prot · GL09104 · 1998-05-08 00:00:00 — Vi är nogöverens om att de ransoneringsregler och de åtgärdersom ibland kan behövas är väl motiverade - de måstevara väl motiverade för att de skall tas på allvar. Detär viktigt att den uppfattning som finns på olika håll ilandet respekteras.Ett problem är givetvis att lagen kan uppfattassom omfattande hela den långa svenska kusten. Frå-gan är om den är relevant i alla områden av Sverige.Är jordbruksministern beredd att se på den frågan?Det kanske behövs en skärpning på vissa områden,medan man på andra områden kan ge vissa lättnader ilagstiftningen. Jag förmodar att detta är saker somman kan ta upp i en utvärdering. Just den långasvenska kusten har stor betydelse. Om det blir mot-sättningar mellan olika delar av landet - i norr kanskeman inte förstår problemen i söder och vice versa -får man en debatt som är sned. Därför är det viktigtatt man i departementet liksom vi som jobbar i jord-bruksutskottet har en realistisk syn på det hela.Är jordbruksministern alltså beredd att titta spe-ciellt på den delen? Det vore ganska intressant medhänsyn till både reproduktionsförutsättningarna ochutvecklingen i de kustnära samhällena.Anf. 72 Jordbruksminister ():Fru talman! Många av de ambitioner som IngvarEriksson nu ger uttryck för är uttryckligen inlagda iden nuvarande svenska fiskeripolitiken. ,som är den myndighet som löpande arbetar med frå-gorna och som t.ex. genom sina föreskrifter reglerarhur, var, när och efter vilka arter fiske får bedrivas,arbetar t.ex. just med ambitionen att verkligen se tillläget i olika regioner. Beslut skall inte fattas schab-lonmässigt utan verkligen vara baserade på den kon-kreta situationen i olika delar av vårt land. Denna kannaturligtvis variera. Den kan variera beroende på var ilandet vi befinner oss och givetvis vilka arter av fiskvi talar om.I grunden tror jag att det är svårt att tänka sig enutveckling i full harmoni där alla inblandade parter ärhelt överens. Vi har ett yrkesfiske, ett sportfiske ochett binäringsfiske i olika varianter. Det är de tre kate-gorier av fiske som ständigt möts och förhåller sig tillvarandra. Jag kan konstatera att det ganska ofta finnsett missnöje: De får men vi får inte. Jag tror som sagtatt det är svårt att nå en fullständig harmoni.Jag vill återknyta till det jag sade inledningsvis:Det som måste ligga i grunden för en ansvarsfullhushållning med fiskeresursen är våra analyser ochkunskaper om tillgången på fisk. Om vi tittar på si-tuationen internationellt kan vi se att det finns oerhörtmånga stora hot i världen. Det finns många fiskebe-stånd som är utnyttjade fullt ut eller t.o.m. överfiska-de. Vi har ett ansvar att försöka klara situationen förde hotade bestånd som vi har i och undvikaatt andra bestånd skall hamna i den situationen. Det ärdenna ständiga balansakt som man har att ta hänsyntill, förutom geografiska, klimatologiska, regionalam.fl. Det är detta vi arbetar med.Självfallet strävar vi också ständigt efter att för-bättra våra verktyg. Jag tycker därför att det är rim-ligt, vilket är en förlängning av innebörden i detskrivna interpellationssvaret, att man också ser övert.ex. redskapsbegränsningar och andra verktyg som vianvänder oss av i den nationella fiskeripolitiken föratt göra dem ännu mer effektiva och givetvis för att imöjligaste mån undvika det som uppfattas som orätt-visor i fiskeripolitiken.Anf. 73 ():Fru talman! Jag är tacksam för svaret, även i detsenaste inlägget, att ambitionen är att åstadkomma engenomsyn också när det gäller redskapsfrågan. Jaghar i allra högsta grad respekt för åsikten att det ärsvårt att nå fullständig harmoni mellan olika kategori-er av fiskare och olika delar av landet. Jag förutsätterändå att ambitionen är fortsatt stark för att klara dettapå ett så bra sätt som möjligt. Här har vi i jordbruks-utskottet kanske också en möjlighet att påverka.Sedan talar jordbruksministern om de stora hoten ivärlden. Jag är också medveten om att de finns. Fisketär ju av mycket stor betydelse runt om i världen, ochdet är viktigt att ta vara på de olika erfarenheter manhar nått i olika länder och inom olika områden. Detgläder mig att jordbruksministern är så inriktad påjust den här biten.Jag vill tacka för den här lilla diskussionen. Jaghoppas att vi kan komma tillbaka och diskutera vidarenär den här utvärderingen kommer till stånd. Möjligenskulle jag vilja ha ett besked om när jordbruksminis-tern bedömer att en första utvärdering kan ligga påbordet.Anf. 74 ():Fru talman! Jag tycker att det är mycket bra attjordbruksministern vill föra en fiskepolitik som utgårfrån de ekologiska förhållandena. Vi kan ju se att detfinns fiskstammar som är trängda, att vissa fiskarterfiskas på ett sätt som kanske inte är ekologiskt håll-bart. Jag tror att det kommer att finnas alltmer att görapå det här området, eftersom vi kan se att många avvåra fiskarter, framför allt i , är påverkadeav miljögifter. T.ex. har sjukdomen M74 visat sig hostorsk.En fråga som jag har varit mycket engagerad i ärfisket av lax. Enligt min bedömning kan ett hållbartfiske inte bedrivas på blandade bestånd ute i . Här måste man alltmer flytta kvoten uppåtNorrlandskusten. Det har också skett, vilket ärmycket bra. Det är en utveckling som jag hoppaskommer att fortsätta.Jag anser att det är mycket viktigt att det är de bio-logiska förhållandena som ligger till grund för fiske-politiken. Jag delar jordbruksministerns uppfattningatt det mycket väl kan hända att man ibland hamnar ikonflikter. Det kan vara svårt att begränsa fisket uti-från biologiska och ekologiska aspekter när det sam-tidigt kan göra att det inte går att bedriva en näring pådet sätt som man gjort tidigare.Jag inser att det här inte är lätta frågor, men jaghoppas ändå att den fiskepolitik vi kommer att få seutgår från vad som är ett långsiktigt hållbart fiske ochinte bara tar hänsyn till näringen. Visserligen kan detnaturligtvis behövas övergångstider, ersättningar osv.ibland, men det måste vara ekologin som får fällaavgörandet.Anf. 75 Jordbruksminister ():Fru talman! I den sista delen, att vi måste ha ettlångsiktigt hållbart fiske, instämmer jag naturligtvishelt och hållet. Det var också utgångspunkten för denproposition om ett hållbart jordbruk och fiske somregeringen lämnade till i höstas.Låt mig ta upp två glädjande saker när det gällerlaxfisket, som ju egentligen inte är den här interpella-tionsdebattens ämne. Det ena är att det nu tycks somom M74 är på tillbakagång. Det andra är att vi kan seatt de mycket hårda restriktioner som vi har ålagt osssjälva, och som har varit resultatet av internationellaöverläggningar och beslut, nu faktiskt ger resultat imånga avseenden, också när det gäller tillgången påvild lax i många av de laxbärande älvarna. Det äroerhört glädjande.Det finns dock ingen anledning att av det skälettro att vi kan ge upp alla restriktioner. Det finns enotålighet hos dem som gärna vill utöka fisket efterlax. Man ser att situationen nu går mot det bättre, ochman vill naturligtvis gärna bli av med många restrik-tioner. Men den positiva utvecklingen får inte förledaoss till att vara för snabba. Vi måste visa en fortsattförsiktighet.Såväl utvärderingen av fiskelagen som arbetetmed den kommande gemensamma politiken är ännupå det stadiet att vi har en intern arbetsgrupp på Jord-bruksdepartementet och ett arbete i Regeringskansliet.Det är därför litet svårt för mig att på det här stadietsäga när nästa fas kommer i utvärderingen av vad somhar varit och inriktningen . Givetvis äravsikten och ambitionen att diskussionen kring denframtida fiskeripolitiken i dess olika delar skall inbe-gripa alla partier och alla berörda intresse-organisationer. Det är också min förhoppning att detskall bli en mycket omfattande och intensiv diskus-sion. Det förtjänar fisket att få.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1997/98:263 omvinterutfodring av örnarAnf. 76 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat miljömi-nistern vilka åtgärder hon avser vidta för att säkerstäl-la att den vinterutfodring som skett av framför allt örnoch glador inte äventyras samt vilka åtgärder hon iövrigt avser vidta för att stödja stödutfodringen av iförsta hand rovfåglar. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på interpellatio-nen.Flera smittsamma djursjukdomar finns i vår geo-grafiska närhet. Detta ökar kraven på åtgärder för attundgå utbrott av sådana sjukdomar, exempelvis svin-pest som har framtvingat masslakt i flera europeiskaländer. Min uppfattning är att såväl vår lagstiftningsom vår veterinärmedicinska kompetens är av högkvalitet. Båda delarna behövs för att vi skall kunnaskydda oss tillfredsställande mot smittsamma djur-sjukdomar.Mot bakgrund av vad jag har anfört i fråga omvikten av en beredskap mot smittsamma sjukdomarkan jag inte instämma i påståendeatt det är "byråkratiskt krångel" som hotar stammenav havsörn och glador. Det förhållandet att nuär fritt från t.ex. svinpest innebär inte att det preventi-va arbetet kan upphöra. En spridning av smitta till denvilda faunan skulle kunna få ödesdigra konsekvenser.Jag anser följaktligen att förbudet mot att användat.ex. självdöda grisar, för vilka det normalt saknasuppgift om dödsorsaken, för stödutfodring av vilt är ihögsta grad motiverat.I den proposition om ändringar i foderlagen somregeringen har lämnat till föreslås att ävenvilda djur skall omfattas av foderlagen och därmed av"kadaverförbudet". Med anledning av remissinstan-sernas yttranden konstaterar regeringen i propositio-nen att utfodring med hela djurkroppar - eller delarav sådana - närmast är en förutsättning för vintertidastödutfodring av vilda djur, t.ex. havsörn. Regeringenkonstaterar vidare att behovet av hela djurkroppar -eller delar av sådana - för utfodringsändamål kantillgodoses genom att man använder de djur som avolika skäl avlivas i omedelbar närhet av uppfödnings-anläggningen och därefter, efter uppslaktning, god-känns vid en besiktning. Djurkroppar som vid ensådan besiktning kan konstateras vara säkra från bl.a.smittskyddssynpunkt kategoriseras som lågriskavfalloch kan då enligt föreskrifter kom-ma i fråga för t.ex. stödutfodring av vilt. Några fåpraktiska frågor återstår emellertid att lösa. En sådanfråga är hur djurkropparna skall levereras till utfod-ringsplatserna.Värdet av att har en tillräcklig stam avrovfåglar, bl.a. havsörn, är odiskutabelt. Det ärmycket angeläget att inför kommande vinters utfod-ring finna lösningar på de frågor som återstår. Sådanalösningar måste kunna accepteras av samtliga berördaparter, dvs. de viltvårdande intresseföreningarna,jordbruksnäringen och myndigheterna. Jag har tagitinitiativ till att berörda parter tillsammans skall lösade återstående frågorna, och överläggningar pågår.Jag förutsätter att överläggningarna kommer att ledatill att de få återstående frågorna är lösta.Anf. 77 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret. Bakgrundenär att det i har bedrivits vinterutfodring av iförsta hand havsörn . Skälettill det var att man kunde se att havsörnsstammenbörjade minska drastiskt på grund av miljögifter.Framför allt blev halten av DDE så hög att örnarnalåg sönder sina ägg och inte fick ut några ungar underett antal år.Den stödutfodring som har skett har i första handgjort att ungfåglarna har kunnat överleva sina tidigavintrar. En havsörn blir inte vuxen förrän vid fem årsålder.Under förra året hade vi en proposition i riksdagensom handlade om en förändring i lagen om provtag-ning på djur. Den ledde till en förordning som visatsig få sådana drastiska konsekvenser att det under densenaste vintern inte har kunnat ske någon stödutfod-ring alls. Jag menar att det som då föreskrevs faktiskthar varit krångligt. Med anledning av de nu beslutadeförändringarna av lagen om foder, foderlagen, som vihar behandlat här i i en debatt som jord-bruksministern tyvärr inte kunde delta i, har jag tagitupp den här frågan.Jordbruksutskottet hade också en liten hearingmed från Projekt , JensWahlstedt från ornitologiska förening ochrepresentanter för . Vi var nog samtli-ga överens om att det byråkratiska krångel som manhar lyckats åstadkomma på gjorde attdet faktiskt inte var möjligt att bedriva en ut-fodring.Det man har bestämt är nämligen att djur somslaktas hemma skall transporteras till föratt där besiktigas. Så framställdes det av den tjänste-man från som var här. Han var ocksåmycket förvånad över att det inte kom några intres-senter och hämtade det som klassats som lågriskavfalli och visade mycket liten förståelse för attdet här är en verksamhet som bedrivs på ideell basis.Det finns ingen möjlighet att åka just till Lidköpingoch hämta.Det är alltså inte så att jag på något vis har en an-nan uppfattning än jordbruksministern när det gällersjälvdöda djur där man inte känner till sjukdomen. Dedjur det handlar om är djur från besättningar som ärklassade som friska och där skälet till slakten t.ex. äratt en gris får en svans avbiten eller att något olycks-fall inträffar. Jag är helt överens med jordbruksminis-tern om att det inte alls handlar om att lägga ut djursom kan ha någon sjukdom.Föreningarna som har bedrivit utfodringen harockså varit mycket noga med att man inte har lagt utdjur som skulle kunna innehålla antibiotika. Man haralltså varit noga med vilka djur man har tagit.Den förändring i foderlagen som förestår inne-bär att det inte blir möjligt att lämna någon som helstdispens från lagen. I jordbruksutskottets betänkande,som behandlades här för någon vecka sedan, står:"Utskottet vill emellertid redan nu tillägga att denföreslagna regleringen kommer att ytterligare försvåraden stödutfodring av vilt som bedrivsi . Utskottet anser det angeläget att regeringeni det fortsatta arbetet försöker åstadkomma en natio-nell särlösning som gör det möjligt att fortsätta verk-samheten med stödutfodring av vilt med utgångspunkti ett mindre restriktivt regelverk än det som följer avtillämpliga EG-bestämmelser. Vad utskottet anförtbör som sin mening ge regeringen till kän-na. "I EU finns andra länder som bedriver liknandestödutfodring. T.ex. utfodras örn i och enligtuppgift utfodras också gamar i och Frankrike.Där gör man det dessutom , vilket kan-ske gör det hela ytterligare problematiskt.Jag är mycket tacksam om vi inför den kommandevintern kan komma fram till en sådan lösning att t.ex.besiktningen kan ske närmare än just i ochatt man kan ge dispenser om det visar sig att veterinä-ren kan garantera att denna besättning inte innehållernågra sjukdomar och att man kan se att slakten berorpå olycksfall. Skall jag tolka svaret som att det kom-mer att vara möjligt?Anf. 78 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att det är oer-hört viktigt att stödutfodring kan fungera tillfredsstäl-lande även . Jag har litet svårt att förståvarför detta framför allt måste ske genom att mansöker och finner en nationell särlösning. Jag tycker attdet viktiga är att stödutfodringen fungerar tillfredsstäl-lande.Som jag sade redan inledningsvis var vi medvetnaom frågorna när propositionen skrevs. Vi har också,och hade redan inför och i samband med proposi-tionsskrivandet, kontakter med olika berörda aktörer.Vi har det nu också, och min bedömning utifrån demöten med berörda parter som sker - det senaste höllsså sent som i går - är att det går att finna en lösningsom är tillfredsställande.Det finns i sig inget formellt eller lagligt hinderför att den veterinära besiktning som skall ske avdjurkropparna sker där avlivningen har skett. Det kandäremot vara praktiska skäl som lägger hinder i vägenför att detta kan göras. Det kan vara brist på lämpligalokaler, frysutrymmen att förvara i osv. Men såvitt demöjligheterna finns lägger inte regelverket någothinder i vägen. Det som är viktigt är att besiktningensker.Det är inte heller avsikten att slakt enbart skall skei . Tanken är att det skall finnas fyra olikaslakterier i landet och att det skall byggas upp ettsystem med hjälp av vilket man kan ha en uttransporttill utfodringsplatserna från de här slakterierna.Låt mig sammanfattningsvis säga att min bedöm-ning är att de utestående frågor som finns är möjligaatt hantera och att vi kommer att kunna finna en lös-ning inför den kommande vintern. Alla berörda aktö-rer är givetvis mycket angelägna om att så skall ske.Kontakterna mellan de olika berörda grupperna kom-mer att fortsätta. har fått i uppdrag attkalla berörda parter till förnyade diskussioner, därman bl.a. kommer att diskutera de återstående eko-nomiska frågorna.Anf. 79 ():Fru talman! Kan detta lösas inför kommande vin-ter är jag och mycket nöjda. Då har vårtagerande burit frukt.Jag har också haft mycket kontakt med framförallt , som också hyser en mycket stororo inför kommande vinter. Framför allt beror det påatt för och Mellansve-rige, vilket också framfördes i jordbruksutskottet, harfattat beslut om att självdöda djur och djur som slak-tas på gården skall transporteras till förbesiktning. Om det är fel är jag mycket tacksam. Detkänns oerhört fyrkantigt.Jag hoppas att den här frågan kommer att lösas.Jag kommer att följa den framöver, eftersom jag ärmycket angelägen om att det finns en fortsatt utfod-ring av örnar.Jag tackar därmed för debatten.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av andrevice talmannen att ajournera förhandlingarna till kl.13.10.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.10.11 § Svar på interpellation 1997/98:264 om korpå beteAnf. 80 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig omjag har låtit ta fram uppgifter om dispensgivningenbeträffande beteskravet, om jag avser att se till attårlig statistik tas fram och vilka åtgärder jag avservidta så att alla kor kommer ut på bete i fortsättning-en.Enligt djurskyddsförordningen (1988:539) skallmjölkkor hållas på bete . Vissa undantagkan medges enligt regler i förordningen. Huvuddelenav sådana dispensärenden prövas av den kommunalanämnd som har tillsyn över att djurskyddslagen följs.Jordbruksverket prövar en mindre del av ärendena.I föreskrifter (SJVFS 1993:129)om bete finns ytterligare bestämmelser om vilka vill-kor som måste vara uppfyllda för att dispens frånbeteskravet skall ges. Om dispensmyndigheten funnitatt möjligheter att anordna bete för samtliga mjölkkori en besättning inte finns, måste ändå alla sinkor ochrekryteringsdjur över alltid hållas påsommarbete, även om dispens givits för mjölkkorna.Inga djur som omfattas av en sådan dispens får ståbundna . Reglerna för när dispens skall ges ärmycket strikta. Det ställs höga krav på stallmiljö ochdjurhälsa.Jag anser att de nuvarande reglerna om undantagfrån beteskravet är nödvändiga. Möjligheten att fåundantag behövs främst för lantbrukare som byggtföre och som, bl.a. till följd av den dåförhärskande rådgivningen att hålla korna inne, inteplanerat för betesdrift utan byggt på en plats där beteinte kan anordnas.Som jag svarat på en fråga i om kor påbete har tidigare i en enkätunder-söknng studerat dispensläget i landet. Detta skedde år1991, och verket har förtydligat reglernaför dispensgivning. Jag anser att det kan vara lämpligtatt följa utvecklingen vad det gäller betesdispenser.Jag har för avsikt att ge i uppdrag attundersöka bl.a. vilka dispenser som finns för närva-rande och för vilken tid de har meddelats.Anf. 81 ():Fru talman! Detta är en interpellation som jagställde , och jag är glad över att en social-demokratisk riksdagsledamot har uppmärksammatden.Jag vill börja med att säga att detta är ett problemsom handlar om att vi inte riktigt vet hur det ser ut ilandet.Enligt nya djurskyddslagen skall kor hållas på be-te, men det finns ett dispensförfarande. Den endauppföljning som skedde ägde rum , då man kon-staterade att ungefär 30 000 kor i , av då530 000 kor som fanns, stod inne . En-ligt bedömning var de flesta upp-bundna.Sedan dess vet vi inte vad som har hänt. Det står idispenskraven ganska tydligt vad som gäller, men detstår också att dispens egentligen inte skall kunnalämnas än . har det gått tio årsedan djurskyddslagen infördes. Det borde egentligenbetyda att det fortfarande inte skulle finnas så mångadjur som står inne , men det vet manalltså inte. Jag är mycket glad för att jordbruksminis-tern nu tar initiativ till att ta reda på hur dispenssitua-tionen ser ut.Det finns dock en sak i jordbruksministerns svarsom har gjort mig litet fundersam. Jordbruksministernsäger att inga djur som omfattas av sådan dispens fårstå bundna året runt. Enligt vad jag har fått reda på ärdetta fel. Jag har talat med två länsstyrelser. Enlänsveterinär, som enligt egen uppgift har arbetat medde här frågorna , säger att några sådana be-stämmelser finns inte. Han säger: "De som får dispenshar korna uppbundna". Jag har också talat med enannan länsstyrelse och en djurskyddsinspektör somhar arbetat där mycket länge, och han säger att dettainte stämmer.Däremot finns det en rekommendation som sägeratt djur bör släppas ut på en hårdgjord yta. Men be-stämmelserna är sådana att de båda som jag talademed gör bedömningen att detta inte är någonting somman klarar av att uppfylla i och att det där-för inte är något krav.Jag skulle gärna vilja veta om länsstyrelserna, ochlänsveterinärerna i det här fallet, inte kan tolka be-stämmelserna. Finns det ett krav på att djuren skallkunna röra sig? Eller är det de tillsynsmyndighetersom har att handlägga föreskrifterna och förordningensom har rätt, dvs. att det inte finns något krav på attdjuren inte får vara uppbundna. Jag har talat medJordbruksverket och har inte heller där fått veta attkravet är att djuren skall kunna röra sig fritt, dvs.lösdrift.Jag skulle vilja ha ett klarläggande om detta innanvi kan avsluta debatten. Naturligtvis anser jag att detvore lyckligast att alla djur kom ut på bete. Ett mini-mikrav som man kan ställa är naturligtvis att djurenskall ha en möjlighet att röra sig.Var någonstans står det att mjölkkor, som man harfått dispens för, skall kunna röra sig fritt, dvs. att deinte får stå uppbundna? På vilket sätt tänker jord-bruksministern se till att de länsstyrelser och ävenkommuner som hanterar dispenser får en riktiginformation?Anf. 82 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig först säga att det är riktigt attvi inte har en exakt kunskap om antalet dispen-ser som är i kraft. Vi vet att de dispenser som självt har meddelat omfattar 370 kor,fördelade på tre besättningar. Vi vet också - och detär bestämda uppfattning - att efter-som de allra flesta dispenser när de gavs var tidsbe-gränsade, har det skett en minskning av detantal mjölkkor för vilka dispens finns. Men just detfaktum att vi inte har gjort en faktisk räkning av anta-let dispenser tycker jag är tillräckligt skäl för noggrant ta reda på hur det förhåller sig.Kravet att även de djur som omfattas av dispensskall ha möjlighet att röra sig är tydligt inskrivet iJordbruksverkets föreskrifter om djurhållning i lant-bruket. I 26 § p. 3e sägs att alla djur som omfattas avundantaget skall ges möjlighet till motion under ensammanhängande period perår. Det finns dessutom ett antal ytterligare specifika-tioner. Kraven som en djurhållare skall leva upp tillför att få dispens är mycket höga. Det förutsätts attdjurhälsan skall vara bättre än genomsnittet i landet.Oavsett om dispensen gäller för mjölkkor, gäller deninte för sinkor och rekryteringsdjur över ,som jag sade redan inledningsvis.Det kan finnas olika sätt att tillgodose detta behov.Ett kan vara att bygga om en ladugård för lösdrift. Ettannat kan vara att ha en mindre areal, som inte ärtillräcklig för djurens behov av foder, men som ändåger tillfälle för djuren att röra sig. Sedan får manförstås komplettera foderintaget.Jag kan inte se annat än att detta är mycket ut-tryckligt sagt i föreskrifterna. Det är naturligtvis all-varligt om det finns tjänstemän på olika nivåer påmyndigheter i landet som inte har kunskap om föreskrifter. Det gör det i så fall ännumer angeläget att ser över hur arbetetmed dispenser för betesdrift bedrivs.Anf. 83 ():Fru talman! Man får mycket olika uppgifter närman frågar.