prot · GM0930 · 1998-12-07 00:00:00 — Frågan komplice-ras ytterligare dels av att det ibland är svårt att levaupp till olika utfästelser på grund av att det helt enkeltfinns för få läkare som kan utföra en viss operation,dels av att beslut om prioriteringar inomhälso- och sjukvården måste beaktas.Det är i det sammanhanget inte tillräckligt att en-dast fokusera på köer och väntetider. Ett sådant syn-sätt kan innebära en risk för att resurserna ensidigtstyrs mot tillstånd och insatser som kan kvantifierasoch att de delar av hälso- och sjukvården som intetillämpar system för att sätta upp patienter på vänte-listor ges lägre prioritet, t.ex. akut internmedicin,psykiatri samt medicinsk rehabilitering. Jag accepte-rar inte att planerade kirurgiska ingrepp tränger undanvården av äldre, reumatiker och andra grupper somhar återkommande behov av stöd från hälso- ochsjukvården.Mot denna bakgrund har regeringen uppdragit åtSocialstyrelsen att beskriva och analysera förutsätt-ningarna för och konsekvenserna av införandet av enbehandlingsgaranti inom svensk hälso- och sjukvård.I uppdraget understryks att det är särskilt angelä-get att beaktar det i hälso- och sjuk-vårdslagen fastlagda målet om vård på lika villkoroch beslut om riktlinjer för prioriteringar.Utgångspunkten för arbetet skall vara en allsidigbelysning av frågan, som bl.a. innefattar ett medi-cinskt, organisatoriskt, praktiskt och ekonomisktperspektiv. Uppdraget skall redovisas till regeringenföre utgången av februari 1999.Jag avser att avvakta utredninginnan jag tar några ytterligare initiativ.Anf. 47 ():Fru talman! Jag får först tacka för det svar somsocialministern har avgivit.När man lyssnar till socialministern får man enkänsla av att han vill sätta grupper mot grupper inomsjukvården, att om man inför en vårdgaranti kommerdet att innebära att andra inte får vård . Jag tyckeratt det är ett oacceptabelt sätt att hantera en så viktigfråga på. Sjukvården måste klara av både-och, ochdet är den uppgiften som landstingen har som hu-vudmän för sjukvården.Socialministern säger också inledningsvis att hanvill "nyansera den debatt om långa vårdköer som förnärvarande pågår". Jag undrar om de 2 600 personersom väntar på utprovning av hörapparat i Stockholmeller de som kan få vänta för enljumskbråcksoperation vid i Göteborgtycker att just en nyanserad debatt bör vara socialmi-nisterns uppgift.Människor har betalat skatt, och i betalarman världens högsta skatter. Det är då också rimligtatt man har rätt att få vård . Det är ingenting häp-nadsväckande eller extravagant, utan det är enbartvad en patient har rätt till. Vi ser nu att människormånga gånger inte orkar stå i dessa köer. Då är det såatt de med tjock plånbok har möjlighet att köpa sigförbi kön, genom att köpa sjukvård, operationer ochbehandlingar vid privata vårdinrättningar. Så tyckerjag inte att det skall vara.Vad tänker då socialministern göra åt vårdköerna?Utredningar är väl bra, men de löser inga problem.Samtidigt som sitter och utreder kanden som har ett sjukt barn i få vänta i 34 veckorför att få komma till en allergispecialist. Det är interimligt.Jag vill fråga socialministern: vill inte so-cialministern garantera människor rätten att få vård?Det är det vårdgarantin handlar om, dvs. en lagstad-gad rätt att få vård . Tycker socialministern att detär rimligt att landstingen inte klarar sina åtaganden?Anf. 48 Socialminister ():Fru talman! Jag tror att alla, även de som står i kö,är intresserade av att man nyanserar diskussionen.Den bild som ger i interpellationen ärinte felaktig, men trots allt inte fullständig.Köerna är självklart ett problem, och de måsteminska. Men det sker också ett arbete ute på de olikasjukhusen och av de olika sjukvårdshuvudmännensom borde uppmärksammas. Jag skall ta tillfället i aktoch berätta om några sådana exempel. Det finnsnämligen flera goda exempel.Vid i minskadeväntetiden till uro-gyn-mottagningen från mars 1997till från 17 månader till 4 ½ månad. Vidöron-, näsa- och halskliniken vid sjukhusminskade väntetiden för vissa polikliniska operatio-ner - det gällde barn som skall få ett plaströr inopere-rat i örat - från knappt i september 1997till . Vid Regionsjukhu-set i har kirurgkliniken ökat antalet operatio-ner per dag från tio till tretton imars 1998. Om vi också räknar den s.k. knivtiden ökat med 28 %.Jag nämnde de här exemplen bara för att peka påatt sjukvårdshuvudmännen, likväl som de enskildasjukhusen, aktivt arbetar för att minska köerna och också är ganska framgångsrik.När det sedan gäller hur vi skall attackera de köersom ändå är kvar och som är plågsamma kan maninte komma ifrån att det ändå blir en diskussion omprioriteringar. Det är inte jag som riskerar att ställagrupp mot grupp. Det gjordes ju egentligen i denutvärdering som skedde efter att vi förra gången hadeen vårdgaranti, som beslutades av den borgerligaregeringen.När utvärderade denna vårdgarantikonstaterade man att effekten blev just kortare köeroch kortare väntetider, men effekten var kortvarig.Efter ett år levde nästan alla kliniker upp till garantinsmålsättningar om vård , men detandra året var köerna i stort sett oförändrade. Däref-ter, på det tredje året, ökade köerna igen.När vårdgarantin analyserades av Prioriteringsut-redningen, där också var representerade- jag tror att det var av - konstateradealla politiska partier i utredningen att vårdgarantinledde till felaktiga prioriteringar och att detta var ettbekymmer.Där ställde man trots allt grupp mot grupp. Det ärinte ett påpekande som jag har gjort, utan det harfunnits med i debatten tidigare. En garanti riskerar attskjuta resurser mot just de insatser som garantin in-nehåller och därmed flyttar resurser från andra ange-lägna uppgifter i sjukvården. Detta är ett bekymmer.Det är därför skall titta på vad enbehandlingsgaranti kan innebära, hur den skall se utoch hur den skall finansieras.Anf. 49 ():Fru talman! Socialministern försöker att förringade problem som finns i sjukvården. står tiotu-sentals människor i långa köer och väntar på att fåvård, behandling och operation. Det är ett stort lidan-de. Många orkar inte stå i köerna, och den som harpengar har då möjligheten att köpa sig förbi kön. Såskall det inte vara.Vi har världens högsta skatter i . Lands-tingen har till sjukvården. Då ärdet väl rimligt att se till att organisera verksamhetenså att det inte finns långa köer.Det är inte så att man spar pengar på att låta män-niskor stå i kö. De skall ha sina behandlingar, och deskall ha sina operationer. Det kostar att låtamänniskor stå i kö.Socialministern säger att köerna minskar på sinahåll. Det är bra. Men är köerna långa.Socialministern tar fram frågan om prioriteringaroch försöker att ställa grupp mot grupp. Han säger inte vill införa en vårdgaranti eftersom det inne-bär att annan sjukvård kan trängas undan. Socialmi-nistern hänvisar till den prioriteringsutredning somgjordes . Jag har läst igenom slut-betänkandet Vårdens svåra val . Där fram-går det att ett antal kliniker uppgav att vårdgarantinhar lett till försämringar för andra grupper, men att enutvärdering inte har kunnat bekräfta detta.En svensk patient skall väl ändå känna att han fårmöjlighet att få vård . Det är därför vi vill införavårdgarantin, dvs. för att få den lagstadgade rätten.När vi införde vårdgarantin för 12 diagnostiseradetillstånd försvann köerna. Vivet att köerna försvann. Varför vill inte socialminis-tern införa vårdgarantin? Då ges patienten rätten, menockså personalen ges det verktyg som innebär att mankan göra strukturella förändringar och på annat sättorganisera så att fokus i vården ligger på att ge vård itid.Anf. 50 Socialminister ():Fru talman! Vi kommer att få anledning att dis-kutera frågan i igen när Socialstyrelsensutredning läggs fram.Anledningen till att jag inte vill uttala mig för envårdgaranti är just rädslan för att detta är mer av poli-tisk retorik och mindre av omsorg om hur sjukvårdenlångsiktigt skall utvecklas. Jag blir alltmer misstänk-sam när jag förstår att är engagerad ifrågorna, mot bakgrund av att faktiskthar varit med och röstat i och agerat för attlandstingen inte skall få de resurser som regeringenhar föreslagit.Skall vi klara en meningsfull vårdgaranti som integår ut över andra viktiga uppgifter i sjukvården krävsdet mer resurser. Jag är alldeles övertygad om det.Skillnaderna mellan och Socialde-mokraterna när det gäller resurser till landstingen frånstatens sida rör sig faktiskt om år2001. Om man tillåter sig tankeexperimentet att alladessa pengar skall användas till att just anställa un-dersköterskor är det fråga om 10 000 färre underskö-terskor i sjukvården. Om man talar sig varm för envårdgaranti och är beredd att minska resur-serna till landstingen, är risken att garantin kommeratt gå ut över sjukvården och att slutresultatet blirvackert och tjusigt formulerade vårdgarantier på be-kostnad av sämre sjukvård. Jag är inte intresserad avatt bidra till en sådan utveckling. Därför vill jag gärnaförst se , och jag vill se till attsjukvården totalt sett får resurser att ge garantier - omman önskar det - som sjukvården i övrigtutvecklas väl.Anf. 51 ():Fru talman! Jag blir upprörd när socialministernsäger att en vårdgaranti som garanterar patienter vårdi tid är en vacker och tjusig formulering. Människorstår i kö, lider och har inte möjlighet att få den vårdde behöver, så de tvingas att gå vid sidan om ochbetala vården själva. Tänk på alla de som inte har denplånboken och som tvingas att stå kvar i kön. Dåsäger socialministern att detta är en vackert och tju-sigt formulerad vårdgaranti.Köer kostar, socialministern. Socialministern sä-ger att 3-4 miljarder skall lösa de problem som fun-nits tidigare i sjukvården. Sjukvården förfogar över90 miljarder kronor. Det kostar att stå i kö. Spri harvisat att kökostnaden är . Depengarna skulle kunna användas på ett mycket bättresätt, t.ex. att se till att man kan få vård i tid.Det krävs en annan organisation av sjukvården.Det är väl där den ömma tån finns hos socialminis-tern, dvs. att han inte vill gå all den personal till mö-tes som gemensamt säger att de vill ha en friare orga-nisation. Det är inte mer pengar, utan en annorlundaorganiserad sjukvård. Vi skall kunna bestämma meröver vår egen dag i sjukvården. I tidigare interpella-tionsdebatter har det talats om att ges större befogen-heter och ökat ansvar, att på ett bättre sätt kunna läg-ga upp verksamheten själva. Det är detta det handlarom i fråga om att ge sjukvård i tid.Jag vill upprepa min fråga till socialministern.Varför vill inte socialministern med kraft arbeta föratt människor får vård ? Varför är omtanken omlandstinget starkare än omtanken om de människorsom står i kö och inte får vård?Anf. 52 Socialminister ():Fru talman! försöker komma undanden grundläggande frågan, nämligen att om mandriver kravet på vårdgaranti - som faktiskt bara gälleren del av sjukvården - som man inte ärberedd att ge landstingen och sjukvårdshuvudmännenökade resurser - snarare är det fråga om en minsk-ning med 3 miljarder i förhållande till regeringensförslag - riskerar vi att få en prioritering som innebäratt vårdgarantin leder till försämringar i sjukvården iövrigt. Då står tjusigt och vackert formulerade poli-tiska ambitioner mot den verklighet som blir plågsamför dem som behöver den övriga sjukvården.Jag är inte beredd att skriva under på en vårdga-ranti som inte kan finansieras och som skulle innebä-ra att andra angelägna verksamheter får problem.Jag accepterar inte att planerade kirurgiska in-grepp tränger undan vården av äldre, reumatiker ochandra grupper som har återkommande behov av stödfrån hälso- och sjukvården. Det är balansen som ärviktig. Mycket i den offentliga debatten handlar justom köerna, eftersom det är det som är synligt ochupprörande. Men den övriga vården får inte trängasundan för att vi av politiska skäl försöker lösaköproblemen.Jag tror att vi kan lösa köproblemen. Vi kommeratt få en diskussion om dem, men det är inte säkert attdet bästa är att utfärda nya garantier.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1998/99:63 om för-beredelser inför ordförandeskap i EUAnf. 53 Vice statsminister ():Fru talman! har frågat statsmi-nistern vilka åtgärder som vidtas för att öka detsvenska engagemanget och arbetsinsatserna i EU-samarbetet samt vilka åtgärder som avses vidtas föratt skall bli ett starkt ordförandeland som kansätta sin prägel på EU:s utveckling. Statsministern haröverlämnat till mig att besvara interpellationen.Min grunduppfattning är att vi har anledning attvara stolta över vad åstadkommit under desnart som vi varit medlemmar i den europeis-ka unionen. En lång rad politiker och tjänstemän harmed stort engagemang och med stor skicklighet givitsig i kast med de nya arbetsuppgifterna. Låt mig bararedovisa några exempel på vad vi uppnått.Sysselsättningsfrågorna har satts högst på EU:sdagordning, bl.a. genom det svenska förslaget till ettnytt sysselsättningskapitel i Amsterdamfördraget.Miljöfrågorna har fått en ökad vikt i EU-samarbetetgenom att vi enträget pläderat för att principen om enhållbar utveckling skall genomsyra alla . Principen om ökad öppenhet har fått störregenomslag genom att vi arbetat för att överföra till-lämpliga delar av vår offentlighetsprincip till EU. Ijämställdhetsarbetet har framsteg nåtts genom ettaktivt svenskt och nordiskt engagemang.Lägg till detta att vi tillhör de länder som har in-korporerat störst andel av i vår egenlagstiftning, att vi var bland de första länder somratificerade det nya Amsterdamfördraget och att vi nugår i täten för en av EU:s viktigaste framtidsfrågor -utvidgningen. Detta visar, anser jag, att det inte ärnågot större fel på engagemanget och arbetsinsatsernai vårt EU-samarbete.Men ingenting är så bra att det inte kan bli bättre.Det faktum att vi , ,skall vara ordförande i ger oss en anledning till attgöra en ny kraftansträngning, en omstart i EU-arbetet.Statsministern angav i regeringsförklaringen attSverige aktivt skall bidra till att forma fram-tid. I partiledardebatten redovisadehan fyra ämnesområden - miljöfrågor, jämställdhet,konsumentskydd och samarbetet med - somtillsammans med kampen för ökad sysselsättning ochett utvidgat EU utgör de för viktigaste frå-gorna i EU-samarbetet.Inför ordförandeskapet görs nu ett antal organi-satoriska förändringar för att öka effektiviteten ochkraften i det svenska EU-arbetet. Statsrådsberedning-en får ett uttalat ansvar för den politiska samordning-en av ordförandeskapet och för det långsiktiga över-gripande EU-arbetet. En särskild statssekreterare fördessa frågor utses av regeringen, och ensamordningsenhet är under bildande. Samrådet mel-lan departementen och med Brysselrepresentationenstärks.På UD, vars roll fortsatt blir mycket central, upp-rättas ett särskilt 2001-sekretariat, med ansvar förhela den organisatoriska delen av ordförandeskapet.Ute i departementen har redan påbörjats ett arbetemed att höja EU-kompetensen hos personalen så attvi kan stå väl rustade att leda dehundratals arbetsgrupper som utgör kärnan i det vik-tiga dagliga EU-samarbetet.Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att ettEU-ordförandeskap antagligen blir bäst om man kon-centrerar sig på att arbeta för att helheten blir bra,dvs. att göra ett gott hantverk. Utrymmet att undersjälva ordförandeskapet driva egna favoritfrågor ärbegränsat.Däremot finns det möjligheter att fram till ordfö-randeskapsperioden driva på i en del sakfrågor så attde kan "blomma ut" under vår egen tid i förarsätet.De fyra sakområden som jag nämnde tidigare - jäm-ställdhet, miljöfrågor, konsumentskydd och samar-betet med - är ämnen som vi engagerar osssärskilt i, så att vi förhoppningsvis kan notera en delkonkreta resultat för vårt ordförandeskap.Jag tror att det finns särskilda förutsättningar attgöra jämställdhetsfrågor till ett tema för vårt ordför-andeskap. Här har och redan tillförtEU mycket, men en del återstår att göra.Det är också min förhoppning att EU-ordförandeskapet skall kunna ge ytterligare en anled-ning till att vitalisera det folkliga EU-engagemanget.Det är regeringens målsättning att EU-ordförandeskapet skall vara synligt inte bara i Stock-holm utan även ute i landet. Ett antal informella mi-nisterrådsmöten och andra möten skall genomförasöver hela landet. Detta kan förhoppningsvis bidrabåde till att göra EU mer känt i och, inteminst, till att göra andra delar av känt förEU:s medlemmar.Anf. 54 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Det var ett långt svar men ett svar som ändå inte rik-tigt stillar min undran och oro, även om svaret visaratt vi har en viss samsyn i denna fråga. Precis somregeringen vill jag och vi kristdemokrater att detsvenska ordförandeskapet skall bli en framgång. Vivill att det skall bli en period då skall kunnapåverka samarbetet lite mer än vanligt i en riktningsom anser viktig. Men för att detta skall blimöjligt krävs dels en upptrappning av engagemangetredan nu. Då håller inte att fortsätta med att inte deltai ministermöten, som skedde t.ex. vecka 47 när ingenav de fyra ministrar som då var kallade deltog påmöten i . Dels krävs det också att vi i Sverigeredan nu stakar ut de områden som vi vill driva ochsnarast börjar med att i EU-byråkratin så de frön sombehövs för att frågorna skall blomma upp under vårtordförandeskap, precis som vice statsministern sade isitt svar. Det är så andra länder arbetar.Låt mig få läsa upp vad en av våra mest kunnigaBrysselkorrespondenter har skrivit om : Fin-land, säger han, har med politisk fingerfärdighetplanterat en hjärtefråga i EU som skall kunna skördasi . Det är EU:s s.k. nordligadimension, dvs. politiken i förhållande till nordvästraRyssland och Baltikum.De flesta sakområden som vice statsministernnämner som aktuella för är viktiga, men detär områden som redan finns på EU:sdagordning. Sysselsättningen toppar prio-riteringslista, och miljöfrågorna finns med på Stor-britanniens lista. Samarbetet med är somsagt hjärtefråga. sadesjälv att framsteg redan nåtts genom ett aktivt svensktoch nordiskt engagemang.Jag har i min interpellation efterlyst just att vi nuskall vaska fram de sakområden som särskiltvill driva. Jag menar att det då är oerhört viktigt attdet bakom de sakfrågor som man väljer ut finns ettstarkt nationellt engagemang. Därför menar jag attregeringen bör bjuda in till att diskutera fram dessasakfrågor i samverkan med , de politiskapartierna, näringslivet och dess organisationer ochinte minst fackföreningarna.Min fråga är: Kommer detta att genomföras?Anf. 55 Vice statsminister ():Fru talman! Vi skall alldeles klart ha en bred dis-kussion, och det inte bara inför ordförandeskapet. Därtror jag ändå att man måste lära sig att förstå vadordförandeskap innebär. Det är inte så att man undersitt ordförandeskap framför allt skall driva nationelltintressanta frågor, utan då skall man se till att EUfungerar. Det är det viktiga. Men man har fokus påsig på ett alldeles speciellt sätt. Intresset vänds natur-ligtvis mot det land som kommer att bli ordförandeom , och därför är tiden före ordförandeskapetväldigt viktig. Jag vill vara säga att vi är överens omtagen den delen. Det gör att det egentligen är ännumera bråttom med att vi faktiskt försöker tydliggöranågra frågor som är de allra viktigaste. Statsministernhar gjort det genom att peka ut vårt förhållande tillRyssland. Det är sant att det är en del i den nordligadimensionen, men det är mer än så. Här känner vi ettsärskilt ansvar, och vi tänker fortsätta att arbeta meddet.Sedan finns det frågor som faktiskt i en EU-dagordning inte är särskilt starka - jämställdhet,konsumentpolitik. Där tror vi att vi kan nå mycketlängre om vi idogt arbetar med de frågorna. Menandra frågor kan naturligtvis också komma in. Viskall fortsätta att driva sysselsättningsfrågan ochutvidgningsfrågan naturligtvis. Men jag välkomnar diskussion om det här så att vi får en nationellsamling om vissa frågor och våra möjligheter attarbeta i EU. Det är alldeles utomordentligt. De för-slag som vi här har hört av vill jaggärna ta till mig och se om vi kan göra någonting avdem i en bredare diskussion.Låt mig också säga något om närvaron - här kandet behövas lite upplysning. Det vanliga är naturligt-vis att respektive minister är närvarande vid minis-termöten. Men i EU räknas våra statssekreterare somvice ministrar eller junior ministers. Så har alla andraländer det ordnat. Det händer nästan aldrig att Sverigeinte är representerat på ministernivå, när vi alltsåräknar in såväl ministrar som statssekreterare.Jag tror att man kan säga att den svenska minis-ternärvaron är mycket stor. Dessutom brukar vi varaså disciplinerade att vi är där när mötet börjar, och vibrukar faktiskt vara kvar tills det slutar. Den konkur-rensen - om den nu finns i - skulle vi klaraväl.Anf. 56 ():Fru talman! Jag får tacka för löftet om en breddiskussion. Det värmer, för jag tror att en diskussionär nödvändig med tanke på att alla svenskar inte är såpositivt inställda till EU. Det här är ett bra tillfälle.Det finns en annan sak som faktiskt också ger an-ledning till oro. Det är att jag tror att EU-ordförandeskapet kommer att lägga en orimlig bördapå näringsministern. Jag tror att det nya superdepar-tementet är bra. Jag tror att det kan ge en styrka åtden nödvändiga utvecklingen av den nationella nä-ringspolitiken. Vi hoppas alla att den nya organisatio-nen skall leda till en politik just för tillväxt och sys-selsättning. Men det kommer att ta mycket tid ochkraft under hela mandatperioden.I de flesta andra europeiska länder är regeringsar-betet fortfarande uppdelat i flera mindre departement,likt den gamla svenska organisationen. EU-frågornaär således där fördelade på ett större antal ministraroch departement, som får bättre förutsättningar atttränga in i frågorna och driva sitt lands ståndpunkter.Jag undrar därför hur näringsministern skall klaraatt vara en drivande och stark ordförande för såmånga sakområden i EU. Det gäller frågor som ener-gi, transporter, post och tele, arbetsmarknad, industrioch säkert några till som jag har glömt men som är avavgörande betydelse för utvecklingen både i EU och ivårt land.Var det så att statsministern glömde bort dennatunga uppgift vid omorganisationen? Jag hoppas attdet inte var så. Jag skulle vilja veta hur frågan skalllösas, så att ordförandeskapet inte inkräktar på dennödvändiga utvecklingen av den nationella närings-politiken. Har superdepartementet en organisationsom fungerar också inför EU-arbetet?Anf. 57 Vice statsminister ():Fru talman! Jag tackar så mycket för omtankenom näringsministern. Han sitter här och tar del avdenna omtanke. Jag kan försäkra att denna tankefanns med när statsministern planerade för departe-mentsomläggningen. Vad vi framför allt har gjort äratt vi har sett till att detta departement har ganskamånga statssekreterare, som just i kapacitet av juniorministers - man kallar det så i EU-sammanhang - kanuppträda i olika ministerråd. Så sker också från deandra länderna. En minister ansvarig för post i ettland är oftast just en junior minister. Man får se tillsakfrågan och inte bara titta på titlar.Man skall också veta att ministerråden samman-träder väldigt olika. Utrikesministern och jordbruks-ministern har minst ett möte i ministerråden i måna-den, medan däremot många av de andra - t.ex. desom hör till område - har sinaministerrådsmöten mycket mera sällan. Jag tror attnäringsministern och hans statssekreterare väl kom-mer att klara denna uppgift.Anf. 58 ():Fru talman! Jag får tacka så mycket för detta lug-nande besked. Det är inte bara jag personligen somhar funderat i denna riktning. Jag har mött dessa tan-kar från företrädare för näringslivet och för bl.a. jord-bruket, som ju följer EU-frågorna ganska nära.Vi vill alla samma sak, dvs. att skall spelaen aktiv och framträdande roll över huvud taget iutvecklingen av EU-arbetet. Om lyckas göraen stark insats är det bra för hela landet.