prot · GM0936 · 1998-12-15 00:00:00 — Från Miljöpar-tiets sida har vi önskat en lärlingsutbildning där vi haren försöksverksamhet annonserad. Kommer de härdelarna av skolans arbete, dvs. ut mot samhället ochut mot näringslivet, också att stimuleras?Låt mig lägga till när det gäller dyslexi att sammametod som skolministern använde här i talarstolengår att använda även där. Det pågår verksamhet på enrad skolor som är mycket intressant, t.ex. läsklinikerav olika typer. Det goda exemplet går att föra fram,och det kan antagligen vara stimulerande för andraskolor att få ta del av.Anf. 193 Statsrådet ():Fru talman! Nej, jag svarade inte när det gälldeförskolan. Vi håller precis på att skriva ned direktiventill den här nämnden, och när de är färdigskrivnakommer jag att kunna svara på om det kommer attomfatta förskolan eller inte. Att jag tvekar berorpå att förskolan inte finns som en egen skol-form, och därför vill jag återkomma med svaret påfrågan.När det gäller samarbetet mellan gymnasieskolaoch arbetsliv, den punkt jag glömde att svara på, harjag undertecknat ett brev med en inbjudan tillberörda parter - näringslivet, skolan, de fackligaorganisationerna osv. - till en samverkansgrupp omhur vi kan utveckla samarbetet mellan skola och nä-ringsliv. Det behövs på en lång rad områden, alltifrånAPU till att bättre kunna hantera den s.k. lärlingsut-bildningen. Denna har tyvärr inte blivit riktigt vad vihade tänkt oss. Det är en lite för smal verksamhet.Här måste vi också gå till botten och se varför vi intenådde målen.Denna inbjudan går ut nu i dagarna, och jag hop-pas att det första sammanträdet skall kunna kommatill stånd i mitten av januari.Anf. 194 () replik:Fru talman! Jag tycker också att skolministern sa-de en hel del positivt. Det var både positiva förslagoch en positiv bild av skolan som den kan fungera närden är som bäst. Jag tycker t.ex. att det är roligt attdet kommer förslag om försöksverksamhet utantimplan. Det är inte med detaljstyrning vi skall styraskolan. Det fanns också andra goda förslag.Det jag tycker är tråkigt med skolministerns anfö-rande är att de som är oroliga över de problem somfinns i skolan naturligtvis väntar sig att höra att ocksåskolministern både är medveten om dem och engage-rad i dem och att hon tänker reagera på något sätt. Låtmig lyfta fram två saker. Jag tänker fortfarande på demånga avhoppen från gymnasieskolan samt de mångaelever som kommer från och går vidareoch inte har med sig tillräckliga kunskaper. Jag tänkerockså på den närmast katastrofala lärarbristen.En förutsättning för att kunna göra något åt detförsta problemet är att veta hur det står till. Jag åter-kommer till det här med utvärdering. Jag frågadeSkolverket om man på något sätt hade i uppdrag att tareda på vad betygen egentligen är värda. Oavsett vadman tycker om betyg är det ju betyg vi har, men vadär de värda? Sätts de på likvärdiga grunder? LeverGodkänt i verkligheten upp till de kriterier som finnseller inte? Detta kunde man få reda på genom att t.ex.jämföra nationella prov och ämnesprov osv.Min konkreta fråga är: Tycker skolministern attdet skulle vara intressant att ge i uppdrag att verkli-gen försöka få fram fakta om vad betygen som sätts idagens skola står för - om de motsvarar de kriteriersom är uppsatta, hur de förhåller sig till nationellaprov osv.? Att skolministern inte vill ha ett friståendekvalitetsinstitut har jag redan fått reda på.Den sista frågan är: Har skolministern ingen reak-tion alls på eller några förslag för att råda bot på lä-rarbristen? På gymnasieskolan är över hälften över 50år, så där kommer det att vara avfolkat om ungefär tioår.Anf. 195 Statsrådet ():Fru talman! Nej, jag vill nog inte ha något fristå-ende institut. Däremot tycker jag att det är oerhörtviktigt att vi inriktar roll och uppgift sommyndighet på uppgifterna med tillsyn och gransk-ning. Det här har skärpts efterhand. När jag ser påmin roll som skolminister och det styrsystem vi har kan jag konstatera att vi egentligen bara har denationella läroplanerna, en viss del av lärarutbild-ningen och vår skollag att styra utifrån.Då är det oerhört viktigt att få veta hur det står till,precis som säger. Blir det så som vi hartyckt från regering och riksdag? Jag vill använda migav som denna myndighet. Det är därgranskningen skall ske så att man kan få rapportertillbaka och också förslag och idéer om hur man kangöra förändringar.Det här med betygssystemet och dess kriterier ärviktigt, och hur man jämför betyg med varandra är ettintressant spörsmål. Den första uppgift som Skolver-ket nu har fått är att göra en revidering av såväl be-tygskriterier som kursplaner i förhållande till när mansjösatte detta första gången. Det är tänkt att dennarevidering skall pågå ständigt, dvs. ske vart femte år.Jag kan dock inte ge något löfte om att jagspeciellt tänker se över betygen. Men frågeställningenär mycket intressant. Jag tror att man måste ha denmed sig för att sedan om åter-komma till denna typ av målrelaterat betygssystemoch se om det är bättre eller sämre och om vi får utden effekt vi vill ha.Någon nämnde förut det här med läsförståelse.Jag följer nu ett intressant EU-projekt där 130 länderhar jämförts när det gäller elevers läsförståelse. Härkom och i mitten, i toppen ochDanmark absolut i botten. Då börjar man fundera påvad det är som gör detta. Inte kan det vara så att vi lärut saker och ting på så olika sätt. är åtta länderengagerade i att se vad som egentligen ligger bakomkriterierna - precis det som är inne på.Vad är det egentligen vi mäter när vi pratar om läs-förståelse? Är det själva språkets uppbyggnad? Är dethur vi lär ut osv.? tycker jag alltså ärintressant.Anf. 196 () replik:Fru talman! Jag menar att man redan nu har såpass mycket uppgifter att om man utnyttjar dem pårätt sätt med hjälp av ämnesprov och nationella provskulle man kunna få fram betydligt säkrare uppgifternär det gäller om betygen verkligen sätts på grundvalav kriterierna eller om de sätts på grundval av någon-ting annat. Det är viktigt, just för att vi skall kunna tahand om eleverna på rätt sätt, att veta att det betyg dehar är värt det som det på papperet står för.Sedan hann inte skolministern svara på frågan omlärarbristen. Jag menar att den står så akut för dörrenatt det inte går att bara säga att vi väntar på att detskall komma förslag från någon kommitté osv. Jagskulle önska att skolministern hade några allmännaidéer om vad man skall göra i detta läge då hälften avlärarna i gymnasieskolan pensioneras om några år.Anf. 197 Statsrådet ():Fru talman! Jag fick frågan från SLUR-gruppens ordförande om jag ville ta ett förslag sominte var riktigt färdigt - det fanns några punkter somman fortfarande var osäker på - eller om jag kundetänka mig att vänta och få det efter juluppehållet.Man fortsätter alltså att arbeta under juluppehålletoch kan komma tillbaka . Mintanke var egentligen att i denna kammare redo-visa detta, men jag gjorde bedömningen, eftersomman sade att man behövde , att jag villevänta. Jag vet inte var SLUR-gruppen befinnersig.Anf. 198 ():Herr talman! Jag vill börja med att säga till skol-ministern att jag ser det som positivt att vi har fått envärdegrundsgrupp som arbetar. Vi kristdemokraterhar vid många tillfällen pekat på behovet av att värde-ringsfrågorna lyfts fram i olika sammanhang i sam-hället och också i skolan.Riksdagen har beslutat att en läroplan skall införasför verksamheten i den kommunala förskolan. Somen konsekvens av beslutet återfinns för första gångeni budgetpropositionen förskolan inom utgiftsområdeUtbildning och forskning. har den som be-kant återfunnits inom Hälsovård, sjukvård och socialomsorg. Förändringen är i och för sig i konsekvensmed att barnomsorgsfrågor nu handhas av Utbild-ningsdepartementet.Språkbruk är ofta avslöjande, så även regeringens.I regeringens budgetproposition fortsätter man att talaom begreppet barnomsorg trots att man själv tagitinitiativ till och fattat beslut om att det i skollagennumera heter förskola. Jag kunde också notera attskolministern delar min frustration vad gäller språk-bruket när jag tog del av en artikel i för sedan.Debatten om den s.k. maxtaxan på dagis är ett an-nat exempel på regeringens tvehågsenhet. En tvehåg-senhet som sannolikt har sin grund i det orimliga i eller mindre kräva att var och en skall lämna sinabarn i en statligt reglerad verksamhet från ålderoch det orimliga i att en ettåring omfattas av sammaläroplan som en femåring.Varför säger vi kristdemokrater det? Jo, vi ansågnär det här beslutet antogs, och vi ser fortfarandet detbekymret, att den största bristen i regeringens förslagtill läroplan för förskolan är att det utvecklingspsy-kologiska perspektivet saknas helt. Ettåringen omfat-tas av samma läroplan som den femåring som kanskeotåligt väntar på att få börja i förskoleklassen. Deolika behov som en ettåring och en femåring harborde ha belysts mer utförligt i läroplanen.För föräldrar med barn i förskola inne-bär förslaget enbart en större tydlighet angåendemålsättningen med verksamheten. För personalen iförskolorna är en läroplan ett viktigt dokument för attmarkera verksamhetens betydelse. För föräldrar somföredrar någon annan barnomsorgsform kan dockbeslutet inte uppfattas som något annat än en ytterli-gare styrning mot en enda omsorgsform, att så tidigtsom möjligt placera sitt barn i kommunens förskola.Annars är risken att det kommer efter i utvecklingenoch klarar sig sämre i skolan.Det som förstärker bilden av att det är enhetlighetoch inte mångfald som eftersträvas är just det faktumatt familjedaghem, öppna förskolor och enskildaförskolor inte omfattas av läroplanen.Det är inte så svårt att se att det, med minskadebarnkullar och en fullt utbyggd förskolaav den form som beslutet innefattar, inte kommer attfinnas utrymme för några andra verksamhetsformerinom den kommunala barnomsorgen. Varför skallkommunen i ett trångt ekonomiskt läge satsa på fleraolika omsorgsformer?I budgetpropositionen fortsätter regeringen tydligtdetta synsätt. Regeringen slår fast att förskola efter-frågas i större utsträckning än familjedaghem. Ja, detär förvisso så. Den konstaterar att harantalet inskrivna barn i familjedaghem minskat med14 000 barn till ca 96 000 barn. Någon analys avvarför efterfrågan minskat går inte att utläsa i propo-sitionen. Verkligheten är faktiskt den att i mångakommuner erbjuds föräldrar inga alternativ. Det ärsannolikt svårt att efterfråga något som inte erbjudseller ens är möjligt att få.Regeringen slår tydligt fast att den anser att det ärbäst för alla barn att omfattas av den kommunalaförskolan med dess utbildningsinriktning. Familjepo-litik blir utbildningspolitik, stod det att läsa i ett ny-hetsbrev från Utbildningsdepartementet.Är det då så självklart att heldagsomsorg utanförhemmet är det bästa för alla barns utveckling deförsta levnadsåren, som regeringen gör gällande? Vikristdemokrater anser inte det. Det är en kollektivis-tisk samhällssyn som vi inte bör ta med oss in i 2000-talet.Tvärtom visar internationell forskning att föräld-rakontakten är mycket viktig förbarnets neurologiska utveckling och därmed också förbarnets kapacitet att lära. Under den tiden är det justnärheten och anknytningen till föräldrarna som är detviktiga.Till detta kommer att gruppstorleken inom för-skolan gör att det inte är möjligt att erbjuda ennära och personlig social relation med varje barnutifrån att av ett- och tvååringarna finns igrupper med mer än 16 barn. Detta är enligt Barnom-budsmannen en helt oacceptabel nivå.Samtidigt har det skett en kvalitetsutveckling avfamiljedaghemmen. Fler föräldrar väljer kooperativaeller privata omsorgsformer för sina barn. Vi krist-demokrater menar att i stället för att ensidigt fram-hålla en viss typ av omsorg talar allt för att vi börvara öppna för olika barnomsorgsalternativ och satsapå hög kvalitet på de olika alternativen. Där inklude-rar vi självklart förskolan. Då tänker jag på daghem,så att vi specificerar de olika omsorgsformerna.Framför allt måste vi en gång för alla slå fast attdet är föräldrarnas självklara rätt att välja barn- ochfritidsomsorgsform för sina barn. Först när man haråstadkommit en reell valmöjlighet för föräldrar blirdet intressant att mäta och jämföra siffror som rörefterfrågan.Herr talman! Det är föräldrarna som bäst vet uti-från sitt/sina barns behov vilken omsorgsform sompassar bäst för de egna barnen. För att detta skall varamöjligt måste alternativen finnas och erbjudas. Dettaåstadkommer man genom att även familjedaghem-mens behov uppmärksammas. Regeringen väljer attfortsätta osynliggörandet av familjedaghemmen. Detgäller också den öppna förskolan, som betraktas somnågot slags lyx som man både kan ha och mista.Öppna förskolan, herr talman, vill jag här i kam-maren ta tillfället i akt att säga något om. Jag bekla-gar att skolministern inte är närvarande i kammarenoch att inte heller socialdemokraten är närvarande. Han var inne på den här frågantidigare . Jag skulle gärna ha velat få synpunk-ter på öppna förskolan från både statsrådet och före-trädaren för socialdemokraterna i den här debatten.Men jag skall ta tillfället i akt och säga något omden öppna förskolan. Den är av speciell betydelse förnyblivna föräldrar som vill ha stöd och hjälp. Den ärav stor betydelse i områden där barnfamiljernas soci-ala nätverk är svagt, där arbetslösheten är hög och därbarn och föräldrar har långt till grannar och umgänge.Den utgör ett stöd för föräldrar att kunna vara justföräldrar i mötet med andra vuxna och barn, att delaerfarenheter och få råd. Dagens familjer är små en-heter som skall fylla många funktioner. Många öppnaförskolor har ett nära samarbete med social-tjänsten och mödravårdscentraler. I en del kommunerhar kyrkor, föräldrar och ideella organisationer tagitöver verksamheten.Men inte med ett ord nämner regeringen något omden viktiga förebyggande och stödjande verksamhetsom den öppna förskolan utgör. Något som är mycketanmärkningsvärt. Detta faktum torde ligga till grundför att många kommuner väljer att lägga ned denöppna förskolan i besparingssyfte. Vi kristdemokraterser nedläggningarna som en affär antagligen bara påpapperet. Långsiktigt är det förödande. Hur ser skol-ministern på den oroande utveckling som pågårute i kommunerna, där den öppna förskolan utgör ettav de populäraste sparobjekten?Vi kristdemokrater anser att regeringen bordeformulera övergripande mål inklusive en gemensamvärdegrund i en läroplan som skulle gälla förskola,familjedaghem och öppen förskola. Detta bär sedankompletteras med riktlinjer för respektive verksam-hetsform. Vad gäller läroplanen för förskolan anser vikristdemokrater att hela arbetslaget har ett stort an-svar för att målen uppfylls, att varje yrkeskategoriansvarar för sitt kompetensområde, men att det ärförskollärarna som skall ha det pedagogiska ansvaretför att läroplanens mål uppfylls. Det handlar om tyd-lighet.Nu vill jag komma till slutet av mitt anförandeoch ta upp . har genomfört enfördjupad studie angående lokalintegration mellanförskoleklass, fritidshem och skola. Studien ger vidhanden att lokalintegreringen är genomförd i storutsträckning, men att graden av verksamhetsmässigintegrering varierar. Om regeringen menar allvar medinriktningen att hela arbetslaget har ansvaret för verk-samheten vid förskolorna, att olika pedagogiska kun-skaper skall samverka och komplettera varandra åter-står en hel del arbete och en hel del frågeställningarsom måste belysas.Herr talman! några ord om vårdnadsbi-draget. Vi kristdemokrater har tidigare i utskottetvelat att kommunerna skall ges möjlighet att ge små-barnsföräldrar som hellre vill ha det ett kontant stöd istället för dagisplats. Svaret till dessa föräldrar harvarit att barnomsorgen är utbyggd till i det närmastefull behovstäckning. Det kan väl knappast vara svaretpå frågan?Jag vill då citera en journalist på Dagens Nyhetersom för sedan skrev: "För föräldrar som villsätta barnen på kommunens daghem från ålderfungerar systemet bra. För andra är det ett tvång. Denavgörande frågan är: Exakt med vilken rätt bestäm-mer riksdagsmajoriteten, hur barnen skall tas omhand? Med vilket argument tar över föräld-rarnas rätt? Enda svaret kan vara: Makten - vi villanvända makten att tvinga vår vilja på andra. "Jag kan bara konstatera Socialdemokraternasovilja och kraftfulla motstånd att ge föräldrarna densjälvklara rätten att välja vilken omsorgsform manvill ha för sina barn. Det kan knappast belysas bättre.Statsrådet tog upp att hon ville titta tillbaka, stan-na upp. Det respekterar jag, och det är bra att göradet. Då skall jag också passa på att kort stanna uppoch gå tillbaka till mina som förskolelärareute i barnomsorgen. Jag har mött många föräldrarsom har uttryckt önskan att mer kunna välja vilkenomsorgsform de vill ha för sina barn. svarade under replikskiftet att han var bereddatt titta och lyssna i kommunerna på vad föräldrarnavill. Det står redan tydligt klart vad många föräldrarvill om man läser tidningar och tar del av opinioner.Frågan och svaret till den har vi redan. Det handlarmer om att lyssna och ta till sig.Herr talman! Jag står bakom samtliga reservatio-ner från i utbildningsutskottetsbetänkanden UbU1 och UbU2, men yrkar för attvinna tid bifall till reservation 3 i UbU1 samt reser-vation 1 i UbU2.Anf. 199 ():Herr talman! Det har redan varit uppe motsvaran-de en skolklass och talat i alla frågor som gäller ut-bildning och undervisning, alltifrån förskolan tillhögskolan. Det mesta är väl sagt.Den skolform jag skall tala om är i första handgymnasieskolan. Det är inte så mycket som har sagtsom gymnasieskolan. Det finns en hel del att tillägga.När man lyssnar till debatten upptäcker man snartatt den svenska gymnasieskolan har stora problem.Många elever lämnar gymnasiet utan att fullfölja sinastudier. I storstäderna var det som fullföljdestudierna i gymnasieskolan 1993 men år1997, enligt statistik.Orsakerna till att eleverna misslyckas är många.En hel del saknar tillräckliga förkunskaper frångrundskolan. Det individuella programmet skall bätt-ra på vad som saknas, men det är inte sällan en när-mast en övermänsklig uppgift för skolan och för lä-rarna. Insatserna kommer ofta för sent.Om man fortsätter som skjuter man hela ti-den problemen framför sig och låter nästa stadiumeller skolform få rätta till vad man inte klarat av tidi-gare. Det är, som sagt, mycket svårt.Ett problem med dagens gymnasieskola är dennärmast totala enhetligheten. Alla utbildningar ärtreåriga, trots att eleverna är olika och att alla absolutinte klarar av samma kurs på lika . Till dettakommer att alla skall ges allmän behörighet till hög-skolan - också på lika . Detta gör att utbild-ningen blir alltför krävande för vissa och för enkel förandra. I värsta fall får ingen elev precis den stimulanssom just han eller hon behöver för att utveckla sinförmåga fullt ut.När man sedan jämför betygen mellan olika pro-gram förstår man att något har gått snett. På industri-programmet och byggprogrammet fick förra åretmellan 20 och av eleverna godkänd i kär-nämnet matematik A och nästan ingen fick MVG,mycket väl godkänd, som är det högsta betyget. På deteoretiska programmen är situationen helt annorlunda.Det finns en spridning över hela fältet, och följaktli-gen är det ganska många som får högsta betygetMVG.I en omfattande rapport, Gymnasieskola för allaandra, från - som jag fick via min dator , men inte har hunnit läsa så mycket av - finnsen del synpunkter som är värda att diskutera. Mantalar där om de yrkesförberedande utbildningarnaslåga status och deras låga skolvärde. "Skolvärde" ärett nytt begrepp för mig i sammanhanget. På grund avlåg status och lågt skolvärde menar utredningen undervärderar prestationerna på programmen.Egentligen skulle eleverna på fordonsprogram, bygg-program och industriprogram ha lika bra betyg somkamraterna på de naturvetenskapliga och samhälls-vetenskapliga programmen om status och skolvärdevar desamma.I kärnämnena svenska A, engelska A och mate-matik A finns nationella kursprov - som alla som kanden svenska gymnasieskolan känner till - ochde är lika för alla elever oavsett vilket program destuderar på. De är avsedda som rikslikare för betygs-sättningen. Jag har svårt att tänka mig att lärarnagenom något slags statustänkande om lågt eller högtskolvärde bedömer proven olika, så att de ställerhögre krav på eleverna från yrkesförberedande pro-gram och ger dem lägre betyg än de skulle ha. Jagskall studera rapporten lite mer noggrant och se omdet verkligen är så.Här finns mycket att diskutera. Givetvis måstebetygen diskuteras igen. Vi moderater vill öka antaletbetygssteg. Tre betygssteg är för få för att speglaelevernas kunskaper och resultat på ett tillfredsstäl-lande sätt.Skolministern sade att det är ett för långt stegmellan Godkänd och Väl godkänd. Det är det säkert.Vi har i vår grupp diskuterat om det går att tänka sigatt sätta ett plus eller minus framför de tre betygsstegsom finns . Allt som skedde i den gamla skolanvar inte dumt. Där fanns det faktiskt plus och minusframför betygen.Ett akut problem är att det saknas nationella krite-rier för högsta betyget MVG, Mycket väl godkänd.Nu har lovat att komma med kriterierna såatt lärarna kan sätta sina slutbetyg vårterminen 1999.Det är nödvändigt.Vi vill också återinföra möjligheten att komplette-ra betyg , alltså även om man harfått godkänt i ett ämne så skall man kunna komplette-ra till ett högre betyg. Det förbjöds av den socialde-mokratiska regeringen . Enligt den nuvarandeordningen måste en elev vänta med att komplettera ettsådant betyg till efter gymnasiet. Vi ser det som enrättssäkerhetsfråga att kunna komplettera betyg underpågående gymnasieutbildning. Genom det nuvarandesystemet blir det extra många som använder komvuxeller för att läsa upp betyg inför hög-skolestudier, och på så sätt blir det svårare att få enhögskoleplats direkt efter gymnasiet.Herr talman! Propositionen Gymnasieskolan i ut-veckling - kvalitet och likvärdighet innehåller väldigtlite av den debatt som förs om gymnasieskolan i dag.Man tar inte åt sig särskilt mycket av den kritik somfinns. Jag frågar mig när jag läser propositionen vil-ken plats lärarna egentligen har i den socialdemokra-tiska gymnasieskolan, om regeringen ser lärarna somen resurs. Det borde man göra, men i så fall skall detframgå mer av propositionen om man är villig atthöja lärarnas status och skolvärde - för att användaden nya terminologin från rapporten jag nämnde.I propositionen saknas förslag till lösningar närdet gäller alla elever på yrkesinriktade program somhar betyget Icke godkänd i kärnämnena matematik,engelska och svenska. Det finns inte heller någraförslag på att höja kraven på eller på attyrkeseleverna skall få den arbetsplatsförlagda utbild-ning som de faktiskt är berättigade till. Samverkanskola-arbetsliv lyser med sin frånvaro. Dock finns deten ljuspunkt. Skolministern sade att hon hartagit initiativ till en kontakt mellan skolan och nä-ringslivet för att kunna bygga på ett samarbete iframtiden.Vi har hört mycket om social snedrekryteringinom högskolan . Jag har påpekat att detförekommer social snedrekrytering -inom gymnasieskolan. Det är bara att se på vilka somväljer de olika gymnasieprogrammen. Det är ungefärsamma typ av val som när jag gick i skolan för mångaår sedan. De som väljer de teoretiska program-men är elever med samma bakgrund som de som gicki gymnasiet sedan.Det har inte hänt särskilt mycket utan det äregentligen mycket marginella förändringar. Jag skulleha ställt en fråga till skolministern, men jag kan istället fråga någon av de socialdemokratiska ledamö-terna i utskottet.Hur ser ni på situationen i gymnasieskolan, de sto-ra problemen med de yrkesförberedande program-men, undervisningen i kärnämnen och de låga bety-gen som dessa elever får? De får alltid sämst betyg ijämförelse med elever på de studieförberedande pro-grammen.Det är ett akut problem som skolan, lärarna, ele-verna och deras familjer brottas med. Men det ärockså ett långsiktigt problem. Man måste göra nå-gonting åt det här.