prot · GL0985 · 1998-03-24 00:00:00 — Både utrikesministern ochjag är medvetna om att de inte utgör någon minoritet.De utgör av befolkningen i det landet. De är enminoritet i hela , men inte i Kosova. ärövrig befolkning, och är serber. Sedan talar manom en minoritetspolitik. Vi stöder naturligtvis deöverenskommelser som har gjorts. Det har häntmycket sedan denna interpellation och min interpella-tion som besvaras senare väcktes.Jag vill berömma som har medverkat tillatt frågan har tagits upp till diskussion. Det är mycketsom har fallit bort. Men problemen har inte fallit bort.Jag vill ta upp frågan om icke-våldsprincipen.Unga människor avviker från principen och vill ta tillvapen. Det är ungefär som ungdomar i . De villockså ta till vapen. De tycker att omvärlden inte bryrsig om dem eftersom de inte bråkar så mycket.Det är ett fruktansvärt samhälle - det är ett paral-lellt samhälle. Där finns en skuggregering och enserbisk regering. Där finns skolor för serber och sko-lor för albaner. Där finns sjukvård som i stort settendast serber får ta del av, och albanerna har ModerTeresas sjukvård på frivillig basis.Detta parallella samhälle är ett apartheidsamhälle iEuropa. Jag var där . Därsyntes detta överallt. Det som slog mig var hur magraoch sjuka barnen var och hur svaga människor såg utjämfört med det ändå relativt fattiga . Baraman kommer över gränsen ser man en väldig skillnad.Glädjande nog vill man öppna albanska universi-tet. Det är ett steg i en oerhört positiv riktning. Omman sedan kan komma överens om att få undervisa påalbanska i skolorna, inte skriva om historien efter egettycke osv. - det känner man igen från andra länder -vore det bra.Jag vill fråga en viktig sak. Hur länge skall någotbetraktas som en intern angelägenhet? Det är märkligthur det påverkar länderna runt omkring där det finnsalbaner, det kommer flyktingar från landet, och mankan stå inför ett folkmord.Att utöva förtryck innebär ofta att spränga kultu-ren, t.ex. spränga skolor, spränga hälsovården, splittramänniskor och svälta ut dem. Sedan gruvstrejken1988 har fler och fler blivit arbetslösa. Jag förstår inte hur de överlever.Många kosovoalbanska flyktingar i andra länderskickar hem pengar.Jag kan tänka mig säkerhetsstyrkor i länderna runtomkring så att inte konflikten sprider sig. Jag vet intevad utrikesministern säger om det. Ju större konflik-ten blir, desto svårare blir det att stoppa den. Den ärju ändå inte utanför Kosova i dag.Varför ingrep inte världssamfundet när ,och Bosnien blev självständiga och Kosovasamtidigt ströps? Det har också förekommit förgift-ningar av skolbarn. Toxikologer tror att det kan varagifter som med flit har givits till barnen. Det finnssådana lager i Kosova. Jag kan inte verifiera detta,men jag har läst detta i trovärdiga källor.Anf. 20 ():Fru talman! Jag vill också tacka utrikesministernför svaret. Många hade befarat att någonting skulleblossa upp i Kosovo och att Kosovo glömdes bort iallt det som hände i f.d. . Det skedde ock-så. Omvärlden vaknade inte riktigt på allvar förrän detblev en verklig konflikt, man tog till vapnen och ser-berna svarade med motaktioner.Utrikesministern sade att borde inse att det efter alla påtryckningar påsenare tid inte finns någon annan väg ut än med hjälpav dialog. Jag hoppas verkligen att det är så. Historienoch erfarenheten visar att regimen i inte insersådana självklarheter. Man vågar inte riktigt lita på attdet verkligen är så.Jag har funderingar om de studenter som de-monstrerar mot gjorda eftergifter. Är de verkligenspontana eller är det arrangerade motdemonstratio-ner? Det kan man verkligen fundera över. De komlägligt efter det att gjorde eftergifter omskolorna och att universiteten skulle öppnas. Det ärbra att sådana eftergifter har gjorts. Men jag undrarom det är med hjärtat eller om det är något konstrue-rat. Det gäller att trycka på och att helatiden vara mycket bestämd och inte tappa greppet omfrågan.Det är självklart olyckligt att president stördes så kraftigt. Det går också attförstå vanmakten hos ungdomar som inte får gå iskolan, på universiteten, som förvägras att tala sittspråk, som inte har någon chans att få ett arbete ochsom förtrycks och utsätts för ständiga trakasserier. Deupplever att omvärlden, trots uttalanden och resolu-tioner från FN, inte har gjort något som påverkarderas situation. Jag förstår att de till slut tar till vapen,även om jag inte försvarar det. Det är lätt att förståkraven på fullständig självständighet.Det var en demonstration här vid torg.Autonomi var inte sådant som man skulle tala om idet sammanhanget, för det fick man inget gehör. Manförstår en sådan reaktion i den situationen.F.d. är inte vad det var se-dan. Det har inte samma gränser, och det består avflera länder . Jag förstår kraven på självständig-het. Varför just Kosovo inte skulle omfattas av detkan man fundera på i varje fall.Vad som är positivt i det hela är valet i söndags.Såvitt jag förstår - jag har inte fått någon fullständigrapport om det - var det ett väldigt kraftigt stöd tillRugova. Han predikar icke-våldsprincipen. vill ju inte ha våld. Självklart vill man ha slut påvåldet.Vi hoppas verkligen att man fullföljer detta så attdet inte blir stopp på grund av demonstrationerna.Just i det här känsliga läget är det viktigt att omvärl-den fortsätter att vara mycket tydlig i relationerna ochfortsätter att bevaka frågan mycket kraftigt. Proble-men är ännu långt ifrån lösta.Anf. 21 ():Fru talman! Också jag vill tacka utrikesministernför svaret. Det visar vad omvärlden kan göra menockså vad den inte kan göra, de begränsningar somfinns i det internationella samfundets möjlighet attagera i den här typen av konflikter. Jag skall inte gåpå kommentarer kring detta ytterligare, utan det är tvåpunkter som jag skulle vilja ta upp och som möjligtviskan komplettera det som utrikesministern har förtfram i sitt svar.Den ena gäller och gränsandetill . Jag tror att manskall överväga att faktiskt göra så som skedde i Ma-kedonien , 1992, nämligen att införanågon form av förebyggande styrka. Jag vet att denalbanska regeringen har kontakter med Nato och attden albanska utrikesministern kommer hit i övermor-gon. Det kan vara klokt att överväga om man skallgöra en parallell till det som då gjordes, nämligen attinföra en FN-styrka i preventivt syfte i norra . Det har den fördelen att det kan lugna den gränsenoch också hjälpa till att göra vapenembargot effekti-vare. Framför allt skickar det signalen att konflikten iden meningen inte kan spridas.Den andra punkten gäller frågan om Rugovasställning. Det har sagts från många håll hur viktig hanär genom att han förespråkar icke-våld och en fredliglösning på konflikten. Jag tror att man kan övervägafrån det internationella samfundet att något uppgrade-ra det sätt varpå man behandlar Rugova, dvs. att ta inhonom mera i finrummet, ta med honom vid konfe-renser och därmed markera att det är en person tillvilken man fäster stort hopp på när det gäller attbringa en god lösning på konflikten.Anf. 22 ():Fru talman! Jag har bara en kort fråga. Det står iministerns svar om väg till en integre-ring i den europeiska och internationella gemenska-pen. talade om kosovaalbanernas de-mokratiska rättigheter.Det finns 185 medlemmar i , och det finns 197länder i världen. F.d. är inte med i FN,såvitt jag har kunnat ta reda på. Jag undrar om dettahar någon som helst betydelse för hur man agerar i dethär fallet. I och med att Kosovo ligger inom gränsernafinns där inte heller några internationella avtal, bin-dande löften eller någonting som gäller de mänskligarättigheterna. Jag undrar om det finns en speciellstrategi, om detta över huvud taget har någon betydel-se eller om det kan ha någon form av psykologiskeffekt i f.d. att det inte är ett land sombryter mot avtal för man har aldrig ingått några.Sedan funderar jag litet över hur instabilitet på-verkar grannar. I och med att gränser blir osäkra,freden blir osäker över huvud taget och att maneventuellt kan vänta flyktingar är det en påverkanutanför landet i fråga. Då blir det mera en internatio-nell fråga och inte intern. Det var främst detta medFN där jag undrade om det har någon betydelse.Anf. 23 Utrikesminister ():Fru talman! Det kan kanske tyckas , närmånga litet plötsligt hör begreppet Kosovo och serhur explosivt det är, att det här är en ny fråga. Manfrågar sig: Varför har omvärlden inte gjort något? Detär ofta så att det är först när frågor blir dramatiskasom man kräver handling. Det här har inte inneburitatt vi som sysslar med utrikespolitik inte brytt oss omdenna fråga. säger att Rugovaskall släppas in i finrummen. Jag har i alla fall släpptin honom i det finaste jag har att erbjuda, nämligenmitt tjänsterum. Vi och många andra har haft samtalmed honom bilateralt. Vi har behandlat frågan mångagånger i t.ex. EU. Det är inte alls någon ny fråga föross.Det var mindre dramatiskt tidigare när man kundeoch orkade hålla fast vid icke-våldslinjen för att för-söka få sina rättigheter tillgodosedda. Man förstår attmänniskor i längden inte orkar göra det. Det är enfrustration som blir så stark att det blir svårigheter.Det tycker jag ändock inte är något försvar för att denhär befrielsearmén, som den kallar sig, begår dåd somär oförsvarbara. Man måste ändå tillbaka till förhand-lingsrummen, för det är där frågan kan lösas.Jag tycker att begreppet inre angelägenhet inte ärnågot hokus pokus. Man kan inte säga att vissa frågorär så interna att omvärlden inte får ha någon åsikt omdem, i synnerhet inte när mänskliga rättigheter efter-sätts eller när man direkt bryter mot dem. I falletKosovo är konflikten redan internationaliserad. Det äregentligen därför att regimen i inte har ställtpå dialogen på det sätt som man kanske hade kunnatgöra och därmed hålla frågan mera intern.Jag tror att sådana saker som vi nu är i gång medatt diskutera i FN, ett vapenembargo, har en symbo-lisk verkan. Jag tror inte att det har så stor betydelse isak. EU har ett vapenembargo, så det ärinte någon större fråga. Jag tror att det är viktigt attdet kommer till stånd ett utbildningsavtal och att detverkställs. Det är det gamla avtalet som man nukommit överens om skall verkställas. Tyvärr är detsent. Hade det gjorts för eller sedanhade det varit väldigt mycket bättre.Vi skall lära av , med den väldigt vik-tiga FN-insats som vi har där. När EU-ministrarnahade sitt informella utrikesministermöte diskuteradevi om den speciella observatörsgrupp som förkortasECMM och som redan finns i kan förstär-kas. Vi har varit inne på tanken, men än så länge harinte FN tagit över utan vi har hållit det i Europa.Vad gäller frågan varför inte är med i FN vill man inte acceptera attsöka medlemskap som ny nation. Det är vad somkrävs. Jag tror inte att det spelar så särskilt stor rollför Kosovofrågans lösning, men jag hoppas att såsmåningom få se en medlem såväl av EU som av OSSE.Anf. 24 ():Fru talman! Det har ju hänt oerhört mycket sedaninterpellationen framställdes. Utvecklingen har varitpositiv på det sättet att det har tagits många olikainitiativ. Man skall nog fundera över vilka lärdomarsom man kan dra av det som händer i Makedonien.Jag ser det som mycket positivt att man har börjat attdiskutera frågan. Detta kan eventuellt bli ett steg i rättriktning.Det är viktigt att man nu kommer till förhand-lingsbordet och att diskussioner inleds. Men man fårinte blåsa faran över bara för att det nu träffas ettavtal. Man måste också noga följa upp att avtalenverkligen uppfylls.Precis som utrikesministern sade är den överens-kommelse som presenterats egentligen en gammalöverenskommelse som man först nu tillämpar. Omman nu kommer till förhandlingsbordet och om manträffar ett avtal om en positiv utveckling måste dettaföljas upp så att inte kan göra som tidigare,dvs. ingå vackra avtal under press men sedan intefölja dem i verkligheten.Man kan inte acceptera våld och att kosovoalbaneri dag använder våld. Men man måste också förstå denprocess som har lett fram till detta. I och med densenaste tidens händelser upplever många unga män -precis som här sade - att de harfått nog. De är beredda att offra sina liv och attta till vapen för att slåss för självständighet.Även om man får till stånd förhandlingar ochkommer fram till ett avtal är marginalerna mycketbräckligare . Därför kommer trycket på attavtalen följs upp att vara oerhört hårt. Nästa gångkommer inte möjligheterna att förhindra en konfliktatt vara så pass stora som de ändå är i dag.Jag vill avsluta med att jag ser positivt på Sverigesoch utrikesministerns agerande i den här frågan. Jagär övertygad om att man nu från svensk sida kommeratt fortsätta att driva frågan framåt. När den här frågannästa gång blir aktuell för en interpellationsdebatt häri kammaren får vi hoppas att det blir utifrån de positi-va framsteg som görs och utifrån hur man skall kunnagå vidare.Anf. 25 ():Fru talman! Jag tackar för uttalandet, att brott motmänskliga rättigheter aldrig kan ses som en inre ange-lägenhet. Det pågår ett långsamt kultur- och folkmord.Sjukdomar hos barn och hög barnadödlighet innebärså småningom ett folkmord. Det är fruktansvärt. Trotsalla svårigheter i Bosnien är där inte en sådan fattig-dom som i Kosova. Kosova har inte varit i krig. Barn,kvinnor och gamla flyr ut i skogarna för att bo där avrädsla för massakrer, och detta är ju ett försvar snara-re än en våldsupptrappning.Göran Lennmarker tog upp - liksom jag gjorde imitt första anförande - frågan om säkerhetsstyrkor iAlbanien. Utanför Kosova finns det kanske likamånga albaner som i Kosova. Det är klart att Milose-vic måste vara rädd för att detta skall sprida sig, fördå blir det ett fruktansvärt blodbad. Dessa människorär ofta förtryckta också i andra delar av Balkanområ-det, men i Kosova har det nog varit värst - för att intetala om hur det har varit i , men det är enannan fråga.Jag tänkte ta upp ett exempel. När WHO genom-förde en vaccination upptäckte man tusentals barnsom inte var registrerade. Man misstänker att befolk-ningen är högre än vad som angavs i enfolkräkning. Människor anmäler inte ens när de föderbarn. Det är alltså ingen riktig folkräkning, ingenriktig undervisning och ingen riktig sjukvård. Det ärklart att människor är frustrerade. Många av dessaunga män har också gått miste om en del av sin ut-bildning.Anf. 26 ():Fru talman! Jag skall fatta mig kort. Det här ärprecis som utrikesministern säger ingen ny fråga. Denhar ju diskuterats väldigt länge, också i olika interna-tionella samfund där har varit aktivt. Menproblemet är att människorna i Kosovo upplevde inteatt det hände någonting, att ingen på allvar med fullkraft gjorde någonting som gav något som helst resul-tat. Först när förtrycket stegrades och när befrielserö-relsen tog till vapen blev det en sådan öppen konfliktatt omvärlden regerade.Jag vet inte vad man skall göra åt det hela. Jag ärabsolut för icke-våldsprincipen. Men på något sätt gerdetta en väldigt olycklig signal. Först när man tog tillvapen hände det någonting, och då reser sig helavärldssamfundet för att tillsammans sätta ett starkttryck på . Någon lärdom måste man jukunna dra av det här. Man skall aldrig behöva väntatill dess att det blir en urladdning. Man måste kunnagöra någonting innan. Det tycker jag är någonting attta med sig till diskussionerna i säkerhetsrådet.Anf. 27 ():Fru talman! Det vore nog bra om man kom någonvart i övervägandena om en förebyggande styrka inorra . Jag noterade utrikesministerns svarpå denna punkt.Det är bra att har varit i utrikesminis-terns vackra rum. Det är flera i den här församlingensom har träffat honom både en och två gånger. Menegentligen borde man i EU-sammanhang och i andrasammanhang gradera upp hans position. Det kanvisserligen vara en detalj, men det är också ett sätt attmarkera stödet bakom det som han företräder.Anf. 28 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tror att vi alla som deltar i den härdiskussionen är klara över situationen. talade om den lärdom som vi måste dra avden här konfliktens och andra konflikters förlopp,nämligen att man först när det blir en våldsam upp-trappning av konflikten får denna stora uppmärksam-het. Det är ett väldigt dåligt sätt av omvärlden attreagera på. Man ger gärna argument till krafter som viinte tror på, att man inte kan förstå varandra vid för-handlingsbordet utan att det måste till våld och vapen.Annars gäller det nu att upprätthålla beslutsamhe-ten internationellt och också påtryckningarna på re-geringen i men även på kosovoalbanerna attställa upp för att hitta en förhandlingslösning. Sedanär det lång väg tillbaka för att minska misstron och föratt få till stånd en verklig återuppbyggnad och ettverkligt samarbete. Alla parter måste delta i den härprocessen. Internationella organisationer och även EUmåste se till att man har kontakt med dem som påolika sätt är ledare för sina befolkningar. Rugova haråterigen fått ett mandat av sitt folk, och det måste vinaturligtvis räkna med.Anf. 29 ():Fru talman! Det är mycket som vi har varit över-ens om och mycket som vi har lyft fram i fråga omvikten av att det händer någonting. Jag har då settväldigt positivt på de initiativ som man har tagit frånsvensk sida, men jag vill ändå beröra detta - det åter-kommer väl i en senare debatt - när jag ser att densvenska regeringens agerande i det internationellaarbetet när det har gällt Kosovofrågan har varit braoch viktigt, men där man också ger de dubbla signa-lerna. Det är det som har oroat oss i Vänsterpartiet.Hur pass stort är trycket egentligen på Förbundsre-publiken för att de verkligen skall föränd-ra sin politik i Kosovo?Samtidigt finns det ett gemensamt återtagandeav-tal mellan och , där det också finns en avtalstext av vilken detframgår att det skall tillämpas så att man visar respektför mänskliga rättigheter och för de personernas vär-dighet som skall återsändas. Vi har återsänt männi-skor, som också har hamnat i den här situationen därnere. Det är fortfarande inte klart. Men det ger ocksådubbla signaler från länderna runt omkring, när man åena sidan gör en mycket bra och aktiv insats i detinternationella arbetet för att förhindra konflikter,men å andra sidan är beredd att förhandlamed samma part och skickar tillbaka människor. Kra-ven på mänskliga rättigheter i Kosovo har inte harvarit tillräckligt starka, utan signalen är att man tyckeratt det ändå är tillräckligt med de mänskliga rättighe-ter som finns där, när man är beredd att skicka tillba-ka folk.Fru talman! Jag är helt överens med i frågan om hur skall agera och detutrikespolitiska agerandet. Men jag hoppas också attdet som tidigare sade, att brottmot mänskliga rättigheter inte kan räknas som enintern konflikt, också påverkar den politik vi för in-ternt i den här frågan.Anf. 30 Utrikesminister ():Fru talman! Just den fråga som tarupp skall diskuteras med senare i dag.Jag vill bara tillägga att ett återtagandeavtal, som vihar förhandlat fram med , bara är den normala ordningen. Det innebäratt alla länder måste ta tillbaka sina medborgare. Jagkan aldrig tänka mig att det finns någon ledamot i denhär kammaren som tycker att ett land skulle ha rätt attsäga nej till detta. Det är precis det som vi har för-handlat fram.Sedan är det en annan sak hur man skall göra medverkställigheten. Den diskussionen överlåter jag tillflyktingminister var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1997/98:206 omhandikappades situation på högskolornaAnf. 31 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat om rege-ringen är beredd att låta utreda lösningar av funk-tionshindrade studenters problem i enlighet med vadhon har skisserat så att vi även i fortsättningen medgott samvete kan uppmuntra studerande med funk-tionshinder att söka till högskolor för utbildning.Universitet och högskolor har det fulla ansvaretför stöd åt studenter med funktionshinder. De funk-tionshindrade studenterna har, liksom övriga studen-ter, möjlighet att själva välja sina studievägar ochpåverka sin utbildning i samarbete med det universiteteller den högskola de väljer att studera vid. Det finnsstudievägledare och särskilda handikappansvarigasom kan ge studenter med funktionshinder informa-tion om vilka möjligheter som finns för dem vid denenskilda högskolan. Universitet och högskolor be-stämmer själva om utbildningsutbudet.Statens institut för särskilt utbildningsstöd harkartlagt och upprättat ett dataregister över tillgänglig-heten till högre utbildning för personer med funk-tionshinder. För varje studieort finns nu en detaljeradinformation om institutionernas och studentkårernasfysiska tillgänglighet och om tillgången till anpassadestudentbostäder. Informationen finns både i regionaltindelade kataloger och på Internet. Den är så upp-byggd att studenter själva kan avgöra om lokalernasfysiska tillgänglighet är tillräckligt anpassad efter deegna behoven. Kontaktpersoner finns på respektiveuniversitets- och högskoleort för kommande årligauppdateringar. Kartläggningen visar att institutionersom bedriver verksamheter i äldre lokaler har vissabrister. Dessa brister åtgärdas stegvis.Högskolorna skall i mån av behov avsätta 0,15 %av högskolans anslag för grundläggande högskoleut-bildning samt av ersättning från landsting förvårdutbildning till stöd för studenter med funktions-hinder. Kostnader som överstiger detta belopp kanefter ansökan delvis täckas av de medel som dispone-ras av . Innevarande budgetåruppgår dessa medel till drygt 9,5 miljoner kronor.Uppföljning av funktionshindrade studenters stu-diesituation, såväl som hur dessa studenter klarar sigefter sin utbildning, görs av ,som har samordningsansvar för funktionshindradestudenter.Det är riktigt att antalet studenter med funktions-hinder har ökat kraftigt . Jag övervägerdärför att föreslå regeringen att föreslå attde medel som disponeras av universitetför ändamålet skall ökas.Lärare i teckenspråk utbildas vid institutionen förlingvistik vid , som även under1997 förlade en utbildning till medstöd från . Mitthögskolanöverväger att tillgodose utbildningsbehovet i tecken-språk. Även andra högskolor kan prioritera en sådanutbildning inom ramen för sina resurser.För att analysera och kartlägga behoven av lärareoch andra kunniga i teckenspråk inom olika utbild-ningsformer samt kartlägga behovet av teckenspråk-stolkar gav regeringen i skolan och ett uppdrag. Myndigheterna harnyligen redovisat sitt uppdrag. Regeringen bereder nufrågan och överväger vilka åtgärder som kan behövavidtas.Anf. 32 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret, som jag ärglad för. Jag vill naturligtvis ändå lägga till någrasaker.Jag är speciellt nöjd med att ministern har insettatt när antalet handikappade på högskolorna nu ökarmåste den summa som är till för extraordinära åtgär-der också öka. erhöll högskolorna urStockholmsmedlen, de nationella medlen, täck-ning av sina extrakostnader. Efter att sedan ha fått100 % respektive , fick de inte mer än63 % täckning för sina merkostnader. Det är dettasom är ett av de stora problemen, dvs. att man låterden enskilda högskolan ta ett betydligt större ekono-miskt ansvar än vad den egentligen mäktar med.Om jag då tar som exempel,får de ½ miljon kronor av sina . De har faktiskamerkostnader för teckenspråkstolkar, slingor och allaövriga hjälpmedel på 4,2 miljoner. Ur Stockholmspot-ten får de 2,4 miljoner. Kvar är 1 ½ miljon utöver de0,som de själva skall täcka. Därav följer, har jagskrivit i min interpellation, att det kommer röster frånandra studenter om att de kunde ha haft det på ettannat sätt om det inte varit för studenterna med hör-selhandikapp. Det är det jag vill undvika.Jag har ett par frågor utöver dem som jag har fåttsvar på.Ingår det i den nationella handlingsplanen, som vifick ett pressmeddelande om , att manockså ser över situationen för handikappade studenterpå högskolorna? Om det inte ingår, borde det då inteingå att man söker kompetens till den här statssekrete-rargruppen så att även de frågorna kan bli utredda?Om det inte ingår skulle jag vilja fråga : Ärdet inte möjligt att man gör en egen utredning av justdetta?I dag definieras handikappbegreppet med soma-tiska handikapp, men man kanske också borde se överde psykiska handikappen.