prot · GL0965 · 1998-02-11 00:00:00 — Det har sagts mycket om det i dag.Detta bör vara ett område där vi alla skulle kunnaenas. För samarbete och stöd måste vi kräva att verk-liga framsteg görs i de länder som vi vill ha sådanarelationer till och som vill ha vårt bistånd. Men härgäller fortfarande en selektivitet. bistår viregimer som vi måste kunna kräva mer av, t.ex. denpalestinska, den kubanska och den tanzaniska.Låt mig peka på tre andra länder, tre asiatiska län-der, mot vilka vi, själva och i samarbete med andrainom EU, måste rikta uppmärksamhet och agera merkraftfullt.Först kan vi ta , med tanke på vad som nuhänder med . Här sker mycket i det tystasom är direkt ägnat att minska rättigheter och friheterför invånarna. Redan före övertagande börjademedierna med sin nya s.k. självcensur. De senasteveckorna har det kommit flera signaler om tilltagandetryck mot kyrkorna och även hos dem en alltmer om-fattande s.k. självcensur. Om vi inte reagerar ,kommer snart en kinesisk, med statsministerns ord,stabilisering att ha ägt rum. Jag har inte förmärktnågon svensk reaktion på detta.Det andra exemplet jag tänker ta upp är Afghani-stan. De stackars invånarna i detta land har inte baradrabbats av krig utan dessutom av nyanaturkatastrofer. Men frågan är ändå om inte, åtmins-tone vad gäller kvinnorna, den värsta katastrofen ärden talibanska regimen som i islams namn, rätt ellerorätt, tar ifrån dem de få rättigheter de hade förut ochpå ett gruvligt sätt förföljer och straffar dem sombryter mot deras regler. För att inte tala om avrätt-ningarna efter summariska rättegångar. Självfallet kanman inte villkora katastrofhjälp och liknande, menreaktioner kan vara av flera slag. Inte heller i dettasammanhang har jag förmärkt någon svensk aktivitet.Ett tredje sådant land är . Det land som i som-ras valde den man till president som var, vad vi kankalla, Khomeinis egen . Att han har talat förett närmade till väst etc. har i praktiken inte inneburitnågot för de egna invånarna. Det ser de religiösaledarna till. Stympningarna, tortyren, stenandet tilldöds - som vi sedan fick se på svensk TV- har fortsatt. Regimens agenter mördar fortfarandeoppositionella iranier som flytt till andra länder. Alltdetta kan man göra medan världen riktar sitt intressemot granndiktaturen som betraktas som en störrerisk för världsfreden. Men låt oss inte glömma att Iranär den kanske största uppbackaren av terrorism i värl-den . Ja, inte alls så att detmärks. Det talas visserligen i olika sammanhang omtyst diplomati, men jag är i den fasta förvissningen atttystnaden i dessa fall är tecken på inaktivitet.Herr talman! Låt mig ge ett exempel på hur managerar från mullornas regim. Jag fick i går ett brevfrån generalsekreterarens ena medarbetare i FN medsvar på frågor som jag hade ställt med anledning avett pressmeddelande som skickades ut avden iranska nyhetsbyrån i samband med detislamiska toppmötet i . Man påstod där attgeneralsekreteraren hade hyllat . Man påstod atthan hade sagt att varje land skall få ha sin tolkning avde mänskliga rättigheterna, att den islamiska världenborde vara garanterad en permanent plats i säkerhets-rådet, etc.Självfallet blev svaret från FN det jag hade förvän-tat mig: "The passages which you refer to aremisquoted or taken out of context." Med andra ord:Avsnitten är felciterade eller ryckta ur sitt samman-hang.Så missbrukar den regimen FN och bedrar bådesitt eget folk och andra muslimska nationers. ReagerarSverige på en sådan sak när den kommer fram? När vinu sitter i säkerhetsrådet borde vi hålla extra noga påde principer på vilka FN grundar sin verksamhet. Viborde ta varje tillfälle i akt att låta alla medlemmar ivärldsorganisationen få en påminnelse om vilka prin-ciper de har ställt sig bakom och som har givit demrätten att bli just FN-medlemmar. Som i andra sam-manhang gäller att vänlighet av dem som bryter motreglerna ofta betraktas som svaghet.Vi har på oss att i säkerhetsrådet ytterli-gare visa ett kraftfullt uppträdande från vår sida. Minuppmaning till regeringen är att se till att så sker. Detär klädsamt att avstå från ett agerande som världensBror , som alltför länge gjorde. Mendet innebär inte att vi både som EU-medlemmar ochsom enskilt land inte kan visa både kraft och vilja ochframför allt, herr talman, konsekvens i vårt agerande.Anf. 93 Utrikesminister () replik:Herr talman! Jag vill ge en mycket kort kommen-tar. argumenterar som om det bara varhan som har insett problemen vad gäller brister imänskliga rättigheter och elände i världen i störstaallmänhet, medan socialdemokratin och regeringeninte har förstått och tiger. Jag kan försäkra LennartFridén att han har fel.Anf. 94 () replik:Herr talman! Visserligen skall man hålla hårt påsig själv och gärna tro att man betyder ganska mycket.Men gav jag det intrycket är jag övertygad om attutrikesministern inte lyssnade ordentligt. Jag tog uppde här sakerna därför att jag tycker att man inte haragerat på det sättet. Att jag skulle vara den enda somhar insett detta vore mig fjärran att påstå eller påski-na.Anf. 95 ():Herr talman! Med regeringen inleddes enprotektionistisk förfallsperiod i . Ja, med re-geringen , alltså!Sverige hade fram till dess varit anslutet till Cob-dentraktaten, ett internationellt frihandelssystem upp-kallat efter den brittiske liberalen var också drivande kraft bakom den frihandelsre-form som genomförde år 1846.Några år efter det att denna reform hade genom-förts besökte , och hon skrevsenare i om sina erfarenheter från dettaEngland:"Handelsfriheten hade burit frukt, och under dessflagga hade slöjder och näringar uppblomstrat till nyttliv, - - - var en av allmän resning tillett nytt, friskt liv. I manufakturdistrikterna, i Liver-pool, , , överallt hörde jagsamma talan av alla klasser: välståndet var allmäntdär, var i stigande. Det bleka nödens anlete, som förrhade synts mig så förfärande, det såg jag ej mer såsom . "belyste en stor fördel med inter-nationell handel, nämligen den materiella. Handelngör oss rikare. Fler olika varor blir tillgängliga. Priserna blir lägre.Men det finns också en annan stor fördel medhandeln, nämligen den andliga. be-skrev den sidan av handeln i ett berömt tal såhär:"Jag ser i frihandelsprincipen en grundsats, som iden moraliska världen skall verka på samma sätt somtyngdlagen i universum, den skall föra samman män-niskorna, upphäva motsättningarna i fråga om tro, rasoch språk och förena oss alla genom den eviga fre-dens band. "Handelns andliga effekter beskrivs också i ettbanbrytande verk som utkom för jämt 250 årsedan, nämligen Montesquieus Om lagarnas anda.Där skriver Montesquieu bl.a.:"Handelns naturliga effekt är att leda till fred. Tvånationer som driver handel med varandra gör sigömsesidigt beroende. Om den ena har intresse av attköpa, har den andra intresse av att sälja, och allaförbindelser är grundade på ömsesidiga behov. "Montesquieu konstaterar också att handeln ledertill att kännedomen om alla folks seder tränger inöverallt och till att människor jämför dem med var-andra. Detta, menar , medför att:"Handeln botar fördärvliga fördomar; det är näs-tan en allmän regel, att varhelst det finns milda seder,finns det handel, och att varhelst det finns handel,finns det milda seder. "Här har vi alltså bakgrunden till ett av vår tids all-ra viktigaste politiska projekt: att så långt som möjligtöppna världen för fri handel. Det gäller globalt ochdet gäller också i Europa.Ingen fråga är viktigare för EU än att så snabbtsom möjligt integrera det postkommunistiska ien frihandelsgemenskap. De som har lidit av kom-munistiskt förtryck behöver mer än några andra enperiod av allmän resning till ett nytt, friskt liv. Ingetär viktigare för hela än att alla folk förenasgenom den eviga fredens band.Få uppgifter är viktigare för varje liberal än attbekämpa protektionism och isolationism, oavsett omden för tillfället är av röd, grön eller brun nyans.Herr talman! Givetvis är internationell handel ing-en fullständig garanti för ett fredligt och civiliseratsamhälle. Men för att avslutningsvis åberopa även entysk upplysningsfilosof vill jag ta ett citat ur den eviga freden :"Handelns anda kan genom sin natur inte beståtillsammans med kriget. - - - På detta sätt befrämjarnaturen själv den eviga freden genom att utnyttja demänskliga böjelsernas mekanismer; visserligen intemed en sådan säkerhet att man rent teoretiskt kanförutsäga när den eviga freden kommer att inträffa,men tillräckligt för att praktiskt göra det till en pliktatt arbeta för detta mål, ett mål som är något mer änen ren drömbild."Anf. 96 ():Herr talman! går mot en spännande ochför många medborgare avgörande och viktig vår. Förförsta gången inleds ett enande av Öst- och Västeuro-pa. samlas de första ansökarländerna för samtalmed de nuvarande 15 EU-länderna. blirUngern, och medlemmar av västalli-ansen Nato. bestämmer sig dessutom EU-länderna för vilka av dem som skall bli EMU-medlemmar. De skall också låsa sina inbördes växel-kurser denna dag.Båda dessa processer är oerhört omfattande ochav den digniteten att de var och en för sig tidigareenbart har försökt lösas med hjälp av krig, oftastlånga och för medborgarna mycket blodiga krig.Men kanske kan vi som lever nu få vara med omhur politikerna i samtal, överläggningar och förhand-lingar kan hantera dessa problemoch därmed leverera det viktigaste tillståndet av demalla, nämligen freden, till sina medborgare. Kan da-gens och morgondagens politiska generation hanteradessa båda stora och mycket omfattande processerkan alltså freden säkras för många generationer fram-åt. Inget politiskt uppdrag kan vara större.I förändrings- och brytningstider som våra uppstårnaturligtvis spänningar och konflikter mellan dengamla politiska överbyggnaden och framför allt tek-niska och sociala landvinningar i det nya samhället.Den gamla ordningen försvarar ofta sin position ge-nom att ofta alltför länge bita sig fast vid och försökaskaffa sig monopol på goda värden som demokrati,solidaritet och rättvisa, medan det nya och ännu oprö-vade kan tillskrivas livets alla tänkbara obehaglighe-ter.Den svenska staten har, egentligen sedan tidigt1800-tal, förhållit sig lätt avvaktande till det europe-iska fastlandet. Statens företrädare kundeminnas tider när landet hade haft ett slags eget litetEU, som hölls samman med hjälp av en stark ochframgångsrik militär. Men de statliga företrädarnakunde också minnas det snöpliga återtåget, fattigdo-men och nesan av att regera ett alltmer krympandeland.Sedan dess har vi stått utanför krig och revolutio-ner, varit etniskt väl samlade och mycket gynnade avden harmoni som skapats av välstånd och tillväxt.Statens avvaktande hållning till det europeiska fast-landet har således inte missgynnat de svenska med-borgarna eller den svenska samhällsutvecklingen.Men den gamla staten börjar nu på många sättnärma sig vägs ände. Varken handeln, näringarna,säkerhetspolitiken eller valutan kan längre styras påsedvanligt vis. På dessa områden bryr man sig inte påsamma sätt som tidigare om de geografiskt betingaderegleringarna. Under har den nyavärldsordningen skapat ett ökat tryck på våra veder-tagna uppfattningar och system. Under ett kvarts sekelhar politiken också dominerats av olika kriser liksomstundom av förnekanden av att något nytt har hänt.Sakta tar vi dock till oss de nya förutsättningarna.Försiktigt ger vi oss åter in på det europeiska fastlan-det och påverkas av dess politik. Jag anser, herr tal-man, att vi i de stora frågorna om östutvidgningen ochom EMU har anledning att bli än mer aktiva.Vad gäller EMU har vi i sagt att vi förstunden inte tänker ansluta oss. Jag skall naturligtvisinte argumentera mot det beslutet, bl.a. därför att jagtillhörde majoriteten bakom beslutet. Den socialde-mokratiska regeringen, som står bakom beslutet, hardock sagt att frågan skall underställas de svenskamedborgarna i ett val, en folkomröstning eller ettextraval. När euron nu installeras kan det bli så att deproblem som är förenade med att leva med två mynt-fötter blir så stora att många människor kan känna sigmanipulerade. Företag, banker och privatsparare kankomma att alltför mycket föregripa ochmedborgarnas beslut.Jag tycker att regeringen och de olika partierna engång till nogsamt skall fundera över om det inte vorebra att så snabbt som möjligt genomföra en ordentligfolkomröstning med tillhörande kampanj om vårtförhållande till EMU. Jag tror att frågan kan varaavgjord om fyra, . Många medborgare kan härnästan känna sig utsatta för manipulativt beteende.Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi behandlarden här frågan rätt. Jag har för egen del blivit alltmerövertygad om att det skulle vara klokt att genomföraen folkomröstning.Den andra frågan, enandet av östra och västra , är som jag ser det mycket större än EMU-frågan. Den har en ännu större fredspotential. I denfrågan kan man verkligen känna historiens vingslag.Jag tror att i detta sammanhang kan varaviktigt i ett avseende, nämligen för diskussionen omnya samverkansformer. Vi hör ofta från nej-partiernaoch från andra håll att man inte vill ha ett Europasförenta stater, att det är riskabelt med en stor federa-tion osv. Personligen tror jag att det där är rätt mycketav stenålderstänkande. Man ser framför sig Amerikasförenta stater, lägger en blåkopia av dem över Europaoch tror att det är så det skall bli.För egen del har jag mer och mer funderat översamverkans- och samarbetsformerna i ett Europauppdelat mellan öst och väst. omfattar intebara länder och nationer utan också regioner, som imånga fall går över de gamla gränserna och präglasav katolska, protestantiska och islamiska traditioner.Det handlar också om syd- och nordeuropeiska poli-tiska traditioner. Framför allt handlar det om medbor-garna, som skall ha en chans att på olika sätt byggaupp nya för dem trovärdiga samarbetsformer på cent-rala och viktiga politiska områden.Jag tror att genom att anordna seminarieroch stimulera forskning och måhända genom inrikt-ningen av förberedelserna för sitt ordförandeskap iEU skall kunna förnya debatten om samarbetsformer-na. Vi skall inte sitta fast i ett samarbetssystem somen gång byggdes upp för sex länder. Vitalar nu om kanske 25-30 länder med tre mycketviktiga religioner, som går över de gamla nations-gränserna. Samarbetssystemet borde kanske mer liknaFN:s säkerhetsråd med fasta och rörliga medlemmar,något som skulle ge de europeiska medborgarna enchans att bygga sina egna samarbetsformer.Herr talman! På dessa två områden, EMU-fråganoch enandet av östra och , anser jagalltså att vi i har anledning att bli än meraktiva än vad vi varit.Anf. 97 AXEL ():Herr talman! Det har slumpat sig så att jag kom-mer att ägna mitt anförande åt samma ämne som detsom togs upp av . Därmed kan jagavstå från ett inledande avsnitt och instämma medWidar vad gäller det historiska skeendetföre den tidpunkt då vi står inför ett stort europeisktavgörande.Jag tänker ägna mitt anförande åt EMU, den euro-peiska valutaunionen. , mindre än ett årföre ikraftträdandet, är det på några få undantag när,oroväckande tyst om EMU i den svenska politiskadebatten. Jag tycker att det är illavarslande. Utan ensaklig och grundlig diskussion om roll iframtidens alltmer integrerade står vårt svens-ka folk dåligt rustat den dag då vi måste ta ställning.Herr talman! har valt att inte gå med iEMU från starten, trots att vi uppfyller kriterierna.Huvudskälet - som jag respekterar - är det bristandestödet i folkopinionen. Men hur skall vi kunna begäraatt människor skall ta ställning, om inte vi heltidspo-litiker i detta hus debatterar frågan? Vi kan inte krävaav människor som arbetar för sin försörjning och somav intresse ägnar sig åt politik skall engagera sig mer ien för så viktig fråga som ja eller nej tillEMU, om inte vi är mer aktiva.Vi behöver svar på många viktiga frågor, och vibehöver ta ställning. Skall och kan vi stå utanför detalltmer integrerade ekonomiska samarbetet i ?Vilka konsekvenser får ett svenskt utanförskap förvåra möjligheter att förverkliga visionen om en bättreframtid för vårt lands medborgare?Kan vi infria högt ställda mål vad gäller en starkekonomi, en stabil tillväxt, full sysselsättning och ettvälfärdssamhälle värt namnet, om vi ställer oss utan-för? Vad är en bibehållen nationell suveränitet på detekonomiska området värd, om vi ändå tvingas följabeslut som fattas av andra?Herr talman! Det här är centrala och viktiga frågorsom borde dominera den svenska politiska debatten,frågor vars svar avgör framtida roll i ensnabbt föränderlig europeisk verklighet. Det skymtardock några ljus i tunneln.Alldeles har arbetsmarknadens parterbestämt sig för att göra en gemensam analys av vadEMU kommer att innebära för den svenska arbets-marknaden, för sysselsättning och för svenskt nä-ringsliv. Vi behöver fler sådana analyser. Det är justbristen på genomarbetade analyser på viktiga områ-den av vad det ena eller det andra ställningstagandettill EMU innebär som gör oss så oförberedda den dagnär vi måste bestämma oss.Herr talman! Konsekvenserna av ett svenskt ja re-spektive ett svenskt nej måste klargöras.Den 1 januari , om mindre än elva måna-der, kommer med säkerhet tio och troligen elva avEU:s nuvarande medlemsländer att bilda EMU. Utan-förstående länder, däribland , kommer att fåfinna sig i att följa beslut som fattas av andra. Vårtberoende av den gemensamma marknad som vi ingår iger oss enligt min mening inget annat alternativ, efter-som priset skulle bli för högt.Herr talman! Visst finns det många frågeteckensom måste rätas ut kring EMU. Med det väger inteupp det faktum att EMU blir av och redan från startkommer att omfatta flertalet av EU:s medlemsländer.Sveriges utanförskap när det gäller den kommandevalutaunionen måste som jag ser det bli så kort sommöjligt. Därför måste den svenska debatten snabbt tafart och omfattas av hela vår befolkning. Ansvaret föratt det skall bli en sådan genomgripande debatt faller iförsta hand på oss i denna kammare.Herr talman! Utvecklingen har aldrig låtit sig hej-das, men den har alltid låtit sig påverkas.Anf. 98 () re-plik:Herr talman! Jag vill försöka att ta fasta på detpositiva i vad Axel sade i sitt anförande.Vi kom till olika slutsatser. Axel Anderssonsade att vi i skall bli medlemmar i såfort som möjligt.Jag delar den syn som Axel gav uttryckför. Det är illavarslande tyst om EMU i den svenskapolitiska debatten. Han räknade upp ett antal frågorsom han saknade en genomlysning av. I den uppräk-ningen saknade jag frågan om vilken effekt EMU fårpå den svenska demokratin.Jag hoppas att också det är en av de frågor somAxel är intresserad av att få reda på svaretpå innan han bestämmer sig för att vi skall gå med såfort som möjligt.Anf. 99 AXEL () replik:Herr talman! Jag respekterar när det gäller EMU-frågan. Jag ser liksomAnnika fram emot att få en saklig ochgrundläggande debatt. Jag finner det svårt att ta ställ-ning om man inte på ett allvarsamt sätt har ägnat sigåt en sådan stor fråga.Annika frågade om demokratin och hurden påverkas i . Jag tycker, liksom jag tror attAnnika gör, att demokrati är en förutsätt-ning. Men jag är litet tveksam inför det sätt som Mil-jöpartiet hanterar de här frågorna när man säger att viförlorar vår demokratiska suveränitet om vi går meddär vi skall besluta tillsammans med andra.Jag tror faktiskt att det är som jag sade i mitt anfö-rande. Om vi inte går med kommer vi att få följabeslut som andra fattar. Då är vi inte ens med i detelementära, grundläggande demokratiska stadiet,nämligen att vara med och diskutera vilket beslut somskall fattas.Anf. 100 () re-plik:Herr talman! Om vi går med i , Axel Anders-son, får vi följa beslut som andra fattar. Eller rättaresagt: Vi får följa spelregler för den ekonomiska poli-tiken som inte jag eller Axel kan ha någonåsikt om här i riksdag.Det är detta som för mig är den främsta anled-ningen att säga nej till EMU. Det handlar just om detdemokratiska underskottet, som är ett understatement.Vi avhänder oss rätten att styra utvecklingen i enekonomisk politik som vi själva beslutar om.Sedan finns det globaliseringseffekter och annatsom vi naturligtvis måste diskutera. Men vi skall intefrivilligt avhända oss rätten att föra en självständigekonomisk politik i den mån vi vill göra det.Anf. 101 AXEL () replik:Herr talman! Till skillnad från hyser jag tilltro till förmågaatt i en demokratisk ordning tillsammans med andrafatta för oss alla i gemensamma frågor viktigabeslut. Jag ser inte det som en uppoffring eller ettoffer på demokratins altare utan som en anpassning avden politiska verkligheten till den verklighet sområder ute i våra samhällen.Europa har inte alltid sett ut som . harhaft många nationer, och har haft få nationer, period-vis. Vi är inne i en dynamisk utveckling. Jag är litetförvånad att säger nej till att med-verka positivt och konstruktivt till vårt gemensammaansvar att utveckla ett fredens och medborgarnasEuropa.Anf. 102 () replik:Herr talman! Det har under alla decennier varit ar-betarrörelsens politik att också penningpolitikenskulle kunna ligga under den demokratiska be-slutsprocessen. föreslår den socialdemokratiskaregeringen att den beslutanderätten överlåts tillbankdirektörerna i . Vi har i Sverigeredan sett konsekvenserna när en centralbank felbe-dömt utvecklingen och höjt räntan fastän det egentli-gen inte fanns behov av det.Jag har tillsammans med många andra ledamöterföreslagit att regeringen skulle anslå 10 miljoner tillett informationsprojekt där man från olika organisa-tioner fick söka pengar för att stimulera debatten omEU, och naturligtvis gärna om EMU, i . Såvittjag förstår finns inget stöd för ett bifall till informa-tionsanslaget.Är Axel beredd att verka för att vi fårsådana informationspengar?Anf. 103 AXEL () replik:Herr talman! Situationen är densamma som i mindebatt med alldeles . BengtHurtig och jag står 180º ifrån varandra i den här frå-gan.Om vi återgår till den svenska analysoch kompetens, och förutsätter att det som BengtHurtig säger är riktigt och att är så er-barmligt dålig i sina bedömningar, tycker jag attBengt skall erkänna att det är bra att vi övergårtill en europeisk centralbank.Anf. 104 () replik:Herr talman! Det finns ingen garanti för att bank-direktörerna där skulle vara bättre än vår egen cen-tralbank, och inte heller att politikerna skulle varabättre.Det har varit centralt, även när leddeRiksbanksutredningen, att man skulle säga nej tillfrikopplandet av från . Dendebatten är naturligtvis viktig att föra i den allmännaopinionen.Jag tycker Axel borde verka för att ettrejält anslag till informationspengar blev möjligt,precis som man har i . Där får man varje århos söka anslag till projekt avden här karaktären.Anf. 105 AXEL () replik:Herr talman! hör jag till dem som inte tror attpengar ersätter en engagerad debatt. Jag tror att om viverkligen tänker efter vart övriga är på väg,och tar bort de nationellt påsatta skygglapparna meden horisont som i bästa fall slutar vid grän-ser, inser vi att vi tillsammans med andra politiker,som har fördelar och brister precis som vi, kan åstad-komma något i en verklighet där annars den politiskadelen av skeendet krymper.Vi arbetar annars i små sektorer politiskt om vigör som och vill medanandra aktörer som bestämmer verkligheten, dvs. kapi-talet, har en global verksamhet. Vi kan tycka bra ellerdåligt om det. Men faktum är att om vi vill ha ettpolitiskt inflytande på utvecklingen skall vi samarbe-ta. Det är åtminstone jag beredd att göra.Anf. 106 ():Herr talman! Låt mig först uttrycka uppskattningöver att utrikesministern fortfarande vid denna senatimme är kvar och lyssnar till debatten. Det kännsväldigt roligt för oss som kommer i slutet att så ärfallet.Jag vill också tala om pengar, inte om EMU utanom ett globalt barnbidrag som jag tycker borde infö-ras för alla barn som lever på mindre än omdagen. Det bör finansieras med en global skatt påkapitalrörelser eller kanske landningsavgifter på in-ternationella flygplatser eller någon annan globalmiljöavgift.Axel avslutade det förra replikskiftetmed att säga att kapitalet som bestämmer verklighetenhar stor makt och stort inflytande.