prot · GL0953 · 1998-01-21 00:00:00 — Jag hoppas att de sombrukar åberopa detta som manipulering av statistikskall sluta att göra det. Vi alla som haft privilegiet attfå utbildning vet att det är just ett privilegium.För har det varit en självklarhet attmedverka till nya, friska pengar till vård, omsorg ochskola - 4 miljarder och 8 miljarder . Sane-ringen av ekonomin syftar just till att stärka - inteförsvaga - välfärdens grunder med egna pengar. Jagtror inte att skulle göravåra prioriteringar om vi överlät besluten dit.Centerpartiet vill fortsätta att utveckla välfärden,inte avveckla den. En viktig åtgärd är att öka barn-familjernas valfrihet, t.ex. genom ett sammanhålletekonomiskt stöd som är lika för alla barn från 0 till 6år. Familjen ges maximal frihet att utnyttja det sam-manhållna stödet, och genom beskattning ökar rättvi-san. Den som behöver mest får mest.Pensionsuppgörelsen skapar ökad trygghet förframtidens pensionärer. Dagens ATP-pensionärerskall självfallet ha återställda pensioner i takt med attekonomin tillfrisknar.Fru talman! Låt mig i den andra delen av detta an-förande uppehålla mig ganska mycket vid det som vikunnat avläsa i statistiken under den senaste tiden:Sverige håller på att kantra. Hela 18 av 23län fick vidkännas folkminskning 1997. Särskilt stor-stadsområden och landsbygd förlorar på folkförflytt-ning och koncentration. Många byar och småkommu-ner får karaktären av "de äldres kvarter". Storstädernafår försämrad miljö genom ökade trafikproblem - detblir ökade krav på investeringar, vilket jag nämndetidigare. De får segregation, trängsel och ökade lev-nadskostnader. Koncentrationspolitiken korar ingasegrare. Den skapar bara förlorare.Stockholms län har ökat med 270 000personer. Det är av den totala folkökningen på640 000 personer i sedan dess.Koncentrationen av befolkning och verksamheterblir en samhällsekonomisk belastning. Det är det somman brukar kalla för strukturella problem från den härtalarstolen. Någon kommer att invända och kalla dettastorstadsfientlighet, men det är precis tvärtom.Runt om i har det investerats mycket kapi-tal i bostäder, vägar, skolor, butiker och annan ser-vice, för att inte tala om alla de sociala nätverk sombryts upp när människor tvingas flytta. Nytt kapitalmåste investeras i nya bostadsområden, vägar, skoloroch vårdinrättningar i områden som expanderar. Ävenom det ger jobb, som sade, är det viktigt attdet finns en balans i det hela och att vi inte tvingasanvända mera pengar just därför att vi underutnyttjarpå ett håll och överhettar på ett annat. En mer balan-serad befolkningsutveckling skulle innebära ett bättreutnyttjande av gjorda investeringar. Det skulle dess-utom leda till större rättvisa.Den som värnar om t.ex. vår huvudstads utveck-ling och miljö - och jag har varit med om det när vitillskapade - vet vilka exploateringsintres-sen som ständigt naggar grönområdena i kanten.Glöm inte heller den skada som överhettningen under80-talet åstadkom. I slutändan blev det en finanskrissom kostade skattebetalarna tiotals miljarder kronorefter fastighetsprisernas uppgång, lånekarusellen ochspekulationerna.Det finns ytterligare en aspekt på det här. Detmärkliga är att centralister ofta talar vackert om denenskildes privata sfär som inte får begränsas mensamtidigt utan tveksamhet är beredda att flytta infly-tande och suveränitet i samhällsbeslut långt bort frånden enskilde. Så resonerar ofta socialdemokratiskaeller konservativa partier i inför trots vitt skilda utgångspunkter för hurmarknadens makt kommer att påverkas.Här i har tydligare än någotannat parti arbetat för en politik med bättre regionalutveckling, med likvärdiga möjligheter till arbete,service, utbildning och god miljö i alla delar av lan-det. Det borde vara självklart för alla, men andra har,som jag ser det, motarbetat vår politik.Det handlar om att skapa närhet på det demokra-tiska området. De människor som berörs av beslutenskall också vara med och fatta dem. Det talas omdetta som ett mantra just inom EU, men tillämpasförfärligt dåligt.De mindre lokala arbetsmarknaderna måste bred-das genom en näringspolitik som underlättar ochuppmuntrar att starta, äga, driva och utveckla företag.De mindre företagen måste främjas även i förhållandetill de stora. Det är därför vi har valt den här modellenmed sänkta arbetsgivaravgifter på en viss lönesumma.Det är klart att 42 500 inte betyder något för ,men det betyder mycket för eller Johanssonmed det mindre företaget.Målformuleringarna för den regionala utveckling-en behöver bli tydliga och konkreta. Statliga verk ochmyndigheter måste åläggas ett tydligt ansvar för regi-onal utveckling och rättvisa. Besparingar och rationa-liseringar får inte innebära att verksamheter automa-tiskt flyttas från mindre till större orter. Kommunika-tionerna måste fungera över hela landet.Decentralisering i det regionala perspektivethandlar om rättvisa och balans. Det ger individernastörre möjligheter att välja var man vill bo och arbeta.Bara koncentrationsdogmatiker kan ha något emotdetta. De som anser att resurserna skall användaslångsiktigt och hållbart är i allmänhet decentralister.De vet nämligen att allt som växer och allt förnybartfinns över hela landet. Det kan inte ens centralisterändra på.Under 90-talet har vi förmått först den moderat-ledda regeringen och sedan socialdemokratiska - ochdet gick ganska enkelt i det senare fallet - att ställaupp på målsättningen att hela skall leva. Mendet krävs mer än bara mål. Det krävs åtgärder fördecentralisering, för regional rättvisa, för delaktighetoch maktspridning. Det krävs fördelning av resurserom strukturella obalanser skall kunna bemästras. Dethandlar inte om regionalpolitiska bidrag. Kraven ärlångt vidare än så.Därför har vi lämnat ett femtontal interpellationer,som redan åberopats, för regional rättvisa här vidriksdagsstarten. Därför vill jag också fråga främstmoderater och socialdemokrater, båda med rötter icentralismens idéer från olika utgångspunkter, vad devill göra. Om svaren inte är tillräckligt tydliga - nueller vid kommande interpellationsdebatter - måste vidra slutsatser om samarbetsmöjligheternas begräns-ningar. Då får den norska regeringsmodellen för vårdel gärna bli ett alternativ också i . Men jagförstår från gårdagens Aktuellt att harandra ideal än . 15 () replik:Fru talman! Det är alldeles riktigt som säger att politiken handlar för mycket omvem som är populärast och vem som kan vara medvem och väldigt sällan om varför.Det här är ju ett bra tillfälle att ge litet konsument-upplysning till våra väljare. Jag vill fortsätta medfrågan om pensionerna. Jag tror att det är väldigtmånga väljare som frågar sig framför allt hur det skallbli och hur det skall betalas. I den förra replikrundanmed diskuterade vi detta, och där fick vibeskedet att dessa skall neutrali-seras. Vi fick också besked om att hade haft en presskonferens där han inte hadeförstått vad hon menade. Det är ju en hel del fråge-tecken som behöver rätas ut. är min fråga: HarCenterpartiet förstått vad den här pensionsöverens-kommelsen innebär, hur den skall finansieras ochvilka konsekvenser det kommer att få för olika männi-skor?Anf. 16 () replik:Fru talman! Svaret är ja. Jag skall inte vara oför-skämd och gå ned nu.Jag förstår om det är väldigt många människorsom har ett stort kunskapsbehov på det här området.Den här reformen är tekniskt svår om man håller sigpå den nivån. När det gäller de 11 miljarderna är detsjälvfallet en fråga om fördelning mellan stat ochkommun. Det är ju en fråga om att när grundav-draget påverkas av växlingen mellan egenavgifter ochannat är det inte kommunerna som skall bära denbördan.Sedan finns det ju inkomstsidor också, om manvill gå in på dem för att säga att detta är möjligt attfinansiera. Med den nya pensionsreformen har vi intesamma buffertbehov för framtiden. Vi som är emotmaktkoncentration i form av pengar och stora fondertycker naturligtvis att det är bra om vi kan dra ned denhär bufferten och gärna växla den mot andra saker,dvs. statlig upplåning, och därmed få ned statsskuldenoch räntan på denna statsskuld. Men längre än såtänker jag inte gå i pedagogiken just nu av tidsskäl.Anf. 17 () replik:Fru talman! Det tycker jag är tråkigt. Vi kan väl tanågra minuter till. Jag tror att det här är en mycketviktig fråga. Jag kan förstå att är gladaöver pensionsöverenskommelsen, eftersom det är ettideologiskt genombrott för syn på attflytta offentligt, dvs. gemensamt, sparande till privatsparande. Det gör det omöjligt att få det gemensammasparandet till att också bli ett gemensamt ägande,vilket skulle bryta den privata maktkoncentrationenöver ägandet som ju vill. Därför ärCarl Bildt, m.fl. jätteglada.Men jag undrar ändå om det inte krävs en förkla-ring till varför ni är glada över detta, ,och hur det skall betalas. Kommunerna kommer attkompenseras på något sätt genom att vi inte har sam-ma buffertbehov. Vad betyder det då? I slutändan ärdet ju faktiskt människor som måste betala. Detta ärju inte något nollsummespel antar jag. Jag tror att detvore bra om ägnade bättre pedagogik.Anf. 18 () replik:Fru talman! Det här tenderar att bli mindre avpolitik och mer av teknik. Det nya med det föreslagnapensionssystemet är ju att det fungerar autonomt, dvs.är balanserat inom sig självt genom den koppling tillsamhällsekonomins utveckling som ligger i systemetmed indexering osv. kopplat till löneutvecklingen.Det är det som är grunden till att man inte behöverlika mycket kapital i reserv för fluktuationer övertiden som i det gamla systemet. Detta höll dessutominte ekonomiskt. Det var för generöst med det somgavs ut och klarade inte stora förändringar i till-växttakt.Men det är som sagt också viktigt att konstatera attpensionerna är beroende av vad vi producerar samlathär i landet över tiden. Vi får inte ut mer än en vissandel av vad vi kan producera, dvs. de somavses för framtiden. Det tycker jag är viktigt.Låt mig också understryka att vi på det gamla 50-talet stod för en frivilliglinje i ATP-omröstningen,med just en större möjlighet för den enskilde att självbestämma om sitt pensionssparande. Det blev inte så.Men det här systemet är mer balanserat ur den härsynpunkten än ATP-systemet. Människor kommer attfå disponera av de 18,5 pro-centen för premiereserv och egen placering - om deså väljer. I annat fall hamnar de i en sjunde AP-fond,efter vad jag har förstått, med uppgift att förvaltadessa pengar.Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag hörde noga på ochgladde mig över hans plädering för vårdnadsbidraget.Jag kunde inte tolka det annorlunda. Det har ju varittyst om det från sida hansuttit tillsammans med , och andra.Sedan kom han in på det här med regionalpolitik,och då studsade man till. Då anklagades helt plötsligtsocialdemokratin och . Jag har inte tänktförsvara dem, men har ju tidigare ståtthär och talat om att han har fått igenom det han önskatihop med socialdemokraterna, räddat landet osv. Nuär det helt plötsligt elände med den regionalpolitiksom och har drivit,och det kan jag förstå. Men det är väl eftertankenskranka blekhet.Fru talman! Jag begärde faktiskt ordet eftersomOlof helt plötsligt började tala om Norgeoch regeringen där. Jag blev litet nervös, för där ärdet ju en kristdemokrat som är statsminister. Men påslutet dängde han till med - och här var väl verkligendet dunkelt sagda det dunkelt tänkta: Jag förstod avTV i går att har andra ideal än KjellMagne . Jag ber nu att tala om vilka ideal jag har enligt hansåsikt, så skall jag vid tillfälle tala om vilka jagsjälv anser mig ha.Anf. 20 () replik:Fru talman! skall vi inte krångla till den härdebatten mer än nödvändigt, . Vad dethandlade om i Aktuellt i går - jag hoppas att AlfSvensson kommer ihåg det; det är ju bara några tim-mar sedan - var vem som kunde vara med vem. Detär kanske att använda för starka och för etiskt laddadeord att kalla det för ideal, men det var i varje fallnågon sorts inriktning. anslöt sig tillCarl Bildt, och alla vet att det i finns en mitten-regering. Det var den lilla nyansen jag fångade upp islutet av mitt anförande. Konstigare än så behöver viinte göra den debatten.När det sedan gäller ett sammanhållet stödsystemför barnfamiljer handlar det för oss om att familjernaunder då barnen är små skall ha störremöjlighet att disponera ett belopp inom en ram, säg250 , och det skall vara beskattat. Detär samma princip som för vårdnadsbidraget - så långtär det rätt. Men för den gruppen måste man särskiltöka valfriheten för att göra det möjligt för den enskil-da familjen att bättre hantera kombinationen av för-äldraskap och arbete. Precis det handlar det om. Se-dan behöver man inte låsa sig vid gamla begrepp, fördå är det en del andra som opponerar sig, . Men kunde vi vara överens om den här modellenhar jag inget emot det, tvärtom. Det är det vi efter-strävar.När det gäller regionalpolitiken har vi ju inte sam-arbetat med socialdemokraterna om alltihop. Men ensak är jag helt övertygad om: Om man inte har ord-ning och reda i finanserna utan ständigt måste skära ioffentlig verksamhet, verksamhet som ibland tillgodo-ser servicekrav också i periferin - även om man intekan tro det ibland - är det ofta just där myndigheternalägger ut besparingarna när de får sina uppgifter. Sehur polisen har tunnats ut. Den finns inte där männi-skor behöver den. Men det gäller ju också i storstä-derna, i och för sig. Det gäller kronofogdemyndighe-ter. Det gäller tingsrätter. Allting dras in, kommuni-kationer försämras, i en krympande offentlig ekono-mi. När vi nu har sanerat svensk ekonomi måste viutnyttja det till just detta: att ordna rättvisa, likvärdigaförhållanden i hela landet. Det är den "stora" regio-nalpolitiken. Det handlar inte om regionalpolitisktstöd hit eller dit.Vi har en proposition anmäld i propositionsför-teckningen för våren, och vi har bjudit på 16 interpel-lationer, tror jag, för att ge ett ordentligt input tilldenna proposition så att regeringens arbete underlät-tas. Så generösa är vi, . 21 () replik:Fru talman! Jag tycker att det är något slags rus-sinpolitik som bedriver. Först skriverhan under allt vad socialdemokrater och han själv görupp om, och när det sedan är något som inte passargår han ut och kritiserar uppgörelsen. Men det är somsagt inte min uppgift att recensera.Jag var mycket mer intresserad av det där medKjell och mina ideal, som alltsåinte var desamma. handlade det tydligen om vemsom vill vara ihop med vem. Jag vill bedyra att jag också sade att jag hoppades att vara med. Därmed vill jag inte ha sagt att detprecis är något ideal, men det var ändå ett hett öns-kemål från vår sida. Men sysslar mednågot slags mörkerlek i de här frågorna. Det är ju hansjälv som skall tala om vem han vill vara ihop med;det ankommer inte på en sådan fattig stackare sommig.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det var väl synd att TV inte hadesamma bedömning som av hur viktigtdet var att jag var med i sammanhanget. Det hade mannog klippt bort, i varje fall i den TV-apparat som jagsåg på.Detta förändrar egentligen inte min huvudfråga.Frågan är om det finns utrymme i för någon-ting annat än att efterlikna ett tvåpartisystem, trots attvi har sju partier, där inget parti har egen majoritetoch där man måste hålla öppet för olika regeringsal-ternativ för att inte skall hamna i nya förstel-nade blockpolitiska lösningar där man inte kan sam-arbeta. Observera det; det var huvudpunkten i mittanförande. Det är samarbetsförmågan det kommer anpå. Kan inte det här parlamentet , eftervalet , fungera bättre än det gjorde 1991-94 ochdessförinnan drar vi på oss nya ekonomiska kriser.Den förstelnade blockpolitiken har inte varit någonsuccé, för att uttrycka det försiktigt.Anf. 23 ():Fru talman! Många ställer frågan vad som hållerpå att hända med och svensk välfärd. I fre-dags kom siffror som visar att av landets 8 847 000invånare har 3 915 000 arbete. Det var genomsnitts-siffran . Man får alltså gå tillbaka itiden för att hitta då antalet var lägre. Men dåfanns det också färre invånare. Räknar man i procentfår man gå tillbaka till det av omhul-dade 50-talet, när de flesta kvinnor var hemmafruar,för att hitta då lägre andel av svenska folkethade jobb.Rapporterna om brister i välfärden kommer allttätare:svåra disciplin- och mobbningsproblem i alldelesvanliga skolor på alldeles vanliga svenska orterväxande köer till psykiatriska ungdomsmottag-ningarfler som begår brott och fler som börjar knarka5 % av hushållen har inte råd att hämta ut denmedicin de har fått recept pådet kommer fler och fler uppgifter om vanvård iäldreomsorgenJag såg i tidningen att socialdemokraterna skall gåtill val på att ni har löst krisen. Det stora felet medden valuppläggningen är att det har ni inte. Där utepågår krisen för fullt.Valet 1994 handlade framför allt om jobben. Vil-ket alternativ kunde trovärdigast skapa de hundratu-sentals nya jobb som behövde. Ni socialde-mokrater vann. Vi var för förknippade med krisbe-kämpningens vedermödor.Men inför årets val är åtminstone två saker föränd-rade. Först och främst har vi facit i fråga om er för-måga, eller rättare sagt oförmåga, att få fart på job-ben. Men vi har också så här i efterhand en klararebild av vad vi faktiskt åstadkom. Eftersom socialde-mokraterna ständigt återkommer till hur illa den bor-gerliga regeringen skötte sig kan det finnas anledningatt påpeka hur bra gick när våra åtgärder, ochför all del också devalveringen, började ge full effekt.År 1994 hade tillväxten tagit fart och var denhögsta . Helårssiffran blev , men taktenökade månad för månad och jobben började komma,för det gör de när man når tillväxtsiffror på den nivån.Jämför det med 1997, det tredje året efter er valseger.Medioker tillväxt och som sagt den sämsta syssel-sättningen på 23 år.Jag vill citera något som skrev somganska ny finansminister :"Sysselsättningen har ökat med 83 000 personer på ettår och bedöms fortsätta öka i samma takt under denärmaste två åren. "Skildringen av vad som hade hänt var korrekt,alltså resultatet av den borgerliga tillväxtpolitiken.Men vet vi att förutsägelsen om framtiden varfullständigt felaktig. De två följande åren, från våren1995 , alltså efter den rödgröna röranoch under nostalgitrippen med , till-kom inte ett enda nytt jobb. Det som skedde på ar-betsmarknaden var att de 83 000 jobb som kommit tillföljd av vår politik försvann, och de har inte åter-kommit. Ni står fortfarande på stort minus, både jäm-fört med läget vid valet och läget när det jag citerade i vårpropositionen 1995.Citatet visar också hur grundfalskt i en TV-intervju var. Han sade attdet är en mycket medveten strategi att inte släppafram sysselsättningen förrän ett antal andra ekono-miska problem är lösta. Både före valet och efter valetgav ni intryck av att de nya jobben skulle komma ochkomma ganska snabbt.Det har, som nämnts, framgått att mycket tid för att förbereda den här debatten.Det har onekligen ökat förväntningarna på att hanskall ha något att säga, framför allt på att han skall haett genomtänkt svar på den viktigaste frågan av alla:Vilka slutsatser drar regeringen av sitt totala miss-lyckande på sysselsättningsområdet? T.o.m. LO kallarju er politik för kamouflagepolitik.Vad skall ni skylla misslyckandet på? Ni kan inteskylla på konjunkturen, den har varit hygglig de häråren. Ni kan inte skylla på den parlamentariska situa-tionen. Stödpartierna har stått på kö. Nej, såvitt jagkan förstå måste ni söka förklaringen hos er själva.Lär av Blair! brukar jag säga. Fundera på er ideolo-giska ryggsäck, er bindning till den största fackföre-ningsrörelsen och er längtan tillbaka till gårdagenslösningar!Det blir säkert bra att skall bli chefpå Bommersvik. Jag noterade särskilt att hon inteskall ansvara för ekonomi och administration. Mendet inger ändå visst hopp att ansvaretför den ideologiska skolningen av en ny generationsocialdemokrater läggs på en person som visat vissförståelse för företagandets villkor och ett dynamisktsamhällsklimat. Men har naturligtvis inte rådoch tid att vänta på att den generationen skallta över sitt parti. Till dess är det definitivt säkrast atthålla socialdemokraterna i opposition.Skall arbetslösheten halveras måste tillväxten för-dubblas. Jag har bl.a. läst att just LO har sagt det, ochpå den punkten har man helt rätt. Det ni har åstad-kommit är snarare en halvering av tillväxten. Den varnästan när ni tog över. Helårssiffran för 1997hamnar i bästa fall på 2 %.Vi står för tillväxtpolitik, vi vill sänka arbetsgivar-avgiften, vi vill förenkla arbetsrätten, vi vill släppaloss tjänstesektorn, vi vill återupprätta skattereformenoch vi vill slopa straffskatten på investeringar. Vi villinte snabbstänga . Dessa saker har vi debat-terat gång på gång de här åren.Ert besked har egentligen varit detsam-ma. Jag minns t.ex. den extra riksdag vi hade somma-ren 1996, då sysselsättningen i själva verket var högreän . Ni sade också då, som vid så många andratillfällen: Låt oss avvakta tills konjunkturen blir ännubättre, då kommer allting att lösa sig.Vi har varnat för det synsättet. Tro inte att någonannan kommer att lösa våra problem! Vi måste självasätta svensk ekonomi i bästa tänkbara skick, och Asi-enkrisen har gett oss mer rätt än vi själva visste.Extraskatt på arbete och extraskatt på investering-ar, det är klart att ett sådant land inte blir ett tillväxt-land.De sociala effekterna av arbetslösheten märks påtvå sätt, direkt genom att människor tappar fotfästet itillvaron och ibland får sociala problem, indirektgenom att färre betalar skatt och vård och skola däri-genom går miste om stora resurser. Skattebortfalletunder 90-talet är, på grund av arbetslösheten, långtstörre än de extra resurser som tillförs kommuner-na. Resultatet är bl.a. att sjuka människor inte fårvård. Det är viktigt att se detta samband. Låt miguttrycka vårt alternativ tydligt i en enda mening. - Desom inte har jobb skall få jobb, för att de som inte fårvård skall få vård.Vården lider både av resursbrist och av sys-temfel. Ett systemfel som redan har antytts är att denenskilda patientens ställning gentemot vårdapparatenhar försvagats. Det var ett stort misstag av Socialde-mokraterna att avskaffa den vårdgaranti vi införde.När den gällde försvann vårdköerna nästan helt. Detberodde på att den enskilde fick ett maktmedel: "Jaghar rätt att få operation . Jag har min garanti. "Jag antar att statsministern, när han har förberettdagens debatt, också har tänkt en del på situationen ivården. Kan statsministern avisera något socialdemo-kratiskt omtänkande på vårdområdet? Kommer ni attåterinföra vårdgarantin? Skall ni äntligen sluta medkrypskyttet mot de enskilda alternativen? Mångaväntar på besked från om läget i densvenska vården.Jag har också en fråga till om sko-lan. Han har ju mer än någon annan lagt grunden till90-talets svenska skola. Kommunaliseringen ochgymnasiereformen vid decenniets början framställdessom epokgörande reformer som skulle skapa en bättreskola.Göran kan nu läsa om skolor som måstekalla in vaktbolag för att visitera eleverna, att upp-emot hälften av eleverna på vissa gymnasieprogramfår icke godkänt i de viktigaste ämnena, att fler ochfler hoppar av gymnasiet och att av dem somgår på i inte vill bli lärare.Är nöjd med det han gjorde för svenskskola som skolminister? Är han redo attpå det viktiga framtidsområdet avisera något omtän-kande?Fru talman! går vi in i valåret. Vi vet att politi-kernas anseende är fläckat av missbrukade kontokortoch uppdruckna skattepengar. Vi har lärt oss nyabegrepp som t.ex. "avklippta slagremsor". Vi har lärtoss nya skämt som t.ex. "Pappa, vad är en porrklubb?Ha, det är något kommunalt! "Allvarligt talat. Politikers anseende är ännu merafläckat av alla brutna vallöften. Låt oss därför försökateckna en så sanningsenlig bild som möjligt av vårtlands läge och vara försiktiga när vi delar ut vallöften.Vårt budskap är att har problem. Huvudupp-giften är att ge fler människor möjlighet att vara medoch skapa en bättre framtid åt sig själva och åt helasamhället. Det kräver att moderniseras medhjälp av lägre skatter på sådant som hämmar tillväx-ten, färre regleringar och större utrymme för egetansvar.