prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — att lägga beslutsmakt på rätt ställe.Ett problem som är gränsöverskridande och viktigtbör EU ha kompetens att besluta om. Om problemetär gränsöverskridande men ganska oviktigt kan manlägga det åt sidan. Om problemet är viktigt men integränsöverskridande bör EU hålla fingrarna borta. Dåbör beslutet fattas i nationen, regionen eller av männi-skorna hemma vid köksbordet utan politikers med-verkan.Regeringen verkar alltför ofta landa på att allt somsvenskar tycker är viktigt måste också vara lika förhela och beslutas i . Ta en sådan saksom föräldraförsäkringen. tycker det ärmycket viktigt med en föräldraförsäkring, men det ärinte gränsöverskridande och därför bör beslutet enligtnärhetsprincipen fattas i de olika medlemsländerna.Vi vill inte att andra länder kommer och dikterar föross i vad de tycker är viktigt, och då måste viockså inse att andra länder kanske inte vill ha sammalösningar som vi.Det finns frågor där beslutsmöjligheterna påEU-nivån är för små. Det finns också frågor där möj-ligheterna att besluta är för stora, t.ex. inom jord-brukspolitiken. Ett exempel på frågor där möjlighe-terna är för små är ekonomiska styrmedel för en bättremiljö. De frågorna räknas till skattefrågorna, förvilka varje lands vetorätt gäller.Vi vill genomföra en skatteväxling för miljönsskull. För att det skall vara realistiskt i krävsatt liknande reformer genomförs också i de ländersom vi har stort utbyte med. bromsas delvisreformarbetet upp genom att förslag som avviker förmycket från andra länders regler riskerar att försämrakonkurrenskraften för företag.Vi beklagar att den envistmotarbetar denna förstärkning av möjligheterna attangripa gränsöverskridande miljöproblem. Det ärnegativt inte enbart för miljön i utan också förEU:s möjligheter att påverka den globala miljön. Vikommer att fortsätta kräva att de frågorna skall be-handlas som de miljöfrågor de är och inte som skatte-frågor.Det är bara genom ett ständigt pågående överstat-ligt politiskt samarbete som länderna tvingas låtavackra ord bli kraftfull handling. I reservation nr 20uppmanar vi regeringen att vid nästa regeringskonfe-rens driva denna fråga och då lägga fram förslag somgör det möjligt att med kvalificerad majoritet införamiljöavgifter som syftar till att motverka gränsöver-skridande miljöproblem. Kuriöst nog har såväl Miljö-partiet som anslutit sig och yrkar bifalltill vår partimotion.Herr talman! Några av resultaten från regerings-konferensen är positiva, t.ex. den ökade öppenheten ibeslutsfattande och redovisning av beslut. Det blir ettövergripande mål för EU att alla beslut skall fattas såöppet som möjligt. Enligt Amsterdamfördraget skallalla som bor i ett medlemsland ha rätt att ta del avparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.Hur detta skall gå till och när handlingar måste hem-ligstämplas återstår dock ännu att besluta. De natio-nella parlamenten skall få bättre information föreEU:s beslut, som fler beslut kommer attfattas med kvalificerad majoritet inom EU och Euro-paparlamentets makt ökar.Det är synnerligen väsentligt att en öppenhetpräglar unionen. För att invånarna i medlemsländernaskall få ett förtroende för EU måste ansvar, närhet,öppenhet och mångfald vara grundprinciper för allmaktutövning. Kravet på öppenhet innebär att EUmåste tillämpa offentlighetsprincipen. Vår vision äratt när sammanträder som lagstiftareskall debatterna och besluten vara offentliga.Några fler positiva resultat från regeringskonfe-rensen gäller en del sociala frågor, t.ex. jämställd-hetspolitiken. Det gäller också polissamarbetet ochutrikespolitiken. Amsterdamfördraget innebär att EUfår ökade möjligheter att engagera sig i humanitäraoch fredsbevarande uppgifter och i operativa insatseri samband med krishantering och fredsfrämjande, des.k. EU har saknat kraft i dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.Vi känner dock viss besvikelse över framstegen ibekämpningen av den gränsöverskridande brottslighe-ten. Bovarna är internationella, och de samarbe-tar över gränserna. För att effektivt kunna bekämpaden gränsöverskridande brottsligheten borde ävenpolissamarbetet bli mera gränsöverskridande. Vianser inte att det hittillsvarande mellanstatliga polis-samarbetet är tillräckligt effektivt.Herr talman! Som jag sade kommer attsäga ja till Amsterdamfördraget. Jag yrkar bifall tillreservation nr 20.Anf. 4 ():Herr talman! Sannolikt kommer i dagmed tre fjärdedels majoritet att ytterligare ta någrasteg mot en federal statsbildning i . Hurmycket man än anstränger sig att genom ett Orwellsktbildspråk dölja dessa steg råder det en utbreddkänsla också bland samhällsengagerade medborgareatt den politiska utvecklingen glider ifrån oss och integår att påverka. Orsakerna till detta är säkert flera. Enorsak är utformningen av EU:s beslutsprocesser. Detfolkliga deltagandet, t.ex. genom en folkomröstningom fördragsändringen, tillbakavisas i betänkandet.Intresset för att behandla EU-frågorna i fackut-skotten för att öka inflytande är ocksåminst sagt svagt. Snarare är det så att de krafter iEuropa som vill bygga den federala statsbildningenser ett ökat inflytande från de nationella parlamentensom ett hinder. Denna syn menar jag har historiskarötter.Europarörelsens grundare att den modernademokratins epok skulle bli en parentes mellan börds-och intelligensaristokratins tidsåldrar, som han ut-tryckte det. Kanske kommer han att bli sannspådd.Tanken att en elit måste ta ansvar för att ena Europaoch ge det en framskjuten roll på världsarenan stötervi då och då på också i den moderna debatten. Självhar jag som Europapolitiker utsatts förpåtryckningar just med innebörden att när det gälleratt stärka roll på världsarenan kan majoriteteri folkopinioner inte få stå i vägen.Enligt och första Europaparla-mentsval konstateras att av väljarna ärmotståndare till en gemensam valuta. var mot-ståndare till att ta bort vetorätten i ministerrådet. 66 %ville skärpa de nationella gränskontrollerna, och en-dast ville gå vidare på . varmot att skulle delta i EU:s försvarssamarbete.Endast 8 % gillade tanken på ett förentastater, och var nöjda med EU:s demokrati.Men här i ångar majoriteten på och för-söker spela sin roll som en politisk elit som vet bättreän folket. Viktiga delar av den svenska statens själv-bestämmande urholkas, överstatligheten förstärks,gränskontroller avskaffas, det blir mer av gemensamutrikes- och säkerhetspolitik och EMU-processen medgemensam valuta och centralbank bekräftas.I mellankrigstiden var det naturligt att se på Euro-pa och européen ur ett mer raspräglat perspektiv. I sinbok säger : "Ännuäger dock det kvalitativt främsta människoma-terialet i världen. De framåtsträvande amerikanernaäro européer, som utplanterats i en annan politiskmiljö. - - - Den europeiska kulturen är den vita ra-sens kultur, och den har uppstått på antikens ochkristendomens grundval. - - - Dess förnämsta resultatär vetenskapen och dess praktiska tillämpning inomteknik, kemi och medicin. Härutinnan överträffar denvida alla andra kulturer. - - - Genom enhetlig organi-sation, utnyttjande av naturtillgångarna och rationelltinförlivande av de afrikanska kolonierna, som i om-fattning kunna jämföras med asiatiska ,skulle Paneuropa kunna självt framställa alla råvaroroch livsmedel, som det har behov av och därigenomvinna ekonomisk oavhängighet. "Elitismen, stormaktsambitionerna och den kolo-niala synen på världen var då inget som behövdedöljas. är språkbruket ett annat men jag tror attden moderna skulle må väl av attstudera de egna historiska rötterna.I viss mån skymtar också elitism och stormakt-sambitioner fram i vår sentida debatt. Före folkom-röstningen om EU-medlemskapet var ett argument föratt folket skulle rösta ja att det var "för att få ett na-turligt skydd mot våra egna politiker", som P G Gyl-lenhammar uttryckte sig i . före-trädare i , ,argumenterade för att det demokratiska styrelse-skicket skulle ges ett mindre utrymme. Han hyllade en"byråkrati som kan agera utifrån stor integritet, storsakkunskap och visioner som inte är tyngda av gam-meldags ideologier". Det var befogat att denna byrå-krati hade monopol på förslagsrätten.Före jul förekom inlägg i den här debatten från enkänd debattör, nämligen från , som juvill lägga över en stor del av politiken till en gruppkompetenta medborgare utanför den politiska sfären.När vi i debatten om en oberoenderiksbank debatterade här i kammaren kunde man höraCarl B från hävda att medbor-garna skulle gynnas om t.ex. inflation och räntor be-stämdes av andra än politiker som har välbekantafrestelser att jaga röster genom åtgärder som leder tillhög inflation. i debatten anslöt sig Pär-AxelSahlberg till synpunkter.Så talar de som själva utnämner sig till fol-kets företrädare vid sidan av de demokratiska spelreg-lerna.Enligt min mening går det en röd tråd från mel-lankrigstidens och 30-talets debatt om den parlamen-tariska demokratins tillkortakommanden och nöd-vändigheten av en byråkratisk elit som tar över mer avbeslutsfattandet. Varje nationellt parlament tycks nuinnehålla tillräckligt många eftergivna och likgiltigafolkvalda som tror att det är oundvikligt att de måsteberöva sig själva och folket inflytande över sam-hällsutvecklingen. Givetvis är detta tragiskt.Nu finns de som tycker att det som jag säger är ettförgrämt nej-sägarklagande som kommer att dö bortunder historiens gång. Jag ser emellertid många teck-en på att just en kritik mot beslutsfattandet inom EUväxer fram i flera länder. Inte minst gäller det blandde unga. När de kämpar för miljöfrågor, djurskydd,social rättvisa, minskad arbetslöshet, konsumentin-tressen osv. utan att nå påtagliga resultat kommer degivetvis att fråga sig varför det är så. Det gör de ocksåredan nu. De tar reda på hur EU fungerar, och dekommer att inse att bakom den med integritet ochsakkunskap polerade kommissionsfasaden döljer sigstarka lobbyintressen finansierade av transnationellabolag.Självfallet är det viktigt för dessa lobbyister ochbolag att kommissionen har kontroll över EU:s dag-ordning. Att lämna denna dagordning till vad lobbyin-tressen ser som röstfiskande politiker är sannolikt förmånga av dem en fasa. Därför är det heller inga rege-ringar som vill ifrågasätta kommissionens initiativ-monopol. I Amsterdamfördraget stärks i stället kom-missionens initiativmöjligheter, och det sker ocksåinom tredje pelaren.Ibland förs argumentet fram att ökad överstatlig-het är en nödvändighet för att bekämpa brottslighetoch bedriva miljöpolitik. Vi har hört deargumenten.Den ökande överstatlighet som det är fråga om ide här fördragsändringarna rör, åtminstone i det kortaperspektivet, till stor del andra frågor än just miljönoch bekämpningen av brottslighet. Framtida överstat-lighet när det gäller asyl- och flyktingpolitik kan juinte räknas in som brottsbekämpande åtgärder. Inteheller kan ökad överstatlighet när det gäller rampro-gram för forskning och utveckling räknas som brotts-bekämpning. Jag tror inte att det håller att användajust de argumenten för att argumentera för den över-statlighet som införs.Herr talman! Det skulle verkligen stärka demo-kratin i EU:s beslutsprocess om det gick att föra övermer beslutsmakt till de nationella parlamenten ochstärka samarbetets mellanstatliga karaktär. Inte i enenda mening föreslås dock någonting sådant. Möjli-gen skall parlamenten nu i ett tidigare skede förebeslut få förslag från kommissionen, och detta ärpositivt. Inte ett enda konkret förslag om hur folketsjälvt skall kunna bli deltagande i beslutsprocessenläggs emellertid fram.Ett införande av tydligare skrivningar om ökadöppenhet är givetvis bra. kan då möjlighe-ten till insyn öka och den offentliga debatten förbätt-ras. efter fördragets ikraftträ-dande skall bestämmelserna om öppenhet fyllas medett konkret innehåll. Vi vet ännu inte hur reglernakommer att se ut. Vi vet inte hur det blir med diarier,som är en förutsättning för en fungerande hand-lingsoffentlighet. Någon meddelarfrihet kan vi för-modligen inte se fram emot.Beträffande dem som ser kampen mot arbetslöshetsom den allra viktigaste politiska frågan kan manfråga sig om inte sysselsättningskapitlet i första pela-rens avdelning 8 kan vara ett skäl att stödja fördraget.Det kommer att bli mer av rapportskrivande om sys-selsättningens utveckling både i unionen och i deenskilda medlemsstaterna. Erfarenheter kommer attutbytas. Rådet kommer att ge medlemsstaterna re-kommendationer. Sysselsättningspolitiken i de enskil-da länderna kommer att övervakas av en kommitté.Allt detta är troligen bra. Arbetslöshetsdebatten bliren institutionaliserad del av EU-politiken.Vi för vår del tror dock inte att det går att på dettasätt bedriva en effektiv sysselsättningspolitik frikopp-lad från den ekonomiska politiken. EMU, konver-genskraven och stabilitetspakten sätter fortfarandesnäva ramar för möjligheterna att effektivt bekämpaarbetslösheten. Alltjämt är prisstabilitetsmål och bud-getdisciplin stenhårt överordnade kampen mot arbets-lösheten. Jag menar att denna politik står i bjärt kon-trast till den sysselsättningsunion som gång argumenterade för före folkomröstningen ommedlemskapet. 20 miljoner arbetslösa och 57 miljonerfattiga kommer inte, mot bakgrund av den här politi-ken, att se några större förändringar under de närmas-te åren.När det gäller skrivningarna om miljön kan manpeka på såväl framsteg som bakslag. Det är ett fram-steg att uttryck som hållbar utveckling och miljö försin som grundläggande mål och att de skall beaktas ipolitiken. Det som diskuteras mest är den s.k. mil-jögarantin i artikel 100a. finns det möj-ligheter för ett land som vill behålla strängare regleratt begära det när nya regler införs på EU-nivå. Nyttär att kommissionen, när dispens ges, är skyldig attgrunda denna på vetenskapliga fakta. Man kan undravad forskare tycker om att en kommission skall avgö-ra vad som är vetenskapliga fakta eller inte. Ett med-lemsland som vill införa en nationell bestämmelsemåste visa att problemet är specifikt för medlemssta-ten och att det hela baseras på vetenskapliga fakta.Det kommer att bli svårt att hävda t.ex. att en kemi-kalie är farlig i men inte i ellerandra länder. Dispenser kommer det med all säkerhetbli mycket svårt att få.Herr talman! Sammantaget gör vi bedömningen attdet är relativt små framsteg som har gjorts inom t.ex.politikområdena sysselsättning, miljö, öppenhet ochjämställdhet samt att de inte uppväger problemen meden ökad överstatlighet och vandringen mot en federalstatsbildning i Europa.Senare i debatten kommer att taupp argument kring folkomröstningsfrågan. kommer att ta upp debatten om den gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitiken. att ta upp de konstitutionella frågorna.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till reser-vationerna 1, 4, 5, 6, 7, 14 och 17.I detta anförande instämde ,, och (allav) samt ().Anf. 5 () re-plik:Herr talman! Jag begärde replik på att jag blev nästan upprörd över hans historie-skrivning. är den världsdel som har haft denblodigaste historien under detta sekel. Vi har haft tvåvärldskrig, som i allt väsentligt varit europeiska in-bördeskrig. Vi har haft tre totalitära ideologier somhar slaktat människor i tiotals miljoner; nationalso-cialismen, fascismen och kommunismen.Vad har lärt sig är att om vi skall få frihet,fred och välstånd på vår kontinent behöver vi ett fastförpliktande samarbete. Det är den fundamentalalärdomen av 1930-talets misslyckanden. Och Europalärde sig efter . I västra halvan avEuropa byggde vi upp fasta förpliktande institutioner,inte de "vackert-väder-institutioner" som vi hadeunder mellankrigstiden, som fungerade när alla varöverens men som inte klarade det längre när somligabörjade bryta mot det hela.Det är, jämfört med det som sade, enhelt annan historisk erfarenhet som hela den europeis-ka integrationen bygger på.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag hoppas att rätt, men det är också andra krig som har förtsunder århundradenas lopp över hela jordklotet, på allade fem kontinenterna, just från europeiska stormakter.Tiotals miljoner indianer utrotades i . Över-greppen i kolonierna i och är väl doku-menterade. Också av den historien måste Europanaturligtvis dra sina slutsatser.Anf. 7 () re-plik:Herr talman! Detta skedde innan den europeiskaintegrationen påbörjades . Dethar skett en avkolonisering. Det kan knappast deteuropeiska integrationsarbetet beskyllas för. De be-gångna missdåden i gentemot världsdelar ärockså en viktig del av historia. Vi skall inteskyla över de mörka kapitlen i historien, men det ärviktigt att vi har dragit lärdom av detta och insett attett fast förpliktande samarbete är viktigt. Dessutomtittar man nu i många andra världsdelar på , föratt se om man själv inom sina regioner kan skapa ettfastare samarbete, vilket vore till stor fördel på åtskil-liga håll.Anf. 8 () replik:Herr talman! Jag har deltagit i iden europeiska debatten, och jag stöter då och då påargumentationen att skall spela sin roll, unge-fär som på världsarenan. När Kanadagrep fiskebåtarna utanför deras kust diskuterade att man skulle ha haft en flotta för attkunna frita det spanska fiskefartyget.Tendenserna i det här sammanhanget är för migibland oroande. tror jag att särskilt de alliansfriastaterna, som har en annan historia, kan utgöra enbroms på den här typen av politik.Jag ville med mina citat från Europarörelsensgrundare visa vilka perspektiv som då fanns, och somden generation som skapade den europeiska unionenefter fick sin utbildning i, nämligenpå 20- och 30-talet.Anf. 9 () replik:Herr talman! Jag vill be om ursäkt.Jag påstod att står bakom reservationnr 20 som handlar om att miljöskatter skall avgörassom miljöbeslut och ej som skattebeslut. Jag blevuppmärksammad på att inte står bakomden reservationen. Jag vet inte varför jag fick för migdet. tror jag att man ser det man vill se, och jagville väl se en ljusglimt i det förgrämda nej-sägandet.Anf. 10 () replik:Herr talman! Vi har tittat på den reservationen. Ivissa sammanhang skulle vi nog kunna tänka ossmajoritetsbeslut för att tvinga fram skatteregler påmiljöområdet, men den här reservationen är väldigtgenerellt skriven och slår över hela området. Jag villinte se t.ex. att EU med majoritetsbeslut inför koldi-oxidskatt på värmeproduktion från biomassa. Det härmåste man avgöra i varje konkret fall, och därför ärreservationen litet för allmänt skriven. Men vi kom-mer att fortsätta den här diskussionen.Anf. 11 ():Herr talman! När i Jeopardyger svaret "Hundratals nya små och stora steg påvägen mot att göra EU till en federal stat" blir frågan"Vad är Amsterdamfördraget?". Jag tror att vi kom-mer att vara ganska eniga om den saken om några år.Jag är också enig med dem som säger att det här inteär samma revolution som när Maastrichtfördragetkom till. Det var ett jättekliv, och det här har merkaraktären av många små och större steg.En sak som har uppmärksammats mindre i dendebatt som trots allt har förekommit är att EU i ochmed det här fördraget får karaktärenav att majoritetsbeslut dominerar inom alla EU:sbeslutsområden. Majoritetsbeslut blir dominerandeinom hela EU, inom alla pelare. Det här är intressant,och jag tycker att det borde uppmärksammas mer.Inom utrikespolitiken är det t.ex. helt klart att detkommer att vara majoritetsbeslut som dominerar iframtiden. Det är inte någonting som man får enkänsla av när man lyssnar på regeringens beskriv-ningar.Vilka är det som blir vinnare i och med det härfördraget? Jag tycker att de som måste ses som destora vinnarna är EU:s institutioner.EU-parlamentet får en betydligt starkare makt-ställning än . Inom en lång rad områden - det harockså listats i detta betänkande - får EU-parlamentetmer makt, mer att säga till om.EG-domstolen får betydligt mer makt än man har , och man har en stark ställning. har drivit på integrationssamarbetet mot engemensam statsbildning. Men man får ännu mer attsäga till om. riksdag kommer att tasärskilda beslut om att överlämna beslutsbefogenhetertill . Det gäller inom rättsområdet.EU-kommissionen kommer också att få en betyd-ligt starkare ställning, t.ex. inom utrikespolitiken menockså inom andra områden, eftersom man lyfter överen lång rad områden till s.k. överstatliga beslut.Kommissionen får då initiativrätt, ensamrätt på att tainitiativ till nya beslut.Så här kan man hålla på; EU:s institutioner får enefter en mer makt.Vilka är då de som förlorar makt? Jo, det är na-turligtvis de 15 olika nationella parlamenten; , det danska , det brittiska parlamen-tet och alla de andra inom EU. I förlängningen är detfolken i som förlorar makt, därför att manöverlämnar makt till en odemokratisk struktur. Manlåter demokratiska beslut, makten över demokratiskabeslut, försvinna genom fingrarna ut till institutionersom styrs med en byråkrati och som inte kan ställastill ansvar för det som de beslutar om.Det här är en väldigt farlig utveckling. Man kanundra vart vi är på väg. Är det mot en federal stat?Var är vi i så fall i den processen? Hur långt skall vigå?Jag tycker att regeringen och något borde ställas till svars för och tala om hurlångt man är beredd att gå. Är det hit men inte längre?Är det att vi skall gå en ytterligare vända under nästamandatperiod, en ny regeringskonferens, där vi över-lämnar ännu mer makt till de stora länderna, där ännumer av vetorätten försvinner, eller är det nog nu? Detär en sådan grundläggande och viktig fråga som jagtycker att måste svara på i dag.Riksdagen har litet grand tagit ställning i de härfrågorna tidigare. Redan när vi gick med i Europeiskaunionen har man sagt att överlåtel-se av beslutsbefogenheter inte kan ske i en sådanutsträckning att regeringsformens bestämmelser omstatsskickets grunder upphör att vara giltiga. Riksda-gens ställning som det främsta statsorganet får integenom överlåtelse av normgivningsmakten urholkas iväsentlig grad.Jag tycker att det är helt uppenbart att vi redan harpasserat den punkt där ställning urholkas iväsentlig grad i normgivningsprocessen. Riksdagenhar faktiskt blivit ett rådgivande organ till regeringen ilagstiftningsprocessen i stället för att vara den lagstif-tande makten. Men majoriteten hänvisar fortfarandetill det här i . Man säger fortfarande att detinte har hänt någonting väsentligt. Det tycker jag ärmycket betänkligt. Följer man med över huvud taget ivad som händer? När tar man klivet över den härribban, som jag tycker att man redan måste ha insettatt vi har stigit förbi?Jag tycker att , som är här ,regeringen i sin helhet och beter sig somkräftorna i grytan. De tänker sig att hoppa ur när detblir för varmt. Men de upptäcker aldrig att det blir förvarmt, därför blir de kokta.Steg för steg urholkas statsskickets grunder ochriksdagens ställning. Men majoriteten upptäcker inteatt någonting har hänt, därför hamnar vi i en federalstat och svenska folkets möjlighet att påverka framti-den eroderas. Men det fattas aldrig något beslut omdet i riksdag. Det bara blev så, antagligen.Varför är det då så väldigt bråttom, kan man und-ra. Amsterdamfördraget skall inte träda i kraft förräntidigast . Det finns inte heller något formelltdatum när det måste träda i kraft. Det är väldigt bråt-tom att anta detta. Vi har haft en forcerad behandling iriksdagen, en forcerad remissomgång, därför att detgäller att till varje pris undvika att svenska folket fårvara med i den här processen.Det stora problemet för regeringen är att en väldigmajoritet av svenska folket faktiskt är kritisk redan tilldet som gäller . Jag tror att det är en ganska lugnbedömning man kan göra, att en majoritet av svenskafolket inte vill ta ytterligare steg mot överstatlighet.Man tycker att det är nog med den byråkrati vi har fåttredan. Och de många vill redan träda ur EU. Majorite-ten, åtminstone i de flesta mätningar, tycker attdet är dåligt redan.