prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — ville ha enhällighet i varje enskilt fall,men enligt det fördrag som vi nu skall ta ställning tillräcker det med kvalificerad majoritet.Inför regeringskonferensen betonade attdet var av stor betydelse att vårt inflytande inte skulleminska. Vi argumenterade emot att ländernas befolk-ningsstorlek i högre grad än nu skall återspeglas iröstviktningen, som det heter. I den proposition somnu ligger på bord retirerar man från dennaståndpunkt. Man säger sig vilja diskutera en ändringav röstviktningen. Det betyder i klartext att Sverigesinflytande minskar.I dag fattas tre fjärdedelar av besluten i rådet medkvalificerad majoritet. Enligt Amsterdamfördragetslopas de enskilda medlemsländernas vetorätt påytterligare områden, det är obestridligt. Konsekvensenav en sådan utveckling är att nationalstatens självbe-stämmanderätt naggas i kanten - jag stjäl gärna detuttrycket från . Det är ett otvetydigtsteg i federativ riktning. efter det att fördragethar trätt i kraft skall även regler om asyl, invandringoch gränskontroller kunna beslutas med kvalificeradmajoritet.Enligt fördraget skall godkännamedlemsstaternas förslag till ordförande i kommissio-nen. Parlamentet får vetorätt när det gäller i principalla lagstiftningsfrågor inom EU. Trenden att läggamer och mer makt hos parlamentet förstärker de fede-rativa kännetecknen i utvecklingen inom EU. Tilldetta skall läggas att det finns ett förslag om attkommissionens ordförande skall utse kommissionensövriga ledamöter på samma sätt som en vald statsmi-nister utser sin regering. Kommissionen skulle där-med få karaktären av en federal regering. Ingen kanbestrida att ett genomförande av ett sådant förslagskulle få den konsekvensen.I regeringens proposition till framhållsdet att det inte är bra att parlamentet får ta ställningtill vem som skall utses till ordförande i kommissio-nen i ett särskilt beslut, men att ändringen "får accep-teras som en del av den slutliga förhandlingsuppgö-relsen". Det som jag tycker är oroande är att dennaformulering i propositionen återkommer på fleraställen i samband med andra beslut i överstatlig rikt-ning.Utvecklingen inom EU i federativ riktning skeruppenbarligen med regeringens goda minne. Det ärsvårt att tolka det som sägs i propositionen på annatsätt. Man kan därför med fog ställa frågan om det ärden uppfattning att mer och mermakt skall lämnas över till EU:s institutioner på be-kostnad av nationalstatens suveränitet. Eftersom talade om "odemokratiska institutioner" villjag understryka att jag avser EU:s demokratiska insti-tutioner, så att det inte blir något missförstånd på denpunkten.Finns det då enligt regeringen någon smärtgränsför hur långt man kan gå i federativ riktning när detgäller det europeiska samarbetet? Jag har ställt denfrågan hundratals gånger, men ännu inte fått någotsvar. Var går smärtgränsen i federativ riktning för densvenska regeringen när det gäller EU-samarbetetinnan man har kommit dithän att man befinner sig i enfederativ situation? Jag är oerhört intresserad av att fåsvar på den frågan, eftersom jag har ställt den så väl-digt många gånger.Amsterdamfördraget är således ett dokument medtydliga federala förtecken som regeringen vill attriksdagen skall ratificera. Regeringen säger samtidigtatt det är viktigt att slå vakt om nationalstaten och inte vill se en utveckling mot ett federalistisktEuropa. Jag måste tillstå att det inte är helt lätt att fåden ekvationen att gå ihop. Jag vill gärna tro att rege-ringen verkligen menar vad den säger. Men för att blitrovärdig på den här punkten måste de frågor liknandedem som jag ställde nöjaktigt kunna besvaras.Kan man inte besvara dessa frågor, ja, då blir detsvårt att få ekvationen att gå ihop.Vad vi säkert vet är att det europeiska samarbetetkommer att utvecklas vidare i mycket snabb takt.Amsterdamfördraget får efterföljare. Som jag ser detmåste medborgarna få chansen att på ett helt annatsätt än få komma till tals i sådana här viktigafrågor och när de skall avgöras. En levande demokrativärd namnet kräver det. Regeringen bär naturligtvisett särskilt ansvar för att sådana möjligheter skapas.Hela Folkrörelsesverige har här ett ansvar och depolitiska partierna likaså. Svenska folket har rätt att fåveta vad det är som är färdriktning för deteuropeiska samarbetet. Att ratificera nya fördrag medfederativa inslag och hävda att man slårvakt om nationalstaten är litet av falsk varudeklara-tion. Då är det bättre att säga som det är: Den europe-iska unionen utvecklas snabbt i riktning mot en fede-ration, och sitter redan i den federala tågku-péen.Men jag tycker att det är viktigt att vi i en debattsom omfattar hela folket får möjligheter att diskuteranär den här typen av förslag som ligger på vårtbord skall avgöras. Och jag vill säga att det ligger etttungt ansvar på den som har regeringsmakten att för-söka skapa former för att det - när vi skall ta ställningtill sådana här dokument som vi skall göra -sker genom en bred och folklig debatt.I detta anförande instämde ochIngemar (båda s).Anf. 119 (mp):Fru talman! Jag skall begränsa mig till att tala omdet rättsliga området som är mellanstatligt ochåterfinns i tredje pelaren. Men genom Amsterdamför-draget blir det nu stora förändringar. Det är det områ-de i Amsterdamfördraget som är det principiellt vikti-gaste och omfångsrikaste, men i det minstuppmärksammade området i den allmänna debattenom den nya grundlagen.Flera frågor flyttas nu över till första pelaren. Detgäller yttre gränskontroll, asylfrågor, flyktingfrågoroch civilrättsliga frågor. Kvar i den tredje pelarensägs finnas tull, polis och straffrättsligt samarbete.Men detta är bara en chimär, därför att hela be-slutsordningen i tredje pelaren är förändrad.Jag kan instämma i det mesta i anförande när det gäller hur statsskicket erode-ras, vilket det emellertid inte gör enligt Lagrådet, ochatt förändringarna ryms inom våra grundlagar. Mendet kan inte bestridas, , att steg tas mot enfederation och en överstatlighet. Detta kan väldigttydligt illustreras genom den tredje pelaren, som ge-nom Amsterdamfördraget vittrar sönder och blir heltanfrätt. Rådet skall också få rätt att bestämma ompelaren över huvud taget skall finnas kvar.Storbritannien, och anser att deträttsliga EU-samarbetet utgör alltför stora ingrepp idet nationella självbestämmandet, men det anser inteSverige, som inte har ett enda undantag på detta om-råde.Hur blir det med det nordiska samarbetet - pass-frihet och annat samarbete - som man i andra sam-manhang säger sig vilja värna och bevara? Hamnardet inte i bakvattnet när så många överstatliga be-stämmelser införs? Hur går det med och ,som bara har samarbetsavtal när det gäller Schengenoch som i övrigt inte är medlemmar? Och hur går detmed , som hamnar utanför det rättsliga sam-arbetet? Jo, det blir naturligtvis en splittring i detutmärkta samarbete som vi har haft. Det harinte tydligt nog kommit fram hur hotat det är.Lagrådet konstaterar att de nya beslutsformernainom den andra och den tredje pelaren inom EU harblivit komplicerade och svåra att överskåda. Lagrådetsäger också att utvecklingen går mot en minskaduppdelning mellan en gemenskapsdel och övriga delarav unionssamarbetet.Rättsreglernas oöverskådlighet och en mycketkomplicerad regelmassa gör det hela obegripligt förmedborgarna. Det är en snårskog av överstatliga,halvöverstatliga och mellanstatliga EU-regler genommellanstatliga avtal, konventioner, tilläggs- och un-dantagsprotokoll. Den person som skall ut och infor-mera om detta måste vara begåvad med en stor peda-gogisk inlevelse och kunskap. Jag tror att det är väl-digt få av ledamöter som verkligen begri-per hur det kommer att bli och vilka som är be-slutsansvariga. Tidpunkten för de olika beslutsöverfö-randena är också helt oklar. Övergångstiderna är frånomgående till , då beslut kan fattas enhäl-ligt, genom kvalificerad majoritet, fördjupat samarbe-te, medbestämmande eller genom yttranderätt. Hurskall man kunna bena ut detta?Rubriken för området lyder Gradvis inrättande avett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Ja, det ärsom vanligt, som när vi talade om Schengen, re-klamord - ord som egentligen betyder något heltannat om man analyserar vad som finns bakom dem. Idetta fall är det en ensidig strävan att göra det rättsligaområdet helt överstatligt.Amsterdamfördraget är ett första steg mot dettamål. Genom att ingå överstatligt arbete inom vissarättsfrågor måste andra delar senare gradvis följaefter. T.ex. om poliserna opererar tillsammans blirnaturligtvis kravet på gemensam lagstiftning starkt,vilket det redan är i flera länder och som kommer tilluttryck i fördragstexten. Där står bl.a.: säkerställandeav överenskommelse mellan tillämpliga regler i med-lemsstaterna.Det har utformats minimiregler för vad som skallvara utmärkande för brott och påföljder på områdensom gäller organiserad brottslighet, terrorism ochnarkotikahandel. Dessutom är det stora områden somförändras. Schengen kommer in i , ochvissa delar flyttas, som jag sagt, till förstapelaren. Som en parentes kan jag nämna att avden narkotika som beslagtas kommer in till Sverigeöver den inre gränsen, alltså gränsen mot andra EU-länder.Civilrättsliga regler skall föras över till första pe-laren och bli överstatliga. Hur går det med den nor-diska jämställdhetsprincipen? Överlever den EU-samordningen när det gäller äktenskaps giltighet ochvårdnadstvister? Ja, det är frågor som hänger i luften.Europol får andra befogenheter, ope-rativa åtgärder, av gemensamma grupper med företrä-dare för Europol i en stödjande funktion.Rådet, alltså ministrarna i de olika EU-länderna,skall fastställa villkoren för aktuell personals ageran-de på annan medlemsstats territorium.EU-parlamentet får medbestämmande efter fem åroch yttranderätt i tredje-pelar-frågorna.Rådet får ändrade beslutsformer till kvalificeradmajoritet när det gäller fördjupat samarbete. Videnhällighet får rådet besluta om alla delar av kapitlet,om det skall fattas beslut med vetorätt eller inte. Be-slut om tredje-pelar-frågor flyttas till första pelaren.Kommissionen får förslagsrätt i tredje pelaren.Som ett paraply finns som kan tolkagiltigheten av de rambeslut och beslut om konventio-ner som skall fattas.Vidare införs nya begrepp som liknar de direktivsom ges i första pelaren. Det är nya begrepp somrambeslut, vilka skall vara bindande för medlemssta-terna, om det resultat som skall uppnås. Däremot fårmedlemsstaterna själva bestämma form och tillväga-gångssätt. Men även detta är ett stort steg mot över-statlighet.Genomförandebeslut ändras så att de kan fattasmed kvalificerad majoritet. Den flexibla integrationensom har nämnts innebär att man skyndar på. Det varprecis det som hände med . Några gårföre, och sedan måste andra ansluta sig. Det har ocksåblivit så att alltid använder argumentet att viinte kan stå utanför. Om några länder bildar en sam-manslutning, t.ex. Schengen, så måste anslutasig därför att vi vill gå med och påverka. Men jagtycker inte att det är så mycket med denna påverkan,utan det handlar snarare om att vi lägger oss platta.Jag frågar slutligen: Hur kan ett socialdemokra-tiskt parti, med tradition av medbestämmande ochfolkbildning, nu så radikalt överge denna inriktningoch utan opposition från rörelsen ge upp demokratin,som man historiskt har kämpat så starkt för och somjag har hyst beundran för när jag läst om det? Jag trortyvärr att rörelsen inte förstår vad som händer.Kurt har också bekräftat detta. Man förlitar sigpå sina centralpolitiker som ej representerar folketsåsikt om EU-samarbetet.När jag åker ut och berättar hur besluten flyttas,som jag har försökt att göra här, blir folk häpna ochupprörda. De känner sig överkörda, och känslan attinte ha möjlighet att påverka infinner sig.Jag yrkar bifall till reservationerna 6, 9, 22 och 23.Sammanfattningsvis innebär Amsterdamfördragetför tredje pelaren att EU:s överstatliga organ - minis-terrådet, parlamentet, kommissionen och domstolen -ökar sin makt. Det sker på bekostnad av den svenskariksdagen och därmed på bekostnad av svenska fol-kets demokratiska möjligheter att påverka beslutet.Inte ens en folkomröstning kunde utlysas så att denhär folkbildningen hade kunnat komma till stånd, utande EU-positiva riksdagsledamöternaskall bestämma åt det EU-skeptiska fol-ket.Jag vill också kommentera något av det som harsagts från talarstolen när det gäller det rättsliga områ-det. , med som anförare,sade att arbetet i tredje pelaren inte är tillräckligteffektivt och långtgående. Hon syftade då på Amster-damfördragets ändringar. Då undrar jag: Har verkligen satt sig in i vad förändringarnainnebär?Moderaterna kör alltid, med instämmande av kdoch av , med att vi måste bekämpaorganiserad och internationell brottslighet. Det ärsådana slogan som är lätta att sälja och få folk medsig på. Men vet hur man skallbekämpa denna brottslighet och vad konsekvensernablir för vanliga människor och för integritetsaspekten?Var skall besluten fattas och av vem? Är det så, Hol-ger , att alla medel det överordnademål som man uttalar? Är det så?Sedan vill jag också poängtera den här unikasamstämmigheten när det gäller moderater och soci-aldemokrater. Det finns ju ingenting som är olika därnär det gäller majoriteten. Det är nästan patetiskt närman ser att begär replik på Rey-noldh Furustrand endast för att instämma i hans anfö-rande och tala om hur utmärkt anförandet var. Det varrena hallelujamötet här. Sedan talade de i samstäm-mighet om att motståndarna är sådana som absolutinte tar ansvar. Det är ganska patetiskt. Men det ärutmärkande för de här frågorna att man inte går in isakfrågorna och verkligen tittar på vad det är somhänder. Man kör i stället med de här svepningarnamot EU-motståndarna.Tyvärr känns det litet tröstlöst när majoriteten ärsom den är. Men vi måste i alla fall ta den tid som vihar tagit i kammaren här och uttrycka vår för-tvivlan över hur besluten fattas.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! Det sägs att vi måste ta tiden i anspråkför att diskutera de här frågorna. Det håller jag medom. Det är väl bra. Men tänk om vi hade kunnat taden här tiden i anspråk till att försöka få till stånd enkonstruktiv diskussion!Jag har försökt att följa den här debatten i kamma-ren . Och jag har inte funnit någotannat än att det har varit en väldig massa sådana härskyttegravsargument som har förekommit hela tiden.Det finns knappt någon ledamot över huvud taget somhar försökt att tänka några nya konstruktiva tankar.Det är bara att konstatera att det finns en väldigtbred majoritet för Amsterdamfördraget här i kamma-ren. Det loppet är såvitt jag har förstått mer ellermindre kört. Och det är riktigt, som jag har under-strukit tidigare, att Amsterdamfördraget ryms inomramen för de svenska grundlagarna.Samtidigt har jag också velat peka på att det härinte är det sista fördraget. Det kommer att komma flersådana här fördrag. Tänk om vi då i stället hade kun-nat använda den här debatten till att försöka varakonstruktiva och finna former för hur vi skall hanteraden här typen av frågor . Det är, som jag harsagt, inte det sista fördraget.Jag inte en sådan person som är särskilt glad i attstup i ett ha folkomröstningar. Jag tycker att vi bordeha en konkret diskussion om huruvida det finns andramöjligheter att skapa förutsättningar för att få enfolklig debatt kring EU-frågorna. Det är naturligtvishelt otillfredsställande att vi bara , införde här valen till , skall ha en debattkring Europafrågorna.Det är som jag har försökt säga i talarstolen: Härhar naturligtvis regeringen ett stort ansvar för attförsöka hjälpa till att skapa de demokratiska formersom behövs för att man skall kunna få till stånd en bradebatt. Men även Folkrörelsesverige har sitt ansvar -liksom de politiska partierna - för att det skall bli enbra, konkret, demokratisk debatt kring viktiga frågor.Anf. 121 (mp) replik:Fru talman! Jag vet inte om var en replik på mitt. Jag tycker att detråder en samstämmighet. Precis så skulle jag önska attdet var. Jag kan bara instämma i detta och uttryckamitt beklagande över hur frågorna hanteras i utskotten- också i justitieutskottet, där jag sitter, när det gällerde rättsliga aspekterna.Det finns inget utrymme, det finns inget intresseoch det finns ingen tid för att diskutera just enskildasakfrågor och komma framåt. Den hållning som jagfaktiskt möts av från utskottsmajoritetens sida ärstämpeln: Du är EU-motståndare. Vi vill inte lyssna.Vi vill inte diskutera frågorna. Det är helt klart så.På det sättet kommer vi aldrig vidare. Vi kan juinte göra något positivt när det finns den här massivainställningen att det skall vara ja eller nej. Vi måste jukritiskt granska. Jag har sagt detta.Vi måste vara så ärliga att vi kan säga: Visst, vi ärmed i EU. Men vi kan inte sluta att kritiskt granskavad som sker.Kurt är en av de få bland Social-demokraterna som verkligen gör detta, och som medsin kunskap kan analysera och dra konsekvenserna.Men det är ju så få, tyvärr. Det är ju av er somgör detta.Anf. 122 () re-plik:Fru talman! Det som jag ändå ser som problemetär att det finns de som redan på ett tidigt stadium harsagt nej till den europeiska gemenskapen. Samtidigtbortser man från att svenska folket i folkomröstninghar bestämt att vi skall vara medlemmar. Då menarjag att det är från den utgångspunkten som diskussio-nen måste föras. Vi måste alltså inse att vi är med-lemmar i EU och att vi måste respektera den folkom-röstning som vi har haft när vi valde att bli medlem-mar. Sedan måste vi handla därefter.Då menar jag att om man vill vara konstruktivskall man inte sätta sig på nej-stolen ochförkasta allt som har ett EU-emblem på sig. Manmåste sakligt försöka begrunda vad som skulle kunnavara bra och vad som är dåligt i ett sådant samman-hang och försöka handla därefter.Jag skall gärna tillstå att jag ser ett demokratisktproblem i just det här med att vi måste besluta omdenna typ av fördrag utan att ha haft en bred folkligdebatt ute i samhället. Det är naturligtvis ett demo-kratiskt problem att vi t.ex. i riksdag har ettförhållande där man så att säga är så oerhört för EUjämfört med den uppfattning som finns ute blandsvenska folket.Jag menar att det finns ett demokratiskt problem ijust den situationen. Det är det som jag nu har försöktpredika . Det är nödvändigt att skapaforum, att skapa förutsättningar för en debatt kring deeuropeiska frågorna så att det inte blir ett så väldigtglapp mellan oss som sitter och fattar besluten ochdem som givit oss i uppdrag att göra det.Anf. 123 (mp) replik:Fru talman! Visst är det så. Dessutom är det ettstort demokratiskt problem, , attfördragstexterna är så oerhört krångliga. Det försöktejag ge en bild av; hur nästan omöjligt det är att förstådet krångliga i systemet när det inte finns någon en-hetlighet i hur frågorna hanteras och när tidsaspekter-na för genomförandet är så olika.Jag gör själv den analysen att det också är därfördet är så litet debatt i tidningarna. De journalister somskall sätta sig in i Schengenfördraget och Amsterdam-fördraget möter den här massiva texten och krånglig-heten, och de ger upp. Då blir det ett demokratisktunderskott. För i en demokrati gäller ju också att lagaroch förordningar, och införande av dessa, inte skallvara så svåra att vanligt folk inte kan sätta sig in idem. Det är det vi får. Dessutom finns det hemligapapper som man inte får se. Därför blir det rundgångnär vi diskuterar det här t.o.m. här i riksdagen.Denna otydlighet omkring hur det här skall tolkas,och detta att det är så svårt att ta det till sig, är ettoerhört stort problem som vi också måste diskutera.Anf. 124 () re-plik:Fru talman! Jag fick en fråga av vi är insatta i de rutiner som kommer att gälla förpolissamarbetet inom tredje pelaren. Svaret på det ärett bestämt ja. Vi har ägnat mycket tid åt detta och fåttmycket information i , och även i andrasammanhang. Vi vet väl vad det handlar om. Vi villockså ta vårt ansvar i det här sammanhanget. Vi tyck-er att det är riksdags uppgift och ansvar attse till att svenska folket kan uppleva den trygghet somär möjlig mot den ekonomiska och internationellabrottsligheten i alla dess olika former.Det klarar inte nationalstaten själv . Då måstevi hitta nya samarbetsformer. De kan naturligtvis se utpå olika sätt. Men vi får inte vara rädda för att prövadet nya och ta det ansvaret. Gör vi inte det spelar viden internationella brottsligheten i händerna. Det harjag sagt tidigare här i debatten. Det vill vi kristdemo-krater inte göra.Sedan vill jag lägga till att vi har en självständigpolitik. Vi ansluter oss inte till i någotavseende.Anf. 125 (mp) replik:Fru talman! Jag har velat renod-la vad man menar med den internationella organisera-de brottsligheten. säger att han ärinsatt i detta. Då måste han också veta att själva sys-temet i EU-byggandet har skapat mycket av dennabrottslighet. Det behöver ju också diskuteras. Därförkan man inte använda dessa svepande termer. Bi-dragssystemet har t.ex. genererat många bedrägerier.Hela byråkratin har genererat fler mutbrott. En storbrottslighet som också etableras inom EU-områdetär databrottsligheten. Då skall veta hur stor datautbyggnaden är med uppgiftersom är mycket integritetskränkande för människor.Detta breder ut sig. Det måste man ju väga in när manpratar om organiserad brottslighet, och det är detta viinte riktigt har gjort. Man säger en sak så att folk fåren bild av det utan att veta vad som egentligen döljersig bakom. I kampen mot den brottslighet som finnsinom unionen behövs det kanske andra åtgärder än desom nu arbetas fram.Anf. 126 () re-plik:Fru talman! Jag vill inte förringaproblemen med bidragsbrott eller databrott. Men förvår del är det viktigare och angelägnare att komma åtnarkotikabrotten, vapensmugglingen över gränserna,kvinnohandeln och våldsbrott av den karaktären ochförnedring av människor. Där tror vi att man behöverett samarbete. Jag vet att EU-administrationen också,som det uttrycks här, kan anses generera viss verk-samhet. Vi försvarar inte den , men denär ändå av andrahandskaraktär jämfört med de förstaexemplen som jag tog upp. Där behöver vi skyddavåra medborgare på ett helt annat sätt. Jag menar attMiljöpartiet, genom sin passivitet och rädsla inför attpröva någonting, undanglider sitt ansvar mot svenskafolket.Anf. 127 (mp) replik:Fru talman! Det brukar heta i argumentationen attbrottsligheten inte har några gränser. Nej, det har deninte. Det kan jag hålla med om. Men i det här samar-betet verkar det som om alla EU-medborgare inte ärså stora brottslingar som de som finns utanför. Skallman ha synsättet att brottsligheten inte har några grän-ser skall man ju samarbeta med och förstärka Inter-pols verksamhet. Men det är en diskussion som vi kanta . Men det är inte så enkelt som Hol-ger vill ge sken av.Anf. 128 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att jag stårbakom förslaget till Amsterdamfördraget. Jag anseratt det fördraget är ett bättre fördrag än Ma-astrichtfördraget som det avser att ersätta.Jag vill också säga att jag inte står bakom den linjesom eventuellt arbetar för att skapa ett fören-ta stater. Jag står inte heller bakom en uppfattningsom innebär att man skall skapa en europeisk polis-styrka som oberoende av nationella regler skall opere-ra över hela fältet. Men jag tycker att det finns allanledning att, inom EU:s ram och gärna inom enmycket kraftigt utvidgad ram över hela , sam-verka mellan på en rad olika områden.Jag tänkte i första hand uppehålla mig vid de frå-gor som ryms inom justitieutskottets yttrande tillutrikesutskottet. Man kan konstatera att det på tredje-pelarområdet, dvs. rättsliga och inrikesfrågor, sker enrad organisatoriska förändringar genom överflyttningtill första pelaren. Där är målet att bevara och utveck-la unionen som ett samarbetsområde med frihet, sä-kerhet och rättvisa där den fria rörligheten för perso-ner garanteras som lämpliga förebyggandeåtgärder vidtas avseende kontroller vid yttre gränser,asyl, invandring, förebyggande och bekämpande avbrottslighet. Det här skall uppnås genom just bekäm-pande av brottsligheten, vare sig den är organiseradeller ej.