prot · GL0957 · 1998-01-28 00:00:00 — Vi har inte träffats tidigare och än mindre de-batterat med varandra tidigare. Jag tror nog att allariksdagsledamöter ganska ofta befinner sig där ute iverkligheten. Jag tror att många av riksdagsledamö-terna sitter i kommunfullmäktige ute i kommunernaoch är väl medvetna om hur det ser ut i kommunerna.Det är klart att dessa 16 miljarder ännu inte harslagit igenom fullt ut. Men vi vet ju, utifrån de rappor-ter som vi får, att antalet varsel har minskat. Man harinte sagt upp så många människor som det faktiskt varplanerat. Vi ser en påtaglig vändning och förbättring.Anf. 86 () replik:Fru talman! Jag lyssnade noga på anförande. Som flera har sagt tidigare finnsdet en del tongångar som jag tycker är värda att tafasta på.Är till freds med nuvarandesituation? Nej, det bör hon rimligen inte kunna vara.Men ändå säger hon att eftersom den lag som vi här iriksdagen har fattat beslut om ännu inte har tolkats idomstol vet vi inte om vi kan vara nöjda med deneller inte. Detta är kanske rimligt eller möjligt förpolitiker eller byråkrater att förstå. Men jag tror attdet för de allra flesta vanliga människor låter vanvet-tigt att vi i fattar beslut om lagar och att visedan får se hur de tolkas. Om vi är tveksamma ochtror att detta kan bli fel, vilket vi kanske tror, är viändå inte beredda att gripa in förrän den rättsligaprocessen har haft sin gång, trots att vi ser att mångafamiljer i far illa av detta. Detta tycker jag ären konstig ordning. Och de som får betala är inte denpolitiska oppositionen eller en eller annan motionärhär i kammaren, utan det är familjer som de som jagtror har skrivit till utskottets företrädare och till migsom motionär och berättat att de nu har levt upp detsom finns på deras ICA-konto och att de nu lånar avsina föräldrar för att klara sig några månader till. Ochhur blir det om ingenting händer? Och vem vet närdomstolen tar upp detta? Det kanske dröjer ett halvår.Hur tar det innan regeringen kommer till skottmed några förändringar och justeringar? Är det rim-ligt att familjerna får gå utan attha något att leva på? Jag tycker inte det. TyckerChristina det?Anf. 87 () re-plik:Fru talman! När vi fattade beslut om denna änd-ring i lagen var det ingen, inte heller från något annatparti, som kunde föreställa sig att någon socialnämndskulle tolka lagen på detta sätt.Det är klart att det inte är rimligt för de enskildafamiljer som har råkat ut för detta. Jag har inte någrasiffror på hur många som detta har drabbat. Jag trorinte att det är särskilt många. Men för dem som dethar drabbat är det mycket olyckligt, och då är det braom vi gör en förändring, som jag har sagt att vi skallgöra om det blir ett sådant domslut.Jag är övertygad om att de allra flesta familjer somär beroende av socialbidrag inte har något privatpensionssparande. Men det är kanske av det skäletsom vi inte heller kunde tänka oss en sådan tolkningav lagen.Men, som sade, lagen är glasklar.För att få socialbidrag måste man vara helt utan andratillgångar.Anf. 88 () replik:Fru talman! Inte heller jag har några siffror på detfaktiska antalet drabbade. Men jag tycker egentligenatt det är av mindre vikt. Det är naturligtvis värre omdet är jättemånga än om det är väldigt få. Men för deenskilda familjer som drabbas är detta naturligtvis enoerhört stor skada som drabbar många människor ivarje enskilt fall.Det är sant att ingen kunde ana att detta skulle skenär lagen formulerades på detta sätt. Men när vi nuhar upptäckt vilka konsekvenser som detta får kan viju välja mellan att inte göra något - att avvakta - elleratt göra något. Utskottsmajoriteten väljer att inte göranågot, åtminstone inte . Och en minoritet säger attvi måste göra något . Vi måste tala om för rege-ringen att det här fordras krafttag och snabba ryck föratt ändra denna ordning. Det är det vägval som vi har.Jag vill vädja till att ägna denstund som vi har fram till att detta ärende skall avgö-ras till att överväga detta. Är det inte möjligt att se tillatt vi får en ändring av detta? Kan utskottet ta tillbakaärendet och gå igenom det en gång till samt skrivalitet tydligare på detta område för att se till att dedrabbade familjerna kommer ur denna situation på ettbättre sätt? och Socialdemokraterna har den-na möjlighet, och det är nu ert ansvar. Lycka till!Anf. 89 () re-plik:Fru talman! Vi skulle hamna i en mycket märkligsituation om vi skulle börja ändra lagen så fort enenskild socialnämnd har tolkat lagen på ett sätt som vitycker är felaktigt. Jag håller helt med om att det ärmycket olyckligt för den enskilda familj eller för depersoner som har drabbats av detta. Den socialnämndsom har bestämt detta får ta ansvaret för denna familjoch se till att den inte blir drabbad. De lagtolkare somkan detta måste verkligen utreda vad som är riktigt.Anf. 90 () replik:Fru talman! säger att måletmåste vara att få ned socialbidragskostnaderna, och idetta instämde . Jagvet inte riktigt om detta är målet i sig. Målet måstevara att få en situation där människor kan klara sinegen försörjning, varigenom i sin tur socialbidrags-kostnaderna minskar. Jag tycker alltså inte att manskall se hanteringen av socialbidragskostnaderna somvägen för att klara situationen, utan det är det grund-läggande problemet som skall angripas.Christina säger att kommunerna harstort inflytande över socialbidragen. Nej, det har deinte. Som vi talade om när det gällde pensionsförsäk-ringen har de att avgöra om det föreligger rätt tillbidrag eller inte, men man har sedan ingen annanmöjlighet att bestämma storleken än genom att gåöver . Ovanför den kan man bestämma vadsom helst.Jag ställer då frågan vad den statliga inne-bär och varför vi måste ha en sådan. Jo, därmed sättsen lägsta nivå. Ett antal kommuner hade dristat sig attlägga sig under det som hade rekom-menderat, om också inte långt under detta. Jag gickigenom detta i och fann att delåg strax under de allra flesta. Det var alltså inga storaskillnader, och de som låg under angav enmotivering för detta.Införandet av var ett sätt att säga att maninte får lägga sig under den angivna nivån. Eftersomdetta är en lägsta nivå skulle det - eller hur, ChristinaPettersson - vara lämpligare att lägga det här inomramen för det generella systemet. Det är inte i sigfråga om en norm, utan det fungerar i praktiken somen lägsta nivå.När det sedan gäller barnbidragshöjningarna ochdet som påverkas av det som tas upp här vill jag sägaatt kommunernas kostnader inte skulle öka, om soci-albidragsnormen höjdes. Tvärtom skulle kommunernainte tjäna på att barnbidragen höjdes.Allra sist, fru talman, vill jag beträffande pen-sionsförsäkringarna säga att vi inte talar om någon nylag. Lagen i fråga har gällt . Det som är nyttär tolkningen av lagen. Den nya lagen gäller och har ännu inte hunnit komma i funktion.Anf. 91 () re-plik:Fru talman! Målet är självfallet att så få människoroch familjer som möjligt skall vara beroende av soci-albidrag. Jag uttryckte mig kanske oklart när jag tala-de om socialbidragskostnader.Vi har olika uppfattning om riksnormen, men somjag sade i mitt anförande såg vi att vissa kommunerbetalade så låga socialbidrag till familjerna att dehade svårt att klara sig. Vi tycker att riksnormen är etträttvist system. Det omfattar livsmedel, kläder ochskor, lek och fritid, hälsa och hygien, förbrukningsva-ror, dagstidning, telefon och TV-licens. Det kan lokaltskilja litet när det gäller boende och litet annat, ochdetta har kommunerna, som jag sade, möjlighet attpåverka.Jag konstaterar att vi har olika uppfattning i dennafråga. Det hade vi när vi diskuterade , och dethar vi också i dag.Anf. 92 () replik:Fru talman! Jag har litet svårt att förstå socialde-mokraternas tankegångar här. Om , landetshögsta beslutande organ, bedömer att ingen människaskall behöva leva under en viss nivå, är det då interimligt att vi konstruerar ett generellt system sommedför att människor inte hamnar under denna nivå, istället för att lägga in det i ett system med behovs-prövning. I ett sådant system kommer socialbidragoch ekonomiskt bistånd att vägas också mot andraåtgärder av social karaktär.Jag återkommer till det som jag tidigare sade, attdet förhållandet att vi nu har en hög arbetslöshet intefår vara vägledande för hur vi skall göra i det härfallet. Vi skall ju få ned och helst få bort arbetslöshe-ten. Det är de problem som sedan återstår som vimåste prata om. Man måste se detta i en helhet.Kommer jag till skall jag få hjälp meddet som är mitt problem, och det är kanske inte alltidkopplat till mina ekonomiska försörjningsmöjligheterutan kan vara kopplat till andra sociala förhållandensom jag vill bearbeta.Nu avlövar man socialnämnderna när det gällermöjligheterna att arbeta med detta på det sätt som detidigare har gjort.Anf. 93 () re-plik:Fru talman! Det är, som jag sade i mitt anförande,viktigt att komma ihåg att socialbidragen måste varadet yttersta skyddsnätet, som man tar till när ingentingannat finns.Jag kan inte se att socialnämnderna på något sättblir avlövade när det gäller att hjälpa och bistå soci-albidragstagare. Vi vet att de som lyckas bäst när detgäller att stödja och hjälpa socialbidragstagare är desom jobbar med ekonomisk rådgivning, med stöd närdet gäller att söka arbete och med kontakter ute isamhället. Det är då man stöder människor bäst, så attde kan komma in i en annan livssituation. Detta skerinte om man stirrar sig blind på socialbidrag, även ommänniskor skall ha en trygg grund att stå på för sinförsörjning.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )11 § betänkande 1997/98:SoU11FolkhälsofrågorAnf. 94 ():Fru talman! Det har genom historien hos allafunnits en önskan att förebygga ohälsa och sjukdom,så att man skulle slippa det lidande detta medför.Ibland medför denna längtan att orealistiskt storaförhoppningar knyts till det förebyggande arbetet ochtill att entusiasmen kan komma att skymma den merakrassa verkligheten. Det är fortfarande väldigt mycketsom vi inte vet om förebyggande insatser, vilka somär effektiva och vilka som inte är det. Det är också enbalansgång mellan försvarliga ingrepp i livsstil ochpersonlig integritet för att främja hälsa, och åtgärdersom för många är oacceptabla och med rätta kan sessom förmynderi.Vilket är mitt ansvar för min hälsa och vilket ärsamhällets? Ämnet är både svårt och känslomässigtladdat. Jag tänker därför , i väntan på den utredningsom kanske kan ge oss litet klarare mål och visa påvägar till dessa mål, bara kort beröra ett par områden.Fru talman! Hälsoutvecklingen i är positivvid en internationell jämförelse. Medellivslängden ärbland de längsta i världen. Dödsfallen genom olyckorminskar kontinuerligt. finns det mycket attgöra. Oacceptabelt stora skillnader i hälsa finns mel-lan olika grupper i vårt samhälle.Fru talman! Många ser folkhälsoarbetet som någotexklusivt för sjukvården. Så är det inte. För att detskall nå resultat måste de flesta samhällsområdeninbegripas i folkhälsoarbetet, och många områdenspelar och har spelat en större roll än sjukvården förfolkhälsan. Men sjukvården är ändå oerhört viktigsom kunskapsproducent och kunskapsförmedlare, ochdet är därför viktigt att förebyggande insatser liksomhälsoperspektivet uppmärksammas i diskussionernaom sjukvårdens framtida inriktning.Det är trots allt bättre att försöka förebygga ochundvika skador där så är möjligt än att reparera deskador som redan uppkommit. Den enskilde slipperdärmed lidande och ohälsa, och samhället spararresurser. Dessa förebyggande insatser måste vara enintegrerad del av den dagliga verksamheten i vården.Tyvärr är kunskaperna otillräckliga om vilka förebyg-gande insatser som är effektiva och vilka åtgärder ipreventivt syfte som är möjliga att utföra.I ekonomiskt trängda lägen finns det risk attforskning om förebyggande insatser nedprioriteras,trots att just sådan forskning kräver långsiktighet ochstabilitet. Den som vill satsa på forskning på områdetkan ha svårt att få anslag då nyttan inte är omedelbartuppenbar. Det är därför angeläget att man studerarvilka preventiva insatser som har den bästa effektenoch som är lättast att genomföra.Det är nämligen, fru talman, ett etiskt dilemma attanslå resurser till friska för att förebygga sjukdom närde som redan är sjuka och lider får vänta på åtgärder.Preventiva åtgärder måste alltså grundas på mycketstarkt faktaunderlag för att vara försvarbara i en sådansituation.Fru talman! En ökad fokusering på hälsa och re-habilitering behövs, och den enskilda människanshandlingar och ansvar måste sättas i centrum. Man harett ansvar för sin hälsa som inte kan överföras påandra. ser inte alla sambandet mellan den egnalivsstilen och hur man själv mår. Det är därför ange-läget att människor uppmuntras att ta ansvar för sinhälsa.Man kan tycka att sjukvårdspersonal skulle hakunskap om förebyggande åtgärder, och visst har dedet, men det behövs mer. Det är viktigt att alla somarbetar inom sjukvården får ökade kunskaper omförebyggande åtgärder, om preventionens och livssti-lens betydelse för hälsan.Fru talman! Det kan lätt bli fel om gårin och prioriterar insatser för speciella sjukdomar.Riksdagen har inte de specialkunskaper som behövs,och det kan då bli godtyckliga prioriteringar. Jag gördock ett undantag för osteoporos, därför att osteopo-ros är nu ett växande folkhälsoproblem som inte tidi-gare riktigt uppmärksammats. Att gamla, särskiltkvinnor, ofta bröt sig bokfördes bara på kontot ålderoch könsskillnader som vi inte kunde göra något åt.Terapi tycktes inte heller ha någon som helst effekt.Det är nu helt annorlunda. Terapi finns, och sjuk-domen måste prioriteras vad gäller både behandlingoch forskning. Sjukdomen orsakar ett stort enskiltlidande och stora samhällskostnader. Forskningenbehöver intensifieras, och kunskaperna om sjukdomenbland vårdpersonal, allmänhet, medier och sjukvårds-politiker behöver förbättras. Kunskapen om osteo-porossjukdomens förekomst och riskfaktorer samtkunskapen om möjligheterna till profylax och be-handling måste bli bättre liksom kunskapen om möj-ligheterna att förebygga sjukdomen, med början redanhos barn och ungdomar och senare genom t.ex. me-nopausrådgivning och förebyggande av fallolyckor,som ofta sker i hemmen eller i sjukvårdskorridorerna.Det finns alltså, fru talman, här skäl att lyfta framen sjukdom i växande och föreslå att en kartläggninggenomförs av den nuvarande situationen vad gällerosteoporos, bl.a. av pågående forskning, hur osteopo-ros och risken för frakturer uppmärksammas ochbehandlas inom vården, förekomsten av bentäthetsmä-tare samt patienternas situation. Det är också väsent-ligt att en ekonomisk analys görs av de totala samhäll-skostnader som sjukdomen medför. Vi kan då snabbtfå fram ett underlag för hur vi bäst skall handskasmed osteoporosproblemen.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till reserva-tion 6, som gäller mom. 3, men vi står givetvis bakomalla våra reservationer.Anf. 95 ():Fru talman! har en be-tydande del av folkhälsoarbetet grundats på att utjäm-na ekonomiska skillnader - det har naturligtvis varithelt nödvändigt. Mycket arbete har också lagts ned påatt skapa en bra arbetsmiljö, och det har i hög gradbidragit till mindre ohälsa, relaterat till förhållandenapå våra arbetsplatser.Även om hälsoläget i har förbättrats, pågrund av dessa och flera andra åtgärder, så att medel-livslängden i är bland de högsta i världen, kanvi konstatera att målet med folkhälsoarbetet är långtifrån nått.Hälsan är t.ex. fortfarande väldigt ojämnt förde-lad. Det finns stora skillnader i hälsoutveckling mel-lan olika grupper, vilket kan förklaras med att männi-skor har olika levnadsbetingelser. Det finns ocksåstora regionala skillnader mellan människor i olikalandsdelar och också inom län och städer liksom detfinns skillnader i hälsa mellan kvinnor och män.Dessvärre ökar också ohälsan hos vissa grupper i dag.Fru talman! lämnade Centerpartietin en partimotion undertecknad av den svenska socialpolitikens inriktning. Det var enmotion som då rönte stor uppmärksamhet och gavupphov till en väldig debatt. I den kritiserades samhäl-lets ensidiga satsningar på ekonomiskt välbefinnandeoch att människors behov av trygghet och trivsel i höggrad förbisetts - något som enligt motionen bidrog tillnationalekonomiska och folkhälsorelaterade problemav stor betydelse.Fortfarande efter alla dessa år går det att instämmai den grundläggande kritiken av samhällsbygget. Detär lätt att glömma bort människans behov och välbe-finnande i ett alltför materialistiskt och sektoriseratsamhälle, där varje sektor ser till sitt eget bästa.I anser vi att det är dags att vidgavyerna och arbeta med folkhälsoaspekterna ur flersynvinklar.En betydande del av ojämlikheterna i hälsa har attgöra med att människor har olika inflytande över sinaegna liv. Det sociala nätverket och social gemenskaphar stor betydelse för hälsan, alltifrån påverkan pålevnadsvanor som rökning, alkoholkonsumtion, kost-och motionsvanor till den psykiska hälsan.Under 1990-talet har många människor erfaritföljderna av att det sociala nätverk som är koncentre-rat kring arbetet har rämnat. Ensamhet, osäkerhet ochutanförskap skapar dåliga miljöer, som har en negativpåverkan på männniskors både fysiska och psykiskahälsa. Ett decentraliserat samhälle, där människornahar mer makt och ansvar att styra över sina egna livoch mer inflytande över sin närmiljö, är en av degrundläggande förutsättningarna för ett lyckat folk-hälsoarbete. Mekanismer och funktioner i det lokalasamhället kan fungera som drivkrafter i folkhälsoarbe-tet.Vi anser, fru talman, att det behövs ett omfattandeforskningsprogram för att belysa just den socialagemenskapens betydelse för hälsan och vilka övrigamekanismer som påverkar människors livsvillkor ochlevnadssätt. Forskningsprogrammet bör utgå frånmikroperspektivet, alltså familjen, de sociala nätver-ken och den yttre närmiljöns betydelse för människorshälsa. Kvinnoperspektivet i folkhälsoarbetet måsteockså lyftas fram.Folkhälsoarbetet måste grundas på att alla männi-skor har ett eget ansvar för sin hälsa och sin livsstiloch har en vilja att påverka sin egen livssituation. Detär helt jämförbart med Agenda 21-arbetet, som ocksåutgår från individen och som har fått så stort genom-slag.Forskningen är helt beroende av bl.a. sådant sta-tistiskt underlag som folk- och bostadsräkningen harutgjort. Om inte motsvarande uppgifter inom en snarframtid tas fram kommer det att få betydande konsek-venser för forskningen om människors hälsa och dessbestämningsfaktorer. Det är därför vi i Centerpartietanser det så angeläget att det förberedelsearbete sompågår för att man skall kunna genomföra de nya regis-terbaserade folk- och bostadsräkningarna påskyndas.För att folkhälsoarbetet skall lyckas krävs ocksåen övergripande strategi från regeringens sida och ettmer genomgripande verksamhets- och sektorsöver-skridande arbete. Folkhälsofrågorna berör flera depar-tement, och regeringen bör ha en samlad syn på dessafrågor, ungefär som på jämställdhetsfrågan. folkhälsomål ges i upp-drag att presentera en strategi kring hållbar utvecklingi ett hälsoperspektiv samt presentera hur sektorsgrän-ser skall brytas och hur befintliga beslutssystem kanförändras. Mål och riktlinjer för folkhälsoarbetetmåste vidgas. I ställer vi också krav påatt hälsokonsekvensanalyser måste genomföras innanbeslut i viktiga frågor fattas.Sammanfattningsvis, fru talman, vill jag bara ta ettcitat från den partimotionen - ett citatsom är lika aktuellt ur folkhälsoperspektiv : "- -- vad som behövs är en systematisk anpassning avsamhället till individen, till hans biologiskt rotadepsykiska och kroppsliga förmåga och behov, inte baraständiga krav på individen att anpassa sig till ett allt-mer komplicerat och på stressfaktorer allt rikare sam-hälle. "Fru talman! Jag står självfallet bakom mina tre re-servationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall tillreservation nr 1.Anf. 96 ():Fru talman! inledde sitt anförandemed att tala om vikten av att olika sektorer utanförhälso- och sjukvården samverkar för att förbättrahälsan i ett land. Jag vill därför med tillfredsställelsesäga att i fått en generaldirektör som verkligen kanvärna om detta tvärsektoriella arbete. Hon kombineraren bred och djup kunskap, både om miljöns betydelseför hälsan och om hälso- och sjukvårdens betydelse.Hon är en värdig efterträdare till somlämnade generaldirektörsposten i WHO för tio årsedan, och vars stafettpinne mer eller mindre blivitliggande i väntan på en generaldirektör av sammaformat som han.Dessutom kommer med kvinnors kunskap och erfarenhet att tas till varabättre. Kvinnor bär ju upp hälsovården och folkhälso-arbetet i de breda lagren, men de når inte toppositio-nerna. Med tror jag att kvin-nor får en helt annan möjlighet att förmedla sin kun-skap och erfarenhet inom världshälsoarbetet. Jaghoppas nu att och regeringen åter börjar satsapå WHO och dess folkhälsoarbete.Jag går över till det jag vill säga med anledningav dagens betänkande. Jag tänkte koncentrera mig påskolans roll i folkhälsoarbetet. Det känns som ennaturlig följd av den debatt som fördes här . Vihar debatterat skolan och dess roll när det gälleratt rusta dagens unga för det vuxenliv som liggerframför dem. I sina anföranden strök tre k:n: kunskap, kvalitet och kompetens.Om dagens unga lämnar skolan utan att kunna lä-sa, skriva, räkna och sköta sin egen hälsa, menar jagatt de är väldigt dåligt rustade. Vi i socialutskottet harbl.a. i en utfrågning av representant fåttklart för oss att hälsoarbetet i skolan varierar mycketöver landet när det gäller undervisning om , sexoch samlevnad, kost och annat, men också när detgäller skolhälsovården. Det pågår en nedrustning somvi i liberalerna säger ett kraftfullt nej till.Kommittén om hälso- och sjukvården inför 2000-talethar ju också uttalat att denna nedrustning går ut överbarn och ungdomar och även ger en felaktig signal omatt förebyggande hälsoarbete inte är så viktigt.Vi anser att skolans folkhälsoarbete måste byggapå ett engagemang hos skolpersonalen, eleverna ochföräldrarna. De tre grupperna måste samverka. Hursprider man då det engagemanget? Vilka "morötter"har man? Det är naturligtvis att tydligt presenteravilka konsekvenser olika livsstilsval för med sig. Detmåste bli tydligt vad som är negativt och positivt. Detgäller motion, kost, alkoholbruk, tobaksbruk osv.Vi kan ta ett område som sex och samlevnad. Dethandlar inte bara om hur man skall förebygga oöns-kad graviditet utan också om hur vi skall relatera tillandra människor, visa andra människor respekt ochomsorg. Detta knyter i sin tur an till det som vi förprecis sedan lyssnade till i kammaren. Dethandlade om människors lika värde, omsorg om var-andra, att inte göra varandra illa. Det måste kommatydligare till uttryck i skolans undervisning och kanmycket väl fogas till det som vi rubricerar sex ochsamlevnad, med ett tjockt streck under samlevnad.Vi har också kostfrågan. Jag har tidigare här i ta-larstolen talat om skolmåltidens pedagogiska funktioni fråga om val av kost, förståelse för vad kosten bety-der för ens möjligheter att prestera. Man skall kunnavälja rätt kost så att man inte blir för tjock och intelockas in i ett anorektiskt beteende. Därför måsteskolmåltiden komma in som en viktig del av folkhäl-soarbetet i skolan.Vi ser också med oro på de rapporter som kommerom psykosocial ohälsa i skolan. Det är viktigt att inteminst skolsköterskan får tid och möjlighet att fångaupp signaler från ungdomar som mår psykiskt dåligtoch kanske t.o.m. har försökt begå självmord och atthon kan hjälpa dessa ungdomar vidare till kvalificeradhjälp, rådgivning och vård.Ett annat viktigt område som bör tas upp mer in-tensivt är allergierna. Allergierna ökar i skolan.