prot · GL09117 · 1998-06-03 00:00:00 — Omman skulle anse att den bör tas bort av principiellaskäl - en uppfattning som i och för sig är fullt begrip-lig och som jag kan förstå - vidhåller jag att manmåste göra en mera genomgripande konstitutionellutredning av hela frågan och inte bara se den som enbiprodukt av det faktum att i väsent-liga avseenden frigörs från staten år 2000.Anf. 179 ():Fru talman! Det är ytterligare ett steg i en histo-riskt nödvändig utveckling som tas i och med dennadebatt och det beslut som kammaren kommer att fatta.Fädrens kyrka i land, som det en gång hette,kommer att ha en annan relation och i fortsättningenverka som en självständig organisation vid sidan avstaten.Arbetarrörelsen och dess vänster, liksom libera-lerna som redogjorde för, har alltidhaft en principiell syn på kyrkans skiljande från sta-ten. Vi har också en religionsfrihetstanke som innebäratt staten förhåller sig neutral i trosfrågor. Trosfrågorskall behandlas som den enskilde medborgarens per-sonliga frågor. Staten skall inte särbehandla trossam-fund i något avseende.Därför bör det, enligt vår mening, inte finnas ensärlagstiftning för den . I stället börlagen om trossamfund omfatta alla samfund. De para-grafer som krävs, kanske framför allt övergångsmäs-sigt, och som gäller kan då rymmas ien sådan allmän trossamfundslag. Om detta hadevunnit majoritet i utskottet skulle utskottet ha kunnatutarbeta nödvändiga lagtexter om det. Jag ser inte attdet skulle ha fördröjt den här processen som väl inteoroade, men dock anfördes som ett argument frånNils anser också att det är orimligt att staten på siktskall hjälpa religiösa organisationer med uppbörd avderas medlemsavgift. Det är ju vad den här s.k. upp-bördshjälpen handlar om. Detta är att särskilja ochsärbehandla de religiösa organisationerna. Samtidigthar vi haft en månghundraårig statskyrka i vårt land.Det är klart att det krävs en övergångstid för . Den har ju vant sig vid att få hjälp med dennauppbörd. Därför kan man med mild hand låta få ett tidspann om maximalt på sig föratt införa en ny ordning där den själv kan hantera sinmedlemsavgiftsindrivning. kanden få statlig hjälp. I övrigt tror vi inte på likabe-handlingen. Det blir ju olikabehandling gentemot allaandra idéburna organisationer som inte får dennastatliga hjälp.Vidare torde det kunna komma att strida mot2 kap. 2 § i regeringsformen som stadgar att ingenskall tvingas att ge till känna sin åskådning i bl.a.religiöst hänseende till det offentliga. elleren majoritet i en religiös församling kan t.ex. beslutaom en sådan statlig uppbörd och därmed åläggamedlemmar att uppge sin övertygelse även om deskulle ha samvetsbetänkligheter mot detta om deönskar kvarstå som medlemmar. Vidare finns det juett element av att staten skall godkänna dem för vilkauppbördshjälpen skall ges. Och det strider ocksåegentligen mot principen om statlig neutralitet i tros-frågor. Därför har vi yrkat avslag på detta.Det är alldeles riktigt, som harargumenterat för, att grundlagen bör återge verklighe-ten. Vi menar att stadgandet i 4 § i successionsord-ningen om den augsburgska trosbekännelsen därförbör utmönstras. Det återspeglar sannolikt inte detverkliga förhållandet. Vi skall ha en grundlag somåterger verkligheten. På den punkten delar jag heltFolkpartiets uppfattning, och vi har ju också en ge-mensam reservation om detta.Fru talman! Med hänvisning till det anförda berjag att få yrka bifall till reservation nr 4. I övrigt stårjag också bakom reservationerna 1 och 8, till vilka detredan yrkats bifall.Anf. 180 ():Fru talman! Vi tar nu nästa steg i arbe-te med frågan om staten och trossamfunden och dennahistoriska reform. Det är möjligt att begreppet histo-risk reform används så ofta att det på något sätt un-dergräver dess riktiga värde. Men här rör vi oss i etttidsperspektiv med åtminstone 1 , kanske näs-tan 1 , av kristendomens inflytande i Sverige.Maja redovisade i sin bok avkungens män ganska intressant hur det här sambandetfaktiskt såg ut och framöver. OlofSkötkonung döptes troligen hemma i Västergötlandoch gav en ny bild av vad kungamakten kunde vara.Ett arvsrike kunde etableras och därigenom, med ettrotsystem som började i kyrkans mission ifrån Ham-burg och , en kung som samlar svearna ochgötarna. Sedan växer nationen fram. Här kanvi se i vad mån vi rör oss i ett mycket speciellt histo-riskt sammanhang.De här tre enheterna, kyrkan, kungen och staten,har sedan haft en lång och månghundraårig gemensamhistoria. Den blommade kanske ut riktigt tydligt ilagstiftningen i samband med reformationen. Då blevdet naturligt för de svenske att tillhöra den svenskanationen, följa kungen, gilla eller ogilla honom ochvara en troende lutheran. Så såg det ut.Vad som hänt är ju att vi av olika skälhar sett hur staten, kyrkan och kungen blivit alltmerurskiljbara enheter i vårt samhälle. Sammanbland-ningen har blivit allt mindre. Det borgerliga samhällethar, vid sidan av de kyrkliga strukturerna, fortfarandeen indelning som har rötter i det katolska . Vihar fått en tydligare funktionsskillnad och ett tydligareinnehåll i dessa tre enheter.Det här är ett perspektiv som man kan ha på frå-gan. fattar vi faktiskt ett av de slutliga besluten föratt på ett modernt sätt beskriva ett modernt samhälle.Fru talman! Det är också en historisk reform pådet sättet att vi inte springer ifrån historien. Vår ut-gångspunkt och vår förankring av de beslut och för-slag som läggs till lagstiftning och grundlagsänd-ring som rör de här frågorna är att historien på någotsätt tillåts leva kvar. Jag är inte alldeles säker på att vinu fattar beslut som kommer att ha tusenåriga ellerens femhundraåriga räckvidder. Jag kommer tillbakatill det strax.Vad beslutet rymmer är inte bara att den numeraför sig stående staten markerar sin neutralitet i religi-onsfrågor, för det har vi gjort på olika sätt tidigaregenom att ge medborgarna en allt större och en i dagalldeles naturlig självständighet och rätt att välja attvara med i ett trossamfund eller att välja att låta bli attvara med i ett trossamfund. I reformen har man ocksåhittat en ton som jag tror har varit alldeles nödvändigför dess genomförande. Det är att staten inte bara ärförment neutral utan också ser värdet av värdebärare idet svenska samhället, men inte fast knutet till enkyrka eller en religion utan till en religiös mångfald.Därför är reformen alldeles utmärkt, och jag me-nar att den går längre än många har ansett i debatten.Det är genom lagen om trossamfund som den rättsligaoch juridiska formen erbjuds alla trossamfund, likaoch gemensamt. Det ger en möjlighet för varje tros-samfund att i enlighet med sin tradition - som skiljersig ganska mycket åt mellan katolska kyrkan, orto-doxkyrkor, lutherska kyrkan, muslimska organisatio-ner och de olika frikyrkorörelser - forma en verksam-het som man själv känner igen och som stämmer medens teori och uppfattning. Därför är lagstrukturen nusådan att hela reformen grundas på lagen om trossam-fund, medan det finns en särskild lag om som så att säga hjälper till att överbrygga deförändringar som sker. Jag kan mycket väl tänkamig att de här lagarna av kanske10, 100 eller kan behöva ändras. Lagstrukturenär sådan att lagen om mycket väl kanlämnas till förmån för den grundläggande struktursom nu läggs fram.Det finns många frågor som berörts. Man kundediskutera vad som egentligen är och kvalificerar enstatskyrka. Ute i ser det oerhört olika ut. Kan-ske kommer vi tillbaka till det.Det finns även andra frågor som vi kommer attåterkomma till i nästa proposition och där man redo-gör för hur vi skall hantera begravningsfrågorna ochstöd till olika trossamfund. Det är våra beslutsområ-den här i . För trossamfundens del återstårockså en hel del frågor, och det gör att de beslut somvi nu står inför att fatta i den här och somden kommande kommer att fatta innebär envitalisering för de trossamfund som finns, men välsärskilda från stat och kung.Jag yrkar att vi beslutar i enlighet med KU20 ochatt de reservationer som finns avslås.Anf. 181 ()replik:Fru talman! Det var mycket intressanta historiskautblickar. Jag är ledsen om jag tvingas ta upp en någotmer trivial aspekt i en kort replik. Det gäller kyrkansförmögenhet och hur kyrkans tillgångar skall dispone-ras av kyrkan. Det är inte alldeles utan betydelse närvi nu får en mera självständig kyrka.Jag vill formulera frågan på detta sätt: Tycker intePär-Axel att det vore tydligare utifrån självadenna reforms grundtanke att kyrkan fick förvaltaäven sin reella finansförmögenhet, de s.k. prästlöne-tillgångarna enligt en äganderättsmodell? Jag syftarpå den som förts fram av Kammarkollegiet i utred-ningen. Det innebär att man på ett tydligare sätt mar-kerar kyrkans självständighet och egen kapacitet atthantera sina tillgångar. Det innebär också en del andrafördelar beträffande minskad byråkrati och försvun-nen oklarhet beträffande det s.k. såsom-stiftelse-begreppet. Vore det inte bättre alltså utifrån självagrundtanken med denna historiska reform att fick disponera sina tillgångar med äganderätt?Anf. 182 () re-plik:Fru talman! Jag hoppades att ta upp frågan eftersom jag inte hann med det imitt anförande. Jag kan inte riktigt se att det är själv-klart vilket av dessa alternativ som allra bäst just nugagnar saken. Det som Kammarkollegiet så tydligtredovisar och som jag tror gjorde att t.ex. kyrkomö-tets majoritet, om än ganska knapp, valde lagstift-ningsalternativet var dels att det ger en flexibilitet iframtiden, dels att Kammarkollegiet aktualiserade desvåra frågor som gällde att utröna vem som egentligeni dagens mening kan anses vara ägare till det som vinu talar om som prästlönetillgångar. Då finns detalltså en genial lösning som tydliggör förhållandenaoch som möjligen kan ge en öppning för ett nästa stegi framtiden. Det är att hålla fast vid ändamålsbestäm-melserna.Det här är historiskt betingat på det sätt som jagtidigare beskrev. Dessa tre enheter har växt samman.Det går inte att där klarlägga ett renodlat lagfaretägarförhållande, men ändamålet är alldeles solklart.Det skall vara till kyrkans förkunnelse. Det kan mannå på olika vägar. Jag delar regeringens bedömningoch utskottets förslag om att lagstiftningsalternativet idet här läget är det lämpligaste sättet att ta det härsteget.Anf. 183 ()replik:Fru talman! Det kan naturligtvis finnas en vissideologisk grundskillnad som slår igenom - det an-tydde jag också - förhållandena i kyrkomötet. Denborgerliga sidan och de s.k. politiskt obundna föror-dade äganderättsalternativet. Sedan kan jag hålla medom att det rent praktiskt och på kort sikt inte förefallervara så stor skillnad mellan de olika alternativ som nuär aktuella - lagstiftningsalternativet och äganderätt-salternativet.Jag kan ändå tycka att det hade varit lämpligt attpå ett tydligare sätt markera kyrkans nya självständigaställning genom att välja äganderättsalternativet. Detär riktigt som säger att det finnsvissa oklarheter på vilken nivå exempelvis äganderät-ten skall läggas i olika avseenden inom kyrkan. Omman nu har tänkt sig att kyrkan skall vara självständigär det faktiskt rimligt att man själv får försöka att meddet goda uppsåt som säkert finns där lösa de här pro-blemen. De är inte på något sätt olösliga juridiskt ellerpå annat sätt.Det som jag ändå tycker är litet konstigt i självaargumentationen är att det vid ett sådant här trots alltfrigörande av kyrkan fortfarande skall vara nödvän-digt att , med propositionens ord, skall ta ettdelansvar för att kyrkan lever upp till sitt ändamålmed denna egendom.Anf. 184 () re-plik:Fru talman! sade också i sitthuvudanförande att det här kunde vara ett uttryck fören traditionell socialdemokratisk eller socialistiskförkärlek för kontroll. Men jag skulle inte vilja se detså alls utan möjligen som en kapitulation inför detsvåra faktum att man inte riktigt kan utröna och utredaett bestämt ägarförhållande.Jag tror att gör det litet förenkelt för sig genom att säga att det fanns en politiskskillnad i kyrkomötet som markerade det här. Iremissvaren finns det en annan indelningsproblema-tik, och det är att små församlingar, pastorat och enhe-ter, gärna såg lagstiftningsalternativet, medan störregärna såg ett ägarförhållande. Det beskriver någotannat förhållande i kyrkan där det finns en oklarhet.Nu talar vi inte om kyrkans egendom i allmänhet utanjust det som är knutet till prästlönetillgångarna. Attdet skall finnas en viss kontroll kvar från statsmakter-na betraktar jag som en formalitet. Det var måhändaslarvigt uttryckt, men det är nödvändigt för att lag-stiftningen på det här sättet skall kunna knytas till detsom är kompetensområde. Men det är intefråga om att vare sig gå in och röra i ägarförhållandeteller göra en återbäring till staten, vilket i och för sigteoretiskt skulle kunna vara möjligt. Det är bara ettsätt att gardera det långsiktiga ändamålsförhållandet.Det är det som klargörs. Det innebär inte att manförsämrar möjligheterna för kyrkan att t.ex. säljaegendom, utan då är det omskapat i annan form somskall tjäna ändamålet.Anf. 185 () replik:Fru talman! Jag vill uttrycka min uppskattning förden välformulerade framställning som gjorde av bakgrunden till och betydelsen av detbeslut som nu står i begrepp att fatta. Jagkan i stort sett instämma i allting som sade, men jag har en fråga.Pär-Axel beskriver en allmän samhälle-lig utveckling av ökad statlig neutralitet i trosfrågoroch av en ökad kulturell mångfald i det svenska sam-hället. Tycker då inte att det är ennaturlig konsekvens av detta att också succession-sordningens § 4 avskaffas?Anf. 186 () re-plik:Fru talman! Jag vet inte om det är den sena tim-men eller den långt framskridna tiden avdenna mandatperiod som föranleder den stora vänlig-heten, men jag skulle gärna vilja säga att AndersJohnsons hänvisning till baptistdop hemma imin kommun numera är en alldeles utmärkt ingång tillden totala problematiken. Vi har därför anledning attföra ett samtal som kanske är litet ovant för kamma-ren i en sådan här gemensam fråga.Dock tycks statschefsfrågan vara en stor angelä-genhet. I den utredning som föregick propositionenhade jag tillfälle att mot den historiska bakgrund somjag tidigare kort redogjort för beskriva att historiskaskäl har vävt samman de tre enheterna kyrkan, kungenoch nationen. Det är inte så underligt, med den ut-veckling som vi har haft, inte minst under 1800-taletmen framför allt , att det är så tydligtatt kungen - låt mig uttrycka det så - står på sina egnaben, nationen/staten på sina och kyrkan från år 2000på sina. Jag tycker inte riktigt att man skall göra debindningar som finns dels i övergångsbestämmelser iregeringsformen, dels i successionsordningen till enfråga för kyrka-stat-problematiken. Att detta i ställetbör utredas i ett annat sammanhang är egentligen detenda som regeringen säger i propositionen.Detta får en del konsekvenser just för de historiskaförhållanden som vi har berört. Det finns därför må-hända annan anledning att titta över de här frågorna.Det föreskrivs t.ex. att prinsar och prinsessor skalluppfödas inom riket, med vad det innebär tillsammansmed bekännelsekravet.Jag har alltså inte så stora problem med det här idetta sammanhang och tycker inte att det skall görastill en religionsfrihetsfråga.Anf. 187 () replik:Fru talman! Jag vill tolka det som positivt att detändå finns en öppenhet att diskutera den här paragra-fen. kommer sannolikt att röstaemot reservation nr 8 , men jag tycker inteatt han har framfört några tunga sakliga argument somfrån hans sida omöjliggör en diskussion om att seöver den här paragrafen. Vi får då se fram emot attdet kanske under nästa mandatperiod kan tas ett parsteg framåt, även om det finns möjlighet för riksdagenatt ställa saken till rätta redan i morgon.Anf. 188 () re-plik:Fru talman! Det är nog så, , att jagockså röstar för utskottets hemställan - meden viss envishet, trots vänligheten här under aftonen.Jag gör det med gott samvete. Jag tycker att det är ettbra förslag till beslut. Det hänger samman med att vinu så tydligt klargör vad den här reformen innebär.Den innebär ett jämställande av de olika trossamfun-den och ett bejakande av deras möjligheter att verka ienlighet med sina egna traditioner. Där hör statschefs-frågan inte naturligt hemma.Jag tycker därför att vi har anledning att fortsattfundera över de olika konstitutionella förhållandena.Jag uppskattar dock att i den här fråganhar hängt upp sin argumentation kring statschefsfrå-gan och lämnat den litet envetna hållning som manhade i samband med principbeslutet i december 1995och även i motionerna inför det här beslutet, där mangör så mycket väsen av att det nu tas fram två lagaroch på det här sättet beskriver överföringen från detgamla systemet till det nya. Man tonar ned den kriti-ken.Detta gör att det finns en oerhört stor enighet bak-om det beslut som vi nu skall fatta. Jag tror att sakenmår väldigt väl av det. Det gäller faktiskt för helalandet, för att inte tala om alla trossamfunden.Anf. 189 ():Fru talman! Också jag vill gärna fortsätta i denvänliga stil som har karakteriserat det här meningsut-bytet. Jag tror att vi i kammare skulle måväldigt väl av att ha en artig och vänlig stil mot var-andra i flera ärenden. Jag tycker att de föregåendetalarna har varit kvicka, välformulerade, kunniga ochklargörande i sina anföranden och repliker.Riksdagen har all anledning att vara till freds meddet beslut som vi nu kommer att fatta om en hållbarrelation mellan staten och Svenska kyrkan.Staten har ju fr.o.m. styrt kyrkan. Se-dan utredning har rege-ringar förgäves försökt finna allmänt acceptabla for-mer för förhållandet mellan kyrkan och staten sompassar för vårt mångkulturella samhälle.Centerpartiet har årtionden igenom slagit vakt omen öppen folkkyrka i hela landet, ekonomiskt stödd avoss alla. Detta har mycket starkt gehör hos svenskafolket, oavsett om man går i kyrkan och anser sig varakristen eller ej. Man ändrar inte på fyrahundraårigatraditioner utan vidare.De enastående märkliga kyrkobyggnaderna, somuppfördes av socknens folk, lämnar man inte över liten aldrig så from religiös grupp. De tillhör alla.Vi är tacksamma för den högtstående kultur som engod ekonomi möjliggjort, med välvårdade byggnader,stor konst och kvalificerade musiker, som kunnat geovärderliga upplevelser både för kyrkobesökare ochkörsångare i alla åldrar.Även de som tillhör andra samfund är delaktiga iSvenska kyrkans kulturella värden. Den värme ochvärdighet som kyrkan kan ge vid livets högtidsstundervill få mista. Och vi vill behålla den trygghet som detinnebär att kyrkan står där, öppen också för tvivlareoch likgiltiga, om vi skulle behöva den en gång, öp-pen för alla som vill tillhöra henne, utan krav.Ingen regering har ens försökt sig på att utmanafolkviljan, och vi har dragits med övergångsbe-stämmmelser i regeringsformen . Nuvar tiden mogen, och kyrkominister i samråd med lyckats förena offent-liga utredningar och inomkyrkliga utredningar medbreda remisser bl.a. till varenda församling ochkommit fram till ett förslag som fått mycket stor upp-slutning.Centerkvinnorna vill understryka hur viktigt det äratt kyrkan nu har kvinnliga präster och att det måstebli slut med trakasserier mot dem. bröt mot denmassiva mansdominansen i sitt samhälle och omgavsig med både män och kvinnor. Det var oerhört revo-lutionerande . Han gav uppdraget åt Ma-ria att först av alla tala om för bröderna atthan uppstått från de döda. Både mäns och kvinnorserfarenhet behövs för att förstå och uttolka ochförvalta sakramenten. Därmed förmedlas också dendjupa kristna vissheten om alla människors lika värde.Kyrkominister lät jämställdhetslagen gö-ra det självklart att kvinnor har lika rätt till prästämbe-tet som män. Vår motion har fått en tillfredsställandebehandling i och med att utskottet på s. 22 i betän-kandet säger att jämställdhetslagens bestämmelser iprincip också fortsättningsvis kommer att gälla förSvenska kyrkan.I dag tar vi de grundlagsändringar som, om de be-kräftas av den nyvalda , kommer attge och de religiösa samfunden engrundlagsfäst roll i samhället fr.o.m. år2000.Fru talman! Det känns högtidligt, även om beslutetinte omges med några yttre fanfarer. Jag är stolt överatt ha fått vara med i KU vid detta historiska beslutoch yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 190 ():Fru talman! Det har varit väldigt intressant att hö-ra historiken omkring det här betänkandet. Jag tänkerinte föra historiska resonemang. Jag skall vara mycketkortfattad och närmast avge en röstförklaring. Vi harju ingen representation i konstitutionsutskottet.Det som är viktigast när vi nu arbetar med Svens-ka kyrkans skiljande från staten är att Svenska kyrkanblir fristående och självständig och får besluta i egnaangelägenheter. Det är huvudsyftet. Regeringen harnu föreslagit att man skall införa två lagar, en lag omtrossamfund och en lag om . kommer därmed att i ett par avseenden be-handlas litet annorlunda än övriga trossamfund.Det hade kanske för många varit naturligast att in-föra en lag. Man hade tyckt att det hade varit merarättvist. Man kan ibland höra sådana kommentarer,och det finns ett visst fog för det. Men regeringen ochframför allt svenska folket ställer andra krav på tros-samfundet än på övriga trossamfund.Detta långa förhållande innebäratt man inte ändrar på det så snabbt. Jag tror att det ärviktigt att gå varsamt fram. har fun-nits i svenska folkets vardag, ofta mitt i byn, och detkan man inte bortse från. Det finns kulturella historis-ka värden som mer än något annatrepresenterar.Det är många människor som har vuxit upp medSvenska kyrkans närvaro i fest, i glädje men också isorg. Just detta att det är en folkkyrka har människortagit till sig. Därför tycker inte vi att det är rimligt attjämföra med andra samfund ochbegära att man skall vara rättvis och att det skall varalika för alla trossamfund som läget är . Det ärmöjligt, och jag tror att det kommer att bli så, att viframöver kommer att se förändringar. Men de för-ändringar som sker nu är kanske så långt vi skallkomma.Regeringen talar om vad ett trossamfund är.Mycket kort uttryckt är det en gemenskap för religiösverksamhet i vilken ingår att hålla gudstjänst. Det ärmycket enkelt och rakt, och jag tycker att det är fintformulerat.Vidare föreslår regeringen att religionsfrihetslagenupphävs. Jag vill nämna det därför att jag har hörtfunderingar om det innebär några förändringar i reli-gionsfriheten. Det gör det inte. Dessa bestämmelseröverförs till andra lagar. Frihet till religion och frånreligion är viktigt, och det skall vi behålla. Det ärviktigt för alla samfund, både och deandra.Svenska kyrkans lag understryker att det skall varaen evangelisk luthersk kyrka, en öppen folkkyrka somär demokratiskt uppbyggd och rikstäckande. Det trorjag att vi vill ha kvar. Även om det är kyrkans inreangelägenheter är det viktigt för svenska folket attkänna att det fortfarande har en delaktighet i dem. Viskall inte fjärma från svenska folket,även om den frigörs från staten.Jag vill understryka att vi står bakom vår motion,men vi har inga reservationer, eftersom Kristdemokra-terna inte är representerade i konstitutionsutskottet.Däremot kommer vi att stödja reservation nr 6, som ärhelt i linje med en av våra hemställanspunkter.Anf. 191 () replik:Fru talman! Jag vill inte säga detta i polemik medFanny , utan bara därför att det inte skall rådanågon missuppfattning om ståndpunkt. Vivill ha en lag, inte två lagar. Det innebär inte att vi förden skull säger nej till att man inom denna lag harsärbestämmelser.Det finns en rad praktiska och andra skäl till attSvenska kyrkan måste ha sär-skilda bestämmelser och en särskild behandling. Menvi vill ha en lagteknisk utformning som gör att det blirså enhetligt som möjligt. Att vi vill ha en lag innebär ioch för sig icke att det skall vara identiskt sammalagreglering för som för andra tros-samfund.Anf. 192 () replik:Fru talman! Man kan göra så. Men det är väldigtmycket som kommer att hända . Jag tror vinner på att resonera så. Kanhända är detta enframtidsvy att det blir en lag för alla samfund. Jag haringenting emot det. Jag kan se det i andanom.