prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — Men jag kan konstatera att YvonneRuwaida och jag mycket tydligt påpekar att det före-kommer väldigt mycket oacceptabelt fysiskt och sex-uellt våld mot kvinnor och barn i familjerna. Detförekommer också män som råkar illa ut i de härsammanhangen.När jag lyssnade, inte minst på regeringspartietsföreträdare i den här debatten, hörde jag att det varden ena bilden av de två bilder som vi har redovisatsom presenterades. När det gäller de problem sommän möter i de här situationerna - kvinnliga samtals-ledare, att väldigt sällan få vårdnaden när vi har vård-nadstvister, ungefär samma sneda fördelning somkvinnor drabbas av i många andra sammanhang -nämns inte detta. Det är inte intressant att ta upp.Vi vet att väldigt många parrelationer och äkten-skap upplöses. Om man sprider bilden att en väldigtstor del av de relationer som upplöses beror på man-nens missbruk, fysiska och sexuella våld mot kvinnaoch barn - jag tror alltså inte på detta - och man me-nar att det skulle vara på det sättet, måste man ju frågasig om man över huvud taget kan ta risken att i så storutsträckning låta män vara ensamma med barn ochäven med kvinnor i de här sammanhangen. Jag menaratt verkligheten tyvärr är sådan att människor far illaav olika skäl, både män och kvinnor. Män och kvin-nor gör sina partner illa. Det är den helheten som ärmin världsbild, inte att det bara är män som förbrytersig och försummar.Anf. 167 () replik:Herr talman! Låt mig då säga att jag inte tror attdet är någon i den här kammaren som har bidragit tillatt sprida en bild av att det i alla de fall där kvinnoroch män skiljer sig beror på att kvinnorna är utsattaför sexuella övergrepp eller misshandel. Det vi talarom här är av de skilsmässofall som finns. Vipratar inte om . I , jag upprepar det, harman gemensam vårdnad. Men i av fallen, ochdet är dem vi talar om, förekommer det enligt denforskning som föreligger misshandel av kvinnan. Detär en av anledningarna till att kvinnorna inte vill hagemensam vårdnad.Jag tror inte att egentligen gåremot det, utan det saknar är att viandra kanske skulle ha lyft fram pappornas roll sommycket viktigare än vi har gjort . Men det hand-lar inte om papporna. Det handlar egentligen inte ommammorna heller. Det vi diskuterar är barnensrätt till båda sina föräldrar och hur vi bäst skall kunnalösa det. Då är frågan: Löser vi det bäst med en obli-gatorisk gemensam vårdnad, alltså en gemensamvårdnad mot en förälders vilja, eller kan vi klara detmed den lagstiftning vi har ?Lennart Rohdin hävdade också att vi hade mycketsvepande formuleringar när det gällde umgängessabo-tage. Vi har det i vår motion, det är alldeles riktigt. Vihar gjort det som en motvikt till det som jag tog upp imin inledning tidigare, nämligen umgängesvägran.Det är en ännu större fråga. Alla de barn som väntarpå att deras, i de allra flesta fall pappor skall utöva sinrätt att umgås med sina barn tycker vi är viktiga. Dethar inte berört med ett enda ord.Anf. 168 () replik:Herr talman! När det gäller umgängesvägran ärdet tyvärr på det sättet att man inte kan lagstifta framt.ex. kärlek, som bekant. Men man kan förhindrasabotage mot umgänge.Det finns många begränsningar i vad vi kan göramed lagstiftning i de här frågorna, därför att verklig-heten för de inblandade människorna är så inveckladoch besvärlig.Även om det skulle vara så illa att det i avfallen är män, pappor, som vägrar att umgås med sinabarn kan vi naturligtvis inte ha en lagstiftning som avdet skälet inte tar de på allvar som förvägrasrätten till umgänge, de som verkligen vill ha detta.Umgängesvägran kan aldrig vara ett argument mot attta itu med umgängessabotage, som, vare sig man villdet eller ej, är lättare för lagstiftaren att hantera, atthitta en lösning på och att sanktionera.När det sedan gäller de svepande formuleringarnahar det sagts att av de äktenskap som upplöseskan vara en följd av fysiskt och sexuellt våld. Det ärmer än . Är det däremot så att det kanske är25 % av är det faktiskt ännu mer märkligt omman tycker att det är fel att samhället skall se det somett normalfall att gemensam vårdnad skall gälla ävenbland de 18 procenten.Anf. 169 () re-plik:Herr talman! frågar vad jag harför världsbild av relationer mellan kvinnor och män.En bild som jag har, och den kommer från den statis-tik som vi kan läsa om , är att det dör en kvinnavar tionde dag i , ihjälslagen av den man somhon har haft en relation med. Såvitt jag vet dör detinte en man på grund av att den kvinnahan har en relation med slår ihjäl honom. Det är litetgrand de proportionerna det handlar om.Det jag också sade inledningsvis för fyra och enhalv timme sedan, när vi startade den här debatten,var att jag ville avliva en av de myter som jag tyckteatt vi hade haft under arbetets gång med den här pro-positionen. Det var just att förslagen i propositionenskulle skada kvinnorna och barnen, att vi skulle för-svaga kvinnornas och barnens rätt. Då svarade jag attjag inte anser att vi gör det. När vi nu lyfter frambarnens rätt lyfter vi också fram kvinnornas rätt.Så talade jag om frågan om våldet och att det äruteslutet med gemensam vårdnad.Jag sade också att lagförslaget i propositionenflyttar fram pappornas rätt. Det är litet grand det somsker när vi lyfter fram barnens rätt. Jag har vid fleratillfällen under debatten pratat mer om pappornas rollän tidigare.Lennart Rohdin hävdade att jag har sagt att det lärdröja innan vi får en proposition vad gäller de ogifta.Jag har i debatten med och sagt att det här är första steget. Jag trorinte att det tar så . 170 () replik:Herr talman! Jag har ett antal gånger mycket upp-märksamt hört säga det hon justsade. Anledningen till att jag inte sätter så stor tilltrotill det är ju att den övriga retoriken i dagens debattalldeles uppenbart är riktad mot att lugna den opinionsom har framställt det som att fältet lämnas fritt för depappor som är fysiska och sexuella våldsverkare.Visst, har pratat om pappornasroll, vad papporna skulle kunna göra bättre och mer.På de punkterna håller jag med till hundra procent.Jag har också pratat om de som far illa och de somkommer att fortsätta att fara illa för att det fortfarandefinns brister i de beslut vi skall fatta . Detta harInger inte sagt någonting om.Inger säger att en kvinna dödas av sinman . Det vet jag också, och det äroerhört allvarligt. Ännu allvarligare är att många flerkvinnor misshandlas, även om det inte går så långt attde avlider. Ännu värre är att ännu fler människor farilla, misshandlas, fysiskt, psykiskt och emotionellt, fårsår som fördärvar relationer för barn osv. Det är denbreddade bilden som är min verklighet - inte denbegränsade. Vi har inga delade uppfattningar om attverkligheten ser så illa ut. Det finns mer i denvärldsbilden, som och även jagtidigare har redogjort för. Det är den helheten somskall debatteras i ett nyanserat tonläge - med tanke påvad som har förevarit i den tidigare allmänna debat-ten.Anf. 171 () re-plik:Herr talman! sade något helt annatnu, nämligen att han inte har tilltro till det jag säger.Jag kan inte göra så mycket om intehar tilltro till det jag säger. Jag har försökt att klargöravad vi i utskottet har kommit fram till. Jag klargörytterligare en gång att jag inte har sagt att det lär dröjainnan vi får ett förslag vad gäller de ogifta.Anf. 172 () replik:Herr talman! I samtliga framträdanden i kamma-ren har man talat om vad man förväntar sig attmän skall göra mer och bättre. Vidare har en oro lyftsfram om att lagförslaget skall leda till att det blir frittfram för sexuella och fysiska våldsverkare. Man äralltså ganska trängd, och jag har svårt att tro på has-tigheten i det fortsatta reformarbetet.Anf. 173 ():Herr talman! Jag instämmer i det tidigare anföran-det av talman! Betänkandet är väl genomarbetat avlagutskottet, i jämförelse med den proposition somlades fram. Det märks att ni har slitit med det. Det harblivit bättre. Men jag tycker inte om att utskottetföreslår att någon skall kunna dömas mot sin vilja.Fokus är fel ställd. Ni betonar föräldrarnas rätt förmycket på barnens bekostnad.Jag skall ge er av mina tidigare er-farenheter från då jag var politiskt förtroende-vald i en social nämnd i en av huvudstadens söderför-orter - den som har högst andel blandmissbrukare avalla. har jag där följt olika ärenden där barnhar slitits mellan föräldrar som inte bara har tyckt illaom varandra utan faktiskt har gett uttryck för hat.I början hade vi i nämnden ekonomiska resurseratt stödja både barnet under föräldrarnas olika sam-mandrabbningar och föräldrarna mer långsiktigt medindividuell och dyrbar behandling, t.ex. terapi. Förvarje år drogs den ekonomiskasnaran åt, och det blev även en politisk attitydföränd-ring gentemot samhällets skyldighet att ge vård ochstöd. Toleransen och möjligheter att hjälpa till viddjupgående konflikter minskade och är nu nere på ettminimum. I stället får, anser jag, barnet sitta emellanmedan konflikten pågår. Samhället går ofta inte införrän direkt våld förekommer och anmälan förelig-ger.Vi har tidigare pratat om de av skilsmässor-na där föräldrarna inte kommer överens om vård ochumgänge med barnen. Vi vet inte så mycket om deteftersom det inte finns någon forskning. Jag tror inteatt hot om eller faktisk dom gentemot föräldrars viljapå något sätt förändrar eller förbättrar deras situationgentemot barnen. Barnens värld blir inte bättre, inteheller deras önskan om kärlek från båda föräldrarna.Min politiska ambition är att samhället skall gestöd och hjälp till utsatta - små som stora. Kraftenmåste få verka på mer lång sikt.Herr talman! Är ni inte oroliga för att allt färremammor utnyttjar möjligheten att vara hemma medsina små full tid ut? Är ni inte oroliga för att endast entredjedel av alla pappor utnyttjar samhällets resursersom ger dem möjlighet att vara med sina små? Jagpåstår att det är en EU-attityd gentemot föräldraskapetsom håller på att smyga sig in bakvägen.När mina barn var små var det fint och progressivtatt både mamma och pappa utnyttjade föräldraledig-heten. Jag har ett förslag till hur vi skall kunna för-ändra attityden och nå tillbaka dit. I en motion i hös-tas föreslog jag en föräldraförsäkring för barnetsbästa. Den lyder: Alltfler undersökningar visar hurviktigt det är för barnet med nära kontakt med sinaföräldrar, i synnerhet under de första levnadsåren.Undersökningar visar att pappor som delat ansvaretnär barnet är litet mer sällan släpper ansvaret förbarnet när det växer upp. En av punkterna i konven-tionen om barnets rätt är just barnets rätt till bådaföräldrarna. Trots olika reformer om föräldraförsäk-ring, kvoterad föräldraförsäkring, kontaktdagar förbarn - en nu avskaffad reform - har detvisat sig att endast ett fåtal pappor har utnyttjat deolika förmånerna.Det finns naturligtvis inga enkla lösningar på vä-gen till det samhälle där barn självklart anses ha tvåföräldrar som delar ansvaret lika, oavsett om föräld-rarna bor tillsammans eller inte. Förändringsarbetetmåste ske på flera plan . Med tanke på denutomordentligt allvarliga arbetsmarknadssituationen vill jag föreslå ett försök med utökad föräldraför-säkring till . Det skulle kunna vara ett verksamtsätt för en attitydförändring för barnets bästa. Försäk-ringen skall självklart kvoteras mellan båda föräldrar-na. Försöksperioden kunde vara . Förslagettorde inte bara öka viljan till att föda barn och gebarnet bättre förutsättningar till nära kontakt medbåda föräldrarna, utan ge fler möjlighet att komma inpå arbetsmarknaden eftersom fler vikarier måste an-ställas. Finansieringen kan skegenom att arbetslöshetspengar styrs över till föräldra-försäkringen.Herr talman! : Förslaget får faktiskt tillkonsekvens att även pappor blir med barn.Ja, det finns inga enkla vägar, men det finns någrasnedsteg i det här betänkandet.Anf. 174 ():Herr talman! Jag skall vara kort och inte förlängadebatten.Jag blev upprörd när tidiga-re här sade att Lagrådet hade uttalat att propositionenstred mot barnkonventionen.Det står ingenstans i Lagrådets yttrande att lag-förslaget strider mot . Det är oför-skämt att påstå något sådant. Lagrådet har lämnatsynpunkter och regeringen har bemött dessa på s. 30 ipropositionen. Regeringen har i stor utsträckningentagit hänsyn till dessa synpunkter. Barnkonventionenär ett rättesnöre när vi lagstiftar om barn och derasrätt. skall vara ett rättesnöre förstaten och kommunerna vid beslut om barn.Bengt borde veta att aldrighar tagit in konventionen i dess helhet i den svenskalagstiftningen, utan den implementeras efter hand.Det var vår förre statsminister var initiativtagare till i syfte attförbättra situationen för barn i hela världen. Den följsockså upp med jämna mellanrum för att man skallkontrollera hur länderna efterlever den.Det är väl magstarkt att då påstå att den svenskaregeringen skulle lägga fram ett lagförslag somskulle stå i strid mot och som densvenska skall anta . Det har fram-gått av dagens debatt att morgondagens beslut är tillför barnens bästa.Anf. 175 ():Herr talman! Detta är bara en mycket kort replik.Socialdemokraterna vill anslå 4 miljarder extra tillkommunerna. Det tycker jag är bra. Jag ifrågasätterinte rättigheten att dela ut dessa pengar. Jag förstårinte att kan ha någonting emotatt i anslutning till vårpropostionen villöka sitt anslag till för umgänges-föräldrar. Jag förstår inte det. Det som står i den härpropositionen är alldeles riktigt. Det ursprungligaförslaget är , och har vi lagt till ytterli-gare 200 miljoner kronor.Anf. 176 ():Herr talman! talade om Vänster-partiets svepande formuleringar om umgängessabo-tage. Jag replikerade med att vi ville väga upp denbristen på diskussion kring umgängesvägran somfinns i betänkandet och tidigare i propositionen, ochdetta eftersom umgängesvägran är mycket vanligareän vad umgängessabotage är.På detta svarade : Man kan intelagstifta fram kärlek.Det är en signal till de barn som sitter hemma ochväntar på att deras umgängesförälder skall kommaoch hämta dem. Det är en direkt signal om att dinpappa eller din mamma har slutat att älska dig.Det är lättare, säger , att lagstiftakring umgängessabotage.Jag vill med denna replik ge enmöjlighet att klargöra vad han menade, om han verk-ligen menade att umgängesvägran innebär att föräl-dern har slutat upp med att älska sina barn.Anf. 177 ():Herr talman! Vad jag försökte att säga till UllaHoffmann i mitt svar på hennes tidigare replik till migvar naturligtvis att det går för samhället att hantera omden ena föräldern saboterar möjligheten för ett barnatt umgås med den andre föräldern. Men det ärmycket svårare att tvinga människor till en aktiv in-sats som de av olika skäl inte vill eller inte kan göra.Jag är övertygad om att det förekommer både "intevill" och "inte kan".Jag hade möjligen trott att i sitt an-förande skulle ta upp spåret om att det rådde oklarhetnär det gällde siffror och liknande beträffande i vilkasammanhang det förekommer våld. Jag har slagit uppVänsterpartiets partimotion och där skriver man såhär i sin kritik mot propositionen: Våld mot kvinnor inära relationer behandlas i utredningen och proposi-tionen som undantagsfall, trots att internationellforskning pekar på att våld från mannen mot kvinnanförekommer i var fjärde till var tredje skilsmässa.Det finns ingen definition på vilka skilsmässor detrör sig om. Man har inte sagt att det är på det sättet iSverige. Men det är den enda uppgift som ligger bak-om skälet till att man är bekymrad över regeringensförslag. Så står det i motion.Anf. 178 ():Herr talman! Om det är någonting som jag kan ärdet motioner.Låt mig bara säga att drar en all-deles riktigt slutsats: Det är precis det som står i mo-tionen, och det är baserat på forskning.Vad vi här har diskuterat är de av fal-len där det inte finns gemensam vårdnad och vadanledningen kan vara till det. Vi har inte diskuteratden forskningen, men jag tar gärna den diskussionenmed vid ett senare tillfälle.Jag ville ge en möjlighet att klar-göra för de barn som sitter och väntar på att derasumgängesförälder skall komma och hämta dem, attdet inte är av brist på kärlek utan att det beror pånågonting annat.När det gäller umgängessabotage, ,finns det redan en lagstiftning kring det och hur manskall handskas med detta. Såvitt jag förstår efter att hatalat med en del av lagutskottets ledamöter går detfaktiskt att lagstifta om påtryckningar så att det inteskall finnas denna utbreddhet i fråga om umgänges-vägran.Anf. 179 ():Herr talman! Oavsett hur formule-rar frågan till mig kommer jag att vidhålla min upp-fattning, att det finns olika skäl, såväl vilja som kun-nande och säkerligen något annat också bakom detfaktum att många föräldrar vägrar att umgås med sinabarn.Precis som när det gäller allt annat som vi har dis-kuterat under den här dagen är bilden mångfacetterad.Så illa är det.När man hävdar att internationell forskning visaratt av alla skilsmässor beror på fysiskt ochsexuellt våld mot kvinnan från mannen och att detbara är i av fallen där det inte finns gemensamvårdnad , då ligger det väldigt nära till hands attdra den slutsatsen att det beror just på detta. Men dethar man faktiskt inget fog för.Anf. 180 ():Herr talman! Jag vill bara beklaga att inte LennartRohdin utnyttjade den möjligheten att tillrättaläggadet som han sade tidigare, nämligen att umgängesväg-ran beror på att föräldrarna inte älskar sina barn. Detär en felaktig signal, både till de pappor som intehämtar sina barn och till de barn som sitter och vän-tar.Jag tror att kommer att bli ledsenoch förtvivlad när han läser referatet frånden här debatten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § tillträde till betänkande 1997/98:LU24Sveriges tillträde till Brysselkonventionen (prop.1997/98:102)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )13 § Pensionsrättigheter och bodelningFöredrogsLagutskottets betänkande 1997/98:LU25Pensionsrättigheter och bodelning (prop.1997/98:106)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )14 § Verksamheten inom under 1997FöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1997/98:UU21Verksamheten inom (skr.1997/98:88)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )15 § Verksamheten i 1997FöredrogsUtrikesutskottets betänkande 1997/98:UU22Verksamheten i (skr. 1997/98:85och redog. ER1)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )16 § Transport av farligt godsFöredrogsFörsvarsutskottets betänkande 1997/98:FöU8Transport av farligt gods (skr. 1997/98:78)Anf. 181 ():Herr talman! Frågan om myndighetsansvaret förtransport av miljöfarligt gods har stötts och blöttsunder väldigt lång tid.I ett delbetänkande som kom ganska ,SOU 1997:109 Myndighetsansvaret för transport avfarligt gods, kom dock utredaren fram till att man börsamla myndighetsansvaret till en myndighet, nämligenRäddningsverket. Utredaren föreslår att Sjöfartsverketoch bör ha det övergripande trafiksä-kerhetsansvaret för respektive transportslag. Därmedtrodde jag att det skulle vara klart och att regeringenskulle gå på denna linje, men icke, visade det sig.Sjöfartsverket och var nämligen kri-tiska till att skulle få detta samlademyndighetsansvar. Regeringen valde därför att inte taställning utan föreslog i stället något slags kompro-miss, som går ut på att samordnaderoll förstärks genom att ett särskilt råd för transport avfarligt gods knyts till . I detta skallledamöter från och Luftfartsverketingå.Rådets uppgift blir att samordna transportmyndig-heternas arbete inom området transport av farligtgods. Utredaren har dock pekat på att ett utvidgatmandat för med en starkare betoningav samordningsansvaret inte är någon lösning.Miljöpartiet har tidigare motionerat om att gemyndighetsansvaret till . Vi vidhållerdetta, och vi delar många av de argument som utreda-ren har kommit fram till i delbetänkandet. Vi menaratt en enhetlig myndighetsorganisation bl.a. gynnarsamordningen inom verksamhetsområdet och att in-formationsförmedlingen förenklas förbättras. Jag troratt vi måste se litet längre än till respektive myndig-hets vilja att kontrollera de befogenheter man har . Därmed yrkar jag bifall till reservationen i be-tänkandet.I regeringens skrivelse, som ligger till grund fördet betänkande som vi debatterar , står detmycket om det internationella arbetet och om viktenav utbildning, forskning och utveckling samt statistik.Regeringen undviker nogsamt att ta itu med konkretaförslag som kan bidra till säkerheten både på kort ochlång sikt.Enligt måste man bygga in säkerhetoch robusthet i samhällsplaneringen redan innan mant.ex. bygger en väg. Innan investeringar i strukturergörs måste ett sårbarhetsperspektiv läggas in. Deåtgärder som kan vidtas redan på planerings- ochgenomförandestadiet i olika projekt blir framför alltbättre men också billigare i det långa loppet. Rege-ringen bör enligt mening utarbeta rikt-linjer för hur ett sårbarhetsperspektiv skall anläggasinför investeringar som påverkar området transport avfarligt gods.I det korta perspektivet finns en hel rad åtgärdersom regeringen borde genomföra väldigt snart. En saksom jag vill peka på är vikten av bromskontrol-ler. Tyngre fordon inom åkerinäringen slits hårt, detvet vi. Av ekonomiska skäl är investeringsnivån vadgäller nya fordon ganska låg. Det innebär att tungafordon inom näringen utgör en ganska gammal for-donspark. Anmärkningsfrekvensen för tunga fordonvid de obligatoriska fordonsbesiktningarna är hög.För några år sedan offentliggjordes statistik som visa-de att av de tunga fordonen hade an-märkningar på bromsarna. Eftersom väl fungerandebromsar naturligtvis har en stor betydelse för trafiksä-kerheten, borde det enligt vår mening vara obligato-riskt med bromskontroller halvårsvis för tunga fordonsom skall utföra de speciellt känsliga frakterna. Re-geringen bör återkomma till med ett förslagangående bromskontroller av tunga fordon.Herr talman! Regeringen redogör i skrivelsen fören utredning med uppdrag att göra en utvärdering avgällande regler för ingripanden som kan bli aktuellanär ett oljeutsläpp har skett till sjöss. Man säger attutredningen är på gång, att utredaren skall göra enöversyn av de författningar som finns på områdetsamt föreslå åtgärder för att effektivisera det rättsligabeivrandet av dessa utsläpp. Utredningen kommerinom kort. Resultatet skall redovisas den30 september 1998.Miljöpartiet har skrivitmånga motioner om just oljeutsläpp. Vi liksom ut-skottet avvaktar utredningen som kommer innanvi följer upp frågan i reservationer. Vi bevakar alltsådetta område väldigt noga och återkommer definitivtnär vi ser resultatet av utredningen om oljeutsläpp.Anf. 182 ():Herr talman! Arbetet med att öka säkerheten vidtransporter av farligt gods är en viktig del av trafiksä-kerhetsarbetet i vårt land. De risker som följer dentekniska utvecklingen ställer stora krav på dem somarbetar med verksamhet som har samband med han-teringen av farliga ämnen.Det finns många exempel på att först när enolycka har inträffat skapas det intresse att vidta åtgär-der för att förhindra den skada som redan har skett.Aristoteles lär ha sagt: Det är sannolikt att någotosannolikt inträffar.Det är därför viktigt att förebygga olyckor genomen god och genomtänkt samhällsplanering i stället föratt åtgärda i efterhand. Därför måste vi ställa tydligakrav på säkerhet när det gäller transporter av farligtgods. Allt säkerhetsarbete måste utformas med siktepå att transport av farligt gods skall kunna ske påbästa tänkbara sätt, oavsett transportslag.Herr talman! stod bakom Hot-och riskutredningens förslag att det inom företagenskall finnas säkerhetsansvariga för transport av farligtgods. Den säkerhetsansvariges uppgifter skulle bestå iatt verka för att farligt-gods-transporter följde gällan-de bestämmelser avseende lastning, lossning ochlagring.