prot · GM0935 · 1998-12-14 00:00:00 — fattade ju ett beslutom att bromsa arvodesförändringarna enligt utred-ningen i samband med den s.k. Rehnbergsöverens-kommelsen. Det var alltså ett medvetet beslut sominte medförde eftersläpning. har för öv-rigt konsekvent hävdat behovet av försiktighet vadgäller ledamöternas egna arvoden och andra förmå-ner. Vi är här på uppdrag av väljare för att bedrivapolitik, inte för att tjäna mycket pengar.Frågan är om våra arvoden i enlighet med utreda-ren inte räcker till för att svara uppmot vår ställning i det demokratiska systemet, denarbetsinsats uppdraget fordrar, de särskilda arbetsför-hållanden som gäller för uppdraget och att det skallha en positiv effekt på möjligheten att rekrytera per-soner från breda samhällsskikt. Jag och Miljöpartietmenar att dagens ersättning räcker till, och mer där-till. Vilka breda samhällsskikt är det egentligen frå-gan om? Hur många i vårt samhälle har löner på riks-dagsledamöternas nivå?Vi anser också att kostnadsersättningen borde helteller nästan helt tas bort. Vi får ju numera den teknis-ka utrustning och den extra service vi behöver genomriksdagens egen försorg.Uppdraget som riksdagsledamot är inte som vilketuppdrag eller vilken anställning som helst. Myckethandlar om engagemang och politiskt intresse. Detbör också bygga på sådana värden utan att för dendelen underersättas. Det är som om ekonomismensgrundtanke, att allt kan värderas i pengar, alltid skallgälla och som om det är ett slags självklar materiellönskan från alla människor att få mer i lön. Jag troratt vi måste skärskåda detta och vara oerhört försikti-ga med att utgå ifrån att det är så.Jag menar också att jämförelsen med utlandet ochandra parlament inte är relevant. Framför allt bör densvenska ledamöter anlägga en väldigtåterhållsam hållning till de egna arvodena och övrigaförmåner, inte minst med tanke på hur de flesta övri-ga i vårt samhälle har det. Det finns också anledningatt i detta sammanhang ligga ett steg före och intedelta i kostnadsdrivande ökningar.Att riksdagsledamöter på kredit höjer sina egnalöner går inte, enligt min mening, ihop med ett demo-kratiskt och solidariskt samhälle som brottas med högarbetslöshet och stora ekonomiska bekymmer. Dess-utom är det definitivt omoraliskt.Fru talman! skall jag gå över till problemetmed rökningen här i . har tidi-gare motionerat om att bör gå före vadgäller miljö- och kretsloppsanpassning. Därför har viockså återkommit till behovet av en rökfri riksdag.Det är bra att ger stöd för medicinska åt-gärder åt dem som vill sluta röka upp till1 . Men vad gäller dem som fortfarande rökerpå sin arbetsplats under arbetstid är för-valtningsstyrelses policy föråldrad och stämmer intemed dagens kunskaper om allergier, överkänslighetoch effekter av passiv rökning. Policyn innebär ipraktiken att riksdagsledamöter med allergi och/elleröverkänslighetsproblem vad gäller tobaksrök inte kanutföra sitt arbete på samma villkor som andra be-svärsfria kolleger.Ett arbetsrum måste enligt min mening betraktassom ett allmänt utrymme med avseende på tillgäng-ligheten. ligger efter det övriga samhället iden frågan och bör därför uppdra åt förvaltningskon-toret att skriva om och skärpa policyn.Jag tror att de flesta i dessa hus hållermed mig. Egentligen handlar det om något självklart.Ändå är frågan mycket känslig. Den innebär föränd-ringar av kollegers och tjänstemäns vanor och livs-stilsmönster. Den har därför skjutits framåt och lagtsåt sidan, och det har förekommit mycket tyst tassandeomkring den.Jag menar att det nu är dags att fatta ett beslut sominnebär en självklar solidaritet och en hälsosam ar-betsmiljö för oss alla. finns ju särskildarökrum, vilka , hoppas jag, mönstras utfrån våra arbetsplatser. Det finns ju trots allt ett ute-rum att utnyttja.När det gäller miljöarbetet i övrigt, fru talman, harjag bifogat ett särskilt yttrande för att påpeka viktenav att det viktiga miljöarbete som är i gång på-skyndas och fortsätter i så hög takt som möjligt.Miljöpartiet har i en partimotion föreslagit en ut-värdering av de nya presstödsreglerna, enligt vilkavissa fådagarstidningar inte får presstöd. Vi vill ocksåatt ett stöd till elektroniska dagstidningar utreds. Detär svårt att bedöma hur stora kostnaderna är för attdistribuera elektroniska dagstidningar. Förra gångenvi aktualiserade frågan hävdade utskottet att det intefanns skäl att utreda frågan med hänsyn till den kortatid som förflutit sedan en ny bestämmelse i presstöds-förordningen trätt i kraft. Majoritetssvaret i det härbetänkandet innebär att frågan saknar omedelbartintresse eftersom någon ansökan om stöd från ensådan tidning ännu inte inlämnats till Presstödsnämn-den.Jag och står givetvis bakom den härreservationen, men för tids vinnande avstår jag i dagfrån att särskilt yrka bifall till den.Till sist, fru talman, vill jag bara peka på de yr-kanden vad gäller som finns med ibetänkandet, men inte som särskilda reservationer.Det gäller neddragningar på anslagen B 1, Riksda-gens ledamöter och partier, med 30 miljoner kronorför respektive år, dvs. , och C 1,m.m., med förrespektive år. Vi har för avsikt att återkomma tilldessa budgetåtstramningar inför vårpropositionen.Jag vill också uppmärksamma alla här i kamma-ren på anslaget C 3, Allmänna val, och den anslags-förstärkning på för att förstärkapartiernas informationsinsatser inför EU-valet i vårsom föreslås.I betänkandet sägs ingenting om hur dessa miljo-ner skall fördelas mellan partierna, så jag utgår frånatt fördelningen sker efter samma principer som vidförra valet, då fördelades. InförEU-parlamentsvalet beslutades i enlighet medutskottets uppfattning att fördelningen i huvudsakborde vara proportionell med utgångspunkt i denprocentuella förlustfördelningen riksdagsvalet 1994.Den procentuella fördelningen skulle dock jämkasmed hänsyn till att alla partier har vissa grundläggan-de kostnader.Eftersom inga nya omständigheter vad gäller för-delningen framförts i betänkandet utgår jag från attfördelning kommer att ske efter samma principer,men utifrån den procentuella röstfördelningen vidEU-valet . Jag förmodar att det räcker medsamtal mellan regering och partier på tjänstemanna-nivå i den här frågan. Gäller något annat är jag tack-sam om jag kan få svar på det.Fru talman! Jag står bakom alla yr-kanden, men upprepar mina särskilda bifall till reser-vationerna 1 och 4.Anf. 52 () re-plik:Fru talman! Som icke rökare kan jag känna storsympati för Per Lagers förslag om fullständig rökfri-het i . Men det här huset går inte att helt ochhållet jämföras med en vanlig arbetsplats i den me-ningen att många ledamöter ju också bor här. De harinte bara sitt arbetsrum här, utan de har också sinbostad här.Frågan är: Hur gör man då? Skall de ledamötersom röker och som bor här inte ha möjlighet att fåröka här ens på sin fritid, när inte är i gång?Jag kan se att det kan bli ganska besvärligt om manförsöker avgränsa deras möjligheter att röka på sinarum efter det att är slut.Anf. 53 PER () replik:Fru talman! Jag menar att tjänstemännens arbets-rum och övriga arbetsrum skall jämställas med all-männa lokaler, dvs. det skall vara möjligt för mig ochalla andra som vill besöka dessa arbetsrum att kommadit utan att bromsas av röken.Vad pratar om är kombirummenhär på , där man bor. Möjligen kan det tillsvidare vara idé att dra en gräns där. Jag skulle inteönska att det gick. Jag tror att rökrummen skall finnasoch finns just för rökarna och att rummen skallutnyttjas för det.Det hela handlar om tillgänglighet. Det handlarom att vi som jobbar här skall kunna bedriva arbetetpå lika villkor. Framför allt handlar det om att riksda-gen i den här frågan måste ligga före. Vi ligger långtefter samhället i övrigt.Anf. 54 () re-plik:Fru talman! Jag förstod fortfarande inte om PerLager menar att om man har sitt arbetsrum också sombostadsrum skall man kunna röka där.Vad som kan vara besvärligt är ju t.ex. när mangår förbi en korridor och det tränger ut rök - det harjag själv upplevt - från någon som röker i sitt bo-stads- och arbetsrum.Skall jag tolka Per så att de ledamöter sombor i huset och som vill röka fortfarande får göra det?Anf. 55 PER () replik:Fru talman! Jag menar egentligen att man inteskall kunna det. Men jag kan tänka mig att man ocksåmåste kompromissa i sådana här fall. Skall det finnasen kompromiss, ett gränssnitt någonstans, får detkanske gå just där ledamöter bor på sina rum.Jag menar att det inte behövs. Men det skulle varaett stort steg om vi kunde rensa de övriga lokalernafrån rök. Precis som säger harmånga av oss svårt att ens passera rummen. Därförmenar jag att det nog bara är en tidsfråga innan vi fåren rökfri riksdag.Men jag menar också att vi nu aktivt måste taställning. Vi måste visa att vi vill ligga före, att vi taransvar och att vi känner solidaritet med dem som inteklarar av rök.Framför allt handlar det om ett gift, den passivarökningen. Vad den orsakar vet vi alla. Det borderäcka med det.Anf. 56 ():Fru talman! Den här debatten handlar om utgifts-område 1, alltså rikets styrelse, och jag ber att få yrkabifall till hemställan i betän-kande nr 1. Jag yrkar också avslag på samtliga reser-vationer.Riksdagens majoritet har i ett tidigare beslut fast-ställt de ramar som skall gälla för . Därmed ärdet ingen större diskussion i sak om de storaanslagsbeloppen i pengar. Totalt uppgår anslaget till4,. Av det beloppet går drygthälften till . ledamöteroch partier kostar och riksdagensförvaltning . Presstödet tar 531miljoner kronor av det här beloppet, och stödet tillradio- och kassettidningar tar 127 miljoner kronor.Allmänna val - här åsyftas EU-valet -beräknas kosta , och de politiskapartierna skall få - inte i anslutning till EU-valet utansom mera ordinarie anslag - 139 miljoner kronor.Som klart framgått av tidigare anföranden finnsdet motsättningar på en del av de här punkterna. Mo-deraterna vill inte acceptera nivån på anslagen till depolitiska partierna. De vill dessutom i ett par etapperhelt avskaffa presstödet. Ingendera ståndpunkten ärny.Det är bara att konstatera att av de ca 160 dagstid-ningar som finns i har ungefär hälften press-stöd. Man kan naturligtvis på marknadsekonomiskaeller företagsekonomiska grunder säga att detta inteär en bra situation. finns det ingen möjlig-het att utifrån de vunna erfarenheterna sättatilltro till den moderata argumentationen att det skullevara uppfriskande och bra för tidningsbranschen attpresstödet upphör. Jag tror att om för-slag skulle vinna majoritet, skulle det innebära att vifår väsentligt färre dagstidningar och pressröster idebatten, och det vore inte bra för mångfalden ochbredden i den politiska och kulturella debatten.Jag skall också säga några ord om anslaget till depolitiska partierna. Man kan konstatera att motive-ringen till inställning är att de politiskapartierna skall stå fria för det första från staten, fördet andra från särintressen. Om det blir ett replik-skifte vore det intressant om Per något meraville gå in på vad han som Moderata samlingspartietsrepresentant avser med särintressen i det här sam-manhanget.Centerpartiet vill anslå mindre pengar till Rege-ringskansliet, och det vill också Kristdemokraterna.När jag åhör argumentationen från båda dessa partierhär finner jag inte mycket av resonemang i sak sommotivering för ett lägre anslag. Man säger att "detskall kunna gå" och "det borde vara möjligt" att medolika metoder använda mindre pengar i Regerings-kansliet.Självfallet är det inte alldeles enkelt att bedömaden här frågan. är det så att konstitutionsut-skottets ledamöter löpande följer arbetet i Regerings-kansliet och på det sättet har bättre möjligheter änandra utskotts ledamöter att bedöma det här. Det äringet tvivel om att omorganisationi syfte att förstärka regeringens ledning och styrningav statsförvaltningen, att öka kvaliteten i Regerings-kansliets beredning av regeringsärenden samt attförbereda och genomföra det svenska ordförandeska-pet i EU också kräver ekonomiska insatser.Om det belopp som regeringen har äskat är detexakt rätta kan naturligtvis alltid sättas i fråga, menjag utgår naturligtvis ifrån att regeringen inte gör avmed mer pengar än vad som är nödvändigt för attklara detta. Jag tror också att det finns anledning förriksdagen och dess ledamöter att något fundera överinnebörden i att skall vara ordförandeland iEU år 2001.Det har i olika sammanhang berättats för mig atterfarenheterna från andra länders ordförandeskapvisar att detta är ett mycket omfattande åtagande, somredan i dag kräver insatser som kostar en hel delpengar. Ökningen av anslaget är därför just från EU-utgångspunkt mycket väl motiverad.I detta betänkande behandlar utskottet två skrivel-ser från som båda berörersättningar till ledamöter och till Sverigesföreträdare i Europaparlamentet.I den ena skrivelsen, RFK2, föreslås bl.a. att er-sättarnas ekonomiska villkor skall jämställas medordinarie ledamöters, om inte annat anges i lagen.Vidare föreslås att den inkomstgaranti som ledamötersom avgår från kan få enligt speciell lag-stiftning skall jämställas med inkomst från anställningunder efter avgången, vilket enligtuppgift överensstämmer med praxis i arbetslivet.Om de här förslagen råder det enighet i utskottet.Även om några partier av tekniska skäl inte har möj-lighet att rösta för förslagen, har jag fullt fog för migatt påstå att det råder enighet.I den andra skrivelsen, RFK3, redovisas den ut-redning om riksdagsarvodet som ett enigt konstitu-tionsutskott hemställde om . Utred-ningsuppdraget gick till förre landshövdingen . Denne har enligt min mening - jag troratt utskottet kan vara enigt på den punkten - lagt framett förnämligt utredningsmaterial och utförligt redovi-sat en rad omständigheter kring arvodet. Man kan därfölja arvodesutvecklingens många turer sedan två-kammarriksdagens tillkomst.Bakom hemställan låg attden nuvarande ordningen för fastställande av arvodendå hade funnits . har den alltså fun-nits . Arvodet har inte varit knutittill någon viss jämförelsegrupp utan har efter detbeslut som då togs om upphävande av den gällandelagstiftningen fastställts på lite olika sätt.Fram till 1990 hade arvodet under varitknutet till en viss grupp av statstjänstemän. Jag vill,fru talman, i den här debatten tillåta mig beklaga attden ordningen bröts 1990. Jag gör det trots att jagtillskyndade beslut. Jag kan konstatera attde samhällsekonomiska omständigheterna då varexceptionella.Det nu föreliggande förslaget tar sikte på att riks-dagens skall fastställa en rimlig nivå på ett riks-dagsarvode. Därefter skall arvodesnämnden helt obe-roende av besluta om förändringar av arvo-det med hänsyn till förändringar i samhället i övrigt.Det beslutet skall i fortsättningen motiveras, vilketjag tycker är en bra förändring av lagstiftningen förarvodesnämnden.I och för sig är det naturligtvis inte möjligt attfastställa rätt nivå på arvodet till ledamö-ter, särskilt om man eftersträvar enighet. Utredarenföreslår nu att arvodet skall bestämmas till 36 000 krper månad.Jag vill här vara mycket kortfattad. Bakom försla-get finns, som jag tidigare sade, ett mycket bra mate-rial att studera. Utredaren har eftersträvat en arvodes-nivå som möjliggör rekrytering till frånolika samhällssektorer, att arvodet skall ge ledamö-terna en oberoende ställning - inte bara i rent ekono-misk mening utan också i förhållande till olika grup-peringar eller kanske t.o.m. särintressen - och attarvodet skall vara rimligt i förhållande till andragrupper i samhället. Utredarens ambition har varit attarvodet skall kunna vinna acceptans i samhället.Utskottsmajoriteten - som i det här fallet består avalla partier utom och - harfunnit förslagen i utredningen väl avvägda och till-styrker utredningen med egentligen bara ett undantag,som gäller tidpunkten för när de nya arvodena skallbörja betalas ut, dvs. den 1 januari 1999.Miljöpartiet motsätter sig höjningen, som tydligthar framgått av Per Lagers inlägg, medan Vänster-partiet kan sägas acceptera nivån men villta bort kostnadsersättningen helt.Utredningsförslaget och KU-förslaget här innebäratt räknas av från kostnadsersättningen ochväxlas över till arvode. De ingår då - jag skall göradet mycket tydligt nu - i nivån 36 000 kr.Jag kan, fru talman, i frågan om kostnadsersätt-ningen säga att inom ramen för en särskild arbets-grupp inom pågår diskussioner om justkostnadsersättningen. Denna arbetsgrupp avser attlämna sina överväganden till under våren1999. På en sådan skrivelse följer, som ju ledamöter-na vet, också rätt och möjlighet att motionera. Detfinns alltså möjlighet att återkomma till den frågan,och då har vi också ett mera fullständigt underlag förhur kostnadsersättningen fungerar för det stora fler-talet av ledamöter.Jag tycker inte att motiveringen att det finnsojämnheter i taxeringarna och skattemyndigheternassynpunkter räcker i sig som skäl att avskaffa kostnad-sersättningen. Man får mera se till vad den är avseddatt klara av.Fru talman! skall jag kommentera en sakav det som Per tog upp, nämligen de särskilda20 som finns i den här budgeten förupplysning eller informationsarbete i anslutning tillEU-valet kommande vår. Fördelningen av de pengar-na skall av så att säga under ledning av Rege-ringskansliet, och jag utgår ifrån att det också skeröverläggningar med de andra politiska partierna isyfte att nå enighet kring hur dessa pengar skall kun-na användas.Därmed, fru talman, yrkar jag än en gång bifall tillhemställan i betänkande.Anf. 57 PER () replik:Fru talman! Först vill jag framföra ett par syn-punkter om presstödet. var bekym-rad för konsekvenserna av en avveckling av presstö-det - jag måste medge att jag är bekymrad förkonsekvenserna av det presstöd som vi har haft i såmånga år.Bara för att illustrera tänkte jag berätta att jagsjälv har varit verksam inom en tidning som tvangsatt sälja till den största konkurrenten därför att tid-ningen inte förmådde hävda sig gentemot en tidningsom uppbar presstöd. Konsekvensen blev alltså attkoncentrationen inom massmedieområdet ökade tillföljd av de olycksaliga villkor som kom att etablerastill följd av presstödets konstruktion.Får jag fråga : Är han verkligennöjd med hur presstödet har fungerat ? Vilkatidningar är det egentligen, bortsett från Arbetet ochmöjligen , som har fått sin ekono-mi substantiellt tillrättad och lyckats överleva medhjälp av dessa pengar och där presstödet har fungeratväl? Alla de mindre tidningar som har bokstavligenstånkat sig fram med presstödet kan väl knappastanföras som goda exempel på detta presstöds konsek-venser? Har det aldrig slagit att enav orsakerna till att vi inte har lyckats få tidningar attutveckla andra medie- och distributionsformer fortarekan ha varit att själva presstödets konstruktion intehar gynnat denna typ av utveckling? Tänk om en delav dagens presstödstidningar i stället hade startatradiostationer eller bestämt sig för att vara fram-gångsrika på Internet; hade inte detta kunnat innebäraett värdefullt tillskott till massmedievariationen jäm-fört med vad vi har fått ?Vad gäller partierna är jag uppriktigt bekymrad -och jag tror att nog innerst inne ärdet också - över hur partilivets vitalitet har kommitatt utvecklas. Jag är för min del övertygad om att en -inte den enda - orsak till att det förhåller sig som detgör är att partierna har blivit för mycket av institutio-ner, finansierade av för stora, starka krafter inklusivestaten. Jag tror att det vore värdefullt för partierna atti detta hänseende blicka något tillbaka och fråga sigsjälva: Vad var det som gjorde den tidiga demokratinspolitiska arbete så mycket mera vitalt än vad det är ? Vi måste ställa oss själva frågan om det intekanske finns ett samband mellan det sätt på vilketpartierna finansieras och den brist på vitalitet som jagtycker präglar många partiers arbete i dag.Anf. 58 () replik:Fru talman! Får jag till en början säga att jag inteär alldeles övertygad om att Per vill skära nedpartistödet och avveckla presstödet enbart med detsyftet att det skall bli bättre för dem som får partistödrespektive presstöd. När man åhörde debatten undervalrörelsen och moderata företrädare konfronteradesmed huruvida skattesänkningsförslagen var realistiskaeller ej, dvs. om det var möjligt att genomföra detvåldsamma skattesänkningsprogram som moderater-na då presenterade, så sade man ofta: Jodå, det gårbra; det går att skära ned presstödet, och det går att tabort partistödet! Det lät naturligtvis ganska bra imångas öron i radio och television, men det handlarju i det här perspektivet om ganska lite pengar. Detvar väl mer intressant att sänka skatterna, och därförkunde man ta från partistöd och presstöd. Medicinentycks vara att både andratidningar, svårt kämpandetidningar och partilivet kommer att förbättras avsevärtbara man får mindre pengar. Jag är inte säker på attden typen av medicin är bra, vare sig för mångfaldenbland pressen eller för en revitalisering av partiliveteller partiernas verksamhet.Jag kan hålla med Per och andra på denpunkten att det behövs en vitalisering av partilivet.Jag tror att både Per och jag har upplevt ettoch annat möte i respektive parti som kanske inte harvarit alldeles helt upplyftande, utan man har kunnatfundera på ett och annat under mötets gång också.Men jag är inte alls säker på att detta skulle bli myck-et bättre bara partierna hade mindre pengar att rörasig med.Anf. 59 PER () replik:Fru talman! I ett hänseende ber jag att få instäm-ma med , nämligen att: Visst, parti-ernas möten är inte alltid riktigt de som vi helst av alltskulle vilja se. Men har man väl erkänt detta så måstediskussionen för att bära frukt gå vidare ett steg till.Jag säger inte att pengafrågan är allenarådande för attbedöma hur partierna skulle kunna utvecklas. Mennågonting säger mig att partier, och för den delentidningar, som inte tvingas leva nära tillsammans medsympatisörer eller läsare, kan tendera att bli sig självanog lite för mycket, och därmed inte så nära de välja-re respektive de läsare vars uppgift de egentligenskall fullfölja.Vad gäller presstödet - för att säga ett par ord tillom detta - antydde jag tidigare att rimligtvis kan vara belåten med effekterna avpresstödet som det faktiskt ser ut. Presstödet räddarde facto inga tidningar mer än möjligen någon ensta-ka. Det fördröjer möjligen nedgången, men i fördrö-jandet av nedgången motverkar det också det somskulle ha kunnat komma i stället för den mindre kon-kurrenskraftiga tidningens verksamhet.Göran började med att påpeka att ivalrörelsen hade moderater hänvisat till presstöd ochpartistöd och konstaterat att det gjorde det lättare attsänka skatten. Det förhåller sig nog faktiskt så, att påen gång kan man göra två goda ting genom att av-veckla presstödet och minska partistödet. På en gångkan man bidra till en vitalisering av väsentliga delarav opinionsbildning och demokratiskt liv och faktisktfå utrymme för att inte ta så vansinnigt mycket peng-ar i skatt från människor. Se där: Två goda konsek-venser, som härmed erbjuds ochsocialdemokratin att stödja alldeles gratis!Anf. 60 () replik:Fru talman! Det är lätt att konstatera att det hadevarit mycket bättre om presstödet hade lett till att flertidningar hade överlevt och fler tidningar hade kunnatkomma ut med större upplaga och i större omfattning.Det är väl ingen tvekan om det. Men jag ser ändåresultatet av presstödet som ett hyggligt och bra re-sultat när det gäller att kunna bevara mångfalden ipressen. Jag och Socialdemokraterna ser detta som ettmycket väsentligt värde, och vi ser också dagstid-ningen som ett väsentligt värde. Enligt det som PerUnckel säger skulle det minskade presstödet faktiskaleda till färre dagstidningar och att de möjligen skulleuppstå i någon annan medieform. Jag är i alla fall inteför närvarande beredd att tro att det skulle vara en brautveckling.När det gäller svårigheter med att reglerna kon-serverar tidningar kan jag utan vidare säga att om vikan samverka inom ramen för ett presstöd på drygt enhalv miljard för att skapa regler som innebär att tid-ningsbranschen kan struktureras på ett ur bådas syn-punkt önskvärt sätt så har jag naturligtvis ingentingemot det.Fru talman!