prot · GL09112 · 1998-05-26 00:00:00 — Mot bakgrundav pågående utredningsarbete tog regeringen inteställning till utredningens förslag om rehabilitering.Avslutningsvis kan jag också informera RolandLarsson om att rehabiliteringsområdet har varit före-mål för flera utredningar. Statskontoret har haft rege-ringens uppdrag att göra en översyn av de senasteårens rehabiliteringssatsningar med inriktning på denarbetslivsinriktade rehabiliteringen. En promemoriaom företagshälsovården har utarbetats inom Rege-ringskansliet, och ett betänkande har överlämnats tillSocialdepartementet med förslag om den den framtidarollen för sjukhus.Slutligen kan jag också nämna att en särskild utre-dare har i uppdrag att utreda arbetsgi-varens åtgärds- och kostnadsansvar vid rehabilitering.Uppdraget, som skulle ha redovisats , harfått förlängd tid till den 10 augusti 1998.Regeringen kommer i den fortsatta beredningen attnoga överväga vilka åtgärder som ytterligare behövervidtas för en effektiv rehabilitering.Den sammanfattning som jag nu har gjort dels omregelförändringar, dels om aktuella utredningar sombereds eller kommer att beredas inom Regeringskans-liet anser jag mycket tydligt visar på de ambitionersom regeringen har för att främja patientcentreradrehabilitering. Syftet med regeringens arbete är attöka människors möjligheter till såväl medicinsk somarbetslivsinriktad rehabilitering vid nedsatt arbetsför-måga.Anf. 100 ():Herr talman! Jag vill börja med atttacka så mycket för svaret. Det var ett uttömmandeoch tydligt svar, som gav många bra besked. Jag tyck-er också att det är ett positivt svar så till vida att rege-ringen genom statsrådet ger klara besked om att ettmål som är överordnat över detaljregler på olika om-råden är att den enskilde skall kunna bli rehabiliteradoch återkomma i arbete.Hälsonätet är inte det enda exemplet på att regel-verket kan leda till problem och förhindra att ett på-börjat arbete fullföljs. Detta har vi stött på också iandra sammanhang.Jag tycker därför att det är bra att statsrådet ochregeringen på det här sättet klargör att den principiellautgångspunkten måste vara den enskildes möjligheteratt bli rehabiliterad och återgå i arbete.Herr talman! Här aktualiseras litet grand också enannan frågeställning som jag tycker hänger ihop meddet här. Jag har emellanåt sett att det finnsnågot slags problem i överföringen av informationmellan å ena sidan regeringen och å andra sidan rege-ringens myndigheter. går intentionerna pånågot sätt förlorade i de detaljregler som utformast.ex. av Riksförsäkringsverket.Jag skulle vilja vädja till statsrådet att skicka enkopia av sitt uttömmande svar även till . Om det skulle föranleda något problem,skulle jag kunna tänka mig att i stället göra det själv.Det kunde vara lämpligt för att tydliggöra intentioner-na på det här området. Är det så, statsrådet, att mannär man utfärdar regeringsbrev o.d. inte kan kommaförbi sådana här detaljregler? Utgör de, i detta och iandra fall, hinder mot goda ambitioner i viktig lag-stiftning? Jag tycker att jag som ledamot i socialut-skottet har stött på det här problemet förut.Jag är tacksam för svaret, men jag skulle gärnaockså vilja höra statsrådets synpunkter på hur manskall få igenom de intentioner som kan sägas varamjukvaran i den hårdvara som texten och lagstiftning-en utgör.Anf. 101 Statsrådet ():Herr talman! Regeringens och min ambition ärnaturligtvis att vi skall ha en tydlig och klar lagstift-ning. Efter att ha lyssnat på inläggtror jag också att och jag är väldigtöverens på den punkten. Det är väldigt spännande attse att vi har en utveckling på gång på rehabiliterings-området när det gäller att öka kompetensen och attutveckla arbetsmetoder men också när det gäller ut-värdering.Något som vi också framgent behöver för att bliännu bättre är att ta till vara sådan kunskap somforskningen ger oss om behandlingsmetoder och ef-fekter av olika åtgärder.Vi väntar nu på remissvar, bl.a. på Statskontoretsutvärdering av departementspromemorian om före-tagshälsovården. I det fortsatta arbetet skall regering-en börja bereda frågan om rehabilitering och sedanåterkomma till med förslag. Den här fråganstår alltså högt på dagordningen bland de ärendensom jag arbetar med.Anf. 102 ():Herr talman! Det kan kanske vara av värde att litetgrand kommentera det arbete som bedrivs av Hälso-nätet. Denna verksamhet har, som framgått här, nåttett mycket gott resultat. Man arbetar med en grupp avmänniskor som har varit mycket svåra att rehabilitera,oftast personer som på ett eller annat sätt upplevt sigha blivit misshandlade inom vården eller ha blivitmissförstådda av myndigheterna. Det är fråga omåkommor som ibland är litet svårgripbara både förläkare och för försäkringskassa, eftersom de är diffu-sa. Kanske saknas det ibland också tillräcklig kunskapom vilka effekter olika åkommor egentligen har. Jagtänker på sådant som whip-lash-skador, fibromyalgioch liknande saker.Det är ofta fråga om människor som har gått igenom vårdapparaten och inte käntatt de har fått det stöd som de hade önskat sig. Hälso-nätet har lyckats med att nå ett mycket gott resultatjust inom den gruppen.Sådant här skulle jag gärna vilja se litet varstans ilandet. Hälsonätet arbetar i , men jag skullegärna se en sådan verksamhet också i mitt hemlän. Jagvet att det finns liknande problem där.Det är viktigt att det inte växer upp en sådan typav detaljregler som inte utgår från lagtexten och inteheller från regeringens intentioner utan som formule-ras på vägen från regeringen och ut i systemet. Härfinns en stor grupp människor som vi skulle kunnahjälpa att återgå i arbete. Det gäller dessutom attåterkomma till ett värdigt liv, att återfå den livskvali-tet som deltagandet i arbetslivet ger. Detta innebärnaturligtvis också att inte bara dessa personer självautan också människor i deras omgivning, familjer ochanhöriga, mår bättre.Det är alltså en stor social välgärning som görs idet här arbetet. Jag skulle som sagt gärna se att detkunde vidareutvecklas. Jag är därför, fru statsrådet,väldigt tacksam för det svar som har lämnats. Det geren antydan om att det här sättet att jobba är eftersträ-vansvärt och att man bör försöka komma längre påden här vägen. Det är också viktigt att det går ut be-sked om att ettårsgränser och liknande regler som inteär grundade på lagstiftning inte får tillämpas in absur-dum.Anf. 103 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att det finns så mycketatt tillägga. Jag tror att och jag ärväldigt överens om behovet av en tydlig lagstiftningutan några krångligheter. Jag tycker att jag i svaret harförsökt vara väldigt tydlig just vad avser de frågorsom ställt.Jag kan inte kommentera just det här aktuella pri-vata rehabiliteringsalternativet. Jag kan bara konstate-ra att man på många håll i landet både i samhälleligoch i privat regi kan visa på goda resultat från reha-biliteringsverksamhet. Det är också det som skall varavägledande för försäkringskassornas köp av rehabili-tering.Anf. 104 ():Herr talman! Det finns en sak till som det finnsanledning att kommentera. Det gäller bemötandet frånmyndigheters sida och offentliga verksamheter sommänniskor kommer i kontakt med. Det är oerhörtviktigt inte bara på det sociala området utan även vidt.ex. arbetsförmedlingar att dessa personer kan kännaempati och har förmåga att sätta sig in i enskildamänniskors situation. Det är inte alltid lätt när maninte själv är drabbad. Men det är viktigt att dennaförmåga finns med.Även om vi är överens, kan jag inte låta bli att pe-ka på att utbildning är en viktig sak som måste finnasmed i bilden. Utan kunskap och kompetens hos demänniskor som har att hantera denna typ av frågor blirofta detaljregler överordnade de grundläggande ochövergripande principerna.Anf. 105 Statsrådet ():Herr talman! Självklart har man rätt att bli bemöttmed respekt. Det är en självklarhet, och på den punk-ten är vi helt överens.Visst handlar det hela om kunskap och kompetens.Det är också en viktig del i den utveckling jag serframför mig.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tredjevice talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.11 § Svar på interpellation 1997/98:289 omvalfrihet i barnomsorgenAnf. 106 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder för att svenskaföräldrar själva skall få välja vilken barnomsorg sompassar dem bäst. har vidare frågatom regeringen avser att vidta åtgärder för att skapaförutsättningar för mer tid med barnen samt om rege-ringen avser att lägga fram förslag för att förbättrabarnfamiljernas ekonomiska situation, framför allt fördem med de lägsta inkomsterna.Chatrine ställde frågor i eninterpellation med i huvudsak samma innebörd somde nu aktuella. Eftersom jag inte har ändrat uppfatt-ning i frågan lämnar jag ett svar som i långa styckenär detsamma som jag då lämnade.Målet för den socialdemokratiska familjepolitikenär att barnets behov och rättigheter skall sättas ifrämsta rummet. Familjepolitiken har inriktats på attstödja barnfamiljerna ekonomiskt, främst via ettbarnbidrag lika för alla barn, men också genom bo-stadsbidrag till barnfamiljer med låga inkomster ochstor försörjningsbörda. Familjepolitiken skall ocksåunderlätta för föräldrar att välja den omsorg för bar-nen och den arbetsfördelning som passar dem ochbarnen bäst. Den svenska föräldraförsäkringen är uniki världen. Den sätter barnet i centrum och har genomsin flexibilitet givit familjer med mycket olika villkormöjlighet till tid med barnen efter vars och ens behov.Om varje familj får möjlighet att lösa barnom-sorgsfrågan på det sätt som den själv önskar skapasstörre trygghet för barn och föräldrar. Det innebär attdet måste finnas en barnomsorg utanför hemmet fördem som vill ha det. De flesta av dagens föräldrar serdet också som självklart att det skall finnas daghems-plats till deras barn när föräldrarna skall börja attarbeta efter föräldraledigheten. har därförbeslutat att kommunerna är skyldiga att utan oskäligtdröjsmål tillhandahålla barnomsorg för barn varsföräldrar förvärvsarbetar eller studerar eller på grundav barnens eget behov.De samhälleliga målen för barnomsorgen täcker intvå viktiga områden, dels skall barnomsorgen göra detmöjligt för småbarnsföräldrar att kombinera arbeteeller studier med sitt föräldraskap, dels skall barnom-sorgen ge barnen pedagogisk stimulans. Barnomsor-gen fyller både en arbetsmarknadspolitiks och enpedagogisk/utbildningspolitisk funktion. Målet attkunna erbjuda föräldrarna möjligheter att kombineraföräldraskap med arbete eller studier har varit styran-de vid valet av barnomsorgsform under utbyggnaden.Sverige har till skillnad från vissa andra länder valt attutforma barnomsorgen så att det är möjligt för bådaföräldrarna att arbeta heltid. Daghem som är öppnahela dagarna och har därmed kommitatt bli den vanligaste svenska barnomsorgsformen. Depedagogiska målen för barnomsorgen har i förstahand varit styrande för verksamhetens inre utform-ning.Den svenska modellen har rönt internationelluppmärksamhet just av den anledningen att vi i Sveri-ge har klarat av att möta både omsorgsbehovet ochbehovet av pedagogisk stimulans i samma verksam-het.Vad som skiljer årets interpellation från den tidi-gare är att i klartext uttalar att honönskar återinföra vårdnadsbidraget, medett betydligt högre belopp. Inte heller när det gällervårdnadsbidraget har vare sig jag eller regeringenändrat uppfattning. Argumenten är desamma som vitidigare har fört fram.Jag anser att vårdnadsbidraget innebär ett allvar-ligt hot mot jämställdheten och att det skulle bli enklar kvinnofälla. För deltidsarbetande och lågavlöna-de kvinnor skulle det knappt bli lönsamt att arbeta.Med ett vårdnadsbidrag skulle det bli ännu svårare förunga kvinnor att ta sig in på arbetsmarknaden. Vi får signaler om att unga kvinnor när de söker arbetefår frågan om de tänker skaffa barn. Ensamståendemammor skulle i de flesta fall inte få någon nytta avett vårdnadsbidrag eftersom de - i de fall att de har ettarbete - har betydligt längre arbetstider än kvinnor iparförhållanden.Samtidigt som bidraget skulle göra det olönsamtför lågavlönade kvinnor att arbeta skulle bidraget,trots att ett något högre belopp föreslås, knappastinnebära att någon pappa skulle stanna hemma medbarnen. Därmed skulle också barnens möjligheter tillnära kontakt med pappan försämras.Ett återinfört barnbidrag skulle bli ett bidrag tilldem som redan har råd att stanna hemma. Mest lön-samt skulle det bli för familjer där bägge föräldrarnaförvärvsarbetar, har höga inkomster och t.ex. harbarnflicka. De skulle få behålla hela bidraget eftersomde också skulle kunna göra avdrag för kostnaderna förbarnflickan vid taxeringen.Anf. 107 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Jag hade kanske hoppats att i regeringen skulleha givit litet mera insikt om huroerhört viktigt det är med situationen för våra barn idag.Tyvärr får vi dagliga rapporter om att barn intemår bra. Det är kanske nyttigt för oss alla att utifrånolika perspektiv analysera hur vi skall kunna skapa enlagstiftning som ger förutsättningar för flexibla lös-ningar.Barnen först, säger vi ofta. Vi talar väldigt ofta omFN:s barnkonvention som bl.a. säger att konventions-staterna skall se familjen som den grundläggandeenheten i samhället och som den naturliga miljön föralla dess medlemmar och särskilt för barnens utveck-ling och välfärd.Ofta blir det tyvärr bara fagert tal. Jag kan ännu engång konstatera att socialdemokratisk familjepolitikär en familjepolitik med ett och två sätt att ordnabarnomsorg och med avsaknaden av flexibilitet.Det som är bekymmersamt är de dubbla budska-pen. På s. 1 i svaret säger statsrådet: "Om varje familjfår möjlighet att lösa barnomsorgsfrågan på det sättden själv önskar, skapas större trygghet för barn ochföräldrar." Vi är överens, . Detstår säkert också i det kristdemokratiska programmet.Statsrådet fortsätter: "Det innebär att det måste finnasbarnomsorg utanför hemmet för dem som vill ha det. "Det ställer jag också upp på. Vidare: "De flesta avdagens föräldrar ser det också som självklart att detskall finnas daghemsplats till deras barn när de skallbörja arbeta efter föräldraledigheten." Det är också enbra målsättning.Men på s. 2 i svaret talas det om kvinnofälla, ochdå blir jag genast mer skeptisk till vad som egentligenligger bakom den socialdemokratiska familjepoliti-ken, om man inte tror att föräldrar själva klarar av attbestämma hur vilken barnomsorgsform de vill ha. Detfinns ju inte heller någon valfrihet i familjepolitiken . Det ställer sig alla - småbarnsföräldrar och andra- bakom. Man är hänvisad till en eller två modeller ien kommun, oftast dagis och familjedaghem. Vill manha ett annat alternativ är det omöjligt. Man har intelaglig rätt. Man har inte ens laglig rätt att anordna ettföräldrakooperativ. Det är kommunen och staten sombestämmer hur föräldrarna skall ordna sin barnom-sorg. Väljer man någonting annat får man inte del avsamhällets subventioner.Det är detta som vi kristdemokrater har reageratmycket kraftigt mot. Vi säger att det är självklart attdet är familjerna själva som skall bestämma hur devill ordna sin barnomsorg. Staten och kommunenskall se till att det finns de alternativ som man vill ha.För att det inte skall råda den minsta osäkerhet omdet vill jag säga att vi kristdemokrater tycker att detskall finnas bra barnomsorg i regi, självfal-let. Det är också självklart att familjer som väljernågot annat som passar deras behov bäst också skallfå del av samhällets resurser till familjepolitiken.Jag vill fråga : Tycker att det är rättvist som det är ?Anf. 108 ():Fru talman! När jag såg rubriken på interpellatio-nen, Valfrihet i barnomsorgen, tänkte jag: Vad roligtom kd också vill vara med och jobba för de här frå-gorna! Men sedan tittade jag närmare på interpellatio-nen och insåg att det handlade om den icke-valfrihetsom man kallar vårdnadsbidrag. Man insinuerar attdet skulle innebära ökad valfrihet för barnfamiljer,vilket det inte är. Det är raka motsatsen.Det innebär ju, precis som statsrådet tidigare sade,att det inte blir någon valfrihet för t.ex. lågavlönadekvinnor och ensamstående mammor. Det ökar intemöjligheterna för papporna att ta en större del avansvaret för barnens uppväxt. Det ökar inte hellervalfriheten när vi inte vet hur man skulle finansiera ettvårdnadsbidrag.När jag såg rubriken om valfrihet tänkte jag merapå sådana saker som ännu inte är riktigt bra i samhäl-let, t.ex. att de som är arbetslösa i vissa kommunerinte får behålla sin barnomsorgsplats. Där finns ingenvalfrihet. Det finns kommuner som fortfarande har detså att barn till föräldralediga inte får träffa sina kom-pisar under den tiden. Där finns ingen valfrihet. Detfinns kommuner som har så hög barnomsorgsavgift attföräldrar inte kan välja det alternativet. Det är inteheller någon valfrihet.Jag vill - och s-kvinnorna jobbar för det - att vipå sikt skall ha en barnomsorg som är gratis, att denskall trappas ned stegvis så att det räknas som skolan,som är gratis för alla. Den möjligheten vill jag ha. Jagser att vi har en valfrihet när vi har barnomsorg föralla barn och att man per dag skall kun-na träffa andra vuxna och andra barn och få en peda-gogisk stimulans. Det är mycket bra för både föräld-rarna och barnen. Det är det som ger den ökade val-friheten.I dag måste vi jobba mer för jämställdheten på ar-betsplatserna och få upp kvinnors löner. Så länge somkvinnorna tjänar mindre än männen har vi ingen val-frihet när det gäller att vara hemma hos barnen. Det ärkvinnorna som väljer för att familjen inte skall förloraså mycket i inkomst.Vi måste också jobba mer för den delade föräldra-ledigheten. Det är då som vi får den ökade valfrihetenför barnfamiljerna. Vi skall naturligtvis också uppma-na de som har små barn att jobba sextimmarsdag, dvs.både mamman och pappan. Det är när barnen fårmöjlighet att träffa både mamma och pappa som viger ökad valfrihet.Det är de här sakerna jag ser i valfriheten. Jag blevbesviken över att kd inte hade vägt in de begreppen ivalfriheten.Anf. 109 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan förstå av att valet närmar sig. Jag kan också för-stå av den motion som kd har väckt i anslutning tillregeringens vårbudget att valet närmar sig. är deten löfteskarusell som är i gång igen med ofinansiera-de kostnadsökningar och ofinansierade skattesänk-ningar.Om vi ser på ämnet för interpellationen, nämligensamhällets stöd till barnfamiljerna - det är så som jaghar uppfattat inlägg - består det aven rad olika delar som tillsammans utgör en helhet.Det är barnbidraget, som går till alla barn. Det ärflerbarnstillägget, som tack vare att vi har lyckats fåordning på de offentliga finanserna kan återinföras föralla barn födda efter . Det är bo-stadsbidraget, som är behovsprövat men som också ären viktig del. Det är föräldraförsäkringen, som gerstora möjligheter för föräldrarna att bestämma hurmycket de vill arbeta och hur mycket de vill varahemma hos sina barn. Inkomstbortfallsprincipen iföräldraförsäkringen gör också att papporna har möj-lighet att vara hemma och ta ansvar för sina små barn.Vi har en barnomsorgslag, som är nog så viktig i dettastöd, som stadgar att kommunerna har en skyldighetatt utan oskäligt dröjsmål tillhandahålla barnomsorgför barn för de föräldrar som så önskar.Föräldrarna skall också få möjlighet att säga sitt närdet gäller val av barnomsorgsform, t.ex. föräldrako-operativ. Jag förstod för övrigt inte vad ChatrinePålsson menade när hon nämnde föräldrakooperati-ven.Vi har också ett viktigt stöd, som går bl.a. tillbarnomsorgen och till kvaliteten i barnomsorgen, ochdet är statsbidraget. Tack vare att vi har fått ordningpå ekonomin kan vi nu öka det så att viger 72 miljarder extra till kommuner och landsting.Den här uppräkningen som bildar ramen för vårtstöd till barnfamiljerna ger också en väldigt stor val-frihet. Här kan man kombinera arbete och studier medatt ta ett stort ansvar för sina barn och sin familj. Vivet att det finns ett starkt stöd för den här livsformenoch det här sättet att leva. Det handlar inte om att allabarn, alla föräldrar och alla familjer är lika, utantvärtom finns det stora olikheter. Det finns olika öns-kemål och olika sätt att välja hur man vill leva till-sammans i en familj. De som vill vara hemma fårnaturligtvis vara hemma med det stöd som samhälletger. Den här ramen, som jag kallar den, för stöd ochservice är det som skapar den stora valfriheten fördagens barnfamiljer.Det vårdnadsbidrag som vi levde med 1994, som kd nu uppenbarligen vill återinfö-ra, verkade dessvärre i rakt motsatt riktning. Det gavinte valfrihet åt någon lågavlönad ensamståendemamma att välja något annat än att fortsätta att för-värvsarbeta och försörja sig själv.Det skulle vara väldigt intressant att i den här in-terpellationsdebatten få svar från kd på frågan: Påvilket sätt ökar valfriheten för de ensamståendemammorna med förslaget om vårdnadsbidrag? Påvilket sätt gör vårdnadsbidraget det lättare för pap-porna att vara hemma hos sina barn? Hur tänker kdfinansiera det här förslaget? Om jag har förstått deträtt handlar det om flera miljarder; i synnerhet närChatrine också säger att hon vill bevara barn-omsorgen.Detta är en stor kostnadsökning, och jag har intefått något grepp om hur den skall finansieras.Anf. 110 ():Fru talman! Det är ingen kostnadsökning.Jag blir så beklämd varje gång när socialdemo-kratiska företrädare inte vill lyssna på sakskäl. Defrågar: På vilket sätt ökar detta valfriheten för ensam-stående mammor? Jag undrar vilken valfrihet de har - det finns ju ingen valfrihet. Jag har träffatmånga som vill vara hemma litet längre med sinabarn, men de har inte råd utan tvingas ut för att kunnaexistera.Vi kristdemokrater har lagt ett förslag - statsrådetskall få det innan vi lämnar kammaren - som är tillfördel för alla. Även en ensamstående som väljer attarbeta deltid får ett vårdnadsbidrag, som är reducerat.Där lägger vi upp ett sätt som gör det möjligt att klaraekonomin.Det finns ingen valfrihet . Den är ju beskuren.Då får man säga vad man vill, men föräldrar piskas ut.Det är den största ofrihet som finns. säger att svenska kvinnor skulle piskas tillbakatill spisen. De väljer väl själva om de vill vara hem-ma! Det är inget som förvärrar för någon. Man harfortfarande möjlighet att välja den kommunala barn-omsorgen, men det gäller inte om man vill ha privataalternativ. Jag skall tala om för statsrådet vad jagmenade när jag talade om föräldrakooperativen. Detfinns ingen laglig rätt att få bidrag till ett föräldrako-operativ, utan är det kommunens välvillighetsom avgör, och den är inte stor på många ställen.Det låter som om tror att denkommunala barnomsorgen är gratis. Den kommunalabarnomsorgen subventioneras för barn i ålders-gruppen mellan ett och , som vi kristdemokraterhar räknat på, med i snitt per år.Det är samhällets subvention. Att då påstå att samhäl-let inte skulle ha råd att omfördela om någon föräldervill ha det är ju en skymf. Det är att lura både sig självoch andra.Sedan undrar jag: Vilket stöd ger samhället tillden som väljer att vara hemma? Statsrådet sade nyssatt den förälder som vill får vara hemma med det stödsom samhället ger. Jag vill fråga vilket stöd det är.Föräldraförsäkringen är inte heller rättvis. Denbygger på att man har hunnit få ett jobb. Alla får intedel av föräldraförsäkringen - en del får nästan ingen-ting. Jag tycker inte att den är någonting som manskall lovprisa, utan det är de som redan har det brasom får den. De ensamstående som inte har hunnit hanågot arbete har det sannerligen inte för fett.Sedan detta med ofinansierade förslag: Vår bud-getmotion är finansierad i alla sina delar, men det ärriktigt att det innebär en omfördelning därför att vikristdemokrater gör en annorlunda prioritering. Vadvi har hävdat och vad jag vill säga en gång till är attvåra förslag inte försvårar för någon utan ökar valfri-heten för alla.