prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — Detta motverkar utvecklingen inom EU.EU driver utvecklingen i fel riktning - en riktningsom inte är vare sig ekologiskt eller socialt hållbar.Inför folkomröstningen om EU sades det att ettmedlemskap på intet sätt skulle rubba den svenskaalliansfriheten och att nej-sidans farhågor om ett mili-tariserat EU saknade förankring i verkligheten. harvi facit i handen. Efter regeringskonferensen kan vikonstatera att regeringen har agerat utan mandat frånsvenska folket, dvs. utan det mandat regeringen fick isamband med folkomröstningen om Maastrichtför-draget.Jag skall uppehålla mig litet grand vid GUSP, dvs.den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. IAmsterdamfördraget slås det fast att GUSP innebäratt den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenskall omfatta alla frågor som gäller unionens säkerhet,inklusive den gradvisa utformningen av en gemensamförsvarspolitik i enlighet med andra stycket somskulle kunna leda till ett gemensamt försvar.Vidare kommer den svenska att efterdagens debatt ställa sig bakom att unionen skall fast-ställa och genomföra en gemensam utrikes- och sä-kerhetspolitik som omfattar alla områden inom utri-kes- och säkerhetspolitiken, vilken skall ha som målatt skydda unionens gemensamma värden, grundläg-gande intressen, oavhängighet och integritet.Nu blir jag nyfiken! Hur hänger detta ihop medmålet för den svenska säkerhetspolitiken - dvs. attsvensk säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevaravårt lands frihet och oberoende? Vad är unionensintressen? Är det en rättvis fördelning av resurserinom länder, mellan nord och syd? Är det en ekolo-giskt hållbar utveckling som är unionens gemensam-ma intresse och som skall försvaras? Vad är unionensgemensamma intressen? Är det gemensamma intres-sen att hålla flyktingar utom unionens territorier, ellerär det att garantera sig resurstilldelningav råvaror osv.? Det kan man tycka. Det är väl av detmest spekulativa slaget. Men varför då inte försökadiskutera vad det är man menar med unionens intres-sen, som man skall försvara?Det står också i Amsterdamfördraget att medlem-marna skall informera och samråda med varandrainom rådet om alla utrikes- och säkerhetspolitiskafrågor av allmänt intresse för att säkerställa att unio-nens inflytande utövas så effektivt som möjligt genomett konvergent uppträdande. I fördraget talas detklartext. Där står att medlemsstaterna skall samordnasitt uppträdande inom internationella organisationeroch på internationella konferenser. De skall där hävdade gemensamma ståndpunkterna, står det.Återigen undrar jag: Vad är det för gemensammaståndpunkter man skall hävda? Vilken utveckling ärdet som man gemensamt skall ställa sig bakom ochdriva i olika internationella sammanhang? Är detKyotokonferensen om klimatfrågan, FN eller vad ärdet som unionen skall driva? Är det det som riksda-gens ledamöter har pratat om - den ut-veckling som skall vara så positiv och bra för folk ialla länder, för nord och syd, för flyktingar, för miljönosv? Man har räknat upp en hel räcka med olika om-råden som man menar skall stå inför sin blomstring nui och med Amsterdamfördraget.Jag är väldigt tveksam, för att inte säga väldigträdd, för hur utvecklingen kommer att se ut - inteminst beroende på att man väljer att inte alls diskuteraoch problematisera de här frågorna i riksdag.Hur går det med röst i världen mot bak-grund av vad jag just läste upp om konvergent upp-trädande, att tala med gemensam tunga osv? Vad harregeringen för strategi på det här området egentligen?Hur ser regeringen på unionens utveckling framöver?Det är naturligtvis speciellt regeringens synpunktersom är intressanta just . Vad kommer man att sägapå gator och torg nu ? Det skall bli spän-nande att höra. Är det att röst inom FN skallvara rösten för den solidariska och rättvisa världs-ordningen och för en ekologiskt hållbar utveckling?Och i så fall: Menar man på fullaste allvar att Ams-terdamfördraget är ett steg i rätt riktning?Anf. 145 () re-plik:Fru talman! Det ställdes en rad intressanta frågorhär. Jag har också några frågor att ställa till Miljöpar-tiet och har skapats en viss form av rädsla eller miss-tänksamhet. Vad är det för intressen som man kanvilja slå vakt om? Jag tror inte att manbehöver vara så ängslig för detta. EU består faktisktav 15 nationer. Det är det som är EU. Varje nation harsina intressen. Det är mycket naturligt att en nationhar sina intressen. I har vi vår säkerhetspoli-tik. Jag kan nämna några andra: mänskliga rättigheter,fred och demokrati exempelvis. Det kan vara värde-fullt att slå vakt om detta.Jag skall ställa de frågor som jag ställde till BirgerSchlaug igen. Han bad mig vänta ett par tre timmarför att få svar på dem.Vill att skall delta i Peters-bergsuppgifterna, som handlar om mänskliga rättighe-ter och freds- och katastrofinsatser i och kring Euro-pa? Det var den ena frågan.Den andra frågan är: På vilka områden där det intefinns veto vill ha veto?Anf. 146 () re-plik:Fru talman! Jag är glad att harväntat i för att få höra mitt svar. Det kännsnaturligtvis trevligt.Holger talade om de gemensamma in-tressena, som man inte behöver vara orolig för efter-som medlemsnationerna är demokratiska osv.Men visst kan det vara så att man har olika intres-sen i de olika länderna? Visst kan medborgarna i deolika länderna komma fram till olika saker? Det kan-ske finns ett slags fundamental gemensam syn påmänskliga rättigheter, men visst finns det mycketannat som man kan vara oense om och som man villändra i allmänna val i de olika länderna? Men härskall man ju tala med en röst i internationella forum.Detta skall EU-länderna göra gemensamt.Vi har sett att uppträdandet inte har varit så kon-vergent , men slås det fast i Amsterdamför-draget att det skall vara så. Här pekar man med helahanden. Detta är jag orolig för. Jag tycker att det ärmänniskorna i de olika länderna som skall slå fastvilka de gemensamma intressena är. Det är så manförankrar en demokratisk utveckling och det är såman förankrar grundvärden som i några fall kanske ärnågorlunda gemensamma och som man vill försvara.Jag menar då naturligtvis inte att man skall försvaradem med militära medel, utan att man någonstans isina hjärtan skall försvara det man vill med sam-hällsutvecklingen.Nästa fråga handlade om ifall skall delta iPetersbergsuppgifterna. Vi i säger attSverige skall delta i fredsbevarande insatser i FN-regieller under . Vi tycker att det är synd att mansplittrar resurser som behövs för att med de här olikabokstavskombinationerna främja en utveckling sominte leder till konflikter. Det är inom FN och OSSEsom detta skall ske. Det är den syn som vi har ochsom vi vill driva väldigt hårt. Vi överger inte den,vilket tyvärr många andra partier i riksdaghar gjort. Man pratar vackert och mycket om FN ochOSSE, och sedan är man beredd att lägga pengar,resurser och tid på att bygga upp en annan organisa-tion som skall försvara EU:s gemensamma intres-sen.Anf. 147 () re-plik:Fru talman! Jag tillbringade i FN underförra hösten, dvs. Då fick jag bl.a. lära mig attFN är mycket mån om regionala organisationer somEU. FN klarar nämligen inte av uppgiften att varaglobal själv, utan behöver den här typen av organisa-tioner som klarar av sina områden på ett självständi-gare sätt.Jag tror att det är att kräva litet för mycket, bådehängslen och livrem, när man är så bekymrad för EUsom gett sken av att vara. Vad kanvi egentligen få för säkerhet och trygghet? EU bestårändå av de länder i världen som är äldst och som harmest traditioner av demokrati och mänskliga rättighe-ter. Det är betydligt mer genuint än FN exempelvis,som är betydligt mer heterogent.Är det ändå inte så att man i till varjepris skall hitta andra organisationer därför att maninte kan acceptera EU och har bestämt sig för att varaemot detta? Då duger naturligtvis alla andra organisa-tioner. Jag har ingen kritik mot dem, men EU samar-betar ju i högsta grad med FN. FN ses inte som någotalternativ. vill i varje steg vända sig ifrånEU för att kunna vara negativt. Varje annat samarbe-te, nordiskt samarbete, FN-samarbete, OSSE-samarbete - ja, allt går bra. Men icke EU. 148 () re-plik:Fru talman! pratar om att hittaandra organisationer bara för att man inte tycker omEU. Jag vet inte om har hittat FN precis.FN har väl i så fall hittat , eftersom FNhar funnits väldigt mycket längre än vad både jag ochHolger , förmodar jag, har varit i politiken.FN har också funnits mycket längre än vad EU harfunnits i den form som finns och med den ut-veckling EU har tagit i och med Amsterdamfördraget.Jag vet alltså inte om man kan säga att Miljöpartiethar hittat FN.Miljöpartiet vill vara med och utveckla, reformeraoch stödja FN som ett globalt forum där man kandiskutera de stora överlevnadsfrågorna, nämligen fredoch socialt och ekologiskt hållbar utveckling. Jagtycker att det är synd att man splittrar resurserna.Jag tycker att det är en ganska naiv syn som Hol-ger ger uttryck för. Det är väl bra medPetersbergsuppgifter inom EU eftersom man meddessa kan bidra till att lösa konflikter osv. Men ärHolger så säker på att det kommer attstanna därvid när man bygger upp den här funktioneninom den europeiska unionen?Man talar ju om att man vill ha ett ut-ökat samarbete inom vapenområdet. Man har t.ex.diskuterat ett gemensamt . Jagkan inte tolka det på något annat sätt än att man går ien klar riktning mot någon form av gemensamt för-svar, vilket också står ganska klart uttryckt i Amster-damfördraget. Vi är inte där , och det har vi bådeglatt oss åt och beklagat från olika håll i kammaren.Men nog måste man försöka läsa texterna så som deser ut, och höra på de debatter som har förts inteminst i , där harvarit ledamot. Där kan man ganska rejält lyssna sigtill i vilken riktning det hela går.Nej, satsa på FN och ! Satsa inte vare sig re-surser, tid eller engagemang på andra organisationersom skall försvara någonting så odefinierat som EU:sgemensamma intressen. Det är jag rädd för, och det ärjag glad för att jag är, eftersom det ger mig bra förut-sättningar att fortsätta debattera frågan, och inte barale och tro att det nog går bra till slut.Anf. 149 ():Fru talman! Vad är Amsterdamfördraget? Detfinns ett populärt frågeprogram i TV där frågan ärsvaret. Jag tror att väldigt många människor i Sverigei dag ställer frågan rätt, men väldigt få vet i självaverket vad Amsterdamfördraget är.Har man lyssnat på debatten här i kammaren- den har pågått i 7 nu - är jag tyvärr intesäker på att man har blivit särskilt mycket klokare.Beskrivningarna av det nya fördraget går så oerhörtvitt isär. T.o.m om man lyssnar på landets främstaföreträdare på utrikesområdet, utrikesminister , blir lyssnaren inte riktigt klok på inne-hållet och storheten i fördraget.Amsterdamfördraget är den nya ryggraden i EU-samarbetet, sade utrikesministern i sitt inlägg här påförmiddagen. sade hon i TV att det mesthandlar om praktiska åtgärder för att kunna hanterafrågor på ett effektivare sätt i Europasamarbetet.Vi borde egentligen kunna vara överens om ennågorlunda samstämmig beskrivning av fakta när detgäller det nya fördraget här i kammaren. Amsterdam-fördraget är den nya grundlagen, och en grundlag kaninte tillämpas selektivt.Jag skulle gärna vilja lyfta fram en del fina mål-sättningar i det nya fördraget. Principen om en hållbarutveckling skall bli ett grundläggande mål för EU. Detlåter jättefint.Öppenhet blir ett övergripande mål för EU. Tan-karna går till den svenska offentlighetsprincipen, ochden tycker väl både vi som politiker och allmänhetenbra om.Jämställdhet mellan män och kvinnor blir engrundprincip, står det i texterna. Det är jättefint. Dettror jag också att väldigt många ställer upp på.Det här låter bra för de flesta av oss här i ,och det borde kunna vara en god grund för att säga jaoch amen till fördraget. Bekymret är dock att man, omman skrapar litet på ytan på de fina formuleringarna,ser att de är villkorade, att det ännu inte är bestämthur de skall tillämpas eller att det på annat sätt ärosäkert vad de i praktiken kommer att innebära.Om jag granskar det som inger farhågor i det nyafördraget ser jag att det tyvärr finns många områdendär jag som centerpartist och decentralist känner stororo. Det gäller framför allt det som många talare föremig varit inne på här, nämligen att EU utvecklas allt-mer mot centralism. EU utvecklas alltmer mot över-statlighet.Jag har inte följt alla delar av debatten, men det ärbetecknande att ingen från regeringssidan eller någonav de som förordat ett ja från talarstolen såvitt jag harkunnat notera har kunnat ge ett besked. Var går grän-sen för er del för hur långt överstatlighet får gå? Dethar efterlysts av och av . Ingen har svarat, såvitt jag har kunnatnotera. Det skulle vara värdefullt att få de svaren inågot replikskifte eller av någon återstående talare.Det blir inget . Det försäkrasnu från olika håll att EU inte blir någon federation.Men ge då också ett besked om var smärtgränsen gårför er del när det gäller att överlåta alltmer av beslu-tanderätt till EU.För min del känner jag en betydande skepsis närEU eftersträvar kontroll över så centrala områden somvaluta, militär och polis.För min del känner jag en betydande skepsis närmajoritetsbeslut införs på en rad nya områden somforskning, tull, dataskydd, offentlighet, hälsopolitik,arbetslöshet, jämställdhet och sociala frågor. Detmellanstatliga beslutsfattandet med vetorätt ersättsmed majoritetsbeslut, vilket i praktiken innebär attmakt överförs från de nationella parlamenten tillunionen - från riksdag till unionsorganen.För min del känner jag en betydande skepsis närEU-rätten alltid är överordnad nationell lag ochgrundlag.För min del känner jag en betydande skepsis närEU-parlamentet får medbestämmanderätt på 23 nyaområden.Jag skulle vilja fråga de som hävdar att det nyafördraget - sitter här och kankanske svara - inte driver mot mer överstatlighet ochfederation. Jag har här redovisat en rad områden därbeslutanderätt överlåts till EU-nivå. Finns det någotexempel i det nya fördraget där beslutanderätten åter-förs till riksdag eller något annat av de na-tionella parlamenten? Ta tre fina och bra exempel.Det räcker. Jag har nämnt många exempel åt andrahållet.Fru talman! Mer än kostar detsvenska medlemskapet i EU . Det blir ca 20miljarder . Knappt hälften kommer tillbaka iform av projektstöd, regionalstöd, jordbruksstöd m.m.En del tycker att detta är motiverade pengar. Mångatycker att miljarderna till EU nog kunde användaseffektivare och bättre direkt här i , särskiltsom vi förlorar hälften av pengarna genom att gåomvägen via och den gigantiska byråkratisom administrerar det hela.Det är inte att undra på att det går tungt för EU-förespråkarna och EU-entusiasterna här i Sverige.Visserligen lyckades man med lock och pock och 20gånger större ekonomiska resurser i ja-kampanjen fåsvenska folket att med knapp marginal säga ja till EUi folkomröstningen , men sedan desshar det inte gått riktigt så bra. Det är t.o.m. så attsvenska folket enligt ett flertal undersökningar är detmest EU-kritiska av alla folk i medlemsländerna . skulle av svenska folket röstanej.Trots den starkt EU-kritiska opinionen i Sverigebeslutar ändå sannolikt att ytterligarefördjupa bindningarna till EU. Genom att godkännaEU:s nya grundlag Amsterdamfördraget överlämnasmera makt till EU-systemet, medan inte på enenda punkt får tillbaka beslutanderätt - om nu någoninte kan motbevisa mig på den punkten här i kamma-ren. Nog är det en rejäl provokation mot svenskafolket att gå vidare på på detta sätt, utan attfolket får chansen att säga sitt efter mer än tre årserfarenhet av medlemskapet. Inte nog med det: Sveri-ge skall vara först av alla länder i unionen att godkän-na fördraget, trots att vi egentligen har gott om tid påoss. Vi har hösten på oss.I , och är förståelsen fördessa krav större. Där är demokratin mera utveckladpå denna punkt, för där får folket rösta. Men i Sverigeär EU-entusiasterna tydligen så medvetna om den EU-kritiska opinionen att man inte riktigt vågar ge folketchansen att säga sitt. Man vågar inte ens vänta tillhöstens val, som ju dessutom är ett personval, och låtafrågan diskuteras inför ett allmänt val.Fru talman! Den som önskar att medlemsstaterna iEuropeiska unionen skall bli alltmer av delstater i enfederal stat skall självfallet säga ja till Amsterdamför-draget. Den som däremot eftersträvar ett därsjälvständiga stater nära samarbetar med varandra iömsesidigt förtroende och ömsesidig respekt har allanledning att säga klart nej här i kammaren tilldet nya fördraget. är ett framtidsval förEuropa. Det kommer ingen ny grundlag på ett antal årframöver. Skall vi ha ett därdagens självständiga stater blir delstater eller en närasamverkan mellan suveräna nationer i hela ?Det är den avgörande frågan.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 2. Jag kommer också att rösta för de reservationersom följer upp motioner från centerpartister. Vi ärfem till antalet. Jag, och har en gemensam motion. har också en motion pådetta område. Jag kommer att rösta för de reservatio-nerna i den omröstning som kommer.Anf. 150 () re-plik:Fru talman! Som mycket riktigtpåpekade inleddes debatten och 40minuter sedan. har den handlat om precisde frågor som nu ställer ytterligare engång. Det handlar om överstatligheten.Jag kan börja med att svara på frågan om det finnsnågra områden där man återför beslutsmakt till denationella parlamenten. Det är nog en riktig bedöm-ning som gör. Det finns nog ingen-ting i Amsterdamfördraget som direkt återför be-slutsmakt, såvitt jag har kunnat upptäcka. Det är möj-ligt att jag har fel. Det vet jag inte.Däremot får man starkare skrivningar omkringsubsidiaritetsprincipen - närhetsprincipen - om attbeslut skall fattas på närmast verkningsfulla nivå.Detta tycker jag litet grand hänger ihop med diskus-sionen kring överstatligheten. Precis som jag har sagttidigare, liksom även utrikesministern och andra,måste man avgöra detta i varje enskild fråga. Vi skalluppnå ett politiskt syfte. Både ochjag vill agera politiskt för att få saker och ting atthända. Då skulle jag precis lika gärna kunna säga attett konsekvent nej-sägande till fler överstatliga beslut- eller beslut med kvalificerad majoritet, för jag utgårfrån att det är det vi pratar om när vi pratar om över-statlighet - är en hämsko på demokratin, eftersomlösningarna på problemen kanske omfattar fler natio-ner. Men kommer kategoriskt attsäga att demokratin inte har större räckvidd än Sveri-ge. Jag tror att det är en farlig utgångspunkt.Däremot tror jag att det är befogat att föra en dis-kussion kring de här frågorna. Då tror jag att precisdet som jag försöker att säga kommer att tydliggöras:att det är den politiska målsättningen som skall styra idet här sammanhanget.Sedan vill jag för hundrade gången läsa indetta i kammarens protokoll: Vi är inte på väg motnågon federation, federativ stat eller EU-stat. Jag trorinte att det är något parti i som vill det.Anf. 151 () replik:Fru talman! Jag noterar att intekunde ge något exempel - jag efterlyste tre - på om-råden där man återför makt till de nationella parla-menten, t.ex. riksdag. Det finns kanske inteens något exempel på detta.Det finns starkare skrivningar när det gäller sub-sidiaritetsprincipen, säger ochlåter som en stukad riksdagsman som har fått enhygglig skrivning men avslag på motionen i ett ut-skott. Vad betyder starkare skrivningar i praktiken?Betyder det någonting, eller är det bara vackra ord?Sedan vill jag gärna ha svar på frågan om vargränsen går. Ni säger att det inte går mot en federa-tion; det blir ingen federation av EU i och med Ams-terdamfördraget. Ni vill inte ha det, säger ni. Utri-kesministern har också sagt det tidigare från talarsto-len. Men hur långt är ni beredda att gå? När nästaregeringskonferens kommer och det blir än tydligareatt vi glider mot överstatlighet, när vi lämnar ifrån ossbeslutandemakten på en rad nya områden - var går dågränsen? Hur mycket är ni beredda att lämna ifrån erinnan också ni tycker att det är dags att sätta ned fo-ten? Ett besked på den punkten vore värdefullt.Anf. 152 () re-plik:Fru talman! Det går ju inte, , attsvara att 20 nya beslut, 30 nya beslut eller 40 nyabeslut skulle vara ett mätbart mål för detta. Samhälletär ju inte statiskt. Vår omvärld förändras, och Sverigeförändras. Vi kan inte ange ett mätbart mål på den härpunkten.Sedan tycker jag att man skall vara litet varsammed begreppet överstatlighet. Jag tror att det SvenBergström menar är beslut med kvalificerad majoritet.Det är dock inte detsamma som överstatlighet. Iöverstatlighet skall även andra komponenter byggasin. När Amsterdamfördraget har börjat gälla fattar vit.ex. beslut i andra pelaren, utrikes- och säkerhetspo-litik, med kvalificerad majoritet, men det innebär inteatt andra pelaren blir överstatlig. Det finns andrafunktioner som också måste hängas på, menar jag, föratt man med en strikt tolkning skall kunna säga att enfråga övergår till överstatlighet. Det handlar t.ex. omdomstolsförfarande, rättstillämpning, rättsvårdandeinstanser och om kommissionens kontrollmakt. Vimåste alltså hålla isär de här begreppen.Min uppfattning är dock framför allt att det mångagånger är en praktisk fråga. nämndesjälv sysselsättningen och öppenheten. Det är bra attvi får in kapitel om det. Men hur skulle öppenhetenfungera, , om vi inte hade haft över-statlighet på något område? Då skulle ett land kunnasäga: Nej, vi vill nog inte ha någon öppenhet på denhär punkten. Nog skulle det vara bra om vi andra dåkunde säga till det landet: Jo, vi skall visst ha öppen-het vad det gäller EG:s och EU:s institutioner på denpunkten. Skulle inte det vara bra? Eller är det ocksåett omöjligt steg mot mer överstatlighet?Anf. 153 () replik:Fru talman! Det finns som jag sade många finaskrivningar om mer öppenhet, om sysselsättning osv.Men när man skrapar litet på ytan hittar man väldigtlitet substans. Den svenska offentlighetsprincipen ärmycket starkare än detta allmänna tal om öppenhetsom inte är mycket värt när man skrapar på ytan. Detåterstår att se vad det blir när det skall tillämpas.Det går inte att säga var smärtgränsen går, sägerMagnus . Men då säger man attdet inte finns någon gräns. I nästa steg kan det blimycket mer av överstatlighet, dvs. att överföra beslu-tanderätt till unionen. Det är ju det som gör både migoch också företrädare för partioroliga: Ni har ingen hållning alls i de här frågorna.Ni säger att man får avgöra detta från tid till annan;situationen förändras, världen förändras och Europaförändras. Jag tycker att det är oroande.Det som också oroar mig är naturligtvis att majori-teten här i kammaren inte är intresserad av, eller intehar modet, att gå till svenska folket. Om det är rätt såharmlösa förändringar kan ni väl få bekräftat att folketär med på vagnen. I stället har vi en avsaknad avdebatt och en avsaknad av engagemang i det folkligadjupet som är en brist. Även de som önskar stärkaöverstatligheten och gå vidare mot en förbundsstatborde ju inse riskerna med att göra detta utan förank-ring hos medborgarna. Förstår man inte att farligaspänningar byggs in i det europeiska samarbetet omman gång på gång struntar i folkviljan?Anf. 154 ():Fru talman! Hasch i coffeeshops, metadonförsökoch gratis heroin - skall det blir framtid?Varför ställer jag denna provocerande fråga? Jo,jag frågar mig hur artikel 129 i Amsterdamfördraget,vilken innefattar olika hälsofrågor, kommer attpåverka självbestämmande på narkotikaom-rådet. Vi vet att och har en mer re-striktiv inställning till droger än övriga EU-länder.Risken finns att vi blir överkörda av de liberala kraf-ter i EU som tenderar att bli starkare och starkare.Titta här! Vet ni vad jag håller i min hand? Jo, detär ett reklamblad för cannabis. Det här bladet harkommit med posten till . Vem ligger bakomdet? De kallar sig för SCR, en svensk utlöpare tilldrogliberalerna i EU.