prot · GM0928 · 1998-12-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1998/99:28Torsdagen den 3 decemberKl. 12.00 - 17.25Det justerade protokollet beräknas utkomma ---------------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 27 november.2 § AvsägelseTalmannen meddelade att () av-sagt sig uppdraget som ledamot i arbetsmarknadsut-skottet.Kammaren biföll denna avsägelse.3 § Anmälan om kompletteringsval till justi-tieutskottetTalmannen meddelade att Socialdemokraternasriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans an-mält till ledamot i justitieutskottetefter förklarade vald tillledamot i justitieutskottetIngvar ()4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSocialutskottets betänkande 1998/99:SoU3Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att konstitutionsutskottetsbetänkande KU6 och miljö- och jordbruksutskottetsbetänkande MJU5 skulle avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.5 § Ändringar i radio- och TV-lagen, m.m.FöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1998/99:KU6Ändringar i radio- och TV-lagen (1996:844), m.m.(prop. 1997/98:184)Anf. 1 PER ():Fru talman! Vad nu skall debattera ärinförlivandet av ett radio- och TV-direktiv från deneuropeiska unionen i svensk lagstiftning. Detta EU-direktiv innehåller en lång rad frågor av större ellermindre betydelse. Det innehåller en principfråga sombåde till sin principiella innebörd och till sin praktiskakonsekvens är större än alla de andra, nämligen enrätt eller en möjlighet att ta ifrån innehavare av rät-tigheter dessa och ge dem till någon annan.Det är om detta, fru talman, som jag tänker tala.Jag avstår från att diskutera en lång radövriga spörsmål, som det finns anledning att åter-komma till i andra diskussioner om politiken förradion och televisionen.Fru talman! Det här ärendet innehåller ett par sto-ra ödets ironier, ett par av de ironier som politiken dåoch då uppvisar exempel på. Om jag minns statsrådetUlvskogs deltagande i tidigare debatter om Europeis-ka unionen rätt, vore det synd att säga att hon hartillhört denna unions allra främsta tillskyndare. Ironinligger i att när hon nu ges en möjlighet - jag straxåterkomma till vad jag menar med en möjlighet - attgenomföra det hon vill att om en stundskall fatta beslut om, är det gränslös omfamning avnämnda europeiska union som har blivit högsta visa.Det återkommer då och då bland EU-motståndarei den svenska debatten en förkärlek att när det passarde egna regleringsinriktade syftena tycka att EU ärbra att ha. En något mera distanserad inställning, isynnerhet när man inte är skyldig att följa det rege-ring och riksdag nu är i färd med att genomföra,skulle göra det svenska samhället gott.Vad är det då den sak vi nu debatterar egentligenhandlar om? Jo, följande. Ett EU-direktiv skall, somjag nämnt, införlivas med svensk lagstiftning. Enligtde fördrag vi har ingått med Europeiska unionen ärSverige skyldigt att göra detta. kan inte avståfrån EU-direktiv som vi av ett eller annat skäl inteanser passa svenska traditioner.Vad EU-direktivet säger i just den fråga vi nu de-batterar är emellertid någonting annat än att vi ärskyldiga att göra det som regering och riksdagsmajo-ritet är i färd med att genomföra. EU-direktivet geross en möjlighet - "oss" lika med - att om viså skulle vilja upprätta en lista över evenemang somvi inte anser bör bli föremål för sedvanlig kontrakts-skrivning på en öppen marknad.Alltså: Som preciseras i propositionen ges detmöjlighet, enligt EU-direktiven ett utrymme, förstaten att upprätta en lista över viktiga eve-nemang, idrottsliga eller andra, där man inte anser attt.ex. televisionsbolag öppet skall få konkurrera omsändningsrätten.Regeringen formulerar det som det är fråga om påföljande sätt i sin proposition: att det skall röra sig omevenemang "som är av särskild vikt för det svenskasamhället". Innebörden är alltså att om staten sig för att upprätta en lista av det här sla-get, ges någon - enligt propositionen regeringen -rätten att på en lista efter eget tycke och egen smakuppföra de evenemang, idrottsliga, konstnärliga ellerandra, där man anser att en annan ordning för avtalskall gälla än vad som gäller i alla andra civiliseradesammanhang.Regeringen vill nu att denna rätt att upprätta listaskall utnyttjas av det svenska samhället och att riks-dagen skall ge regeringen rätten att skriva sådan lista.I praktiska termer innebär detta att vad nuskall ta ställning till är om man vill ge regeringen enmöjlighet att efter eget tycke och egen smak skrivavilka listor den själv vill. Det finns nämligen i propo-sitionen inga begränsningar för vad som måste iakt-tas. Den enda begränsningen är att regeringen självmåste anse att det den gör är av särskild vikt för detsvenska samhället. Det är regeringen som avgör vadsom är särskilt viktigt.Riksdagen ombeds alltså just nu att lämna ifrånsig rätten att fatta egna beslut. Den skall med en enkelhälsning till regeringen säga: Gör som ni vill, bara nikan anse det vara viktigt för det svenska samhället!Vad har då vi som faktiskt opponerar oss mot detsom regeringen ber riksdagsmajoriteten att fullföljaför anledning att göra det?Låt mig först tala om vad det inte handlar om,nämligen rätten för människor att se radio- och TV-evenemang, dvs. att i televisionen - vilket det förstoch främst handlar om - kunna följa evenemang somman anser vara betydelsefulla, kanske först ochfrämst sportsliga. Det är av värde att många männi-skor får möjlighet att följa det som kulturellt ochidrottsligt är av betydelse i det svenska samhället. Detär alltså inte om detta saken handlar.Frågan handlar i stället om vem som skall betalaför att dessa möjligheter skall öppnas, dvs. om desom sänder televisionsprogrammet faktiskt skallbetala för sig eller om de skall anse sig ha en rätt attfå evenemanget från den som har satt upp det.Det regering och riksdag nu diskuterar aktualise-rar två specifika frågor. Den första handlar om vilkapraktiska konsekvenser som en ordning av den före-slagna typen kommer att få, först och främst för dendel av evenemangen som har stått i centrum för dis-kussionerna så här långt, nämligen idrotten.Vad den här listan syftar till att göra är uttryckli-gen enligt propositionen att göra det billigare för desändande TV-bolagen att komma i åtnjutande avvissa idrottsliga evenemang.All logik säger då att blir det billigare för de sän-dande bolagen att komma i åtnjutande av idrottseve-nemangen så är det någon annan som skall betaladetta. Och det finns ingen annan inblandad än deidrottsorganisationer vars idrott de sändande bolagenhar intresse av att förmedla.Det är oklart, fru talman, hur mycket detta faktisktkommer att orsaka skada inom idrotten. Men om detskall vara någon poäng med argumentet att dettafaktiskt pressar priserna för de sändande bolagen kandet inte rimligtvis röra sig om små summor. Annarsgår ju argumenten inte ihop. Blir det ingen förlust föridrotten, ja, då blir det ju ingen vinst för de sändandebolagen, och eftersom det var vinsten för de sändandebolagen som var hela poängen med åtgärden förefal-ler det rimligt att anta att det här rör sig om förlusterav betydande omfattning.Detta är alltså pengar som idrotten skall överförafrån sin verksamhet till sändningsbolag som enligtpropositionen har väsentlig täckvidd över landet. Ochvilka sändande bolag är det som har väsentlig täck-vidd över landet? Ja, det är uppenbarligen ochTV 2, men det är också . Och här, fru talman,kommer den andra ironin i det vi nu diskuterar.TV 4 ägs till huvuddelen av största me-dieföretag, nämligen . Vad regeringen ipropositionen begär att skall öppna möjlig-het för är en överföring av resurser från Sverigesstörsta och bredaste folkrörelse, nämligen idrotten, tillSveriges mediekoncentrationsföretag. Hur kan soci-aldemokraterna fundera på en politik med dennainnebörd?Att föra pengar från folkrörelserna, som har rät-tigheten till det som skall sändas, till ett privat sänd-ningsbolag förefaller åtminstone inte oss moderatervara den mest angelägna åtgärden vare sig mediepo-litiskt, idrottsligt eller författningsmässigt.Konsekvenserna, fru talman, för idrotten blir allt-så betydande. Vinsterna kan bli betydande för desändande bolag som i stället får favören. Den ommöjligt ännu viktigare frågan är emellertid den prin-cip som plötsligt bräcks upp om skulle fattadet beslut som ligger i farans riktning, nämligenatt vi skyddar enskildas och andras rättigheter. När viinte gör det, och exproprierar sådana rättigheter, skerdet enligt noga angivna regler och på starka principi-ella grunder. Vad regeringen nu vill få rätten att göraär att bortse från allt detta.Får jag, fru talman, bara beskrivahur den rätt ser ut som regeringen vill beröva rättig-hetsinnehavarna. Den som sätter upp ett teater- ellerkulturevenemang och den som arrangerar en idrotts-match gör detta med ekonomiska risker.Vederbörande skaffar sig ty följande rätten att säljabiljetter till evenemanget. Det är den möjlighet inne-havaren av evenemanget har att finansiera sin verk-samhet. Han eller hon har ju satt upp evenemangetoch säljer möjligheten till oss alla som vill titta ellerdelta att göra detta genom erläggande av biljettavgift.Det är så det går till när vi går på fotboll. Vi betalarvid entrén vår andel av kostnaden för det vi får möj-lighet att se.I ett huj tänker emellertid regeringen, när vi somnormalt sitter på läktaren i stället föredrar att sittahemma vid våra TV-apparater, avveckla en del avden ersättning som arrangören rimligtvis har rätt att fåav oss. Då innebär det regeringen nu föreslår att denrätten bara skall försvinna, och plötsligt skall arrangö-ren erbjuda detta till ett lägre pris än vad vi skulle habetalat om vi gick och betalade entrébiljetten vidgrinden. Genom lagstiftning kräver regeringen alltsåatt klubbar och teaterarrangörer skall införa extrara-batter. Genom förordning meddelas tvånget att erbju-da alla som vill se och delta en rabatt. Det är trevligtmed rabatter - ingen skall säga någonting annat -men någon kommer att gå förlustig om den rabatteninte meddelas på rimliga villkor och beslutas av densom innehar rättigheterna.Denna rätt att ta ifrån innehavaren av en teaterfö-reställning eller ett idrottsevenemang möjligheten attutnyttja sin rätt på det sätt han eller hon själv önskarvill nu alltså regeringen ta till sig. Som jag antyddetidigare finns det inga spärrar. En generell rätt skallregeringen ha att göra detta närhelst regeringen såtycker är lämpligt.Nu säger regeringsföreträdare närman argumenterar som jag nu har gjort: Så där är detinte. Det där är överdrivet. Det är inte så där det för-håller sig.När idrottens representanter uppvaktar riksdagensutskott säger regeringsföreträdare eller socialdemo-krater att dessa representanter inte talar sanning ochatt de inte vet vad de talar om. undrar manvem det är som vet bäst, idrottens företrädare ellerkulturministern.Skälet till att vi som argumenterar som vi gör än-då tror att det ligger mera i den oro vi ger uttryck förän i regeringens försäkringar söker bl.a. stöd i detenkla faktum att regeringen från det att den avlämna-de sin egen proposition fram till nu har övergivit encentral del av vad den propositionen innehöll.Den 25 juni skrev regeringen att det inte finns någonanledning att upprätta någon lista avdet slag som vi nu diskuterar. Regeringen ville alltsåha rätten att göra detta men tänkte inte utnyttja läser vi i tidningarna att listan ärfärdig att sätta i verket. Redan innan harfattat beslutet om att ge regeringen denna möjlighetligger alltså listan färdig. Och skall vi tro på rege-ringens försäkringar att inget farligt, inget oroväck-ande, inget principbrott över huvud taget kan vara ifaggorna.Fru talman! Regeringen får ursäkta om vi inte trorden på dess ord. Eftersom orden har visat sig varafalska redan i propositionen tror vi inte på försäkring-ar om att regeringen inte tänker utnyttja den rätt dennu anser sig behöva. Vi tror den inte när den säger attdetta nog gäller ett litet antal evenemang av exklusivkaraktär. Vi tror den inte när den försöker försäkraoss om att de rättigheter den vill ha inte kommer attanvändas.Det är därför, fru talman, jag yrkar bifall till re-servationerna 3, 4 och 8 och hoppas att en god majo-ritet av ledamöter är beredda att följadessa förslag.Anf. 2 ():Fru talman! Jag kommer i detta inlägg i likhetmed Per att koncentrera mig på den s.k. id-rottslistan. kommer kort att beröraövriga frågor som har i anledning avdet här betänkandet.Idrotten har ett utomordentligt brett intresse ochstår i väldigt många människors intressefokus. I har vi en idrottsrörelse som är organise-rad som en folkrörelse, en självständig, demokratiskfolkrörelse. Det är också utomordentligt bra. Det ären svensk modell för idrottsrörelsen som vi skall slåvakt om och värna.I denna fråga kan jag hålla med om ganska myck-et av det Per har sagt, med några reservatio-ner.Det ena är anmärkningarna kring EU, där vi na-turligt har helt olika uppfattningar. Enligt min meningär EU ett maktfullkomlighetens organ där det inte ären tillfällighet att så dumma beslut fattas som dettamed ett TV-direktiv. Det är snarare något institutio-nellt i denna elitorganism. Icke desto mindre delar jagmycket av Per kritik mot det hela, även omman inte har tänkt att det skall vara alldeles gratis attdisponera idrottsarrangemang.Vad det handlar om är idrottsarrangörernas rätt attråda över eller disponera sina arrangemang. Populärtmen kanske något juridiskt oegentligt kan vi säga attidrottsrörelsen äger sina arrangemang, fastän ägandetbrukar gälla saker som man kan ta i.Det betyder, som Per varit inne på, att detinte är en allmän mänsklig rättighet att gå på idrott.Det är inte så att någon utestängs, utom de som intehar biljett när det är ett avgiftsbelagt arrangemang,om de inte lyckas planka in.Man måste alltså för att komma i åtnjutande av enidrottstävling, en match eller liknande betala entré.Vore någonting annat förhållandet skulle man ta bortalla stängel kring idrottsplatser och säga att det är frittför alla att gå in, och så är det inte.Det är ingen allmän mänsklig rättighet i den me-ningen att se idrott, även om självfallet idrotten intediskriminerar människor som vill gå in och är bered-da att betala sin biljett. Det är likadant med kulturar-rangemang. Antalet platser är begränsat, och manmåste betala sin entré.TV gör den fantastiska insatsen att den vidgarpublikkretsen. Detta är idrottsrörelsen oerhört intres-serad av. Det ökar intresset för idrotten och får flerungdomar att bli intresserade av idrotten, välja enidrottsaktivitet som sitt fritidsintresse och sedan en-gagera sig i idrottsrörelsen i träning, spelande, täv-lande och kanske i en ledargärning.Idrotten har allt intresse av en bred spegling av sinaarrangemang.Idrotten råder över sina arrangemang. Idrotten haralltså rätt att kunna sälja sina sändningsrätter till demsom vill betala för dem när det är attraktiva arrange-mang. Det är i sig några få arrangemang som detgäller. Den har rätt till detta.Det är i enlighet med principerna bakom såväl vårregeringsform som principerna i annan lagstiftning.Det är egentligen emot dessa principer och dennaandemening om man skall kunna göra undantag, attregeringen skall kunna gå in i enskilda fall och sättaden ordinarie lagen, rättsförhållandena och rättstradi-tionen på området ur spel. Det kan göras utan be-gränsningar vare sig vad gäller tid eller vad gällerevenemangens storlek, intressegrad eller något lik-nande.Det finns inga objektiva mått enligt vilka rege-ringen skall gå enligt de här förslagen. Regeringenskall avgöra om ett engagemang bedöms som av"särskild vikt för det svenska samhället". Jag kannaturligtvis med all rätt kritiseras för att vara idrotts-hullu, som man skulle sagt på finska, dvs. Men särskild vikt för det svenska samhället i denmeningen som står i lagen har knappast ett enskiltidrottsarrangemang.Om räntan går upp eller ned eller arbetslöshetenstiger är av särskild vikt för det svenska samhället.Men när det gäller en enskild match, en landskampeller något, kan man nog diskutera om det är av sär-skild vikt. Det är många som är intresserade av det.Det är givet. Men då ser faktiskt idrotten i allmänhettill att så många som möjligt får se det.Fru talman! Om vi tar ett litet exempel från kultu-rens område för att göra detta klart. En konstnär hål-ler på att måla en mycket vacker tavla. Han blir er-bjuden en mycket stor summa pengar för denna vack-ra bild. Då skall staten kunna gå in och säga: Nej, denhär tavlan blev så vacker att den är av särskild viktför det svenska samhället, så den måste hängas ut påett museum, och du måste acceptera det pris museethar råd att betala.Om jag får tro kulturministern skall det i varje fallbli en rättegång där rätten skall kunna hävda detta förkonstnären. Resultatet kan bli att konstnären avstårfrån att måla sin tavla. Skall då staten gå in och talaom för konstnären: , du måste måla din tavla,eftersom den är av särskild vikt för det svenska sam-hället.Så där går det inte till, säger någon. Nej, men omidrotten skall det gå till så. Idrottsrörelsen skall alltidvara någonting som man skall komma med sina pek-pinnar mot, trots att man i teorin säger att det är vik-tigt att vi har en svensk modell för idrottsrörelsensom en självständig demokratisk folkrörelse. Men detskall alltid vara just den folkrörelsen som man harpekpinnar mot.Någon gång har jag hört argumentet: Det är ju såmånga statsbidrag och kommunala bidrag till idrot-ten. Men de politiska partierna är inte själva helt utansådan bidrag. Tänk om man skulle ha den graden avinblandning i deras interna verksamhet som idrottsrö-relsen får. Då skulle vi säkert reagera, och med allrätt.Vi måste lära oss att idrotten skall och bör vara ensjälvständig demokratisk folkrörelse. Det är klart attsamhället kan ställa upp med önskemål när samhälletgör investeringar. Samhället skall i samförstånd medidrottsrörelsen, för att det inte skall vara några mot-sättningar, se till att vi skapar detta fina intresse hosså breda skikt som möjligt av våra ungdomar. Där haridrottsrörelsen inga andra intressen. Men vi måste omvi anser att idrottsrörelsen är en självständig folkrö-relse acceptera att den fritt får förfoga över sina egnaarrangemang.Fru talman! Är det över huvud taget ett problemsom ligger bakom TV-listan? Skulle idrottsrörelsenvara så tokig att den genom val av TV-kanaler med-vetet går in för att utestänga en så stor del av befolk-ningen som möjligt från dessa arrangemang eller sertill kortsiktig ekonomisk när det gäller dessrelationer till TV-bolagen? Då vore det möjligen ettproblem. Trots idrottens självständighet skulle man iså fall kunna diskutera och försöka påverka idrottentill ett klokare tänkande. Men förhåller det sig på detviset?År 1993 - om jag inte minns årtalet fel - arrange-rade Europamästerskapen i fotboll. Det sän-des i SVT. fick bra ekono-mi. arrangerades i fotboll för damer.Allmäntelevisionen vägrade först att sända detta ar-rangemang eftersom det inte var publikt intressant.Fotbollförbundet hade då en någorlunda bra kassaoch betalade till Televi-sion för att man skulle sända i fotboll. Togdå inte ett ansvar för att den bredaallmänheten skulle kunna se en del av idrottsverk-samheten som dessutom är diskriminerad? Dessutomblev det höga tittarsiffror.Svenska Fotbollförbundet har ett avtal med entysk firma på området som heter ISPR. Det ger ca brutto.Sedan försöker ISPR sälja olika sändningsrätter föratt på det sättet göra en vinst. Det är deras affärsidé.Fotbollförbundet får en tryggad inkomst och fördelarut de här pengarna till idrottsverksamheten.Allsvensk fotboll har ett brett intresse i det härlandet. Av de pengar som Svenska Fotbollförbundetfår av ISPR använder man 15-17 miljoner för attbetala SVT för att sända Fotbollskväll på måndagar-na. Detta gör man för att sporten skall speglas brettoch ges ett brett publikt intresse.Fru talman! Detta är unikt. I alla andra länder be-talar TV-bolagen för liknande program till idrottsrö-relsen. Sedan kräver många att vi t.ex. skall ha ettfotbollslandslag och en fotbollsallsvenska med enmassa attraktiva spelare och stora begåvningar. Menvi har relationer som gör att idrotten trots allt, såsomrealiteterna ser ut, är i ekonomisk strykklass.Man kan alltså säga att diskussionen om en sådanhär TV-lista bl.a. gäller frågan om dispositionsrättoch om man råder över sina egna arrangemang. Jagtycker inte att det kan råda någon oklarhet om det.Det kan inte heller göras några undantag på någrasom helst icke-precisa eller icke-objektiva allmännagrunder. Man kan inte ge dessa maktmedel åt någon,inte ens till en regering.Dessutom handlar det om principen om idrottsrö-relsens självständighet. Idrottsrörelsen som en själv-ständig demokratisk organisation äger sina egna be-slut. Även om vi inte tycker om vissa av de här be-sluten, måste vi acceptera dem om vi accepterar att vihar en självständig demokratisk folkrörelse, eftersomdet är de som äger rätten till sina beslut. De ägerockså rätten att besluta om sina arrangemang och vardessa arrangemang skall visas. De äger att besluta ompublikavgifter och tillträde till arenorna. De ägerfaktiskt att besluta om ackreditering av journalister,och de äger att besluta om sin sändningsrätt.Svensk idrottsrörelse har skött detta på ettutomordentligt ansvarsfullt sätt för att en så bredallmänhet som möjligt skall se idrott. Det finns för-visso enskilda tävlingar eller enskilda arrangemangdär det kanske snävas in av ekonomiska skäl, men detfinns inga problem med detta. Listan behövs inte.Den skapar däremot ingrepp i principer som jag tyck-er att det är nödvändigt att denna riksdag värnar.Fru talman! Därför yrkar jag bifall till reservatio-nerna 3 och 4.Anf. 3 ():Fru talman! Jag tänker också ägna mig åt idrotts-listan i dag.Frågan om skall upprätta en lista överevenemang som allmänheten bör kunna se kostnads-fritt i TV har onekligen handlagts på ett mycket in-tressant sätt.Det var med stor glädje som jag kunde konstateraatt kulturutskottet i sak ställde sig bakom en motionfrån om att en sådan TV-lista skulleupprättas. Det var onekligen med viss besvikelse somjag kunde konstatera att delvisbackade från den linjen.Jag tycker att skrivning, atten lista skall upprättas först när det finns behov för attsäkerställa att de aktuella evenemangen blir tillgäng-liga i allmäntelevisionen, är ganska luddigt formule-rad. Det kan betyda att en TV-lista inte kommer attskrivas , utan skjuts . Men det kan juockså tolkas så att en lista kommer att göras omgåen-de, eftersom vi vet att har köpt upp evenemangför framåt. Den enda möjligheten att få seVM-finalen i fotboll 2002 i direktsändning är att enlista görs nu.Många idrotter har en mycket stark förankring hossvenska folket. Det märks inte minst då kommersiellakanaler med liten täckning hotat att inte låta alla set.ex. Ett sådant agerande är lätt att förståur kommersiell synvinkel, men det är lika lätt attförstå ilskan hos de människor som inte får möjlighetatt följa sitt landslags matcher i allmän-TV.Min och ambition är att idrottenskall ha en fortsatt stark förankring hos alla männi-skor och uppmuntra många att aktivt utöva idrotter.Ett led i detta är rimligen att underlätta för så mångamänniskor som möjligt att odla ett idrottsintresse ochge dem möjlighet att se förebilderna inom mångaidrotter. Det måste också innefatta de största evene-mangen i de största idrotterna.Av den anledningen yrkar jag redan nu bifall tillreservation 5.Fru talman! har, som jag sade inled-ningsvis, lagt en motion om upprättande av en TV-lista med anledning av propositionen om ändringar iradio- och TV-lagen. Det är alltså inte den s.k. Bulga-rienmatchen som är orsak till att listan har aktualise-rats, som medierna vill göra gällande. Däremot ställ-de jag en fråga här i till kulturministern omregeringens ställningstagande till att upprätta en lista,och det råkade bli dagen efter Bulgarienmatchen.Jag är tacksam för det svar som jag då fick frånkulturministern på min fråga. Men undrar jag litegrann vilken inställning regeringen har till att upp-rätta den här listan.