prot · GM0930 · 1998-12-07 00:00:00 — Vi kan t.ex. se att detinom vissa regioner, dock inte inom alla, har gåttväldigt bra, medan det inom andra områden har gåttsämre för att inte säga väldigt dåligt. Jag talar dåframför allt om spannmålsproduktionen.Jag försökte också säga att kompetensen har bety-delse. Det visar den undersökning som LRF-Konsulthar gjort. Vad jag inte sade men kanske skall tillägganu, eftersom tog upp en tidsseriefrån 1989 och fram till , är att vi också måstekomma ihåg vad som har hänt under dessa år.Före 1989 hade vi en oerhört reglerad jordbruks-sektor i . Den var synnerligen instängd i denbemärkelsen att vi hade gränsskydd och enbart enintern marknad. förvandlades vårtland till en mera öppen nation genom den avregleringav det svenska jordbruket som vi då genomförde såatt säga på egen hand.Några år in började diskussionen omsvenskt EU-medlemskap, och vi förstod att om detskulle bli ett svenskt EU-medlemskap, skulle detåterigen bli en annan tingens ordning, tillbaka tillreglering även om det nu var inom ett större område.Sverige blev EU-medlem, och vi återgick till enmycket centraldirigerad och reglerad jordbrukspoli-tik. Vi kan exportera men kan framför allt importera.Importen av jordbruksprodukter är ju större än ex-porten. Lönsamheten påverkas naturligtvis också avdetta.Vi har ett jordbruk som i vissa avseenden är dyra-re att bedriva än jordbruket i många av våra konkur-rentländer. Jag tänker på att vi har strängare regleroch därmed friskare jordar och bättre mat. Den inter-nationella konkurrensen har medverkat till att pressapriserna och därmed till att sänka lönsamheten, sär-skilt för de företag som inte klarar konkurrensen. Deföretag som finns skall vi naturligtvis ha kvar. Jagvärnar verkligen om ett svenskt jordbruk och vill attvåra jordbruksföretag blir starka och konkurrenskraf-tiga.Tyvärr tror jag att detta kommer att innebära attden grupp som talar om och talarför - jag förstår att det är de mindre familjejordbru-ken - kanske kommer att ha det svårt . Jagser nämligen framför mig att det blir en fortsatt kon-centration. Det är därför viktigt att vi när vi nu dis-kuterar jordbrukspolitiken för framtiden inom EU inteenbart talar om en avreglering av jordbrukutan kombinerar en sådan med ersättningar av regio-nalpolitiskt och miljömässigt slag, för att vi skallkunna ha kvar just de jordbruk som Ulla-BrittHagström talar för och som också jag själv tycker ärså viktiga. Det gäller också trots att de kanske inte ärså alldeles konkurrenskraftiga i strikt marknadseko-nomisk mening.Anf. 28 ():Fru talman! Tack, jordbruksminister ! Det lyser igenom att det är familjejordbru-ken som jag här mest talar om. Vi kan inte låta demgå över styr, även om vi vet att problemen kommeratt rada upp sig.Jag kan inte tycka att väderleksförhållandena kanvara en så utslagsgivande förklaring. I förhållande tillDanmark och har vi fortfarande en låg kon-kurrenskraft genom de stora skattebördor som vi harhär i Sverige.Jag har följt frågan om utbildning och kompetenssom ordförande i utbildningsnämnd iSkaraborg . Jag följde då na-turbruksutbildningen och har även följtden . Jag vet att jordbrukarnaefterfrågar utbildning, att denna utbildning är av högkvalitet och att den givetvis måste utvecklas vidare.Till denna kompetens kommer också den praktis-ka hanteringen, som är väldigt god. Det är ofta frågaom ett praktiskt handlag som har ärvts genom gene-rationer. Det finns en känsla för arbetet och en viljaatt lyckas.Jag har också ställt en fråga om kvinnor inomjordbrukssektorn. Enligt en gjord prognos hamnartimlönen på , om man relaterar arbetsinsatsensomfattning till faktisk lön. Det gäller då givetviskvinnor i familjeföretag.Kvinnor anställda i jordbruket omfattas av avtalsom träffas mellan arbetsmarknadens parter och är,som säger, givetvis desammasom för männen. Men detta är en viktig jämställd-hetsfråga. Jämställdhetsministern svarar att kvinnornahar en avgörande betydelse för bevarandet av enlevande landsbygd, och de uppmanas därför att sökapengar för projekt i de olika landsbygdsutvecklings-programmen.Man kan dock i detta sammanhang undra varförSocialdemokraterna tillsammans med harraserat avbytartjänsten. Om också kvinnorna skallhinna delta i landsbygdsutvecklingen, måste det fin-nas tillgång till avbytare. Det är också en bra arbets-uppgift för många ungdomar som vill pröva arbeteinom lantbrukssektorn. Jag menar därför att avbytar-tjänsten måste återinföras.Fru talman! vill att de EU-finansierade och medfinansierade EU-satsningarnaskall utnyttjas fullt ut. säger attavregleringen har upphört och att mycket här handlarom EU-inträdet. Men varför tar vi då inte ut de 1,3miljarder som vi skulle kunna ta ut utan vidare? Vilåter alltså dessa pengar ligga kvar.I fortsatta förhandlingar med EU måste Sverigeinta en ny jordbruksfrämjande inställning. Det ärviktigt att bevara och livsmedelsproduktioni hela . Jordbruket måste leva kvar som enbasnäring i hela landet. Det gäller också fortsatt bru-kande i skogs- och mellanbygd. Särskilda stödinsatserför mjölkproduktion kan prövas i sådana bygder,tycker jag.Förutsättningarna för jordbruket måste bygga pålika konkurrensvillkor med omvärlden. Därför måstevi ta bort de diskriminerande skatterna. Det tror jag ärden viktigaste frågan just . Eldningsolja skall intebeskattas hårdare för jordbruket än för industrin.Jordbruket är en mycket stor del av småföretagsverk-samheten. Det måste befrias från elskatt, dieselskattenbör sänkas osv.En mjölkbonde motsvarar faktiskt sex arbetstill-fällen. Jordbrukarna är främsta miljövärnareoch miljövårdare. Då undrar jag om jordbruksminis-ter och jämställdhetsminister kanunderlätta för kvinnornas villkor, om inte förutsätt-ningarna för lönerna avsevärt kan förbättras och omavbytartjänsten skulle kunna återinföras.Anf. 29 Jordbruksminister ():Fru talman! Vi kan inte låta familjejordbruken gåöver styr, säger . Jag önskar att vihade den makten att inte låta dem gå överstyr. Men vifår inte glömma bort att jordbruk är företag, och vipolitiker dirigerar ju inte företagandet i , ochdet kanske är tur det.Vad vi skall göra är naturligtvis att vi skall un-derlätta så mycket som möjligt för den här typen avföretag att fortsätta att finnas. kan vi inteblunda för att det har skett och kommer att ske enutveckling om vi skall klarar en internationell kon-kurrens, när vi nu är i den situation som vi är - vi kanha olika mening om hur vi hamnade här, men det kanvi lämna därhän. Då måste det finnas konkurrens-kraftiga företag och företagare som klarar detta.Ulla-Britt säger att vi måste ha en merjordbruksfrämjande inställning i det arbete som vi göri EU. Då undrar jag lite grann vad hon menar. Jag ärju på inför varje möte med ministerrå-det i , och jag har inte uppfattat att Kristde-mokraterna har någon avvikande åsikt när det gällerde frågor som jag driver där. Tvärtom har jag känt attdet finns ett relativt enhetligt stöd från hela EU-nämnden.Det handlar om att vi skall gå mera mot en av-reglering. Det skall vara mera av sänkta priser ochmindre av sådana politiska centrala ingripanden somvi nu gör på detaljnivå. Jag har nog en känsla av attjag har ett rätt så gott stöd, för att inte säga ett rätt såenhetligt stöd från hela , vilket innebärfrån alla partier, i den här frågan.Det går inte heller att säga att man skall göra sär-skilda insatser för mjölkbönderna. Vi är inte i densituationen att vi bestämmer sådant själva. Vad vi kangöra och vad jag arbetar för inom EU är att kombine-rat med denna avreglering - som vi ändå tycks varahyggligt överens om här i - måste särskildainsatser göras för att förbättra miljön och för att få enregional spridning så att det blir jordbruk i hela lan-det, alltså en ny typ av regionalpolitiskt stöd för dejordbruk som annars inte klarar konkurrensen. Det ärdessa två saker som måste kombineras med en av-reglering. Skulle vi inte göra detta, skulle vi ha någramycket stora och väldigt konkurrenskraftiga jordbrukpå , på , i ochkanske på . Men i övrigt skulle vi läg-ga en död hand över landet, och det vill jag inte med-verka till. Det är därför som jag så envetet säger attmiljöstöd och regionalpolitiskt stöd skall kombinerasmed avregleringen.Det är klart att kvinnorna betyder mycket förlandsbygden. När man följer vad som händer på densvenska landsbygden är det kvinnorna som svarar förden positiva utvecklingen. Det är kvinnor som startarmånga företag och nätverk. Om man ser på hur mänoch kvinnor beter sig när det gäller arbetslösheten,beter de sig helt olika. Kvinnorna är aktiva och görnågonting åt sin situation. De utbildar sig eller startarnågonting. Det finns också särskilda kvinnolån, des.k. mikrostöden, på högst , och de har ökatväldigt mycket i användning.Man kan inte tro att två personer i längden skallkunna försörja sig på ett jordbruksföretag. Någon -och det blir ofta kvinnan - måste söka sin utkomstutanför företaget. Då är det viktigt att dessa komplet-terande stöd finns. I den nya landsbygdsförordning,som vi också diskuterar i EU, kommer jag att föra det är viktigt med det kvinnliga perspektivet iframtiden.Anf. 30 ():Fru talman! Jag fick inget svar på min fråga omavbytartjänsten och vad vi skulle kunna göra för jord-brukets situation. Vi kan alltså inte sköta företagen,men vi kan se till att det finns förutsättningar förföretag att kunna leva. Tillsammans med avreglering-en är det därför viktigt att vi tar bort de skatter somligger som särskilda pålagor för jordbrukarna i vårtland. Byråkratin är också ett stort område där vi kangå in och göra någonting.Den Björkska utredningen säger ju att vårt jord-bruk ligger betydligt lägre än jordbruket i grannlän-derna och när det gäller konkur-renskraft. Det handlar då inte om vare sig väder ellerkompetens. Kan man i och skall välvi kunna. Det har sin förklaring i att det svenska jord-bruket påläggs högre skatter och avgifter, det är därdet ligger. Däremot sägs det att gör bety-dande statliga insatser för utbildning för att få enökad effektivitet.Det är viktigt att vi ser till att diskriminerandeskatter försvinner, att eldningsoljan inte beskattashårdare för jordbruket än för industrin, att jordbruketbefrias från elskatt, att dieselskatten sänks och attexportfrämjande åtgärder kommer till.Sedan har vi också årets skördeskador, men deligger inte inom årsserien . Men deinnebär ytterligare stora ekonomiska påfrestningar.Där kan vi gå in och göra katastrofinsatser. Export-kreditgaranti för export av fläskkött till osv.skulle kunna hjälpa många.Prognosen för spannmålspriset ligger faktiskt i årpå per kilo mot 1989-1990. Även därär siffrorna för jordbruket sjunkande.Det svenska jordbruket satsar positivt, och därförtycker jag att regeringen skall satsa positivt tillbaka.Anf. 31 Jordbruksminister ():Fru talman! När det gäller skördeskador har vijust tillsatt en arbetsgrupp tillsammans med näringenför att se efter om och i så fall hur vi skall kunna lösaden frågan. Det är inget nationellt problem, utan detär ett problem för vissa regioner i landet och för vissabönder.Svinproduktionen är hög, och priset är lågt. Det äringen fråga som vi själva hanterar i . Det försju en gemensam jordbrukspolitik. Vad vi har gjort föratt underlätta för svinproducenterna inom EU är att vihar stött extra höga exportsubventioner till Ryssland.Dessutom har vi sagt ja till ett omfattande bi-ståndsprogram i som handlar om mat. Jaghoppas verkligen att det skall komma till nytta, fördet var så som det var tänkt. Programmet handlar ommat av olika slag, och där får de svenska böndernavara med och konkurrera om dessa anbud.Sedan är det många andra frågor. Exportfrämjan-det är jätteviktigt. Det som ligger närmast i tiden ärt.ex. Grüne Woche i , där jag själv kommer attnärvara för att försöka att sälja svensk mat. Med hjälpav statliga pengar har vi gjort en mycket framgångs-rik satsning på , där bl.a. svenskt svin-kött säljs med stor framgång. Vi håller just nu på attlansera svensk mat i , bl.a. på tyska tåg, ochvi försöker att slå oss in på den marknaden. Slå oss inär verkligen ordet, därför att det inte är enkelt attkomma in där. Vi är ju trots allt inte vana vid att ex-portera den här sortens produkter, men vi försöker,och dessa försök har mitt fulla stöd.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1998/99:36 om hem-lösa i SverigeAnf. 32 Socialminister ():Fru talman! har frågat vilka åtgärderjag avser vidta för att vända utvecklingen när detgäller hemlösheten.Att det i finns människor som är hemlösaär ett allvarligt problem. Även om vi inte har sammaomfattning av hemlöshet som många andra länder iEuropa, vill jag understryka vikten av att de olikasamhällsinstanserna gör sitt yttersta för att ta sig anproblemen. Gruppen hemlösa består till stor del avpersoner med omfattande missbruk eller psykiska ochsociala problem. Att alla människor har rätt till etteget boende är självklart och ett viktigt mål för rege-ringen.Socialnämndernas ansvar finns som ett sistaskyddsnät när människor av olika anledningar intelängre kan leva under rimliga villkor. Detta ansvarinnefattar självklart även åtgärder för de mest utsattagruppernas behov. Det är därför viktigt att kommu-nerna uppmärksammar gruppen hemlösa vad gällerbehov av såväl boende som annan hjälp eller vårdsom de behöver. I kommunerna är man medveten omde ökade svårigheterna för gruppen hemlösa, och detpågår ett aktivt utvecklingsarbete för att finna en braoch relevant organisation och åtgärder för den härgruppen, ofta svårt utslagna människor. Även kyrkli-ga och andra ideella organisationer gör beundrans-värda insatser som komplement till socialtjänstensarbete.Regeringen har beslutat omolika åtgärder för att stimulera kommunerna ochideella organisationer att få till stånd insatser för dehemlösa.I mars 1997 avsattes ur All-männa arvsfonden för ideellaorganisationers kostnader för att tillsammans medkommuner utveckla och pröva nya modeller för stödoch boende för personer med psykiska problem.I budgetpropositionen för föreslår rege-ringen ytterligare till nyskapande projekt för bostadslösa. Dethandlar om att utveckla och pröva olika stödformer,finna metoder för lokala inventeringar och uppsökan-de verksamhet. Storstädernas särskilda problematikskall beaktas. Stödet skall ges till kommuner ochideella organisationer.I regleringsbrevet för avser regeringen attge i uppdrag att kartlägga omfattning-en av hemlösheten i och redovisa de insatsersom görs för de hemlösa.Regeringen har beslutat om di-rektiv för en bostadssocial beredning med en parla-mentarisk sammansättning. Ett av uppdragen är attfölja utvecklingen på det bostadssociala området ochlämna förslag till åtgärder för att stödja särskilt utsattagrupper på bostadsmarknaden, bl.a. hemlösa, psykisktstörda och ekonomiskt svaga hushåll. Beredningenskall lämna förslag till åtgärder för den händelse attkommunerna inte kan uppfylla sitt bostadssocialaansvar.Avslutningsvis vill jag understryka att regeringentar problemen med hemlösheten på mycket stort all-var, vilket också markerats i regeringsförklaringen.Antalet människor som saknar egen bostad är enmätare på välfärdens tillkortakommande. För migsom socialdemokrat är kampen mot hemlöshet ochutanförskap därför en av de viktigaste rättvisefrågor-na . Jag kommer att noga följa uppeffekterna av de satsningar som redan vidtagits. Omdet visar sig behövas andra initiativ från regeringenssida, kommer jag att återkomma med förslag till så-dana åtgärder.Anf. 33 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret, som jagär glad över i den delen att det andas insikt och em-pati. Det måste vara, och det är jag säker på att det är,alla partiers högsta prioritering att värna de skyddslö-sa. Där är vi överens.Jag är också nöjd med att socialministern nämnerde ideella organisationerna, som är en av aktörernanär det gäller att komma till rätta med hemlösheten.Undersökningar visar att fler vänder sig till kyrkan,, Frälsningsarmen eller till andra fri-villigorganisationer än tidigare.Men sedan tar min förnöjsamhet slut, för resten avsvaret handlar om utredningar och insatser för demsom redan är hemlösa, ingenting om hur man skallstämma i bäcken. Min fråga var ju: Hur skall manvända den här utvecklingen?Vi vet att hemlösheten har ändrat karaktär. "Gamla grupper" har minskat och nya har tillkommitnär det gäller hemlösa människor, bland dem kvinnor,ungdomar, inte minst utomnordiska unga pojkar, ochmänniskor med psykiska funktionshinder.Det finns studier som talar om en fördubbling avantalet psykiskt störda bland de hemlösa mellan 1993och 1996 i . Det är den enda kommun,såvitt jag vet, som än så länge försökt urskilja justdenna grupp. Praktiskt taget samtliga i denna gruppbedöms ha behov av insatser från psykiatrin. En orsaktill detta kan vara den reducering av specifika insats-former för dessa personer som psykiatrireformensgenomförande medförde.Genom att avinstitutionalisera stora delar avpsykvården utan tillräcklig individuell hänsyn harman skapat en misär för redan utsatta människor. Jaganser att man skall fundera på om det inte är så attinstitutionerna har avvecklats så snabbt att man intehar hunnit få fram alternativ som fungerar.Argumenten när man lade ned institutionerna varmycket vackra. Man sade att alla skall ha rätt till egetboende, att eget boende är utvecklande och att boendepå institution är integritetskränkande, och det liggernaturligtvis en sanning i det. Men när ångesten gripertag i våra medmänniskor under vargtimmarna kan detbehövas professionell hjälp för att upprätthålla trygg-heten för psykiskt sjuka människor.Nu när det är uppenbart att konsekvenserna av vå-ra politiska beslut - jag kan inom parentes säga attModeraterna reserverade sig i denna del - inte harblivit vad som förväntades, kan det kanske vara dagsatt ompröva psykiatrireformen.I nedskärningarnas får alltför många be-tala ett alltför högt pris. Men ett civiliserat samhället- det var också detta som socialministern avslutadesitt svar med, fast i andra ordalag - måste ha kunnan-de, fantasi och ekonomiska resurser nog för att allaskall kunna leva ett människovärdigt liv.Min fråga kvarstår: Vilka åtgärder vill statsrådetvidta för att vända utvecklingen när det gäller dehemlösa? Jag har särskilt identifierat de växande nyagrupperna, som alltså är kvinnor, ungdomar, inteminst utomnordiska unga pojkar, och psykiskt sjukamänniskor.Anf. 34 Socialminister ():Fru talman! På några punkter är vi glädjande nogöverens.Först och främst är det viktigt när det gäller pro-blemet med hemlösa att man betraktar detta, icke somett gemensamt problem utan som en rad av problem,dvs. orsaken till varje hemlöshet är individuell.När vi börjar ett arbete för att lösa problemen fördem som är hemlösa handlar det om att sökaupp var och en individuellt, att ge stöd och hjälp indi-viduellt för att han eller hon skall komma tillbaka tillden samhälleliga gemenskapen. Det innebär att det ärett omfattande arbete som förestår. Det krävs resurserfrån de sociala myndigheterna, och det krävs ett sam-arbete mellan , sjukvården, arbetsför-medlingarna, bostadsförmedlingarna, bostadsföreta-gen och kommunerna för att ge stöd åt de människorsom har hamnat utanför.Vi är också överens om att i detta arbete spelarfrivilliga och ideella organisationer en viktig roll. Detfinns inget skäl för samhället att räkna med att desamhälleliga institutionerna ensamma skall klaradetta uppdrag, utan det krävs en samverkan mellansamhället och det ideella.Vi tycks egentligen vara oense bara på två punk-ter. Det ena vet jag inte, men jag skulle gärna viljafråga om detta, nämligen om hemlöshetensåsom en avspegling av den allmänna politiken. Jagmenar att de nedskärningar som det svenska samhäl-let - stat, kommuner och landsting - tvingats göra avuppenbara skäl faktiskt åter-speglas i att alltför många människor har förlorat sintrygghet.Skall man göra någonting åt detta framöver, krävsdet att vi återupprättar en del av väsentliga delar avden generella trygghet och välfärd som ligger i attkommuner, landsting och stat tar ansvar för alla män-niskors rätt till utbildning, god omsorg och vård. Detkräver ju på att vi ställer resurser till för-fogande för samhällets välfärd. Och där kan jag tänkamig att åtminstone parti inte är lika be-näget att ge samhället dessa möjligheter.Den andra frågan gäller när åtgärder skall redovi-sas. Vi kommer att ta tag i det beslut som vi hop-pas att skall fatta med anledning av bud-getpropositionen. Vi kommer att utse en beredningsom skall arbeta med det projekt som vi har avsattmedel för, , i budgetpropositionen.Dess uppgift blir i hög grad att också ange vilka åt-gärder man skall vidta för att förhindra att antalethemlösa ökar. Så till den frågan ber jag att få åter-komma.Anf. 35 ():Fru talman! Jag hade inte tänkt mig att det härskulle bli en ekonomisk diskussion, men det är ju välkänt att vi har olika åsikter om hur man skall lösaSveriges problem. Det gäller om man skall fortsättaatt fördela en krympande kaka eller om man skallarbeta på att försöka se till att kakan växer.Men som jag sade i början är vi alldeles säkertöverens om att de här människorna hör till de mestskyddslösa och att de skall värnas. Där är jag överty-gad om att vi är överens. Det är också så, för att ta ettexempel, att , som har enborgerlig ledning, har avsatt 70 miljoner i årets bud-get just för att försöka klara av de aktuella problemennär det gäller hemlöshet.Jag tycker också att det är riktigt att man får tittapå varje individ, men jag tycker att det är en var-ningslampa när man ser att vissa grupper har ökat.Jag skulle gärna vilja höra socialministerns funde-ringar omkring psykiatrireformen och effekterna avden. Det är ju så, som visade alldelesnyligen i en rapport, att av de färdigbehandlade pati-enterna inom psykiatrin återkommer ,alltså nära nog hälften. De klarar inte sitt liv och le-verne. Detta tycker jag är ett memento. Man kan sägaatt detta är en grupp, och en lagstiftning, som vi kangöra något åt.En annan grupp som har ökat, även om individer-na naturligtvis ser olika ut, är de hemlösa kvinnorna.Den har kanske inte ökat så mycket om man tittar pånumerären i de undersökningar som finns. Men manär ändå alldeles övertygad om att de har blivit fler.Detta beror på att skammen för kvinnor att varahemlösa anses vara större än skammen för män ochpå att kvinnor klarar sin hemlöshet genom att låta sigutnyttjas. De bor temporärt hos olika män och synsdärför inte i statistiken. Men man vet att den härgruppen har ökat.Där finns också dessa kvinnor som, om jag fåranvända ett så otrevligt ord i det här sammanhanget,är importerade utomlands ifrån och som efter några åri ett äktenskap i inte klarar samvaron med sinsvenske man och som inte heller, på grund av denkorta vistelsetiden i landet, har uppehållstillstånd.Också den sortens kvinnor skulle vi faktiskt somlagstiftare kunna hjälpa till ett bättre liv.Jag skulle vilja avsluta den här omgången med attfråga socialministern: här pengarna, de 30miljonerna från Allmänna arvsfonden som gavs ut iapril 1997, har man på något sätt sett vilka effekter dehar fått när det gäller hemlösheten i de respektivekommuner som de placerades ut i? Och vilka slutsat-ser har man i så fall dragit av dessa effekter?Anf. 36 Socialminister ():Fru talman! Regeringen avser som jag sade i mittsvar att ge i uppdrag att följa utveck-lingen och kartlägga omfattningen av hemlösheten,men också att redovisa de insatser som görs. Bl.a.ingår då att utvärdera de insatser som görs som ettresultat av de resurser som ställdes till förfogande,alltså arvsfondsmedlen. Så vi kommer ganska snartatt få en utvärdering av de insatser som görs både frånkommunernas sida och från de ideella organisationer-na. Så där kommer vi att få klarhet från Socialstyrel-sen alldeles snart.Låt mig sedan nämna det som är ett uppenbart be-kymmer, och det är psykiatrireformen. Jag tror att detär viktigt i den diskussionen att inte förledas till slut-satser om att vi skall tillbaka till den tid då hela men-talvården, hela psykiatrin, i huvudsak byggdes uppkring de slutna institutionerna.