prot · GL09120 · 1998-06-08 00:00:00 — Det är en ganska stor skillnad mellandet jag talar om, att flytta över de pengar som vi i daganvänder till arbetsmarknadsåtgärder och arbetslöshe-ten till kommunerna, och resursarbetena. Resursarbe-tena går i princip ut på att man först blir sparkad, ochsedan får man gå in och göra samma jobb med 90 %av lönen. Det har inte varit särskilt populärt blandmånga av dem som redan är lågavlönade, eftersomman är det inom vård och omsorg.En undersköterska som går i arbetsmarknad-såtgärd kostar samhället mer pengar än hon skullekosta om hon gick som undersköterska på vårdavdel-ningen. Väldigt många av dem vill faktiskt hellre varainom vården än att gå på någon form av AMS-utbildning för att klara av uppehället.Jag tycker att det är ett dilemma att vi betalarväldigt stora summor för att människor inget skallgöra i vårt samhälle, som vi inte har perso-nal så att det räcker till inom vården och omsorgen.Det tycker jag faktiskt vore ganska enkelt att åtgärda.Det är våra gemensamma pengar. Det gäller bara attvåga blanda kassorna litet mer livfullt.Den andra delen handlar om de problem vi harmed de kortare vårdtiderna. Äldre människor kanskeinte på samma sätt som yngre kan kliva upp och gåefter en titthålsoperation eller något annat. Man harett handikapp i att man är äldre och tröttare från bör-jan. Det finns egentligen inget mellanled därkommunerna kan placera de människorna. Det kanman se ganska tydligt. Den som är färdigbehandladför att åka hem men som är ensam hemma finns detingen möjligt att skicka hem. Men det finns ingenmellanform av vård.Jag tror att man bör titta närmare på någon formav rehabilitering, med boendeform för äldre, innanman skickar tillbaka dem till det egna boendet igen.Det är ett stort problem. Många kommuner skickarrunt de gamla till andra kommuner där det finnsvårdplatser, långt från deras anhöriga, för att klara dethär problemet.Anf. 35 HANS () replik:Fru talman! har inte deltagiti arbetet i utskottet och kan därför av naturliga skälinte vara kunnig om de olika diskussioner vi haft iutskottet. En mellanvårdsform, som tar upp, har vi skrivit om i betänkandet och tasockså upp i motionerna. Det pågår ett arbete på väl-digt många håll runt om i landet för att bygga uppsådana här mellanvårdsformer. Landsting och kom-muner gör det tillsammans för att hitta en bryggamellan den slutna sjukhusvården och äldreboendet.Sedan till arbetslösheten och behovet av personaltill vård och omsorg. Vi har också på det området haftanledning att vara litet bekymrade, men inte på sättsom , att det finns så mångabland sjukvårdspersonal som är beredda att börjajobba utan därför att det finns för få utbildade. På många håll har man problemmed att få tag i utbildad personal till vården och om-sorgen. Det är det vi ser som ett betydande bekymmerframöver. måste vi se till att rekrytera, utbilda ochmotivera ungdomarna med att det här är ett fram-tidsjobb som det finns anledning att satsa på. Bekym-ret är inte i första hand, , att detstår en mängd sjukvårdspersonal i arbetslöshetskönoch vill börja jobba. De finns inte där, de står inte iden kön. Vi har för få som är utbildade för vård- ochomsorgsjobb just nu.Anf. 36 Socialminister ():Fru talman! Äldrefrågorna har utgjort en naturligoch viktig del av mitt jobb ända påSocialdepartementet. Den utmärkta uppföljning avädelreformen som har gjort med olikaårliga rapporter, demografiska fakta och överlägg-ningar med kommuner och landsting och den debattsom förts i samhället om äldrefrågorna har gjort attdet här har varit en viktig fråga för oss. Vi har ocksåständigt arbetat med olika förslag och åtgärder. Vi hardelat ut uppdrag och pengar, och vi har följt de härfrågorna intensivt. Jag har också själv deltagit i denallmänna debatten om äldrefrågorna. Egentligen vardet inte när vårdskandalerna började uppmärksammasi medierna som den partipolitiska debatten tog or-dentlig fart.Jag vill först bara tillbakavisa påståenden om attdet här skulle vara någon sorts nyväckt intresse elleratt propositionen skulle ha kommit hastigt på. Vi hararbetat länge med äldrefrågorna i departementet. Detär en naturlig följd att vi presenterar ett samlat förslagav den här typen nationell handlingsplan för äldrepo-litiken. Man kan också säga att den debatt som harvarit i medierna har gjort att vi har kastats mellanhopp och förtvivlan. Vad är det som är sant? Hur seren nyanserad, riktig och sann bild av verkligheten ut?Det har inte alltid varit lätt att beskriva den.Jag har också hört många beskrivningar där detökande antalet äldre och mycket gamla liknas vid entickande bomb. Jag vänder mig väldigt starkt mot ettsådant synsätt. Jag kan inte acceptera det. Det är istället en rikedom med många äldre. Det är ett riktsamhälle som har så många äldre. Det är ett välfärds-samhälle som kan ha så många äldre. Vi svenskartillhör dem som lever längst i världen. De allra flestafår också behålla hälsan långt uppe . Det ärverkligen någonting att glädjas över. Det borde vikanske göra litet oftare och se det som att vi är ett riktland med så många äldre, som vi naturligt-vis inte skall blunda för bristerna. Det är också i hög-sta grad en global företeelse. Både den industrialise-rade delen av världen och utvecklingsländerna stårinför mycket stora befolkningsförändringar. Sverigeligger i framkant på den utvecklingen. Vi har redanerfarenheter som andra länder gärna tar del av. Nustår vi inför nya utmaningar.Inom ett par decennier är var fjärde svensk pen-sionär. Innebörden av detta faktum är det alltför fåsom ens har börjat fundera över. Hela samhället på-verkas av en sådan förändring. såg man pensio-närstillvaron som en välförtjänt vila på ålderns höst,och det under en ganska begränsad tid. kan vi senyblivna pensionärer med god hälsa, högre pensioneroch möjlighet till många års aktivt liv framför sig. Detställer helt nya krav på samhället. Det ger också heltnya möjligheter. Miljontals aktiva äldre med ett långtlivs erfarenheter är en oerhörd resurs. Låt oss användaden.Nu krävs en bred äldrepolitik. Det är det vi hargett oss på med den här propositionen och försöktbeskriva inte bara situationen för den som är sjuk ochbehöver vård och omsorg, utan vi har försökt tecknaen bred äldrepolitik som omfattar alla samhällsområ-den och som syftar till ett gott samhälle för alla åldrar.För att få mesta möjliga kraft i utvecklingen måsteresurserna samlas. Kommun, landsting och stat hargivna roller men också företag, fackföreningar, ideellaorganisationer och enskilda människor kan bidra tillett gott liv för äldre. Om vi alla går mot samma hållgår det förstås mycket bättre. Därför har regeringenföreslagit att skall fastställa nationella målför äldrepolitiken. Vi har inte hittat på dem själva.Själva ursprunget till målen är FN:s deklaration omprinciper för äldre personer. Av nödvändighet ärsådana mål ganska allmänt hållna, men jag vill påståatt de ändå ger en tydlig signal om hur äldre skallbehandlas och hur vi vill att samhället skall utvecklas.Målen är att äldre skall kunna leva ett aktivt livoch ha inflytande i samhället och över sin vardag. Deskall kunna åldras i trygghet och med bibehållet obe-roende. De skall bemötas med respekt samt ha till-gång till god vård och omsorg.Regeringen har i propositionen visat hur de härmålen kan brytas ned i allt tydligare delmål. Det är enviktig uppgift för kommuner, företag, organisationeroch andra att på lämpligt sätt ta fram lokala och regi-onala mål, program eller handlingsplaner för sin verk-samhet. Därför tycker att de utmärkta förslag som harkommit fram från riksdagspartier i motioner framföraallt är en uppgift att på regional och lokal nivå brytaned till program och policy som man vill ha för sinegen verksamhet. Om äldre verkligen skall ha infly-tande i samhället krävs bl.a. att de återfinns i beslu-tande församlingar. Det behövs pensionärer i kom-mun- och men också i riksda-gen. Socialdemokraterna har med framgång prövat"varannan damernas" på valsedlarna. Vem blir förstmed "var fjärde pensionär" på valsedlarna?Ett annat mål är att äldre skall behandlas med re-spekt. Det kändes som ett uppfordrande mål. Men jagkänner mig stolt och övertygad om att det är rätt attlägga fram det för . Jag är också medvetenom svårigheterna med att förverkliga det. Jag villpåstå att det är en viktig signal. Här handlar det omattityder och hur enskilda människor beter sig.De nationella målen ställer krav på en aktiv äldre-politik. Jag vill kort beröra den huvudsakliga inrikt-ning som regeringen vill se.De tre huvudpunkterna är solidariteten, resursernaoch en god vård och omsorg. Ett gott samhälle för allaåldrar måste byggas på solidaritetens grund. Det ge-mensamma ansvaret gör att generationerna hållssamman av uppgiften att ge varje människa möjlighettill ett gott liv. Som en naturlig följd av det finansierarvi vård och omsorg gemensamt via skatten. En stabilsamhällsekonomi är förutsättningen för att äldremänniskor skall ha ett gott liv. Det gäller både attskapa ekonomisk trygghet genom pensionerna och attkunna erbjuda vård och omsorg av god kvalitet. Re-geringens högst prioriterade uppgift är därför att stär-ka den ekonomiska tillväxten och bekämpa arbetslös-heten och öka sysselsättningen.En god vård och omsorg för äldre är ett bärandeinslag i välfärdssamhället. Äldreomsorgen och sjuk-vården är väl utbyggda, men förutsättningarna harförändrats kraftigt . Befolkningsföränd-ringen med alltfler äldre har kraftigt ökat behoven avsåväl sjukvård som äldreomsorg. Den ekonomiskakrisen har å sin sida försvårat möjligheterna att levaupp till alla krav.I min beskrivning har jag visat att äldrepolitikenhandlar om mer än vård och omsorg. De allra flestaäldre är friska och lever ett aktivt och självständigtliv.Det senaste halvåret har ändå just omsorgsfrågor-na debatterats livligt. Rubrikerna har varit stora ochtonläget högt. Jag skulle gärna vilja ge min bild.Den bild av äldreomsorgen som har målats upp imedierna har handlat om kris och elände. Jag försva-rar inte för de missförhållanden som harlyfts fram, men däremot finns risken att människorsuppfattning om äldrevården helt präglas av den ny-hetsrapporteringen. Bra nyheter är inga nyheter - detvet vi alla.Sedan i somras är jag ute så gott som varje onsdagoch besöker äldreboenden och andra verksamheter ikommuner och landsting. Jag passar på att prata medäldre, personal, allmänhet och ansvariga politiker.Efter besök i , , och ,för att bara nämna några platser, kan jag säga ungefärså här.Det ser i allmänhet bra ut. Lokalerna är fina ochbostäderna hemlika. Här har väldigt mycket hänt desenaste tio åren. Minns bara hur det var på långvårdenföre ädelreformen! De gamla låg i akutsjukhusenskorridorer. De äldre får en god fysisk omvårdnad avvänlig personal, som verkligen anstränger sig ochmånar om sina gamla.Samtidigt är det tråkigt på sina håll. Visst har per-sonalen ofta svårt att hinna med mer än det allra nöd-vändigaste. Jag frågar mig också hur det står till medsjälvbestämmandet. Hur mycket utrymme finns detför de boende att själva styra sin vardag?I några avseenden skiftar också förutsättningarnakraftigt mellan olika orter och landsändar. äldreberedning konstaterade att ungefärhälften av vårdbiträdena i landet saknar adekvat ut-bildning. finns det orter där alla eller deflesta har gått vårdlinjen på gymnasiet eller motsva-rande. Också de ekonomiska förutsättningarna skiljersig. Det finns kommuner där de värsta tiderna är överoch där de ökade statsbidragen direkt ger möjlighetatt satsa nytt och bättre och anställa fler. På andra hållminskar invånarantalet och därmed skattemedlen,samtidig som de gamla med stora vårdbehov bor kvar.Den ganska yviga debatten har förts över vida fält.Sarah Wägnert och har givitoss helt olika bilder. De har tett sig motstridiga, menjag vill nog ändå påstå att verkligheten kan vara såsammansatt att de båda har rätt.Vanvård av gamla kan aldrig och skall aldrig ac-cepteras. innebär åldrandet och döendet attmänniskor också med den bästa tänkbara vård iblandtynar bort.Även om tillståndet i äldreomsorgen generellt settinte alls är så illa som det emellanåt beskrivs finns dethelt uppenbart mycket som måste åtgärdas. Jag villkort beröra de insatser som jag tycker är viktigast fören god äldreomsorg.Först och främst måste man ha tillräckligt medpersonal. Regeringens framgångsrika ekonomiskasaneringspolitik har medfört att statsfinanserna för-bättrats. Då har det blivit möjligt att såväl förbättrapensionerna som att öka statsbidragen till kommuneroch landsting. Möjligheterna att anställa mer personalhar därmed ökats.På vissa håll saknas platser i äldreboendet. Rege-ringen har därför föreslagit till attskapa fler och bättre platser i äldreomsorgen. Vi serförstås att det finns stora behov av att t.ex. bygga utdemensboende.Utöver det skall kvaliteten i äldreomsorgen för-bättras, och det sker genom en samling olika åtgärder.De medicinska bristerna skall åtgärdas. att läkarmedverkan i äldreomsorgen skall ökas.Mycket handlar om bättre samverkan mellan kommu-ner och landsting.Där man har löst detta - där man har hittat meto-der och har ett mycket gott samarbete som löper smi-digt - är man förstås bekymrad över bilden att äldre-omsorgen inte fungerar någonstans. Det är som omdet inte skulle gå att hitta sätt att samverka och sam-arbeta.Avgifterna för äldreomsorg har uppmärksammats,särskilt på grund av att nivåer och regler skiftar kraf-tigt över landet. Jag har själv sagt att jag inte vill sefler fall av att man uppmuntrar gamla makar att skiljasig från varandra för att den ena skall ha råd att bo isärskilt boende. Jag vill inte se sådant något mer.Vissa kommuner har utmärkt sig genom orimligthöga avgifter för somliga pensionärer. Andra hartillämpat reglerna på ett fyrkantigt sätt och t.o.m. istrid med lagstiftningens intentioner. Regeringen hardärför i propositionen föreslagit att socialtjänstlagensregler för avgifter i äldre- och handikappomsorg för-tydligas när det gäller hur mycket pengar som skallförbehållas den enskilde. Vidare görs kommunernaskyldiga att ta hänsyn till den andra makens situation.Det skrivs ut på ett mycket tydligare sätt. Kommunenär skyldig att sköta jämkningen.Därutöver har regeringen tillsatt en särskild utre-dare, som skall titta på avgiftsfrågorna i vård ochomsorg. Det är klart att det behövs ett nytt system.Man behöver gå igenom detaljerna. Det är ingenokomplicerad fråga, men skall ialla fall vara färdig med ett sådant förslag till årsskif-tet.Ytterligare förslag för att ge rättvisa och rimligaavgifter är att vänta. Det är en mycket viktig punktsom jag gärna vill stryka under.Tillsynen skall förstärkas. Kontrollen skall bli ef-fektivare och kvalitetsarbetet utvecklas. Det hållerSocialstyrelsen på med. Man kommermed kvalitetsuppföljningssystem och förslag till all-männa råd när det gäller kvalitetsuppföljning ochkvalitetssäkring i äldreomsorgen. Detta sker ocksågenom den s.k. lex , ökade resurser till Social-styrelsen och en kvalitetsbestämmelse i socialtjänstla-gen.Forskningen inom äldreområdet är eftersatt, ochett nytt forskningsprogram är därför viktigt. Vi avsät-ter stora pengar till det. Fortbildning av arbetsledareger en viktig kompetenshöjning, och ytterligare insat-ser för höjd kompetens behövs. Därför skall personal-försörjningen och utbildningsbehoven undersökas.Det måste man kunna få säga som mansäger att vi har en fantastisk personal i äldreomsor-gen. Det är tack vare den som omsorgen står på fötteroch som de allra flesta gamla också säger att de ärnöjda med den äldreomsorg som de får. De tycker attpersonalen är så underbar.Samtidigt tycker jag att personalen har rätt att krä-va att få del av forskningsrön när det gäller rehabili-tering, demenssjukdomar osv. Det skall också ses somen möjlighet för dem att utvecklas i sitt arbete.För att främja utveckling och förnyelse anslår visärskilda utvecklingsmedel. Regionala äldrecentrum,försöksområden och andra lokala initiativ skall fåstöd.Jag vill också särskilt uppmärksamma anhörigasinsatser. Det gäller avlastning och information. Vibehöver skapa nätverk eller kontakter som gör att deanhöriga upplever att de får stöd och hjälp. Jag vet attdet finns de som har tolkat vårt förslag att anslå 100miljoner kronor till stöd till anhöriga som ett sätt attvältra över ansvar på de anhöriga. Så skall det inteses. är det de anhöriga som bär upp hu-vuddelen av äldreomsorgen i landet. Om de skall orkamåste de känna att de får stöd från kommunen på ettbra sätt. Det är det som pengarna skall användas till.Vi skall hitta sådana system.Det är också ett sätt att hjälpa frivilligorganisatio-ner som vill gå in och göra det där lilla extra förgamla människor. Det kan vara att skapa vänskaps-förhållanden, hjälpa till att rulla håret på någon, läsaen bok eller kanske följa någon ut. Det är sådant somvi kan se att kommunalt anställd personal inte hinnermed i alla lägen. Jag tycker att det är bra insatser, ochorganisationerna skall ha stöd.Insatser mot ohälsa genom uppsökande verksam-het i och folkhälsoarbete för äldre harstor betydelse på litet längre sikt.Utöver dessa insatser, som huvudsakligen rör äld-reomsorgen, måste ytterligare steg tas för att vi verk-ligen skall kunna leva upp till de nationella målen.FN:s äldreår 1999 ger anledning att uppmärksammaäldres situation och villkor ur allehanda aspekter. Föratt äldrefrågorna skall behållas i fokus kommer vi atttillsätta en parlamentarisk äldredelegation. Det ärviktigt att det inte är någonting kortsiktigt. Här skallvi följa dessa frågor intensivt i framtiden.Jag vill betona att de äldres väl är ett gemensamtansvar. Därför ligger det ett stort värde i att äldrepo-litiken så långt möjligt utformas i bred partipolitiskenighet. Utskottets betänkande innebär enligt minmening att vi lägger en sådan grund. De avvikandeuppfattningar som ändå visats motsäger inte det.Tvärtom är de nödvändiga för att vi skall kunna be-hålla spänsten i den politiska debatten.Anf. 37 () re-plik:Fru talman! vill jagframföra ett tack till socialministern för många finatankar i anförandet och . Menjag vill litet grand kommentera det här att debattentog fart när skandalerna kom. Jag känner nog att vikristdemokrater har försökt att lyfta den här fråganunder hela den tid då vi har varit i . Men pånågot sätt blir det ingen riktig fart förrän man serskandalerna, och det beklagar jag.Vi har ju haft utredningar om det här. Vi vet attantalet äldre äldre kommer att öka. Vi har sett olikasådana här skisser. Men på något sätt krävs det någotmer så att det blir vind i seglen i debatten. Jag tyckerändå att det är bra att debatten har kommit upp, ochjag tror att det är helt nödvändigt att vi som parlamen-tariker inte blundar för att det inte fungerar överallt.Jag håller med socialministern om att vi inte fårsvartmåla allt. Det skulle vara att underkänna mycketsom är bra. Men vi får inte heller acceptera det sominte fungerar.Sedan vill jag på nytt ställa den fråga som jag togupp i mitt anförande. Det gäller det här med tjänste-sektorn och alla ensamma människor som inte harnågot alternativ. De vill kanske inte anlita svartatjänster för ett bullbak eller för att putsa sina fönster.De har kanske inte råd att anställa städfirmor.Då undrar jag om ändå inte socialministern i dagskulle kunna tala om för alla äldre i landet som skullevilja betala för en liten tjänst som inte hem-tjänsten utför att de får det. Det kan gälla inköp avdagligvaror och sådant. Socialministern vet säkert attFolkpartiet, och harlagt fram ett gemensamt förslag om en subventioneradtjänstesektor som skulle gynna alla. Jag vill fråga: Ärdet på gång?Anf. 38 Socialminister ():Fru talman! Tack själv, ! Vi be-höver inte gräla om vem som var först ut i debatten.Jag struntar i det. Det viktiga är väl att vi kommermed konkreta förslag och att man ser att vi tar det härseriöst. Det är säkert riktigt att harvarit ute tidigt i debatten. Jag kan bara hålla med omdet.När det gäller hemtjänstfrågan har jag flera gångersagt att jag tycker att om det är någon subventioneringsom skall diskuteras så skall det vara riktat till degamla. Hur det sedan skall utföras har vi ännu intehittat några riktigt bra modeller för. Men jag kan seatt det är absolut nödvändigt. Det kan jag säga raktav.Jag tror att den här debatten kommer att fortsätta.Den kommer att försätta i takt med att vi får nya gene-rationer av pensionärer som har det bättre ställt eko-nomiskt och som säkert kommer att kräva mer. De villbo kvar hemma längre. De är aktiva. Men de kanskeinte orkar med en del av de tunga uppgifterna i etthem. Då kommer de också att vilja köpa de här tjäns-terna, för vi kommer inte att med skattemedel kunnaordna alla behov. Det är bara att konstatera det.Jag är säker på att den här debatten kommer attvara levande framöver. Jag har ingen färdig lösningpå det här. Det diskuteras, som alla förstår, också iregeringen. Svårigheten har varit hur man avgränsardet. Hur hittar man ett system som i så fall riktar spe-ciellt till sig de äldre. Jag är alltså inte främmande fördet. Jag tycker tvärtom att det är viktigt att lösa denhär frågan.Anf. 39 () re-plik:Fru talman! Då vill jag tacka för det beskedet. Jagser fram emot konkreta förslag. Jag tycker också attdet är viktigt att de människor som vi nu utbildarinom äldrevården får göra det som de är bra på ochsom de äldre så väl behöver. Då känns det ocksåbättre för dem när de vet att de äldre kan få hjälp medde andra sakerna. Jag tror nämligen att väldigt mångainom äldreomsorgen känner att det inte är riktigtbra att olika saker inte blir gjorda. Jag tror därför attdet finns väldigt stora vinster att göra, och jag serfram emot förslag i den riktningen.Anf. 40 Socialminister ():Fru talman! Det har ju också börjat uppstå en delförsök med detta att erbjuda servicetjänster till gamla.Jag vet att det finns ett exempel där jag tror att det vararbetslösa undersköterskor, eller om det var vårdbi-träden, som tog initiativ till att starta en sådan härverksamhet. Jag tror alltså att vi kan se ganska hopp-fullt på möjligheten att hitta olika system, olika mo-deller för det här. Det kommer säkert.Anf. 41 () replik:Fru talman! Jag vill rikta ett tack också från migför beskedet till . Men det verkligatacket kommer först när vi har fått se detta omsatt ihandling. Vi vet ju av erfarenhet vad löften ibland kaninnebära.Vi har ju i utskottet, som framgått av debatten,gjort ändringar på en rad punkter i propositionen. Detkom en rad idéer och synpunkter från de olika parti-erna. Vi är naturligtvis tacksamma för att vi har enatoss om dessa fem tillkännagivanden. Jag har redantidigare i debatten framfört ett tack till utskottetsföreträdare för den socialdemokratiska gruppen.Det stora hotet på det här området gäller ju möj-ligheten att kunna försörja den offentliga väl-färden. Då måste vi förbättra sysselsättningsläget.Hade haft samma utveckling som våra nor-diska grannländer hade vi haft 260 000 flerjobb. Jag nämnde i mitt anförande att om vi får ytter-ligare 100 000 jobb inom den enskilda sektorn ökarinkomsterna för kommuner och landsting med 20miljarder kronor.Det är den vägen man måste gå för att långsiktigtsäkra välfärden. Vi kan inte bara höja skattetrycketför ett minskande antal skattebetalare. Vi måste ocksåfå fler skattebetalare. För att nå det syftet måste viföra en politik som gör att antalet sysselsatta ökarinom den enskilda sektorn. Det behövs även ett skat-tepolitiskt instrument för att åstadkomma detta.Anf. 42 Socialminister ():Fru talman! Hade vi inte haft en så stor upplåningatt betala ränta på sedan de borgerliga regeringsårenhade vi haft mer att lägga påsjukvård, vård- och omsorgsfrågor, skolan eller vad vinu vill prioritera. Det är ju också sanningen.Jag är bekymrad över alternativ ochmoderaternas förslag. Jag tycker för det första inte attdet blir trovärdigt. Å ena sidan säger man att manlovar mycket stora skattesänkningar. Å andra sidansäger man att vi skall klara av utökade åtagandeninom vård- och omsorgssektorn.