prot · GL0965 · 1998-02-11 00:00:00 — Som vet har Miljö-partiet inte minst i utrikespolitiska debattertalat om vikten av förebyggande verksamhet, viktenav att föregripa att konflikter uppkommer samt viktenav att också i reell handling omfördela resurser frånsatsningar på nationella militära försvar till förebyg-gande åtgärder för att man skall kunna göra sitt bästanär det gäller vattenbrist och ökade sociala och eko-nomiska klyftor runt om i världen. Det är detta somresurserna skall satsas på.Jag skulle då gärna vilja fråga - trotsatt hon inte har flera repliker kvar - hur hon ser påden agerande. Trots vissa bespa-ringar fortsätter man att lägga en massa pengar på detmilitära försvaret och inte så mycket på den förebyg-gande verksamheten.Anf. 86 ():Herr talman! Det har gjorts en mängd viktiga in-lägg, och det är en mängd olika områden i världen därsituationen har belysts. Det är därför ganska svårt attså sent i debatten komma med någonting nytt.Jag hade tänkt att tala om situationen i Kosova,vilket flera talare har gjort före mig.Kosovoalbanerna har i princip levt under undan-tagslagar . Den situationen har inte förbätt-rats när det gäller avskedanden, rätten till försäkrings-systemen och folkhälsan. Tusentals albanska läkare,lärare m.fl. har avstängts från sina arbeten av politiskaskäl. Den situationen har inte heller förändrats.Herr talman! har beslutat attskicka tillbaka flyktingar. En delegation från har vittnat om hur de som avvisats till Kosovablivit förföljda och om att många barn visar tecken påundernäring och sjukdom. Orsaken till att man har detså svårt är det politiska läget. Man är utestängd frånsina tidigare arbeten. Man saknar inkomst och kaninte försörja sig. Chansen för de familjer som vi i dagskickar tillbaka att överleva är att någon utanför lan-det kan bidra med inkomster.Därför bör den låta de asylsö-kande som ofrivilligt har fått vänta oacceptabelt längei få en möjlighet att stanna i så längesom man inte kan garantera att situationen i Kosovahar förändrats.Herr talman! Det har varit många inlägg just omKosova. Därför tänker jag inte gå in mer på den frå-gan. Jag tänker ta upp ett helt annat ämne inom utri-kes- och säkerhetspolitiken som över huvud taget intehar berörts här.I debatten har man betonat vikten av age-rande ute i världen och vikten av agerande iFN, inom EU och på många olika håll. Den svenskaregeringen har i många frågor gjort ett väldigt braarbete.Det har också gjorts tillbakablickar från talarsto-len om vad som sades i den utrikespolitiska debattenför och om hur situationen har förändratsi världen. Det finns ett område där vi kan se en för-ändring också i och tyvärr i många andradelar av världen. Det gäller det minskade engage-manget hos människorna.I denna utrikespolitiska debatt har det hållitsmånga engagerade anföranden om många viktigafrågor. Men tittar vi utanför dessa väggar, hur ser dåsamhällsdebatten ut? Vad händer i om vijämför med hur det var ? Det var intebara den och många andra rege-ringars kamp som ledde till att situationen i Sydafrikaförändrades. Det var alla människors - ungdomarsoch vuxnas - deltagande och alla organisationer somtillsammans genom bojkotter och genom agerandetför en förbättrad situation som också bidrog till för-ändringen.För att ett land skall kunna ha en utrikes- och sä-kerhetspolitik som kan bidra till förändringar är detviktigt att det finns ett engagemang hos folket. Därhar det skett en oerhört stor förändring under de se-naste tio åren. Vi politiker måste också ta ett ansvarför att lyfta fram dessa frågor och för att aktivt delta iorganisationer. Vi måste se till att det kommer i gångett arbete med att stödja utsatta delar av världen. Detengagemanget är avgörande för om vi också i framti-den kommer att se några stora förändringar av typenapartheidsystemets fall i och Berlinmurensfall. Det var inte bara politikers och regeringars kamputan det var också folkets kamp och folkets engage-mang.Herr talman! Vi i måste erkänna att detengagemanget och den intensiteten i debatten harförändrats. I skolor och inom olika organisationer harman blivit mer och mer inriktad bara på de internafrågorna, hur det ser ut i och vad förändring-arna innebär. Man glömmer solidariteten och detinternationella perspektivet. Detta måste lyftas fram.Vi har alla det ansvaret.Det har också skett förändringar när det gäller in-samlingar till katastrofdrabbade länder, till barn somlider av krig och konflikter i världen. Insamlingarnabestår numera av på TV där kändisarställer upp och där man gör enstaka insatser i form avjätteinsamlingar med glättade artister.Man gör ett bra jobb och lyckas samla in en oer-hörd mängd medel. Men basarbetet, det viktiga enga-gemanget, får inte reduceras till en lördagsunderhåll-ning!Herr talman! Det har hållits en mängd oerhörtviktiga anföranden tidigare som jag vill instämma i.Eva tog t.ex. upp situationen i . Andrainlägg har handlat om kvinnors mänskliga rättigheter.Förtrycket mot kvinnor ökar i världen. Vi serdär som det mest extrema exemplet.Flera har pekat på vad som händer där. Det måste blilika kraftiga reaktioner på den typen av förtryck somdet var mot apartheidsystemet.Vi får inte acceptera att det någonstans i världenbyggs upp ett apartheidssystem där kön är grunden tillförtrycket. Därför måste dessa frågor lyftas fram, ochden måste i alla sammanhangkraftigt driva på för att vi skall kunna förändra densituationen.Anf. 87 ():Herr talman! I de utrikespolitiska debatterna desenaste åren har glädjeämnen kunnat staplas på var-andra. Öst- och frigörelse, avskaffan-det av apartheid i , diktaturernas undergångoch mycket annat har varit positiva nyheter. Jag villtrots detta peka på några områden där framtidenter sig osäker. Alltfler talar om vikten av konfliktföre-byggande åtgärder, och för att vi skall kunna agerakraftfullt måste oroshärdarna lokaliseras.Ett område varifrån vi nås av oroandesignaler är . senast för bara några veckorsedan meddelades det från den konstitutionella dom-stolen att det islamistiska , Refapartiet,förbjudits att verka. Anledningen till detta var attpartiprogrammet ansågs vara emot den turkiska kon-stitutionen. Det må vara hur som helst med det. In-tressant är dock att ordförande, , var pre-miärminister. är han förbjuden att verka poli-tiskt.Detta sänder tvivelaktiga signaler till omvärlden.Hur kan partiet ena dagen vara i regeringsställning föratt vara förbjudet på grund av konstitutio-nen? Detta visar med stor tydlighet att det turkiskasamhället har en lång väg att vandra innan det kansägas följa internationell praxis och demokratiskanormer.Andra partier som förbjudits har slagits för kur-dernas mänskliga rättigheter. Man måste våga debat-tera den kurdiska frågan i . En politisk lösningmåste till. Tyvärr bränns fortfarande byar ned av denturkiska militären. Befolkningen slits sönder mellanmilitären och terroristorganisationer. Situationen förkurderna hårdnar. Tortyr är vardagsmat i regionen.Förtryck och förnekande av de mest elementära rät-tigheterna sker mitt framför våra ögon.Problemet är att vi i inte ger Turkietklara signaler om vad som krävs. Anledningen tillTurkiets förargelse över EU:s beslut att exkluderaTurkiet från de kandidatländer som får börja för-handla om ett framtida medlemskap är att politikerfrån inbillat att de stod lika långtfram i kön som de andra. För mig är det obegripligthur någon kan tro att kan anses moget ettmedlemskap i dagsläget.Självfallet skall vi klart och tydligt hälsa dem väl-komna när de uppfyller de s.k. Köpenhamnskriterier-na om demokrati, respekt för mänskliga rättigheter,pluralism och fungerande rättsapparat. har ettmedlemsperspektiv, men det är upp till rege-ring att visa att de kan uppfylla de kriterier som sattsupp. Men kanske är det så illa att den turkiska rege-ringen vill men inte får för militären i det s.k. natio-nella säkerhetsrådet? Kanske är det inte den turkiskaregeringen som är problemet? Kanske är det Turkietsmilitär som egentligen bestämmer?Herr talman! I har FN en styrka, Un-predep, som är den första i sitt slag. Den är utplaceradi ett mycket tidigt skede av förutseende politiker föratt hindra att konfliktungar och incidenter urartar tillregelrätta strider. Arbetet har varit mycket lyckosamt.Svenska FN-soldater har genom resoluta ingripandenoch en stor del svenskt tålamod och samförståndkunnat förhindra blodspillan. Deras insats är det ty-värr mycket tyst om. Vem vet hur många liv de harkunnat rädda? Vem vet hur situationen skulle ha settut om de inte varit stationerade på gränsen mellanRestjugoslavien och ? Svaret kommer vialdrig att få reda på.Kosovos albaner lever under fortsatt förtryck. De-ras mänskliga rättigheter kränks av den ser-biska minoriteten. Hopplösheten och bitterheten bre-der ut sig på grund av avsaknaden av tillräckligt in-ternationellt stöd.I har vi redan sett hur det går när socialaspänningar, valfusk och ekonomiska kriser bryter nedett samhälle. har fortfarande en mycket långväg att vandra för att nå politisk stabilitet.Denna häxkittel av etniska motsättningar, misstro-ende och fattigdom utgör en fara för hela regionen.Jag vill uppmana regeringen att ta politiska initiativför att visa att inte glömt bort denna regi-on och därmed uppfylla orden om förebyggandekonflikthantering.Herr talman! Den långa konflikten om Västra Sa-hara är inne i ett mycket viktigt skede - och förhopp-ningsvis också det slutgiltiga skedet. Under överinse-ende av personligt utsände, , har parterna enats om ett plan för hållande avfolkomröstning. av krig och förödelsei har man äntligen enats om enanständig lösning av problemet. är det viktigt attomvärlden ger sitt fulla stöd för denna fredsplan föratt man skall kunna garantera att det sahariska folketfritt skall kunna uttrycka sin vilja till självbestäm-mande och oberoende i en omröstning. harsom medlem i säkerhetsrådet en speciell roll att spela.Sverige måste göra sitt yttersta för att bidra till enrättvis och korrekt genomförd folkomröstning. Det ärdärför mycket glädjande att regeringen avser attstödja denna process med civila poliser, valövervaka-re och minröjare.Ostasiens ekonomiska kris har de senaste måna-derna varit förstanyhet i massmedierna. Ett land somdrabbats särskilt hårt av denna kris är Indonesien.Omvärlden har genom och valuta-fonden pumpat in för atträdda ekonomi. som omvärl-den ger sitt stöd sitter den ej demokratiskt tillsattepresidenten kvar i orubbat bo. Samtidigtpågår förtrycket av det östtimoresiska folket.Indonesiens ockupation av har kritiseratshårt av FN. Generalsekreterare har ocksåökat ansträngningarna för att finna en lösning av si-tuationen. Kan någon då begripa varför vi i dennaglobaliserade värld inte orkar formulerar krav pådemokrati och respekt för mänskliga rättigheter somett villkor för stora lån? Omvärlden har klarat attpumpa in för att stödjaden indonesiska ekonomin, men vi har inte klarat avatt skicka med krav på demokrati ochmänskliga rättigheter. För detta finnsbara ett ord - skandal!Anf. 88 () replik:Herr talman! Jag är förmodligen en av de få här ikammaren som haft tillfälle att på plats bevittna detUrban talade om, nämligen de svenska FN-trupperna i och den oerhört värdefullainsats som de gjort och gör. När idecember förlängde mandatet i sade manuttryckligen att det var sista gången. Mot bakgrund avden explosiva situationen i Kosovo vädjar jag tillUrban : Redan nu sitter förmodligen regeringenoch överväger vad man skall göra i stället. Jag tror attdet vore angeläget att framförde till densvenska regeringen, som är honom närstående, attdetta tyvärr var en alldeles förhastad bedömning avläget i regionen.Anf. 89 () replik:Herr talman! Vi är inte så många riksdagsledamö-ter i den här kammaren som har varit och besökt Un-predeps styrkor. Men jag har haft glädjen att vara denförste ledamoten som har hälsat på dem. Jag känneralltså till området, och jag kan bara instämma i vadLennart Rohdin säger. Situationen är explosiv i områ-det. Jag vädjar också till den attinte falla för locktonerna att dra tillbaka FN-styrkanalltför . Jag hoppas i stället att den skall få varakvar och kunna fortsätta att utföra sitt mycket viktigaarbete.Anf. 90 ():Herr talman! Nationsgränser upprättade av cent-ralmakterna har alltid haft liten praktisk betydelse förde människor som bor i gränsområden. Man har um-gåtts över gränsen, man har handlat och bytt tjänster.Gränsen har varit något som i praktiken inte existerat.Under vissa perioder har emellertid centralmaktenutövat mer långtgående gränsbevakning som gjort detomöjligt för befolkningen att på ett naturligt sätt hakontakt med varandra. Det var vad som hände i Euro-pa, framför allt senare del, när detkalla kriget gjorde det i stort sett omöjligt för befolk-ningen på vardera sidan om den s.k. järnridån att påett naturligt sätt ha kontakt med varandra.Ett område som drabbades av detta var Barents-området, dvs. den nordligaste delen av , Sveri-ge, och . Det är ett område somgeografiskt är dubbelt så stort som . Där harmänniskor sedan urminnes tid haft kontakt med var-andra och idkat handel utan att ta hänsyn till nations-gränser eftersom området utgör en naturlig förbindel-seled mellan de nordiska länderna och Ryssland.Barentsregionen är ett av resursrikasteområden med stor förekomst av fisk, skog, malm,mineraler, olja och gas. Men det är också ett områdesom är starkt miljöförorenat och där kärnsäkerhet ochkärnavfallshantering utgör akuta problem.I området bor ungefär fem miljoner människor. Deär självfallet beroende av goda kommunikationer.Kommunikationssystemen har varit bristfälligamellan de nordiska länderna och den ryska delen avregionen, och infrastrukturen har över huvud tagetvarit dåligt utbyggd. Det slut har inne-burit att man fått helt nya möjligheter att utvecklasamarbetet i . Man har även kunnatintegrera med de europeiska sambandsstruk-turerna.Herr talman! avbröts, somjag redan har sagt, de kontakter och den handel somförekommit . Men efter Sovjetunionensfall har kontakterna successivt återupptagits. I slutetav började samarbetet få fastare formergenom bilaterala samarbetsavtal på såväl regionalsom lokal nivå. bildades på norsktinitiativ , som består av utrikesministrar-na i de fem nordiska länderna och . Underdet har varit ordförande i rådet.Den s.k. Kirkenesdeklarationen ligger till grund förBarentssamarbetet, vars mål är att genom aktiv med-verkan av regioninvånarna främja samarbete, grann-sämja och långsiktigt fredsbyggande för att åstad-komma en hållbar ekonomisk, social och ekologiskutveckling i regionen.Barentssamarbetet är ett viktigt fredsfrämjandeprojekt, där målet är att åstadkomma en region präg-lad av fred och framsteg för befolkningen, inte minstursprungsbefolkningen. En hållbar ekonomisk, socialoch miljömässig utveckling är målet.Tidigare har samarbetet främst inriktats på attfastställa de mest angelägna projekten ur miljö- ochsysselsättningssynpunkt. Det har handlat t.ex. om attminska riskerna för ytterligare radioaktiv strålningoch om sanering av redan nedsmutsade områden.Herr talman! har under sittordförandeskap arbetat för att stärka banden mellanEU och . Det handlar om att fullföljatidigare planerade och påbörjade projekt, att verka förökade insatser för att minska riskerna för ytterligareradioaktiv strålning, att sanera redan nedsmutsadeområden och att hantera kärnavfall. Det handlar ocksåom att utarbeta en för regionen gemensam handlings-plan för energieffektivisering, att förbättra villkorenför investeringar och annan ekonomisk verksamhetsamt att vidga rörelsefriheten för personer och gods.Det har också handlat om samarbetsprojekt somgäller renare vatten, att underlätta gränshandeln, ut-bildningssamarbete, kulturutbyte och ökade kontaktermellan människor i regionen.Det allra mest angelägna samarbetsområdet ärkanske det som handlar om kärnsäkerhet och kärnav-fall. På det här området måste också flera länder en-gageras för att lösa problemen. som gåtthar bl.a. lämnat bidrag till ett antal projektsom rör använt kärnbränsle och radioaktivt avfall frånreaktordrivna fartyg.Herr talman! Jag har framför allt berört vad somhänder på en nationell nivå. kommersenare i debatten att belysa vad som händer på denmer lokala nivån.Herr talman! De mänskliga kontakterna är ändåryggraden i allt utvecklingsarbete. Därför tycker jagatt det är mycket positivt att ett Barents ungdomsrådbildats. Det finns enligt min mening inget som är såviktigt som att ge ungdomar från olika länder möjlig-het att träffas, knyta kontakter och samarbeta för attlösa gemensamma problem. Det är de som i framtidenskall kunna bygga en säkrare och fredligare värld därnationsgränser inte längre utgör ett hinder för mänsk-liga kontakter.Anf. 91 ():Herr talman! Som sade skall jagockså prata om . stodjag här och pratade om samma ämne för första gång-en. Då avslutade jag mitt anförande med att jag villegöra medveten om pro-blem, men också dess möjligheter.Det finns många andra som också har drivit de härfrågorna i . upplever jag att riksdagenhar en större kunskap om . Det glädermig att Barentsfrågorna fått en högre prioritet, och attbåde regeringsmedlemmar och riksdagsledamöter haren större kunskap om , och även ettstörre intresse av det. Många ledamöter har besöktKolahalvön och upplevt situationen där. Även andraländer blir mer och mer engagerade, vilket är mycketpositivt bl.a. för finansieringen av olika projekt. Detkrävs nämligen mycket pengar för att utveckla Ba-rentsregionen.Under ordförandeskap i harmånga åtgärder vidtagits. Jag skall nämna några. Detkanske blir några upprepningar från . Eftersom utrikesministern är här kan jagpassa på och tacka henne för ett väl utfört arbete.Barentsrådets särskilda ekonomigrupp har haftmöten med internationella finansieringsinstitut. Ettavtal om förstudie har träffats när det gäller upp-huggning och metallåtervinning av fartyg i Mur-mansk. Under svensk ledning har en handlingsplan förenergiutveckling i tagits fram. Den ärfrämst inriktad på effektivare produktion, distributionoch användning av energi.Samarbetet om kärnsäkerheten är av största bety-delse. Regeringen har anvisat pengar till för projekt som rör problem med an-vänt kärnbränsle och radioaktivt avfall från reaktor-drivna fartyg.Pengar har också anslagits till kärnkraftverket påKolahalvön. Naturligtvis räcker inte dessa insatser,och därför är det positivt att EU och nu anslårmedel för att förbättra miljön. Kärnsäkerheten och deövriga miljöförbättringarna måste även i fortsättning-en vara prioriterade, men det finns även andra frågorsom inte är lösta.Handelshindren är fortfarande stora. Det upplevssom väldigt krångligt att driva företag i hinder måste övervinnas för att handeln ochinvesteringarna i skall fungera.Kommunikationerna är ännu inte utbyggda i denutsträckning vi skulle önska. Väl fungerande kom-munikationer är en förutsättning för ett väl fungerandesamarbete.Den omtalade Sallaövergången är fortfarande inteöppen för internationell trafik, men skall enligt upp-gift öppnas senast . Det ser vi framemot. Det förkortar resorna betydligt. Länstrafiken iNorrbotten är intresserad av att öppna bussförbindel-ser till . Det kan bli möjligt om Sallaöver-gången öppnas och Länstrafiken får ekonomiska re-surser för detta.De öst-västliga förbindelserna när det gäller flygoch järnvägar måste också förbättras.Det svenska ordförandeskapet avslutades med ettministerrådsmöte i . Därdiskuterades problem och möjligheter i Barentsregio-nen. Vi ser fram mot ytterligare engagemang från deolika parterna.Barentssamarbetet är också ett säkerhetspolitisktprojekt och syftar till att stödja den utvecklingspro-cess som pågår i Ryssland.Det lokala arbetet är oerhört betydelsefullt för enhållbar utveckling och demokrati. Det är mångamänniskor i som har ett personligt enga-gemang och utför ett beundransvärt arbete. Folkrörel-serna, kyrkorna och enskilda personer lägger nedmycket tid och pengar för att stödja människornainom den ryska delen av . Att männi-skor från olika länder kan mötas och ta del av varand-ras kulturer är en av grundstenarna i samarbetet. Ty-värr har anslaget till det vardagliga regionala arbetetminskats, och där behövs det en förändring.Herr talman! Ofta när vi pratar om Barentssamar-betet och nämner vi det negativa,t.ex. Men är också ettområde med stora resurser, t.ex. fisk, skog, mineraler,olja, gas, ett vackert landskap och trevliga och gäst-vänliga människor.När det gäller mineralförekomsterna kan densvenska kompetensen på gruv- och mineralområdetutnyttjas bättre och bidra till ett effektivare utnyttjan-de av mineraltillgångarna i den ryska delen av Ba-rentsregionen. Även svenskt kunnande om efterbe-handling av gruvindustrins restprodukter skulle kunnautnyttjas för att förbättra miljön.Herr talman! är betydelsefulltoch inspirerande. Det är därför angeläget att samarbe-tet fortsätter att fördjupas på olika områden under1998 och att även i fortsättningen deltar ak-tivt.Anf. 92 ():Herr talman! Först vill jag rikta ett tack till utri-kesministern som sitter kvar även när vi som kommerlångt ned på listan har fått ordet. Vi är inte alltid såbortskämda med det.Herr talman! När jag engage-rade mig politiskt var det utrikes-, försvars- och sä-kerhetspolitik som mest intresserade mig. Fastän detsenare blev mycket av mera nära frågor om skolan,handikapp, vård och kultur har jag medstörsta intresse följt utvecklingen av den svenskautrikespolitiken.Tyngdpunktsförskjutningen från att vara ettvärldssamvete och sitta i sitt isolerade neut-ralitetshörn - där ett hävdande av Europasamarbetetsbetydelse mer eller mindre betraktades som suspekt -till att plötsligt ägna sig åt sina nyåtervunna grannar iBaltikum är slående. ockupation av dessaländer förnekades så sent som för mindre än tio årsedan av den som då var utrikesminister. Respekten,eller kanske rädslan, för en hotfull granne var avgö-rande. Jag vågar säga att mod kanske inte har varit ettkännetecken på svensk socialdemokratisk utrikespoli-tik.Det är bra att statsministern nu följer upp denuppbackning av våra grannländer som inleddes av denborgerliga regeringen, och kanske framför allt av CarlBildt personligen.Under främst var det mest utmär-kande för många svenskars utrikespolitiska engage-mang att det var proportionellt mot kvadraten påavståndet till det land som man engagerade sig för.Vietnam, och tog all uppmärksamhetmedan förtrycket i DDR, och de baltiska stater-na, med vilka vi t.o.m. förenades av en gemensamÖstersjö, förbigicks med tystnad. Många var de, endel av dem i denna kammare, som prisade det manansåg vara framsteg i det numera, tack och lov, av-vecklade socialistiska experimentet i östra svensk statsminister definierade var anständig-hetens gräns gick i , men förmådde inte görasamma preciseringar i vår egen världsdel. Till dettakom att en större del av u-hjälpen gick till länder därgoda vänner regerade. Alltför många av dessa regimervisade på ett tidigt stadium att det var illa ställt meddemokratin och att korruptionen avgjorde vart bidra-gen gick. Men i stället för att slå näven i bordet harman hukat och kallat diktatorer för nutida renässans-furstar, skyllt på kvardröjande kolonialeffekter ochfortsatt att sjunga samma international i kanon meddessa länder.Herr talman! Det sades om en politisk ledare förett antal år sedan att han inte kunde tänka och tuggatuggummi på samma gång. Det syns mig ibland somom den svenska utrikespolitiken har lidit av sammasvaghet. Antingen engagemang på nära håll eller pålångt håll, sällan . Men vi måste klara avbåda delarna.Mycket har förändrats genom vårt inträde i deneuropeiska unionen och den samordning som där sker,men det innebär inte att vårt ansvar har minskat utanatt våra möjligheter har ökat. Inom ramen för unionenär det, som jag ser det, vår skyldighet att arbeta medatt få med de övriga länderna på insatser som är tillfromma för hela vårt alltmer globala samhälle.Jag hade först tänkt säga någonting om det sätt påvilket de båda ministrarna på UD har agerat i Palesti-na-Israel-frågan, men det har redan belysts av flera,så jag avstår från det.Jag skall i stället ägna mig litet åt de mänskligarättigheterna.