prot · GM0935 · 1998-12-14 00:00:00 — Om sys-selsättningen ökar så att arbetsinkomsterna ökar med1 % förbättras skatteintäkterna medca . Detta visar att kommunernasekonomiska problem främst löses genom en politiksom leder till att fler jobb växer fram.Aktuella undersökningar av verksam-het visar tydligt att det inte finns något direkt sam-band mellan verksamhetens kostnader och kvalitet.Tvärtom finns det många exempel på att ökade anslagleder till att skattebetalarna får sämre valuta för peng-arna genom lägre produktivitet. Regeringens politikter sig därför sorgligt kortsynt när man ger sken av attproblemen kan lösas genom ytterligare statsbidrag istället för genom tillväxt av skatteunderlaget, genomreformer och genom en prioritering av de viktigasteverksamheterna.Genom att staten ständigt ändrar kommunernasförutsättningar försvåras en långsiktig kommunalpolitik. Regeringens politik hindrar den nödvändigamoderniseringen av gamla strukturer i kommunsek-torn.Ledande företrädare för flera fackliga organisatio-ner inom sjukvårdssektorn skrev i inovember 1997 att de från olika utgångspunkter"dragit slutsatsen att en helt annan och friare organi-sation än den nuvarande har mycket stora väl-färdsvinster att erbjuda en bättre fungerade vård tillsamma eller lägre kostnad". Men socialdemokraternasaknar viljan och förmågan att göra nödvändiga orga-nisationsförändringar. Priset för denna brist på ledar-skap betalas av de människor som får hålla till godomed sämre service i vård och omsorg, sjukvårdsköeroch med en skola som inte ger tillräckliga kunskaper.Det är socialdemokraterna och dess stödpartiersom skall ställas till svars för sönderfallandevälfärd.Fru talman! Moderata samlingspartiet har tidigareföreslagit en översyn av de uppgifter kommunernabör ha ansvar för i syfte att åstadkomma en renodlingtill de egentliga kärnuppgifterna. En sådan översynbör göras bl.a. för att minska kommunernas obligato-riska åtaganden. Vidare bör också tydligare fastställasvilka uppgifter en kommun får ha. Det finns anled-ning att se över kommunallagens bestämmelser idetta avseende. En mer distinkt rollfördelning gerockså förutsättningar för den privata tjänstesektorn attväxa och skapa nya jobb och säkerställer en bättrevalfrihet för medborgarna.Det kommunala självstyret får inte gå före med-borgarnas frihet att välja och deras möjligheter attforma sina egna liv. Subsidiaritetsprincipen, dvs. attbeslut skall fattas på lägsta effektiva nivå, måstegälla. Viktiga frågor, som t.ex. val av barnomsorgs-form, skall avgöras av familjen vid köksbordet ochinte genom ett förvaltningsbeslut i en kommun. Denöversyn som vi menar måste genomföras skall ocksåsätta tydliga gränser för vad en kommun skall få ägnasig åt med skattebetalarnas pengar.Just nu är det viktigaste att kommunerna fortsätterett förändringsarbete som innebär att medborgarnakan få mer för varje skattekrona genom avregleringaroch konkurrensutsättning i förening med tydlig prio-ritering av kärnuppgifterna. Det krävs långsiktigareformer för att åtgärda systemfel i den offentligasektorn.Det lokala skatteunderlaget är kommunernas vik-tigaste inkomstkälla. Således måste det föras en poli-tik som leder till att fler företag startas, att de småvågar anställa fler och att de stora inte flyttar utom-lands. Endast så kan fler människor få nya riktigajobb och kommunernas ekonomi stärkas.Om kommunerna dessutom kunde bedriva sinverksamhet friare och mer anpassat till lokala förut-sättningar som de handlade upp produktio-nen i konkurrens skulle medborgarna få ut mer förvarje skattekrona - och utrymme för fler skattesänk-ningar skapas.Fru talman! Grunden för relationen mellan statoch kommun måste vara att det som uppburits ikommunalskatt alltid går till den kommun där skattenerlagts. Kopplingen mellan kommunalskatten och detkommunala beslutsfattandet måste vara tydlig för attvi skall kunna stärka förtroendet för demokratin.Regeringens brott mot detta samband är ett grund-skott mot den kommunala självstyrelsens grundläg-gande princip.I en har beskrivit enrad av oss tidigare påvisade effekter, bl.a. att lågsysselsättningsgrad och hög arbetslöshet ger enkommun större intäkter än om nya jobb skapas. Detär först när en utflyttning från en kommun äger rumsom negativa effekter på ekonomin uppstår. Situatio-nen leder till att kommunen inte har några incitamentatt medverka till ekonomisk tillväxt. Däremot har dentydliga incitament att förhindra utflyttning till andrakommuner med jobb. Sjunker arbetslösheten relativtsett minskar bidraget till kommunen. Blir fler arbets-lösa ökar bidraget.Till detta kommer att kommuner med en befolk-ning om sammanlagt ca 1,2 miljoner människor på-verkas av rena pomperipossaeffekter när den egnaskattekraften ökar. Om en invånare får arbetsinkomstkan kommunens samlade intäkter minska. Vi harunder påvisat dessa orimliga effekter.Utjämningssystemet strider mot grundlagen ochpåverkar kraftigt snedvridande samhällsekonominsfunktionssätt. Långsiktigt finns det bara förlorare meddagens system.Fru talman! Basen för ekonomi ärskatteintäkterna. När det går bättre för svensk eko-nomi och när fler får nya riktiga jobb ökar kommu-nens skatteintäkter utan att skattesatsen behöver hö-jas. Om den ekonomiska tillväxten är god skapassuccessivt ett utrymme för skattesänkningar.Den ekonomiska politik som Moderata samlings-partiet förordar skapar förutsättningar för ett snabbareväxande skatteunderlag. Genom en avreglering avarbetsmarknaden, en bättre fungerande och mer flexi-bel lönebildning och lägre skatt på investeringar ocharbete skapas betydligt fler arbetstillfällen i företagenrunt om i . Det leder bl.a. till att kommunernaskostnader för socialbidrag och arbetsmarknadsåtgär-der kan sjunka.Det finns ett mycket tydligt samband mellanskattenivå och sociala kostnader. Detta kan bl.a.åskådliggöras av att om kommunalskatten höjs, förlo-ras av höjningen i ökade kostna-der, främst i form av socialbidrag. På motsvarandesätt minskar en kommuns kostnader när skattensänks.Det är viktigt att det sociala skyddssystem sombl.a. socialbidragen utgör får utformas utifrån lokalaförutsättningar. Det är inte rimligt att riksnormer somprövas av domstolar skall förhindra att kommunernafår bedöma sådana ärenden utifrån lokal kännedomoch erfarenhet. förhindras många kommuner attpå ett lokalt anpassat sätt utveckla sin verksamhet pådet sociala området. Den statliga regleringspolitikenförefaller grunda sig på den felaktiga inställningen attkommuner inte skulle leva upp till sitt sociala ansvarutan statliga rikslikare. Socialdemokraterna saknaruppenbarligen tilltro till sina egna kommunalpoliti-ker.Genom en kombination av att den kommunalaverksamheten renodlas och effektiviseras, av att tidi-gare tillskott till statsbidraget utnyttjas och av attekonomin utvecklas starkare skapas utrymme för attsänka den kommunala utdebiteringen somkvaliteten på service säkras.För att möjliggöra sänkt kommunalskatt i helalandet föreslår vi att staten övertar kostnader somåvilar kommunerna. Vi föreslår i annat sammanhangatt en nationell skolpeng införs. Innebörden av försla-get är att staten övertar finansieringsansvaret förgrundskolan , då motsvarande 10 miljarderkronor tillförs kommunsektorn. tillförs 20miljarder kronor. Kommunerna svarar för mellan-skillnaden intill det att staten genom fortsatta bespa-ringar kan finansiera helt. Kommunernaavlastas därmed kostnader för som år2000 motsvarar en sänkning av den kommunala utde-biteringen med och ytterligare 1krona.Moderata samlingspartiet står bakom finansie-ringsprincipen. Det innebär att kommunernas ekono-miska ställning inte skall förändras genom statligabeslut. Ett antal förändringar i nuvarande avvägningav uppgifter mellan stat och kommun föreslås i dennamotion liksom skattesänkningar som påverkar detkommunala skatteunderlaget. I alla dessa avseendenkompenseras kommunerna fullt ut för minskat skatte-underlag eller ökade kostnader. Full kompensationlämnas således för förslagen om grundavdrag för barnvid den kommunala beskattningen, för den särskildaskattesänkningen för arbetsinkomster vid den kom-munala beskattningen och för andra skatteförslag.Fru talman! Eftersom den 2 decemberfattat beslut om andra ekonomiska ramar och riktlin-jer än de som vi moderater föreslagit, avstår vi frånatt delta i de påföljande detaljbesluten. Däremot yrkarjag bifall till reservation 2 och hänvisar i övrigt tillvårt särskilda yttrande i betänkandet.Anf. 10 PER ():Fru talman! Jag vet inte hur många av riksdagensledamöter som kommer att läsa se-naste biografi, Det är människor det handlar om. Hanger där skildringar från den konkreta verklighet sombesluten här i handlar om. I epilogen be-skriver han en tragisk trend inom svensk sjukvård:drastiska minskningar av antalet sjukvårdsplatser ochett kraftigt ökat behov. Han skriver att en"omotiverad utarmning har drabbat sjukvården i helalandet".På tio år har 80 000 vårdplatser blivit 37 000, trotsatt antalet patienter i behov av sjukvårdsplatser ökat.Einhorn skriver: "Dem vi inte kan bota och de gamlaskickar vi hem eller överlämnar till om-vårdnad som saknar förutsättningar för att ta hand omså svårt sjuka och vårdkrävande människor. Det ärdetta som skapar kaoset inom kommunernas sjuk-och äldrevård. "Till detta kommer att alltfler slutar inom sjukvår-den och att allt färre unga vill viga sina liv åt de sjukainom sjukvården. var ett av de länder somsatsade mest på sjukvård. ligger vi i botten blandOECD-länderna. Vi har världens högsta skatter mensatsar minst, trots världens högsta andel av gamla ochav yrkesarbetande kvinnor.Nu kl. 9.30 presenterade en rapport som ytterligare pekar pålandstingens svåra ekonomiska situation. Då kan manju passa på att vara personlig. Socialdemokrater här ikammaren är ofta stolta över budgetsaneringen. Jagvill fråga hur stolt hon är över situa-tionen för sjukvården och äldreomsorgen. Man kannaturligtvis också lägga till skolan, som lider av lik-nande problem.Det är kommuner och landsting som står för vår-den, skolan och omsorgerna. Det är också kommuneroch landsting som fungerat som ett tacksamt dragspeli den tidigare budgetsaneringen. Mycket kan sägasom relationerna mellan stat och kommun, och statensöverordnade funktion är självklar. Men ibland kan detvara hälsosamt att byta perspektiv.I betänkandet läser vi att de allmänna bidragen tillkommuner uppgår till . Justbeteckningen "bidrag" kan tarva en pers-pektivändring. Kommunernas perspektiv skulle jusnarare kunna vara att det är där skatteuttaget förfysiska personer och snart alla beskattade transaktio-ner och verksamheter äger rum - skatter som går tillstaten. Jag tar följande siffror ur minnet.Kommunalskatten gav i för år 1996ca 17 miljarder. Jag vill minnas att statsbidrag ochavgifter stod för 4-5 miljarder. Det samlade skatteut-taget översteg 50 miljarder. Det är relationerna somär det viktiga, inte de exakta siffrorna. Så här kan ettkommunperspektiv te sig. Man kan säga att bidragettill statskassan är mycket stort.Statsbidragen till kommunsektorn motsvararknappt av de totala inkomsterna. Den viktigasteenskilda faktor som påverkar kommunernas ekonomiär, som vi har hört, sysselsättningsgraden.Fler i arbete betyder fler skattebetalare och därmedökade skatteinkomster för kommunerna, bortsett frånden demoraliserande pomperipossaeffekten.Fler i arbete betyder också färre arbetslösa ochfärre personer i de arbetsmarknadspolitiska åtgärdersom kommunerna till stor del administrerar ochfinansierar. Fler i arbete minskar också kommunernasutgifter för socialbidrag, eftersom kommunerna fåttanvända socialbidrag för att städa upp efter en dålignärings- och arbetsmarknadspolitik. Denna överväl-tring av kostnader på kommunerna har under de se-naste åren förstärkts av regeringens och riksdagsma-joritetens sänkningar av sjukpenningersättning, a-kasseersättning, ersättning för deltidsarbetslösa etc.De avdragsgilla egenavgifterna urholkar ytterligarekommunernas ekonomi men också regeringens pub-likt gångbara satsning på kommunerna.Vad gäller pomperipossaeffekten kan framhållasatt enligt uppgift den nya kommunala kostnadsutred-ningen kommer att presenteras för ministern på ons-dag. Jag kan här passa på att deklarera att dettatvångsvisa givande och tagande mellan kommuneroch landsting tycks något motbjudande. Det kanegentligen inte vara kommuners och landstings rollatt utjämna förutsättningarna mellan varandra. Detmåste vara statens uppgift.Kristdemokraternas politik tar sikte på att skapalångsiktiga tillväxtförutsättningar genom ett bättreföretagarklimat och lägre skatter för låg- och medel-inkomsttagare. Om sysselsättningen skall ta fartmåste det löna sig att arbeta. Skattepolitiken inriktasockså på att skapa förutsättningar för att behålla fö-retag och kompetens i landet och på att förbättramöjligheterna till nya företagsetableringar.Sambandet mellan företagar- och syssel-sättningsklimat och kommunsektorns framtida re-sursbehov kan inte nog understrykas. Den samladevänstern måste rimligtvis inse att företagen ochSvenska inte kan betraktassom en fiende eller motståndare längre. Den gamlakänslan av klassmotståndare och klasskamp finnskvar - i alla fall i valtider dammas den av - liksommisstanken att företagen enbart suger ut arbetarklas-sen. Näringslivet och företagen tas liksom bara förgivet. De finns där. Och sedan, när de plötsligt flyttarut eller försvinner, vaknas det, och det skapas nyadepartement och annat.Men är det statsbärande partiet beroende av enlillgammal och vänsterkonservativ lillasyster som tillstorasysters förskräckelse blivit alldeles för stor.Kommunsektorn är inte en gång för alla färdig tillsina strukturer. Det vill vi inte hävda. På många hållfinns det potential att effektivisera och samordnaverksamheter så att resurser frigörs och kan användasdär de bäst behövs. Men det finns också anledning tillförsiktighet här. På vissa håll inom sjukvårdens om-råde har smittats aven fusionssjuka som slagit ut den hälsosamma inom-landstingskommunala konkurrens som trots allt fannsmellan olika sjukhus. Sjukhus har fusionerats ungefärsom ABB eller , men storskalig-heten har ofta blivit tung och kostsam och icke penet-rerbar på något sätt. När industrin sedan, ABB inteminst, har gått mot mindre, självständiga resultaten-heter har sjukhusen som sagt skapatkolosser. Kolossen på motsvaras nu av dentredelade kolossen SU i , med den viktigaskillnaden att den inte på något sätt är ett underverk.Den står dock på lerfötter.Ytterligare faktorer som i stor utsträckning kanpåverka de kommunala finanserna är kommunernasofta - alltför ofta - artificiella affärsverksamhet, t.ex.bostadsbolagen. På detta område finns det ocksåanledning att verka för en strukturförändring som göratt kommunerna minskar sina och därmed skattebe-talarnas risker som följer av för stora åtaganden påbostadsområdet. Kommunala utförsäljningar av bo-stadsbolag bör inte motverkas från statligt håll utansnarare uppmuntras. Det utförsäljningsstopp somregeringen infört bör avskaffas.På kort sikt är det dock svårt att hävda att struk-turomvandling eller bättre ledning av verksamheterskulle göra att människor med vård- och omsorgsbe-hov får den hjälp de behöver och faktiskt harrätt till. Den kris som finns på alltför många håll inomsjukvården, skolan etc. rättas inte heller till, t.ex. fördem som är elever , genom en strukturomvand-ling, utan det tar år att genomföra. Därför ser vi detsom motiverat med ökade resurser från statligt hållför den närmaste perioden, så att människor som nubehöver och har rätt till en fungerande service ocksåfår det. Inte minst för landstingens del är det angelä-get att de resursbrister som vi redan nu kan se inför år2000 täcks av ökade statsbidrag. På är detemellertid endast en stark sysselsättningsutvecklingsom i kombination med fortsatta strukturreformer kantrygga verksamheten inom kommunerna.Mot ovanstående bakgrund anser kristdemokra-terna att ett tillskott på för 1999utöver det regeringen gör är motiverat. Vi kristdemo-krater står naturligtvis bakom våra reservationer, menjag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 1 -för tids vinnande, brukar man ju säga.Anf. 11 ():Fru talman! Kommunernas verksamhet är viktigför medborgarna. I den ryms mycket av den näraservice som är nödvändig för välfärden för medbor-garna i landet. Det gäller inte minst kärnverksamhe-ten som vård, skola och omsorg. Den måste garante-ras alla på likvärdiga villkor. Därför är statens bidragtill kommunerna viktigt, dels som ett allmänt finansi-ellt stöd, dels för att utjämna de skillnader i förutsätt-ningar mellan kommuner och landsting som finns.Saneringen av statens finanser som Centerpartiethar medverkat till har gjort det möjligt att höja bidra-gen kraftigt till kommunerna. Sammantaget har 22miljarder tillförts och kommer att tillföras sektornunder . Därmed garanteras vård,skola och omsorg. Det är dit som pengarna skall gå.Det är en något märklig debatt som börjar utspelasig här. Det finns tydligen en klar skiljelinje mellandem som vill ge kommunerna möjlighet att verka förmedborgarna och dem som inte vill det genom att draned på resurserna. Det får naturligtvis konsekvenserfrån olika synpunkter. Det är viktigt, tror jag, att manförsöker tala om vad detta får för konsekvenser.På en punkt delar jag åsikterna hos de talare somhittills har talat från denna talarstol. Det är viktigt attvi sätter fler människor i arbete för att öka skattein-komsterna till kommunerna. Men jag ser det svårt attfå ihop detta med att man, som man vill ökaresurserna och satsa på sysselsättningen, skall minskapå resurserna till kommunerna som är en viktig bit förserviceverksamheten, näringslivet, sysselsättningenoch för dem som skall arbeta i de sysselsättningsska-pande instrumenten. Mer vård och omsorg, menmindre pengar till dem som hanterar vård, skola ochomsorg. Bättre service, men mindre peng-ar till dem som står för den kommunala servicen.Ökade aktiviteter och sysselsättning och lägre skatter,men bort med utjämningssystemen, som just gerförutsättningen för att fler kommuner på ett likvärdigtsätt skall kunna ge den service som krävs för en livs-kraftig sysselsättningsverksamhet över hela landet.Den här politiken går inte ihop.Inte minst kommunalskatteutjämningen är ju vik-tig för att utjämna skillnaderna mellan kommunerna.Där kommer förmodligen ett utredningsförslag i mor-gon som en kontrollstation till följd av vad vi i Cen-terpartiet har krävt. Utvärderingen av skatte-utjämningssystemet indikerar tydligt att viktningen avolika faktorer inom utjämningssystemet inte motsva-rar de faktiska kostnaderna och missgynnar de kom-muner som haft en negativ befolkningsutveckling ochhög arbetslöshet och som har hög medelålder. Vitycker att skatteutjämningssystemet måste ändras såatt större vikt ges åt befolkningsstrukturen och kom-muner som har befolkningsminskning. Förändradsysselsättning och hög arbetslöshet slår med dagenssystem igenom direkt. Det bör därför byggas inbromsmekanismer så att effekten neutraliseras underen övergångstid. En övergångsperiod skulle leda smidigare intäkts- och kostnadsanpassning. Krite-rierna för t.ex. kollektivtrafik och individ- och famil-jeomsorg bör förändras. Detta menar vi är viktigabeslut som borde ges en inriktning från den här kam-maren.Det kommunala skatteutjämningssystemet behö-ver förändras för att det skall bli en bättre regionalbalans. Tar man bort det, är det uppenbara risker föratt klyftorna i samhället kommer att öka på en radområden och inte minst mellan rika och fattiga kom-muner.För att inte utrymmet för vård, skola och omsorgskall minska som följd av den s.k. Törlingdomen iArbetsdomstolen, vill regeringen i budgetpropositio-nen tillföra kommunerna . Det görman genom att föreslå att 200-kronan, som alla beta-lar i inkomstskatt, skall gå direkt till in-komstskatt.Detta tycker vi är ett onödigt krångligt tillväga-gångssätt. Detta gör man förmodligen för att kringgåramarna. Det är ett sätt att tillgodose idess krav på ökade resurser till kommunerna i enform av efterhandskonstruktion. Genom denna kring-gående rörelse snedvrider man också fördelningen avstatsbidragen mellan kommunerna. Vi tycker att dettaär en onödig omväg för en engångsåtgärd som ökarbyråkratin. Vi föreslår i stället att man skall ge peng-arna direkt till kommunerna i det fördelningssystemoch med den fördelningsnyckel som finns. Därige-nom skapar man bästa möjliga förutsättningar för allakommuner att få del av pengarna.Vi tycker vidare att det kommunala anslaget pådrygt 1,4 miljarder, som vi föreslår, skall tillföraskommunsektorn direkt och att man också skall räknain för ombyggnad aväldrebostäder. De bör ingå i det generella statsbidra-get till kommunerna för nästa budgetår.Det är nu inte möjligt, fru talman, för mig att göraett yrkande om detta sedan beslut om ramarna harfattats.Min fråga till majoritetens talesman i denna debattär slutligen varför man inte skall fördela dessa pengar- vi är ense om nivån - på gängse sätt för att på detsättet tillse att även fattiga kommuner får del avpengarna på ett rättvist sätt och för att inte misskre-ditera dem och ge mer till de kommuner som intebehöver det.Anf. 12 ():Fru talman! Skolan och vården var i valet två vik-tiga frågor för oss. En bra skola för alla barn ochungdomar och en god och fungerande vård för allamänniskor i vårt land; detta kommer vi liberaler fort-sättningsvis att kämpa för.Staten och kommunerna har ett gemensamt ansvaroch ett gemensamt intresse av att människor kanförsörja sig och slippa vara alltför bidragsberoende.Därför vore det rimligt att staten och kommunernadelade på finansieringen av socialbidragen. Då skulledet inte gå att bolla med försörjningskostnader förmänniskor mellan olika system beroende av betal-ningsansvar.Folkpartiet vill att sociala faktorer skall vägatyngre i den kommunala utjämningen. Det ger störremöjligheter för vissa kommuner att verkligen satsaordentligt på t.ex. barn med behov av större stöd iförskolan och i skolan. Barnens möjligheter till en braskolstart skall inte vara beroende av grannarnas in-komstnivåer. vill också att man ser överinkomstutjämningsgraden så att systemet inte drabbarde kommuner som har en hög skattebas med den s.k.Pomperipossaeffekten.Folkpartiet stöder regeringens förslag om extrapengar till kommunerna. är det angeläget attinte göra kommunerna mer bidragsberoende, utan detviktigaste är att människor får arbete. Detta leder i sintur till att kommunerna får in mer pengar då fler blirkommunala skattebetalare.Vi vill inte att de extra statsbidragen skall gå tillkommunala spekulationer, affärsprojekt och kommu-nala bolag, som inte tillhör kommunens kärnverk-samhet. Pengarna skall gå till viktiga kommunalaangelägenheter i skolan, inom barnomsorgen, i äldre-vården. Där behövs pengarna! För att det så skall blibör pengarna öronmärkas.Demokratin kräver genomskinlighet och tydlighet,så att medborgarna kan se vad som händer med skat-tepengarna. Då kommunala angelägenheter försvin-ner in i aktiebolag försvinner också en betydande delav insyn och offentlighet. Ett aktiebolag är inte enoffentlig förvaltning, och det går inte att lagstifta bortskillnaderna. Kommunerna skall styras demokratisktmed öppenhet och med insyn för dess invånare. Detfinns mycket som kommunerna inte bör ägna sig åt.Dessvärre sker detta ofta i kommunala bolag.Genom att sälja kommunala bolag frigörs resurser- resurser som kan användas till att betala av skulder,vilket leder till minskade kostnader för kommunerna.Kommunalt ägda och privat ägda företag är svåra attfå att konkurrera på lika villkor, eftersom kommunalabolag har den unika förmånen att ha offentliga medeli ryggen. Deras konkurrenter är dessutom oftasttjänsteorienterade småföretag som borde komma attstå för många av morgondagens arbetstillfällen.Bolagisering av politiken har fört med sig högalöner, vidlyftig representation och fallskärmar. Det ärnog ingen slump att de kommunala skandaler somframkommit har skett i kom-munala bolag.