prot · GL0970 · 1998-02-19 00:00:00 — Detta har själv-fallet blivit kännbart i alla kommunala verksamheter,således även i skolan. Erfarenheterna av de senasteårens budgetsanering belyser hur avgörande sundaoffentliga finanser är för att vi skall kunna tryggavälfärdssamhället.Statsbidraget till kommunerna kan nu öka. Underdet innevarande budgetåret tilldelas kommuner ochlandsting extra. och2000 anslås ytterligare vartderaåret, vilket sammanlagt innebär inivåhöjning 1999 och 16 miljarder . Ibudgetpropositionen och vårpro-position betonas behoven inom skolan som ett av deviktigaste motiven för att förstärka den kommunalaekonomin. Speciellt betonar regeringen att elever medbehov av särskilt stöd skall prioriteras.En likvärdig skola av hög kvalitet är en av de vik-tigaste uppgifterna i ett välfärdssamhälle. Det gällerockså den svenska nationella skolpolitik som formule-rats av riksdag och regering. är skolan ettgemensamt ansvar för stat och kommun, för politiker,skolpersonal, elever och föräldrar. Staten anger deövergripande målen för skolverksamheten medankommunerna har ansvaret för genomförandet. Minuppgift som skolminister är att se till att skolans målblir tydligt formulerade i de centrala styrdokumenten,så att de ger kommunerna god vägledning vid detpraktiska genomförandet så att de fastställda målenkan nås.Enligt skollagen skall det i varje kommun finnasen av kommunfullmäktige antagen skolplan som visarhur kommunens skolväsende skall utformas. Genomatt ansvaret för skolan decentraliserats fattas nu beslu-ten närmare själva verksamheten. På så sätt kan lokalaförutsättningar och behov bättre beaktas. Samtidigtkan effektiviteten, engagemanget, kostnadsmedvetan-det och möjligheterna att påverka de egna kostnader-na öka och medborgarnas inflytande över skolanutvecklas. Ansvarsfördelningen innebär att statenformulerar målen, följer upp och utvärderar verksam-heten på nationell nivå.Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att för-bättra kvalitetssäkringen av svensk skola. Den 25september tog regeringen beslut om att varje kommunoch varje skola skall upprätta skriftliga kvalitetsre-dovisningar av sin verksamhet. Kvalitetsredovisning-arna skall göras och ingå i den kontinuerligauppföljningen av kommunens skolplan och skolansarbetsplan.Huvudansvaret för den nationella utvärderingenligger på . Regeringen har i verkets in-struktion slagit fast att skall utveckla,kontrollera och stödja kvalitetssäkringsarbetet i skol-väsendet. Det skall bl.a. ske genom statliga utbild-ningsinspektörer.Utbildningsinspektörerna har fått sitt förstauppdrag. skall nationella kvalitets-granskningar göras på tre områden: elever i behov avsärskilt stöd, rektor som styrfunktion i en decentrali-serad skolorganisation samt läs- och skrivprocessensom ett led i undervisningen.Enligt skollagen skall särskilt stöd ges till eleversom har svårigheter i skolarbetet. I grundskoleför-ordningen föreskrivs att ett åtgärdsprogram skallutarbetas av berörd skolpersonal i de fall en elev harbehov av särskilda stödåtgärder. Gymnasieförord-ningen föreskriver att stödundervisning skall anordnasför elever som har behov avextra stöd i skolarbetet. Skolans uppgift är att se tillatt alla elever får möjligheter att uppnå läroplanernasoch kursplanernas mål. Detta är inte bara den enskildelärarens ansvar utan även ett gemensamt ansvar förrektor och all personal. Skolan har skyldighet att gealla barn reella möjligheter att uppnå målen för års-kurs 5 och årskurs 9.Skollagen ställer således krav på skolan och sko-lans huvudman. En noggrann kvalitetsuppföljning,både lokalt och på nationell nivå, är en förutsättningför att dessa krav skall kunna uppfyllas. Den nationel-la skolpolitiken har också ett ansvar för att skapa ensådan ekonomisk utveckling att kommunerna kan levaupp till dessa krav. I tider av besparingar finns alltidrisken att elever i behov av särskilt stöd kommer ikläm. Därför har dessa prioriterats när statsbidragentill kommunerna höjs.Den snabba utvecklingen i samhället påverkar gi-vetvis skolan. Därtill kommer nya läro- och kurspla-ner som också förändrar skolans arbete. Lärararbetethar förändrats och blivit mer mångfasetterat. Arbetetsom lärare har blivit både viktigare och svårare. Motbakgrund av alla dessa förändringar är det nödvändigtatt förändra arbetssätt och arbetsformer i skolan. Jaghar i olika sammanhang sagt att jag tror på ett merutvecklat samarbete mellan lärare, t.ex. i form avarbetslag. Men det är ingenting som kan styras upp-ifrån. De nya läroplanerna och kurs- och timplanernager stort utrymme för lärare och elever att tillsammansutforma undervisning och annan verksamhet i skolanpå ett sätt som passar dem bäst. Jag vill i det härsammanhanget nämna att Utbildningsdepartementetinbjudit landets samtliga grund- och gymnasieskoloratt delta i projekt som syftar till att utveckla lärarnasyrkesroll. Att döma av det stora antal ansökningarsom inkommit har intresset bland lärarna varit mycketstort.Jag ser allvarligt på rapporterna om våld i skolan.Skolan har som uppgift att förmedla de regler ochnormer som präglar vårt samhälle. Enligt regeringensnationella brottsförebyggande program (Ds 1996:59)bör skolorna upprätta handlingsprogram för hur manskall hantera brott som begås av elever i skolan eller idess närhet. skall göra en kartläggning avhur uppföljning och utvärdering av skolans värde-grund sker. skall vidare med hänvisningtill beslut om mobbning effektivisera sittsamarbete med myndigheterna inom i frågor som rör skolornas fysiska och psyko-sociala arbetsmiljö. Båda uppdragen skall redovisasunder innevarande år.Naturligtvis skall ingen bli utsatt för våldshand-lingar i skolan. I egenskap av huvudman för skolanmåste kommunen ta ett stort ansvar och ge rektor stödså att det inte råder osäkerhet om hur skolan skallagera i exempelvis konfliktsituationer.Sedan den 1 januari har vi en lagstiftning somtydligare än förut markerar att varje vuxen som arbe-tar i skolan är skyldig att ingripa och förhindra varjeform av mobbning, rasistiska beteenden eller annankränkande behandling. Mitt intryck är att alltfler sko-lor och skolledare prioriterar arbetet mot våld ochtrakasserier. Ett framgångsrikt arbete för en tryggskola förutsätter att alla krafter mobiliseras. Det ärsärskilt viktigt att elever och föräldrar engageras.Deras insatser är avgörande för att påverka klimatetpå en skola. Samarbete med t.ex. närpolis, social-tjänst, kyrkan och föreningslivet är naturliga ochvärdefulla inslag i skolarbetet. arbete har tillsammans med BRÅ startatett särskilt skolprojekt för att pröva nya arbetssätt ochidéer när det gäller skolan och dess roll i det förebyg-gande arbetet. har vidare, med anledningav ovan nämnda riksdagsbeslut, fått i uppdrag attutarbeta kommentarer och referensmaterial om hurman lokalt, i kommuner och skolor, kan arbeta medvärdegrundsfrågor.Anf. 12 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Jag vill tacka ministern för svaret. Istort sett kan jag hålla med ministern om det som sägsi svaret. Jag tycker att det är en bra modell för hurman skall klara skolan . Men min fråga varegentligen litet mer riktad till hur man skall klarasituationen i dag.Jag tycker inte att ministern i det fallet i sitt svarhar tagit den allvarliga situation vi kan se i skolan ochhur våra barn mår på riktigt konkret allvar. Visserli-gen hänvisar ministern till pengarna. Men jag tyckeratt det nu börjar bli en aning tjatigt med de 4 miljar-derna som skall räcka till alltihop ute i kommunerna.Jag har gjort en kontroll med Kommunförbundetoch frågat hur det ser på det här. Det svar jag har fåttär att man håller på att göra en enkätundersökning.Man har ännu inte fått in alla kommunsvar. Men vadman kan se är att den totala sysselsättningen i kom-munsektorn beräknas bli ungefär oförändrad under år1998 jämfört med år 1997.Kommunsektorn omfattar oerhört många sektorer.Men om vi kan vara överens om att skolan skullebehöva mer resurser kan vi av Kommunförbundetssvar se att det inte blir några mer resurser i form avmer personal eller mer kringpersonal. Det kommernaturligtvis att drabba dem som behöver de resurser-na.Jag har varit runt litet grand och träffat personalpå barn- och ungdomspsykiatriska mottagningarna.Där har man fått en ökad arbetsbelastning. Man sägeratt det rör sig om ökningar av remis-serna till barn- och ungdomspsykiatriska mottagning-ar.Jag frågar då om orsakerna till detta. Det svar somjag ganska samfällt får är: Det beror på att man harryckt undan resurserna i skolan och i barnomsorgen.Det är för få vuxna, och framför allt har man tagit bortkuratorn, skolpsykologen, skolsköterskan, vaktmästa-ren och de som var en resurs runtomkring barnen.Jag tycker inte att jag i interpellationssvaret fårnågot riktigt konkret svar. Vad skall skolministerngöra för att barn med behov av stöd får det och får detnu? Det är litet sent att säga att de får det nästa åreller året därpå.Däremot tycker jag att det som sades om att för-bättra lärarnas situation var bra, frånsett att de inte gesmer resurser. Tankebanorna kring hur det skall blibättre att jobba och intressantare och viktigare i sko-lans arbete tycker jag ändå att skolministern har fåttmed.Sedan gäller det den otrygga situationen och skall behöva ringa efter polis. Också där är in-tentionerna ganska bra. Men var finns resurserna?Skall vi i vårt välfärdssamhälle verkligen acceptera behöver ringa efter polis för att t.ex. polisanmälaen sjuåring, något som vi har sett exempel på och hörtom? Är det inte oerhört viktigt att vi faktiskt har vux-na som klarar av små barn och deras behov? Det ärfråga om väldigt små barn.Jag vill ha litet mer konkret information. Vad görministern , och vad tänker regeringen göra, föratt åtgärda de problem som vi ser?Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! och jag delarett stort engagemang för skolfrågor. Jag tror att det ärviktigt, och det kommer ofta till uttryck här i kamma-ren, att det finns ett stort politiskt engagemang förskolfrågorna. Det finns också ett motsvarande enga-gemang ute i samhället. Man vill satsa på skolan ochprioritera skolan.Det är sant att det finns en rad allvarliga problem isvensk skola . Men det är också viktigt att vi intelåter debatten styras av bilden i medierna. Problemeni dagens skola är inte särskilt mycket annorlunda änvad de var i går, utan det är ungefär samma sortsproblem som vi fortfarande har. Vi skall inte neglige-ra de problemen. Men vi skall också se att i en inter-nationell jämförelse har vi även väldigt braresultat i svensk skola. Vi måste hålla båda de bilder-na levande.Vad är det då som behöver göras? Det kan natur-ligtvis vara så att man ute i skolorna inte vet hur manskall kunna hantera problemen. Men min bestämdabild är att man i skolorna vet ganska väl vad sombehöver göras och vad man vill göra. Man har kon-kreta elever som inte har tillräckliga kunskaper ellersom har andra problem och svårigheter, t.ex. läs- ochskrivsvårigheter, sociala handikapp, dolda handikappeller den sortens svårigheter.Man vet ganska väl ute i skolorna vad dessa eleverbehöver. Men man har inte haft resurser för att gedem det. Man har inte haft pengar för att göra halv-klasstimmar till , för att kunnaha en speciallärare till eller för att kunna göra litetmindre undervisningsgrupper. Det är i första handresurser som man behöver för dessa elever.Jag känner mig ganska trygg i förvissningen att åt-gärdsprogram upprättas ute på skolorna. Man vet vadman vill göra, men man har inte haft pengar till det.Då är mitt viktigaste ansvar som skolminister attse till att de här pengarna nu kommer fram. Och detgör de inte huvudsakligen genom ökade statsbidragutan genom att vi för en politik som gör att vi har ensund ekonomisk utveckling. Framtiden ser ganska ljusut för . Då ser den också ljus ut när det gällerresurser till skolan.Då måste vi också till detta koppla att vi ökarkontrollen. Och jag vill säga till att det inte bara är som kon-trollerar hur pengarna används ute i kommunerna. Detär också t.ex. , som har ett särskilt uppdragatt följa upp de s.k. Perssonpengarna.Jag vill dock säga att det viktigaste inte är vilkapengar man har använt till vad i skolan. Det viktigasteär att pengarna har givit resultat. Jag är inte nöjd omman i en kommun säger att man har använt alla peng-ar till skolan om detta ändå inte har lett till att allaelever har fått den trygga skolgång och de grundläg-gande kunskaper de har rätt till. Det är det viktiga; attvi utvärderar utifrån de krav som faktiskt ställs iskollag, läroplan och kursplaner.Utöver de utökade resurserna till kommunerna ochen sund ekonomisk utveckling finns ju nu också möj-ligheten att tillfälligt, för den akuta situationen, ta ins.k. resursarbeten i skolan. Det är något som jag öns-kar att man skall göra mer ute i kommunerna. Manborde använda sig av denna möjlighet just här och nunär vi har den stora arbetslöshet som vi har.När det gäller frågan om polisanmälan, vill jag sä-ga att det självklart aldrig är så att polisen kan hjälpaen sjuåring. Det är inte polisens uppgift att uppfostrabarn eller att ta sig an problem för sjuåringar. Men jagtycker också att det är litet fel att vända det till attsäga: Vi skall inte acceptera att man måste ringa po-lis. I det aktuella fallet tror jag inte att det var så sko-lan kände att man måste för att man inte kunde hante-ra frågan. Man hade faktiskt ett lokalt beslut, som varganska fyrkantigt, om att det var så man skulle agera.Jag tror att man ute på skolorna har möjlighet ochkapacitet att också hantera problem med våld ochmobbning. Men det behövs mer av civilkurage. Detbehövs mer av ett gemensamt synsätt. Man måste påvarje skola utarbeta gemensamma rutiner där elever,lärare och föräldrar blir involverade i detta arbete. Jagvälkomnar, det måste jag ändå säga, att skolorna intetror att de kan lösa alla problem själva utan att deockså är öppna och använder sig av den kapacitet somfinns hos närpolis och sociala myndigheter.Anf. 14 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Jag måste säga att jag blir något för-vånad över att skolministern tar så lätt på dagenssituation i skolan. Skolministern säger att hon anseratt man har möjlighet och kapacitet på skolorna atthantera mobbning och att hantera sin arbetssituation.Hur kommer det sig då att en så stor andel av lärarnasäger att de skulle vilja sluta just för att de känner attde inte orkar och inte räcker till?Jag tycker att det är oerhört viktigt att faktisktlyssna på de här signalerna. Det är ju inte riktigt så attdet ser ut som det gjorde tidigare. Skolministern tala-de ju redan i sitt svar om att man har dragit in 19 %av resurserna. Det är väl gott och väl att det finns ettpolitiskt engagemang. Men pengarna finns ju inte ikommunerna. Det behövs faktiskt mer resurser i formav pengar för att man skall kunna ha tillräckligt medpersonal för våra barn.En viktigt fråga att fundera över är väl: Är detvettigt som vi har det när så många människorgår arbetslösa och betalas av statskassan samtidigtsom kommunerna inte kan få ta del av de här pengar-na för att behålla eller nyanställa personal inom sko-lan och barnomsorgen - som ju är en oerhört viktigbas för att barnen skall känna sig trygga?Jag tycker inte att vi kan se att skolan har kapacitet som skolministern skulle önska och somhon också talar om. Jag tror att det behövs mer avriktade resurser till skolan för att klara detta.Då får man fundera över hur man skall göra detta.En del är väl det här med uppföljningsarbetet. Hur fårman resurser till det ? Finns det några pengarmedskickade för att klara det? Har man några somhelst former av sanktionsåtgärder om man upptäckeratt något har gått fel eller att det inte fungerar som detvar tänkt? Eller går man så att säga bara vidare ochfortsätter utifrån att man skriver ett papper och säger:Tyvärr räcker inte resurserna. Tyvärr fungerar inte dethär enligt skolplanen.Jag tror faktiskt att vi måste ta de här signalernapå allvar. Det saknas faktiskt resurser för det här åretsskolarbete. Det är möjligt att det kan bli bättre nästaår, eftersom regeringen då tänker skicka med pengar.Men man måste sätta det här i relation till verkligen.Regeringen har beslutat om ganska mycket pengar tillexempelvis utbyggnad av vägar, till JAS-plan och hel del andra satsningar som det kanske inte allsfinns samma akuta behov av som det finns när detgäller att satsa på våra barn. Våra barn är framtiden.Därför måste det till resurser för att de skall må bra,för att de skall orka och för att de skall kunna ta över.De signaler vi har går i precis motsatt riktning.De resurssvaga barnen skulle behöva de här extrastöden, och skolplanen talar i vackra ordalag om hurdet egentligen borde se ut. Men det ser inte ut så påkommunal nivå . är inte kon-trollorgan åt kommunerna när det gäller skolorna. Detär det som är. Men hardock en möjlighet att lyssna av vart de där pengarnasom skulle gå till extra resurser - det skulle regering-en se till - har tagit vägen. Hur kommer kommunernaatt använda dem?Då visar det sig att det blir inte ytterligare perso-nal. Då har man inte heller löst det som är det viktiga;att det behövs mer resurser för våra barn.Anf. 15 Statsrådet ():Fru talman! Det är inte alls så att jag tar lätt på da-gens situation. Vi har ett antal mycket allvarliga pro-blem i dagens skola. Vad jag vill säga, och vad jaghar sagt både här i kammaren och iandra sammanhang, är att jag ser att några av dessaproblem faktiskt beror på det faktum att skolan harförlorat så pass mycket resurser . Jagtror att det allvarligaste problem som vi har iskolan är att vi har en liten grupp elever som lämnarskolan med otillräckliga kunskaper.Det är förvisso inget nytt problem. Men konsek-vensen av att göra detta blir allt värre ju längre vi gårin i ett kunskapssamhälle. Den här gruppen eleverlämnar också ofta skolan med ett knäckt självförtro-ende och en uppfattning av sig själva som säger att deinte duger, att lärande inte är något för dem. Det är ettoerhört handikapp i ett kunskapssamhälle. Och detfinns tecken som tyder på att denna grupp har blivitstörre . Vi har inte tid eller råd att väntapå att bli säkra på att utvecklingen går åt det här hål-let. Vi måste göra insatser för de här barnen . Detär därför vi särskilt har pekat ut insatser för elever ibehov av särskilt stöd när det gäller de extra pengar istatsbidrag som kommunerna nu får.Det är viktigt att fråga sig: Är det så att skolan harduktig personal och duktiga lärare och att man vetganska väl hur problemen ser ut men att det fattasresurser? Det är huvudsakligen den bilden jag har.Eller är det så att det finns ett systemfel inne i skolanoch att det inte alls är en resursfråga? Den uppfatt-ningen finns också i den politiska debatten, men dendelar jag inte.Vi har ett allvarligt problem. Alla skolans pro-blem kommer inte att lösas med mer resurser. Det trorjag inte. Men några av de allvarligaste problemenkommer att lösas. Det gäller särskilt insatser för deelever som är i behov av särskilt stöd. Det är ju därförvi gör den här prioriteringen.Jag tycker att debatterar li-tet grand som om regeringen inte hade lyckats göraden här prioriteringen. Jag tror att det var få somtrodde 1994 att det skulle vara möjligt under deninnevarande mandatperioden att både klara av attsanera statsfinanserna och att göra nya, stora investe-ringar - som det faktiskt handlar om - i skola, vårdoch omsorg och i utbildningssektorn i övrigt.Vi har ändå lyckats med detta, och det är jag otro-ligt stolt över. Men det finns stora hål att stoppa i.Självklart är det inte vettigt att en så stor andel avbefolkningen går arbetslös när det finns arbetskrafts-behov i skola, vård och omsorg. Det är just därförsom vi tillfälligt har givit möjligheten till resursarbete.Det har vi gjort just för att det inte skall vara så skall behöva gå arbetslös när det behöver utförasarbete i skola, vård och omsorg.Det är nu alltfler kommuner som använder sig avdenna möjlighet. Men jag skulle vilja se att ännu flergjorde det. Det ger också en möjlighet att använda destatliga pengar som går till kontant arbetsmark-nadsstöd på ett vettigare sätt i den sektor där det finnsett stort behov av arbetskraft.Marianne frågade också om sank-tionsmöjligheter gentemot kommunerna. Låt mig förstsäga att det inte finns något som helst utrymme förkommunerna att konstatera att de inte kan uppfyllalagen och sedan bara strunta i den. Lagen gäller förkommunerna. Kommunerna är skyldiga att leva upptill det som sägs i skollag och läroplan. Det finnsingen gummiparagraf som säger att har man inte råd,så slipper man. Man måste göra detta.Den situation som vi har är att när Skolver-ket kritiserar en kommun leder det alltid till åtgärder iden kommunen.Det är ändå viktigt att fundera över om vi behöverandra eller ytterligare sanktionsmöjligheter utöverdem vi har . har i uppdrag att övervä-ga den frågan och komma med förslag på om detbehövs ytterligare sanktionsmöjligheter och hur de iså fall skulle se ut.Fru talman! pekar ut inves-teringar i vägar och flygplan som om det vore det somregeringen satsar på, men så ser det inte ut. Den soci-aldemokratiska regeringen har en utomordentligttydlig prioritering av utbildning, skola, vård och om-sorg. Där ligger de stora resurserna och den tydligaprioritering som den här regeringen har gjort, när detnu finns möjlighet att investera och satsa med egnapengar och inte med lånade.Anf. 16 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Tyvärr håller jag definitivt inte medom att den socialdemokratiska regeringen har priori-terat skolan och kommunsektorn. Socialdemokraternainförde t.o.m. skattestopp i kommunerna och gjordedet därmed omöjligt för kommunpolitikerna att avgö-ra hur mycket resurser de själva behövde. Dessutomhar regeringen satsat 20 miljarder på ett EU-medlemskap och ger redan det här året 6 miljarder tillSödra länken i - de 6 miljarderna för envägstump i skall jämföras med 4miljarder, som skall täcka in hela kommunsektorn ialla landets kommuner.Det säger sig självt att det inte är kommunerna ochde mjuka verksamheterna som den socialdemokratis-ka regeringen prioriterar. Det är precis tvärtom. Det ärbara tragiskt att skolministern tvingas försvara attresurserna i skolan är så knappa som de är. Skolminis-terns politik och hennes idéer kring vad skolan skullebehöva är mycket bra, och det är synd att skolminis-tern inte slår näven i bordet och säger att det är heltoacceptabelt att hon som skolminister får så litetpengar, när pengarna går till andra saker i det härlandet.Det är en självklarhet att vad som behövs inte ärprojektarbeten eller resursarbeten där man först spar-kar människor från den kommunala sektorn och sedansom en arbetsmarknadsåtgärd låter dem gå in i verk-samheten med en lägre lön än vad de hade innan. Detsom behövs är riktiga jobb. På så vis kan vi visa att vii det här landet faktiskt prioriterar barnen. Säger vi attdet behövs vuxna människor i barnens värld måste viockså visa det med pengar. Då är det som jag ser detsjälvklart att man tar av de pengar som man i dagbetalar till arbetslösheten - arbetslösheten kostar i dagca 100 miljarder - och flyttar ned dem till kommun-sektorn, så att det finns vuxna runt våra barn och dekan känna sig trygga.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! I början av den här diskussionen varMarianne och jag någorlunda överens omintresset av att värna skolan, men senaste inlägg visar att vi har grundläggandeskillnader i synsätt. Det handlar om en medvetenhetom hur resurser skapas i samhället. Kommunernasknapphet på resurser beror inte på att de har höjtskatten för litet , utan den beror på attSverige har gått igenom en oerhört djup ekonomiskkris, som jag som socialdemokrat tycker att den förraregeringen också förvärrade genom sitt agerande.