prot · GL0973 · 1998-03-03 00:00:00 — Vissa,säger ministern. Jag trodde att vi i var tillför att försöka lösa miljöproblem. Men enligt minis-tern är det bara ett problem som vissa upplever.Men i inkonsekvens med sig själv räknar ministernsedan i svaret upp vilka dessa vissa är. Det är ju kon-sumenter, dagligvaruhandeln och Returpack. Finnsdet så många fler? Varför är ministern så nedlåtandeom vissa när det tydligen är ett problem som faktisktberör alla.I nästa andetag säger ministern att det inte är någotproblem, eftersom dessa burkar redan omhändertas.Jaså, är det svaret till handlarna i , där det samlades in 15 000 burkar som de självaannars skulle ha kört till tippen eller sopförbränning.Skall handlarna stå och sortera dessa burkar en ochen? Alla de tio affärer som deltog i denna undersök-ning har uttryckt sin irritation och resignation överdessa burkar.Om konsumenterna redan sköter detta, varför dåett sopberg omfattande 15 000 burkar i tio affärer ?Ministern har väl inte helt begravts i papper ochpromemorior så att hon inte ser verkligheten. Det ärju inte alla gånger som de vackra miljövisionernafungerar i verkligheten. Det är detta som jag velatpåtala i min interpellation. Vi har alltså inget funge-rande omhändertagandesystem för de här bur-karna. Då kan man inte likt strutsen bara köra nedhuvudet i sanden. I stället måste vi försöka lösa detta.Ministern hänvisar till nya friska nivåer här ochnämner och att detta egentligen är ett produ-centansvar. Detta är dock inte en offensiv hållning,för verkligheten är något annat. Hur många hundramiljoner burkar får vi då inte fram ? Nej,ministern får nog spotta upp sig litet i sitt nästa inlägg.Jag upprepar min fråga: Hur skall ministern ageraför att i praktisk handling se till att dessa burkarkommer bort från soptippar och sopförbränningsan-läggningar, där de hamnar? Det går inte att lösadetta enbart genom att säga att det inte är fråga omnågot problem, för det här är ett problem . Vadskall ministern göra?Anf. 81 ():Herr talman! Jag tycker nog att vissa - det taladesju alldeles om just vissa - borde idka litet själv-kritik. Producentansvaret kom nämligen till under denborgerliga tiden. Jag var ordförande iMiljö- och hälsoskyddsnämnden med ansvar för ren-hållningen. Där var vi mycket skeptiska just därför attvi kunde räkna upp en mängd fall där producen-tansvaret inte skulle fungera. Det gällde t.ex. utländ-ska burkar. Precis det frågade vi ompå de hearingar som var. Vi frågade: Vad skall händamed de utländska burkarna? Vad skall hända med deplåtburkar som kommer? Vi fick aldrig några svar påvåra frågor.Jag fick en känsla av att den regeringen aldrig ha-de satt sin fot i verkligheten. Man hade inte en aningom vilka problem vi skulle komma att stå inför. Producentansvaret fungerar icke. Därför ärmin fråga till jordbruksministern: Hur tänker den härregeringen agera för att försöka få ett producentansvarsom innebär att hänsyn tas till den praktik vi befinneross i där allt inte är så slimmat som man tänkte sig dåproducentansvaret infördes utan där det också finnsburkar som kommer från annat håll?Metallkretsen, som miljöministern nämner, haroerhört få insamlingsställen. Dessutom finns proble-met att kommunen egentligen, hur gärna man än vill,inte får gå in och göra en insats här. Vad producen-tansvaret framför allt innebar var att det alltmer väx-ande engagemanget ute i kommunerna för att åstad-komma en bra sophantering i ett huj slogs sönder.Sedan skulle det hela skötas av någon annan somskulle samla in, t.ex. Metallkretsen eller returpappers-sammanslutningar. Man kan säga att frågan lyftes frånett lokalt engagemang, som många av de här partiernaannars ofta säger sig stå för, till ett centraliserat sys-tem som de som bor och verkar i verkligheten intekan påverka.Hur tänker miljöministern reformera producen-tansvaret så att vi återigen kan ta till vara det lokalaengagemanget - ett sådant fanns ju innan den borger-liga regeringen slog sönder det genom producen-tansvaret - och så att vi återigen kan börja bygga uppinsamlingssystem som fungerar i verkligheten? Vi vetju vilka problem som finns. Vi som haft hand omkommunal renhållning har vetat att just den här situa-tionen skulle komma. Det är just en sådan här pro-blematik som vi har tagit upp.Kommer man att se till att Metallkretsen tvingasha insamlingsställen på ett annat sätt än tidigare?Kommer man att lyfta ut de här förpackningarna frånproducentansvaret och ge kommunen möjlighet attåterigen hantera de här burkarna? Hur tänker mangöra?Det är alldeles uppenbart att producentansvareticke täcker in detta problem. Miljöministern och jaghar tidigare diskuterat producentansvaret och vet attdet hade en rad brister. Det kom ju oerhört fort. Detvar nämligen val och man ville visa att man hade gjortnågonting. Vi som agerade i praktiken var oerhörtkritiska.Litet självkritik i nästa inlägg från alltså sitta fint. Dessutom skulle jag vilja vetahur man skall reformera producentansvaret och göradet praktiskt möjligt att agera.Anf. 82 ():Herr talman! Det viktiga är förstås att aluminium-materialet i praktiken återvinns så att vi går mot ettkretsloppssamhälle. Miljöministern säger i sitt svar attpå det här viset omhändertas de burkar som inte ingåri det svenska pantsystemet på ett miljömässigt god-tagbart sätt. Teoretiskt är det riktigt men vi måste setill att det också fungerar i praktiken. Då bör vi varaklara över att ekonomiska styrmedel är det som fun-gerar bäst här, alltså pantsystemet.Jag skulle vilja utvidga perspektivet, gå litet utan-för gränser, och fråga miljöministern omregeringen är beredd att inom EU verka för ett ge-mensamt pantsystem.Om jag köper en burk i en Konsumaffär i Dalarnaoch tar med mig burken hit till kan jaglämna in den i en ICA-affär här och det "clearas". Jagpasserar alltså en länsgräns men systemet fungerarändå. På litet sikt borde inte detta vara svårare när ennationsgräns inom EU passeras. Min fråga är således:Är regeringen beredd att verka för någon form avpantsystem inom EU?Anf. 83 Miljöminister ():Herr talman! Det är klart att detta är ett problem.Det framgår av svaret, , att vi inser attdet här är ett problem. Däremot är det inte så lätt attlösa problemet. I det här fallet fungerar nämligen inteproducentansvaret.Gudrun frågar hur producentansvaret kanförändras. Min uppfattning är att vi i grunden behöverha producentansvaret för att det skall bli rätt frånbörjan. Producenterna måste alltså fullt ut ta ansvar.Det gäller att lära sig att producera rätt från början.Producenterna måste också ta ett bättre ansvar än de gör.Vi har ju fått en början genom införandet av obli-gatorisk samrådsplikt t.ex.; detta för att förstärkakommunernas ställning. Vi har också sagt att vi, omdet inte blir bättre, ytterligare måste stryka underolika insatser för att få producenter och materialbolagatt verkligen sköta producentansvaret på ett bra sätt.Ett exempel på att producentansvaret inte har gåttså bra är metallinsamlingen. Det finns inte tillräckligtmånga insamlingsställen. Detta påpekade i sin utvärdering . Därför bygger mannu ut insamlingsställen runt om i . Jag hoppasatt vi snart har metallinsamling på flertalet ställen.Problemet i detta sammanhang är att det justhandlar om importerade burkar. Vi kan inte förbjudaimporterade burkar. Därför handlar det om att gekonsumenterna så bra information att de gör sig avmed de importerade burkarna på rätt ställe, dvs. attaluminiumburkar lämnas i en affär. Även om man intefår pant för burkarna omhändertas de ju på ett riktigtsätt. Plåtburkar skall lämnas till metallinsamlingen.Det är producenterna som har ansvaret när det gälleratt se till att de här burkarna kommer rätt.När det gäller alternativ förstår jag vad GudrunLindvall menar. Hon är konsekvent och menar inte bör ha kvar producentansvaret. Däremotförstår jag inte riktigt vad menar äralternativet. Om vi skall ha kvar producentansvaretmåste det ändå bygga på att aluminiumburkar respek-tive plåtburkar lämnas tillbaka på det ställe där deskall lämnas. Det är också enligt all gällande lagstift-ning producenternas ansvar att se till att så sker.Ytterligare ett förslag som jag tycker är intressantär det som framför. Det gäller alltsådetta med ett pantsystem inom EU. Jag tror att det pålång sikt är det bästa systemet. Det skulle naturligtvisvara väldigt intressant om vi kunde hitta ett system förbåde flaskor och burkar. Det handlar alltså om ge-mensamma pantsystem inom EU. Jag tror dock skall erkänna att det är ganska långt dit, medtanke på hur olika produktionen ser ut i våra respekti-ve länder. Vi måste nog lösa det här problemet merakut men på tror jag att vi måste få ettgemensamt europeiskt system för att klara också han-deln över gränserna utan att det blir miljöproblem.Anf. 84 ():Herr talman! Jag tror att pantsystem som gällerhela EU-området vore en väldigt bra lösning. Enligtmiljöministern kommer det dock att ta innanvi har nått så långt. Det är i varje fall en bra strävan.Gudrun , visst kan jag idka självkritik!Självklart kan jag göra det. Jag satt inte med i rege-ringen i fråga. Kanske kunde man havarit mera pådrivande i just den här frågan. ser viatt det här problemet finns.Miljöministern var nog, vilket jag efterlyst, litetmera förstående i sitt andra inlägg i förhållande tillsitt skriftliga svar, som faktiskt andas att det här inteär något problem men så är det. Detta är ett konkretproblem för alla konsumenter som går med sin burktill en pantmaskin. När man inte får in burken i ma-skinen lägger man den i en påse vid sidan av. I stortsett har handlaren sedan bara att köra burkarna tilltippen. Det är den praktiska verkligheten.Sedan kan vi önska att det fungerade enligt inten-tionerna om producentansvar, men det gör ju inte det.Jag säger inte att jag har lösningen, för det här äringen enkel fråga. Men det jag ville bena upp var vemsom skall ta ansvaret för detta.Jag ifrågasätter inte producentansvaret som hu-vudprincip, men när det nu inte fungerar på det härområdet, och det kommer det inte att göra . Skall staten ta ansvaret för omhändertagan-det? Det här är också en fråga för kommunernas mil-jö- och hälsoskyddsnämnder. Handlarna kommer tilldem med burkarna och frågar: Vad skall vi göra?Skall staten ta ansvaret? Skall man gå in med merpengar och se till att det finns sådana här uppsam-lingsställen och underlätta för konsumenterna attsortera ut de här olika burkarna? Det är inte så lätt attse på streckkoden varifrån burkarna kommer. Eller ärdet kommunerna som skall åläggas ett tydligt ansvaratt hantera detta i avvaktan på att vi får ett bättrefungerande system? Hur kan vi hjälpa konsumenternamed den här sorteringen, om den skall ske i det ledet?Jag har som sagt inte det givna svaret på frågan.Det jag efterlyste var faktiskt miljöministerns enga-gemang. I det skriftliga svaret visade hon inget enga-gemang. I sitt första inlägg efter detta uppfattade jagdet som om hon ansåg att vi kanske ändå måste göranågonting. Det är ett problem, säger ministern . Dåefterlyser jag ett litet mer utförligt svar. Är det statensom skall ta tag i detta problem? Skall vi åläggakommunerna att göra någonting? Hur skall vi rentpraktiskt gå till väga för att få producenten att ta an-svaret? Och hur skall vi hantera konsumenterna i dettaavseende, så att de lär sig skilja på produkterna?Jag tycker att vi har kommit litet längre än tidiga-re. Jag hoppas att kanske kunna komma ett snäpp till imiljöministerns nästa inlägg.Anf. 85 ():Herr talman! Jag är kritisk till producentansvaret,inte till det faktum att producenter är ansvariga för sinprodukt, men till det sätt producentansvaret utforma-des på, nämligen att man är ansvarig för hur insam-lingen organiseras. Det menar jag skulle ligga kvar påkommunerna, där engagemanget och kunskapen finns.Sedan tycker jag att det är helt okej att producenternaskall vara ekonomiskt ansvariga för att se till att in-samlingen bekostas av dem som orsakar problemen.Jag skulle alltså ha önskat ett producentansvar somvar upplagt på ett helt annat sätt. Men producen-tansvar vill jag ha.Det finns en del frågor som jag skulle vilja ha svarpå, trots att jag inte har någon möjlighet att återkom-ma.Många kommuner fuskar . Man tillskjuterfaktiskt medel. Man har tagit entreprenaden för in-samling av t.ex. papper och glas, men man tillskjutermedel. Hur tänker miljöministern agera? har begärt en översyn av dettahos revisorer, därför att vi kan se att detfungerar olika och ibland inte speciellt bra.En annan fråga som är intressant i sammanhangetär vad som skall ske när vi nu får en avfallsskatt. Detproblem som vi har diskuterat nu kommer att innebäraatt det för kommunernas del kommer att bli mer soporsom skall till tipp. Man kommer att få betala för varjeton. Blir det då tillåtet för kommunerna att sortera utde produkter som det egentligen finns ett producen-tansvar för? Det kommer i så fall att kosta. Den kost-naden skall läggas på hushållstaxan. Blir det tillåtet?Går det emot producentansvaret eller kommer det attvara tillåtet? Det här är en fråga som jag tycker måste ta ställning till, därför att den kommer attställas.Fortfarande anser nog jag att det finns viss pro-blematik som icke är löst i producentansvaret och sommåste få en lösning, framför allt innan vi får avfalls-skatten. Annars hamnar kommunerna i mycket storapraktiska dilemman. Man får inte samla in, men manskall betala de produkter som producenterna inteklarar av att samla in.Jag skulle vilja ha svar på de frågorna. Dessutomundrar jag: Kan man tänka sig en översyn av produ-centansvaret, så att vi får ett producentansvar somfungerar i praktiken?Anf. 86 ():Herr talman! Det gläder mig att miljöministern ärpositiv till tanken på ett pantsystem inom EU somnaturligtvis skulle kunna breddas till en standardise-ring av burkar, glasflaskor och sådant också. Jag ärväl medveten om att sådant här tar och att viäven måste göra saker på kortare sikt. Men jag und-rar: Är det här något som regeringen kommer att taupp inom EU? Även om vi vet att det är en lång vägatt gå måste vi ju börja gå den vägen om vi någonsinskall komma i mål.Anf. 87 Miljöminister ():Herr talman! Vilka har ansvaret? Ja, man kan ioch för sig säga att vi har ett ansvar allihop. Men det främsta ansvaret menar jag ändå ligger påproducenterna, dels för att göra ett bättre märknings-system, så att det blir enkelt för konsumenterna att sevar man skall lämna tillbaka burkarna, dels att genommaterialbolagen och Metallkretsen bygga ut insam-lingen ordentligt.Naturvårdsverket har i uppgift att följa hur det härgår. Man har framfört kritik mot Metallkretsen. Mankommer tillbaka med en utvärdering . Manskall se om arbetet har förbättrats. Naturvårdsverketgör också en utvärdering av de olika miljöeffekternaav producentansvaret, så att vi skall få en bra rapport ihöst om vad som fungerar bra och var det fortfarandebrister.Jag tycker att det är viktigt, för att anknyta tillGudrun , att kommunerna har ett ordentligtinflytande över detta. Jag tycker inte att de skall taöver ansvaret, men de skall ha ett ordentlig inflytande.Det innebär också att kommunerna skall ha möjlighetatt se till att det blir bra service för deras kommun-medborgare.Det finns något slags gemensam norm för Sverige.Man får kräva ansvar upp till en viss gräns av materi-albolagen. De kommuner som kräver service utöverdet tycker jag skall vara beredda att betala en visssumma emellan. Men kommunerna skall generellt settkunna lägga den här nivån och kravet på service rela-tivt högt utan att behöva betala något emellan. Därtycker jag att det fortfarande saknas en del i relatio-nerna mellan kommunerna och materialbolagen. Detvar därför vi började med att införa den obligatoriskasamrådsplikten.Vi kommer naturligtvis från regeringens sida attfortsätta att följa detta, både för att se att producen-terna tar sitt ansvar och för att följa hur arbetet går iEU. Vi arbetar ju nu med ett förpackningsdirektiv iEU. Som jag sade tycker jag att det är en mycketintressant utveckling att man försöker hitta gemen-samma flaskor, gemensamma burkar och gemensam-ma retursystem för hela . Även om det kom-mer att ta tid anser jag att regeringen skall fortsätta attarbeta med dessa och även initiera ett sådant i EU.Anf. 88 ():Herr talman! Jag tyckte inte att miljöministernkom så mycket längre i sitt inlägg. Hon sade främstatt ansvaret låg på producenterna och att materialbo-lagen måste bli bättre. Det vet vi. Det är inte så en-kelt. hanteras tusentals burkar i systemet.De fortsätter till tipp och gör kanske att miljöengage-manget minskar något hos den enskilde konsumenten,för man ser att det inte fungerar. Varför skall mansläpa tillbaka burkar? De kastas ändå bara på tipp.Vad skall kommunerna säga? När kristdemokra-terna i drog fram de här 15 000 burkarna - mantog ju upp dem till kommunkontoret, till miljö- ochhälsoskyddsnämnden - slog de bara ut med armarnaoch sade: Vi vet inte, vi tycker inte att det här är vårtansvar. Det är ett nationellt problem.Nu säger miljöministern så här: Kommunernaskall ha ett ordentligt inflytande över detta. Då tyckerjag att miljöministern skall använda sitt sista inläggtill att tala om vad miljöministern menar med detta.Är det ett kommunalt ansvar? Har man ett ordentligtinflytande? Vilka medel skall man ha för att användadetta inflytande? Vilka resurser skall man ha? Ärmiljöministern beredd att skjuta till medel eller någotsådant? Annars händer ingenting. Man vet inte hurman skall hantera detta. Det kommer att fortgå ettantal år. Det kommer in 150 miljoner burkar bara i år.Det är alltså inte småsaker det handlar om. Det ärstora volymer.Miljöministern kanske kan ge ett litet tydligare be-sked: Hur skall man hantera detta exempelvis i mil-jönämnden i som tycker att det här är ett natio-nellt problem? Man har bara att köra det till tipp somdet ser ut i dag.Anf. 89 Miljöminister ():Herr talman! Jag anser fortfarande att det inte ärrimligt att säga att det plötsligt är kommunen somskall ta över producentansvaret i ett sådant här falloch se till att det fungerar. Det är producenternasansvar. Sedan har kommun och Naturvårdsverkettillsynsplikt. Den får man väl utöva ännu mer effektivtför att se till att bolagen sköter sitt producentansvar.Men det är producenterna som har ansvaret. Ett sätt äratt bygga ut metallinsamlingen så att den kan ta emotde här burkarna. Man får göra det enkelt både förkonsumenter och för de handlare som eventuell fårburkar ändå och se till att de kan lämna burkarna tillMetallkretsen på ett enkelt sätt.Några andra lösningar finns inte så länge vi harproducentansvaret kvar och innan vi har infört ettgemensamt europeiskt system. Vi tycker att ocksåDan måste kunna erkänna detta för de mil-jönämnder som tar upp detta problem.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1997/98:180 omamalgamAnf. 90 Miljöminister ():Herr talman! har frågat socialminis-tern om regeringen avser att vidta några åtgärder såatt svenska myndigheter kan hävda att detär EU som omöjliggör ett stopp för användning avamalgam som innehåller kvicksilver. Fördel-ningen av arbetet inom regeringen är sådan att detankommer på mig att besvara interpellationen, efter-som den är ställd med hänvisning till EU:s s.k. be-gränsningsdirektiv.Amalgam, liksom andra tandfyllningsmaterial, ären av de produktgrupper som omfattas av lagen(1993:584) om medicintekniska produkter och Soci-alstyrelsens föreskrifter (SoSFS 1994:20) om sådanaprodukter. I föreskrifterna, som grundar sig på EG:sdirektiv om medicintekniska produkter (93/42/EEG),beskrivs de väsentliga krav som ställs på produktermed hänsyn tagen till deras avsedda användning. Diträknas, förutom funktionella krav som ställs i relationtill användning, också upplysningar från tillverkarensom kan vara av betydelse för användaren. Kraven ärbeskrivna i allmänna ordalag.De produkter som uppfyller kraven kan pro-vas och certifieras av särskilt utpekade myndighetereller organisationer och får då CE-märkas, och där-med får de rätt att släppas ut på hela EES-marknaden.Fr.o.m. är sådan provning och certifi-ering ett krav. Effekter på yttre miljön vid produktionoch användning av medicintekniska produkter vägsinte in vid beslut om CE-märkning. Möjligheterna atthindra att CE-märkta medicintekniska produktersläpps ut på marknaden eller tas i bruk inom landet ärdärför begränsade med stöd av denna lagstiftning.Om det finns skäl att begränsa användningen av enfarlig kemisk produkt, kan detta ske inom ramen fördirektivet om begränsning av marknadsföring ochsaluhållande av vissa farliga kemiska ämnen ochberedningar (76/769/EEG). Kvicksilver och dessföreningar omfattas ännu inte av några sådana gemen-samma regler, men finns frågan uppsatt på kom-missionens arbetsprogram.Det är osäkert om användningen av amalgam inomtandvården kan regleras inom ramen för begräns-ningsdirektivet. kommer att ta upp den frågannär begränsningar av kvicksilver börjar diskuteras ikommissionens arbetsgrupp. En sådan begränsningskulle baseras på amalgams miljöeffekter.Regeringen anser att det av miljöskäl är viktigt attanvändningen av kvicksilver inom olika områden,inbegripet amalgamfyllningar, avvecklas. Eftersom vii länge har arbetat för att begränsa och fasa utanvändningen av kvicksilverhaltiga produkter bådenationellt och internationellt, ser jag positivt på attfrågan om att begränsa användningen av kvicksilvernu kommer upp för diskussion inom EU.I den miljöpolitiska proposition som regeringenavser att lämna till kommerockså kvicksilverfrågan att ingå som en viktig del.Anf. 91 ():Herr talman! Tack för svaret, som jag har fått frånmiljöministern. I det står det bl.a. att det gäller attfölja lagen om medicintekniska produkter, men omjag har uppfattat saken rätt kan man aldrig gå förbiden grundläggande rättsakten om försäljning ochanvändning av farliga ämnen och preparat. När för-handlingarna startades var man osäker om hurman skulle göra.I de uppgifter som jag har fått står det att denförsta frågan vid förhandlingarna med EU var ombegränsningsdirektivet verkligen är harmoniserat iden meningen att det hindrar en medlemsstat att till-lämpa strängare regler. Efter expertsamtal kundeenighet nås om att regler om asbest, omkvicksilver och om klorerade lösningsmedel intestrider mot direktivet. Man kom fram till att de svens-ka begränsningarna av vissa ämnen, bl.a. kvicksilver,vid anslutningen till EU saknade motsvarigheter inomunionen och därför inte kunde ifrågasättas.Jag undrar vad ministern säger om att man inte hardrivit denna fråga. Jag och många med mig tycker attdet är anmärkningsvärt att man inte hargjort något konstruktivt för att få bort ett så farligtämne som kvicksilver. Det är extra anmärkningsvärtatt regeringen inte har gjort någonting när det gälleramalgam som innehåller kvicksilver, eftersomdet dessutom faktiskt finns ett riksdagsbeslut på skall avveckla amalgam.Det är också anmärkningsvärt att flera officiellaföreträdare för olika myndigheter öppet går ut ochsäger att man varken kan eller tänker göra detta. Manstruntar alltså fullständigt i vad det svenska parla-mentet har beslutat.Min fråga med tanke på det som står i svaret ärvarför ingenting har gjorts. Det heter att detta skalldiskuteras i kommissionen. När skall detta komma igång?Jag tycker också att det är väldigt anmärknings-värt, även om det är miljöministern som svarar, attfrågan bollas över till miljöeffekterna me-dan hälsoeffekterna inte diskuteras. Det har gått sålångt att t.o.m. tillverkarna av amalgam själva öppetgår ut med varningstexter. Vore det inte attde som försvarar samhällets intressen, i detta fallsocialministern och , tog intryckav att tillverkarna säger att gravida kvinnor och fertilakvinnor liksom inte heller personer med njurprobleminte skall få använda amalgam?Regeringen envisas trots detta med att säga att omvi skall göra någonting, skall det inte göras av hälso-skäl utan av miljöskäl.Anf. 92 ():Herr talman! I frågan om kvicksilver har vi frånMiljöpartiet engagerat oss från båda hållen, både avhälsoskäl och av miljöskäl. Naturligtvis finns detmycket att säga om kvicksilver i miljön.