyssna på detfackutskott som har huvudansvaret här. När socialut-skottet säger att detta är bra har det varit vägledandeåtminstone för mig. Det som också har varit vägle-dande för den socialdemokratiska gruppen är att bådeBRIS och , som jag sade, har sagtatt detta är bra. Vi säger dock, och här har vi gjort enextra stark skrivning i utskottet, att gemensam vård-nad mot en förälders vilja är uteslutet om det före-kommer våld, trakasserier eller något sådant mot enfamiljemedlem. Det tycker jag är en tydlig förstärk-ning gentemot propositionen. Jag menar att detta blirlika tungt i rättstillämpningen som själva lagstiftning-en.Anf. 114 () re-plik:Fru talman! Det är alldeles riktigt att det är enförstärkning. Men kan inte känna enviss oro, vilket jag gör, över vad statsrådet säger i ett svar till ? Han sägerså här: Förarbetsuttalanden är förvisso av stor bety-delse vid tolkningen av skilda lagrum men är på intetsätt bindande för de rättstillämpande myndigheterna.Detta väcker naturligtvis oro. Anledningen till attjag vill gå längre och skriva in detta i lagen är dockatt det är först då som barnen verkligen får ett klarträttsskydd. Men det är uppenbart att vi skiljer oss åtpå den här punkten. Jag kan bara beklaga det, mensamtidigt vill jag innerligt hoppas att det är IngerSegelström och företrädarna för hennes linje som harrätt.Anf. 115 () re-plik:Fru talman! Det är möjligt att jag är litet skadadeftersom jag är jurist i botten, men vad som ingår iförarbetena är ganska klart. När vi hade en hearing iutskottet frågade en riksdagsledamot representanternafrån domstolsmyndigheten om de tyckte att de ficktillräckligt starka signaler om vad vi i me-nar med det här med våld mot kvinnor och att vi intekan acceptera det. Alla svarade: Ja, budskapet ärväldigt klart. När vi sedan har skrivit in detta med attdet är uteslutet med gemensam vårdnad tycker jag attvi har gått så långt vi kan.Självklart känner jag oro över varenda kvinna somblir misshandlad och vartenda barn som får stryk.Men jag tycker ändå att vi, när vi antar den här lagensom är emot, tar ett steg framåt. Viklargör nämligen att nu är barnen ytterligare en part idet här. Det handlar inte bara om föräldrarna.Anf. 116 () replik:Fru talman! De här frågorna är väldigt svåra, så-som många har framhållit. Jag tycker att det är viktigtatt vi respekterar varandras åsikter och ståndpunkter.Jag har en liten fråga till omdetta med gemensam vårdnad mot en förälders vilja.Regeringen säger själv att man inte tror att det kom-mer att bli speciellt annorlunda än vad det är i dagmed de nuvarande reglerna. En utomstående somsätter sig och läser de sidor i lagutskottets betänkandedär man kommer fram till att man skall stödja rege-ringen skulle innan han kom fram dit lika väl kunnatro att utskottet tänkte avstyrka propositionen i denhär delen.När det gäller socialutskottets yttrande, som IngerSegelström använder som argument för gemensamvårdnad mot en förälders vilja, tycker jag att IngerSegelström har tolkat yttrandet medan vi har läst vadsocialutskottet har skrivit. Jag återger bara en liten bit,eftersom jag inte har så på mig: "Ur barnetsperspektiv är det då viktigare att ha en bra kontaktmed både sin mor och far och att slippa konfliktermellan föräldrarna än att föräldrarna har gemensamvårdnad." har man inte pratat om våldoch sådant, utan man har pratat om en oenighet somär väldigt djup.Min fråga är: Blir då inte det man håller på att gö-ra bara en symbolhandling? Även ert förslag i utskot-tets betänkande, som vi tycker är bra, är ju omgärdatav väldigt många "om" och "men" i fråga om när detskall kunna bli gemensam vårdnad mot en föräldersvilja. Då blir det för mig bara en symbolhandling.Sedan har jag ytterligare en fråga till . Vad är det för skillnad mellan att socialnämn-den respektive tingsrätten kan godkänna eller under-känna ett avtal? Det är ju ingen skillnad för föräldrar-na. Är det då inte bättre att föräldrarna får stå fördetta helt och hållet, om man nu inte vill att de skallgå till domstol?Anf. 117 () re-plik:Fru talman! Jag hoppas att jag även med mitt an-förande visade att jag har full respekt för riksdagenoch alla ledamöter. Om jag har felat på något sätt berjag om ursäkt. Jag försöker att visa min respekt.Det som gemensam vårdnad och en parts viljahandlar om och som socialutskottet, socialförsäk-ringsutskottet, och harvelat visa på är att vi nu inför en ny syn på barnen.Det här är ett nytt sätt att tänka som jag tror skulle havarit helt främmande . Menar vi verk-ligen allvar med att vi skall sätta barnen i första handoch att de skall gå före föräldrarnas intresse, måste viockså våga fatta en del av de här svåra besluten.Det vi har sagt i utskottet, som skiljer sig från detsom regeringen har skrivit i propositionen, är att vimåste förtydliga ett område i det som är socialutskot-tets skrivning, och det gäller våldet. Det har vi ocksågjort i utskottet, därför att vi kände en oro och tyckteatt skrivningarna inte var tillräckligt tydliga.Den andra frågan gällde vad det är för skillnadmellan att det är socialnämnden som fastställer avtaletoch att det är tingsrätten. Jo, det är stor skillnad. Skalltingsrätterna fastställa det här betyder det att vi ärtillbaka i det gamla systemet, där man måste gå tilldomstol med ärendet. Vi kommer aldrig att kunna fåtingsrätter att fastställa detta om de inte har haft enprocess. Det har de inte behörighet till, och då är vitillbaka i det gamla sättet. Däremot betyder samar-betsavtal som fastställs av socialnämnden att vi und-viker just processen, som många barn tycker är såbesvärlig.Anf. 118 () replik:Fru talman! För mig blir det fortfarande en sym-bolhandling. Den har inte blivit mindre av texten iutskottsbetänkandet, där man lägger in ännu fler omoch men för när det kan tänkas bli gemensam vård-nad.Jag upprepar igen att regeringen redan har sagt inte tror att fler fall kommer att dömas till ge-mensam vårdnad än . Med ännu fler om och menblir det färre. Därför har jag en rak fråga till IngerSegelström: Tror verkligen att detkommer att bli så många fler fall?De flesta har ändå gemensam vårdnad . De fåsom inte har det har ofta något av de pro-blem som har diskuterats ganska mycket den senastetimmen. Vad är det i detta beslut som skall göra att såmånga fler får gemensam vårdnad? För mig är detfortfarande en symbolhandling.Jag måste säga att det är synd att vi inte kundekomma överens och säga att just den här delen avlagstiftningen behöver vi inte, utan det räcker medden som redan finns.Sedan finns det andra delar i propositionen som ärbra. Skälet till att vi moderater bara har tre reservatio-ner är att vi står bakom många andra saker.Anf. 119 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att en del av den uppgiftsom vi har här i är att fastställa vilka nor-mer vi vill skall gälla i samhället. diskuterar vivilken norm vi tycker skall gälla för skilsmässobar-nen. handlar det om att man måste ta ett stegtill för att försöka styra den utvecklingen. Det gör vimed den här propositionen.Det jag hoppas är att vi får fler pappor som blirmer engagerade i barnens vardagsliv och som tar etttidigare ansvar. Jag hoppas att vi skall bryta den trendsom jag berättade om, att sägeratt det är färre män som tar ut sin pappamånad i dagän tidigare. Jag hoppas att den här lagstiftningen ochden diskussion vi har fått skall betyda att männen tarett större ansvar. Det är en av mina förhoppningar påden här lagstiftningen.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! Precis som har jagsvårt att förstå att det enda skälet till att inte automa-tiskt ge ogifta föräldrar gemensam vårdnad är att vi iSverige tar ett steg i taget och att det är tradition isvensk lagstiftning. Det gäller tydligen också talerät-ten för mor- och farföräldrar. Jag tycker att det skäletär mycket tunt.Jag skulle vilja ställa en fråga till . Umgängessabotage anser vi i är enform av egenmäktighet med barn. Vi tycker också attdet borde vara möjligt att ha en straffrättslig reaktionpå detta. Men det är tydligen så att man inte tycker attdet här skadar barnen tillräckligt för att man skullevara beredd att ställa sig bakom det förslaget. Tyckerinte att ett agerande för att se till attett barn inte får träffa den andre föräldern är att jäm-föra med egenmäktighet med barn?Anf. 121 () re-plik:Fru talman! Jag skulle önska att inte pratade om automatisk gemensam vårdnad.Det tror jag är en av problemmyterna vi har haft underhela detta arbetes gång. Det är inget obligatorium, ochdet är ingen automatisk gemensam vårdnad. Härhandlar det om att vi inför en förstärkt gemensamvårdnad, men vi kommer också att behålla den enskil-da vårdnaden. Jag skulle önska att vi alla här tar an-svaret för vilket språk vi använder.Vad gäller frågan om umgängessabotage så trorinte jag att det går att tvinga de pappor som inte vill.Jag tror heller inte att barnen blir lyckligare av tvingar på dem en pappa som inte vill. Jag trorockså, som jag har sagt i tidigare replikskiften, attrisken att det blir våld i familjen ökar.Jag önskar att det var så att papporna ville. Jaghoppas att vi med den här propositionen, med deninformation som vi kommer att bedriva fortsättnings-vis, med den livliga debatten om papparollen och medbarnkonventionen skall komma en bit framåt. Men jagtror inte att man kan tvinga någon att bli pappa mothans vilja. Framför allt tror inte jag att det barnetskulle må särskilt bra av det här. Dessutom tror jag attmammorna skulle vara väldigt oroliga.Anf. 122 () re-plik:Fru talman! handlade det tydligen om språketsom skäl för att de ogifta föräldrarna inte skulle hamöjlighet att få gemensam vårdnad. Jag tycker fortfa-rande att skälen är mycket grumliga.Umgängessabotage, som vi har ett yrkande om,handlar inte om det säger. Dethandlar om när vårdnadshavaren vägrar att låta denandre föräldern träffa barnet. Det är det vi talar om.Det är det som är det felaktiga handlandet mot barnet.Man har rätt till umgänge men vårdnadshavaren för-vägrar den rätten och gör allt för att se till att barnetinte får träffa den andre föräldern. Det är det vi kallaregenmäktighet med barn.Anf. 123 () re-plik:Fru talman! Ett av de problem som jag har haft idebatten har gällt begreppet automatisk gemensamvårdnad, alla de här mammorna som tror att viinför en obligatorisk gemensam vårdnad. Det tyckerjag är olyckligt.Vad gäller diskussionen om ogifta kan jag svaraKerstin på precis samma sätt som jag harsvarat : Detta är det sätt vi har att jobbamed lagstiftning på i . Vi har olika lagreglerför gifta och för ogifta. Jag tror inte att vi behöveroroa oss för att den diskussionen inte kommer.Både vid umgängessabotage och vägran att lämnaut sina barn finns det möjlighet att använda sigav vite. Jag tror inte att det är lyckligt för någon part.Det som är nytt i det här betänkandet är att man nu förförsta gången skall se detta ur barnens synpunkt. Detär det som är det allra viktigaste. Vad är viktigast förbarnet?Anf. 124 ():Fru talman! Att är missnöjt med rege-ringsförslaget har väl framgått tydligt av vår motion,där vi har 17 stycken förbättringsförslag.Kerstin har på ett föredömligt sätt be-handlat de flesta. kommer att på ettklarläggande sätt analysera den ekonomiska proble-matiken vid familjesplittring.Min uppgift är att belysa förslaget ur barnkonven-tionens synvinkel. Det passar utomordentlig bra, ef-tersom alldeles sade att honefterlyste en debatt om . Den kom-mer nu.Barnkonventionen är ett dokument av högstadignitet. Det framhålls också i propositionen av rege-ringen. Den tillkom efter ett synnerligen aktivtsvenskt arbete, och jag tycker att det kan passa att härge en eloge för det arbete han ladened i det sammanhanget. Den fick också ett brettuniversellt stöd när den ratificerades. Men en ratifi-cering måste följas av en tillämpning i praktiken. Detär milt sagt ett rimligt krav att ställa, särskilt på Sveri-ge.Som jag ser det, utan att nedvärdera alla andrafrågor som har diskuterats här, är dagens huvudfrågaom regeringsförslaget står i överensstämmelse medbarnkonventionen. Svaret är enligt mångas uppfatt-ning otvetydigt nej. Förutom jag själv - men det kan-ske inte är helt avgörande vad jag tycker - är detbarnens främste företrädare, ,som tycker på det sättet.Det är lindrigt sagt ett tvivelaktigt sätt att användasanningen att ständigt åberopa Barnombudsmannensom stöd för regeringspropositionen, när Barnom-budsmannen upprepade gånger till lagutskottet harsagt att propositionen inte stämmer överens medbarnkonventionen. Det var alldeles tydligt under den hearing vi hade.Vi kan också särskilt nämna att Lagrådet på ett otve-tydigt sätt har pekat på problemet i samband med sittyttrande över propositionen.Fru talman! Problembilden är den här: Portalpara-grafen i , 6 kap. 2 a §, säger att barnetsbästa skall sättas i främsta rummet vid alla åtgärdersom rör barn. Detta är i överensstämmelse med såvälbarnkonventionen som regeringsförslaget. Problemetär att flera av de föreslagna lagarna - och delvis ävende existerande - strider mot portalparagrafen. Jagskall här ta upp några stycken. Jag skall inte ta uppalla utan nöja mig med ett antal exempel.För det första: Avtal om gemensam vårdnad skallgodkännas oavsett om det är enligt barnets bästa ellerinte, bara det inte är uppenbart oförenligt med barnetsbästa. Detta står i 6 kap. 6 § andra stycket.För det andra: Vårdnaden skall ändras om förälderbrister i omsorg om barnet, men det räcker då intemed att det är enligt barnets bästa, utan det krävs attden aktuella situationen "medför bestående fara förbarnets hälsa eller utveckling". Detta står att läsa i 6kap. 7 § , för den som är intresserad.För det tredje: Vårdnaden skall vid bristande om-sorg kunna överflyttas till särskilt förordnad vård-nadshavare - inte om det är enligt barnets bästa, utanom det är "lämpligare". Detta står i 6 kap. 7 § tredjestycket.För det fjärde: Vårdnaden skall vid ensamvård-nadshavarens död kunna överflyttas till särskilt för-ordnad vårdnadshavare - inte om det är enligt barnetsbästa, utan om det är "lämpligare". Detta står i 6 kap.9 § andra stycket.För det femte: Viss person skall förordnas tillvårdnadshavare - inte om det är enligt barnets bästa,utan det räcker med att det inte är olämpligt. Dettastår i 6 kap. 10 a §.För det sjätte: Barnets behov av umgänge skalltillgodoses - inte enligt barnets bästa, utan "så långtmöjligt". Detta står i 6 kap. 15 § andra stycket.För det sjunde: Föräldrars upplysningsskyldighet ifråga om barnet skall fullgöras om inte särskilda skältalar däremot, och inte enligt barnet bästa. Detta finnsi 6 kap. 15 § fjärde stycket.För det åttonde: Hämtning får i vårdnadsfall skeom det är nödvändigt för att undvika att barnet liderallvarlig skada - inte endast om det är enligt barnetsbästa. Detta står i 21 kap. 3 § andra stycket.För det nionde: Hämtning får i umgängesfall skeom barnet har ett särskilt starkt behov av umgänge -inte endast för att det är enligt barnets bästa. Dettafinns i 21 kap. 3 § tredje stycket.Den här uppräkningen visar att grundbegreppet"barnet bästa" urholkas på ett antal punkter - jag harnöjt mig med att nämna dessa. Rättstillämpningen blirsjälvfallet väldigt osäker. Det gäller t.ex. spännviddenmellan FB 6:2 a och FB 6:7 första stycket. Å enasidan är det krav på barnets bästa, men man är å andrasidan ibland beredd att acceptera bestående fara förbarnet. Det är ljusårs skillnad i betydelse.Slutresultatet är alltså att regeringsförslaget står istrid med till både innehåll ochsyfte. Det framgår tydligt inte bara för jurister utanäven för vanliga människor.Fru talman! Lösningen på det här problemet liggeri att man åstadkommer en harmonisering mellansvensk lag och , som vi står bakom.En sådan harmonisering är nödvändig. Den borde hagjorts tidigare, helst från början. Åtminstone borderegeringen ha tagit åt sig av lagrådskritiken, särskiltdå det alldeles tydligt framgår av propositionen attregeringen själv erkänner bristerna. I sista hand bordei varje fall utskottet ha ingripit, inte minst efter larmfrån vid två olika tillfällen, sär-skilt vid vår mycket uppmärksammade och nyttigahearing. Då hade utskottet haft en möjlighet att rättatill i varje fall de grövsta felen.Jag påstår alldeles bestämt att det är en helt otill-räcklig åtgärd när nu regeringen säger sig vilja göraen språklig översyn för att i en oviss framtid åter-komma till . Det här är ingen lösning alls,enligt min uppfattning.Det är sammanfattningsvis beklagligt om det rättabeslutet om barns bästa i en svår livssituation medfamiljesplittring skall riskera att äventyras på grundav att vår lag, just vår svenska lag, är i disharmonimed den barnkonvention som vi envist har kämpat föratt hela världen skall anta.Jag avvaktar med spänning vad att säga om , särskilt som honinledningsvis i sitt anförande uttryckligen påstod tog på allvar.Jag lyssnadespänt under hela anförande. Honberörde föredömligt reservation efter reservation, meninte med ett enda ord reservation 37 - som just hand-lar om . Men, ,problemet med disharmonin mellan svensk rätt ochbarnkonventionen får inte tigas ihjäl.Avslutningsvis yrkar jag - om det inte har fram-gått alldeles glasklart - för del bifall tillreservation nr 37.(forts. )Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av talmannen medgav kammaren att ti-digare debatterade ärenden, pågående ärende samtåterstående ärenden på dagens föredragningslista fickavgöras i ett sammanhang vid arbetsplenum fredagenden 15 maj.11 § (forts.) Vårdnad, boende och umgänge(forts. LU12)Anf. 125 () re-plik:Fru talman! Att jag både under mitt inledningsan-förande och fortsättningsvis har åberopat beror på att hartillstyrkt propositionen. Det har varit viktigt. I andrasammanhang lyssnar vi på pappornas organisationer,vi lyssnar på kvinnoorganisationer, vi lyssnar påkvinnojourer, vi lyssnar på riksorganisationerna förkvinnojourer. Det är viktigt att vi lyssnar på dengrupp som skall företräda barnen. och Barnom-budsmannen är de grupperingar som finns.Vi kan naturligtvis önska att vi skulle ha kommitlängre. Men precis som sade ombarnkonventionen, är det fråga om en harmonisering.Det är en specificering och en anpassning efter svensklagstiftning. Eftersom utskottet har ställt sig bakomdetta, finns det inte så stor anledning att gå in på bak-omliggande fakta som utgör. Svareti utskottsbetänkandet är bra.Anf. 126 ()replik:Fru talman! Låt mig ställa några enkla frågor. Stårdet svenska lagförslaget i propositionen i strid motbarnkonventionen? Ja eller nej, gärna ihåg vad Lagrådet och Barnombudsman-nen sade. Lyssna på vad sägeräven när det gäller . Det råder endisharmoni mellan de två lagstiftningarna. Det är ettmycket allvarligare problem än ett språkligt problem.Det handlar om barn av kött och blod. Ingen minstaoklarhet får gå ut över barnen.Sedan var det översynen. När kommer den? Blirden snabb, eller ligger den i den ovissa framtiden?Kan ge ett löfte när den kommer?Vidare är det rättstillämpningen.