prot · GL09107 · 1998-05-13 00:00:00 — står vi härdenna vårljumma kväll och är redo för beslut.Jag tycker att klarläggandet i plan- och bygglagenär viktigt inte bara för arkitekter och ingenjörer utanockså för dem som ansvarar för upphandling avbyggnationer av olika slag. Det är genom kunskap ochkompetens frågorna skall drivas. I det syftet bör mansäkerställa att beslutsfattare och politiker nås av kom-petenshöjande insatser när det gäller beställarrollen.Det är oerhört viktigt att också här påpeka att ekolo-gisk kunskap och ekologiskt tänkande skall gå hand ihand med det estetiska.Hur når då denna kunskap ut till den enskilda po-litikern ute i kommunerna? Hur kan staten agera fö-rebild i det här sammanhanget? Klarar staten av atttillämpa lagen om offentlig upphandling?Efter genomgång av statliga upphandlingsfrågorföreslog revisorer att ansvaret för upp-handlingen bör centraliseras för att samla och utveck-la kompetens inom ett område. Vi misstänker att dehar starka skäl till ett sådant förslag och föreslår där-för litet mjukt att staten inom sitt kompetensområdetar ett helhetsansvar vid upphandling för att säkerstäl-la att de nya kraven går före ekonomin.För om nu staten och dess myndigheter skall kun-na leva upp till sitt ansvar och agera förebild på detsätt som vi sätter vår förhoppning till, krävs ocksåutveckling av yrkeskompetens. Jag vill påminna omatt medelåldern bland statligt anställda arkitekter i dagligger runt . Det är ett faktum som måste få på-verka planeringen av samhällets arbete med arkitek-tur, formgivning och design så att även de yngrekommer in. ser fram emot ett program förstuderande vid landets arkitekt- och ingenjörsutbild-ningar där en period av praktik blir en självklarhet.För att utveckla detta kan jag säga att människanju lever i ett samspel, i ett dialektiskt förhållande tillsin miljö. Vi vill därför framhålla att kunskap ommänskliga funktioner och behov måste tillföras underhögskoleutbildningen. Om vi jämför olika universi-tets- och högskoleutbildningar, kan vi konstatera attde människovårdande, långa utbildningarna som t.ex.psykolog och socionom kräver praktikperioder på förden ena utbildningen två terminer och för den andraen termin.Det är viktigt att de som planerar den miljö somandra människor skall bo och arbeta i också har kun-skap om människans psyke och livsutveckling. Socialmedvetenhet och insikt om människors behov av engod livsmiljö och vilja att vara med och påverka ärdessutom fundamentalt för att som yrkesverksamkunna ta till sig invånarnas önskemål och föränd-ringsvilja.Fru talman! har alltid förespråkat ettbyggande på de boendes villkor och pekat på sam-bandet mellan konfrontationer vid samhällsbyggenoch bristande respekt för de boendes önskemål. Detkan bli de boende mot byggherren i stället för samar-bete. För att säkra delaktighet och kunskap vid t.ex.ombyggnation av en arbetsplats tycker vi också attfacket skall ta sitt ansvar och utbilda sina företrädare.I föreliggande förslag finns stöd för ett förstärktsamarbete mellan arkitekt och boende. Det är brautifrån det resonemang som vi har fört här tidigare. Viser det som att det till syvende och sist alltid är deboende som har mest kunskap om hur området upp-levs och om hur en förändring i form av ny- ellerombyggnation ökar områdets kvalitet.Miljöpartiet anser att forskaren och folkbildarenbör söka föra ut debatten till boendemiljöerna, alltsåut till de boende. Det är oerhört viktigt att lyfta deboendes kompetens om sin miljö och söka vägar förkommunikation som leder till både delaktighet ochnytänkande i forskningen.Brukarnas kunskap skall tas på större allvar . Vi förespråkar därför också att man vid störreinfrastrukturförändringar skall kunna använda sig avlokala folkomröstningar. Det skall alltså vara ett sam-hällsbygge tillsammans och inte mot varandra.I betänkandet sägs att det är viktigt att forskningenom byggsektorn förstärks. Det tycker vi alla. Därförär det faktiskt ofattbart att som minskaStatens byggforskningsråd. Frågan måste självklartbehandlas tillsammans med övrig forskning och till-sammans med i den forskningspoli-tiska utredning som pågår.För att förbättra möjligheten till ett helhetspers-pektiv behöver stärkt ställning. Detbehöver också utveckla sitt samarbete med Arkitek-turmuseet, , Föreningen alla kommande, nybildade stadsmiljöråd som vihoppas på. vill också betona vikten avsamarbete mellan ingenjörskonst och teknisk produk-tutveckling med estetisk produktdesign och hög eko-logisk profil, t.ex. resurssnålhet.Val av material kan hjälpa till att synliggöra natur-länkarna och det miljövänliga. Det kan öppna synfäl-tet från bostäder, gårdar, torg och gaturum mot omgi-vande natur och ge en atmosfär som stämmer med ettvidgat ekologiskt perspektiv. Den sociala karaktären iett område skall återspegla människors samvaro ochgemenskap. Vi pratar ju mycket om mötet mellan ossalla.Statens konstråds huvuduppgift är att arbeta för attkonst blir ett naturligt inslag i den gemensamma mil-jön. En väg att komma närmare det här målet är attlåta av den totala investeringskostnaden vidny- och ombyggnation av alla sorter - dvs. ocksåväg-, bro- och järnvägsbyggen - skall användas tillkonstnärlig och estetisk utsmyckning. Givetvis skallförsköningen även gälla befintliga vägar, broar ochjärnvägar.Fru talman! Kunskapen om och förståelsen förgod kvalitet inom arkitektur, formgivning och designföreslås här och få öka hos det stora flertalet med-borgare. Här poängterar vi förskolan och skolan ochderas givna roll i bildningen.I det sammanhanget vill jag peka på bl.a. den pe-dagogiska modell som används inom Waldorf-skolan. Den ser människan som både kännande ochtänkande och arbetar gränsöverskridande i sin under-visning. Färg och form i den rumsliga miljön tillmätsett högt pedagogiskt värde.I Wasahallen i pågår just nu en fantas-tisk utställning, och även fysiska kulturaktiviteter,som visar på metodik. Den håller påfrån morgon till kväll t.o.m. . Det är viktigtatt se på det som finns - och som fungerar - i sökan-det efter nya former.Med det skall jag yrka bifall till några reservatio-ner. Det är inte svårt att stödja inte bara alla minaegna reservationer utan även reserva-tioner, reservationer och kd:s reserva-tioner. Men eftersom vi ser den här plattformen somen början på en process är det väl bara att lägga demsom bilaga i den här processen. Med det yrkar jagbara bifall till reservationerna 1, 10 och 13.Anf. 188 ():Fru talman! Förslaget till ett handlingsprogram förarkitektur, formgivning och design är mycket väl-kommet.I propositionen har regeringen föreslagit mål förhandlingsprogrammet och preciserat de lagändringarsom det ger upphov till. Handlingsprogrammet skall,tror vi, ge en bra grund för kvalitetstänkande i plane-ring, byggande och förvaltning. Programmet sätterockså fokus på nödvändigheten av hushållning medknappa resurser och varsamhet med bygd och anlagdmiljö.Kristdemokraterna instämmer i stort sett i rege-ringens förslag och i de mål som ställs upp. Bara pånågra punkter hade vi önskat en förstärkning. Och jagskall nämna litet grand om det.Ett av målen är att kulturhistoriska och estetiskavärden i befintliga miljöer skall tas till vara och för-stärkas. Det är viktigt att estetiska värden får en tydligställning bland de intressen som skall tillgodoses. Detmåste tydligt framgå i berörd lagstiftning att de este-tiska värdena skall beaktas och tas till vara.Det finns naturligtvis många olika uppfattningaroch tolkningar om vad som är estetiskt tilltalande. Det ankommer inte på att bestäm-ma tycke och smak eller att ha synpunkter på denkonstnärliga friheten. Men om man säger att ett avmålen för statens arbete med arkitektur är att estetiskavärden i befintliga miljöer skall tas till vara och för-stärkas är det ju viktigt att den som skall tolka ochfölja lagen får klara besked och ges konkreta riktlinjerför hur lagstiftningen skall tolkas.Jag tror att vi alla har i tydligt minne stadskärnoreller kvarter som fallit offer för rivningshysteri och enstadsplanering som var destruktiv ur kulturhistoriskoch estetisk synpunkt. Det skall inte få upprepas. Mendå måste kraven vara tydliga och begreppen precisa.Vi har i en reservation pekat på detta.Om ändringarna i väglagen, PBL och lagen ombyggande av järnväg skall betyda någonting måsteförarbetena och inte minst utskottets betänkande varatydligt.Ett annat mål är att kvalitets- och skönhetsaspekterinte skall behöva underställas kortsiktiga ekonomiskaöverväganden. Det är ett viktigt mål. Det är alltför lättatt ekonomiska aspekter i ett kort perspektiv får styra.Om vi tittar litet bakåt i tiden vet vi hur det var närskolan blev för trång. Då var det ett vanligt tillväga-gångssätt att bygga en tillfällig paviljong eller lyfta diten . Det som varit menat som en tillfällig lös-ning blev mycket ofta långvarigt och i vissa fall per-manent, och i de flesta fall varken ekonomiskt, kvali-tetsmässigt eller estetiskt ändamålsenligt eller tillta-lande. Så skall det inte vara. Men det bör kansketilläggas att det bör finnas kvalitativa krav även förtillfälliga byggen.Vi kristdemokrater menar att handikappaspekterborde ha fått en mycket tydligare framtoning i hand-lingsprogrammet. I större utsträckning än börsådana kvaliteter som gör livet lättare att leva förhandikappade vägas in. Det är en kvalitetsaspekt ävenför icke-handikappade. På många människor syns intehandikappet - alla är inte gravt handikappade. Menmänniskors vardagliga behov skall så långt som det ärmöjligt tillgodoses i ordinarie planering och byggna-tion. har tidigare under mandatpe-rioden pekat på nödvändigheten av lagändringar iPBL i syfte att öka tillgängligheten för de handikap-pade. Vi vidhåller de krav som vi där förde fram.Målet bör vara att färre människor skall upplevasig som handikappade i sin livsmiljö. Då måste pla-neringen tidigare och i alla led inriktas på att görabyggnader och miljöer människovänliga. Genom valav material, anpassning till utemiljö, nivåanpassningoch anslutningar kan man komma långt i arbetet attminska trösklarna. Att skapa byggnader och miljöersom funktionellt tar till vara människors möjligheterpå bästa sätt är ett sätt att värna människovärdet.Man ser ibland att handikappanpassning tillkom-mer som ett sista tillägg och mer eller mindre hängsutanpå. Jag är medveten om att anpassningen vidombyggnad är mycket svår. Men att handikappade fårgå stora omvägar eller åka varuhiss kan ändå inteanses acceptabelt. Att leva i en miljö som är tillgäng-lig och som inte stänger ute betyder mycket för män-niskors livskvalitet. Och det är en kunskap som bör fåstort utrymme i arkitektutbildningen.Vi har i vår motion påpekat vikten av att samhäl-lets behov av arkitektonisk kompetens tillgodoses ochatt arkitekters utbildning, kompetensutveckling ochpraktikmöjligheter måste utvecklas.Under den tid som gått har vi sett en minskadbyggnation. Det har lett till att unga arkitekter harsvårt att få anställning. Men det är ett ansvar för stat-liga myndigheter som bygger och förvaltar byggnaderoch anläggningar att erbjuda relevant yrkespraktikoch anställningar för att säkra den långsiktiga tillför-seln av ny kompetens. Inte minst den höga medelål-dern bland statligt anställda arkitekter bör vara ettobservandum.Fru talman! Vi står givetvis bakom våra reserva-tioner men jag yrkar bifall bara till reservation 5.Anf. 189 ():Fru talman! Jag är väldigt glad därför attriksdagen står i begrepp att fatta beslut om ett arkitek-turpolitiskt program. , som någonsade när presenterades, lyfts arki-tekturen in i kulturens finrum. Kulturutredningenskrev följande:Arkitektur som kulturyttring behöver återerövrasoch ges förnyad tyngd för att balansera den snävtkortsiktiga ram till vilken den blivit förvisad och därden de facto också blivit förrådd.Det säger väl en del om den ställning som vi bakåti tiden har gett arkitektur, form och design.Jag är glad över att lyfte framdenna fråga. För mig egen del aktualiserades frågan ihög grad på ett seminarium på Arbetets museum iNorrköping som Arbetsgruppen för färg, form ochestetik arrangerade . Därefter hade vistora diskussioner i , och en kul-turutredning som på dessa punkter var helt enig lyftefram just arkitektur, form och design.I och med den proposition och det betänkandesom vi behandlar fullföljs också intentionernafrån den eniga kulturutredningen, vilket naturligtvis ärmycket glädjande.Vi pekar i utredningen på några nyckelbegrepp iden framtida arkitekturen, bl.a. återanvändning, re-surshushållning, mänsklig skala och människors be-hov av en hemkänsla och en fast punkt i tillvaron. I ettdemokratiskt samhälle speglar arkitekturen ofta detsamhälle i vilket den verkar liksom den självklartockså påverkar det samhälle i vilket den verkar ochdär det är naturligt att ha humanismen som utgångs-punkt i väldigt stor utsträckning.En nyckelmening i det handlingsprogram som nuhar lagts fram på bord är ju att kvalitet ochskönhetsaspekter inte skall underställas kortsiktigaekonomiska överväganden. När tekniska och kortsik-tiga ekonomiska aspekter helt tar över andra hänsynriskerar vi att få miljöer och föremål med begränsadlivslängd. Detta slås också fast i programmet.Någon har nämnt kritiken mot miljonprogrammetunder 60-talet. Jag tror att om man skall nyansera dendiskussionen något har nog många svårt att kännaigen sig om vi dömer ut hela den väldiga satsning somskedde på moderna och väl fungerande bostäder. Förmånga människor innebar det faktiskt en frigörelseoch en enorm standardstegring att få flytta in i enmodern bostad. Men självklart gjordes det allvarligamisstag. Men vi får också komma ihåg att det samti-digt skapas en god arkitektur även om deninte uppmärksammas så mycket som de dåliga miljö-erna har gjort.Jag vill än en gång hänvisa till Kulturutredningendär vi skrev så här om brister och misstag: Att fram-häva de goda exemplen i gårdagens och dagens byg-gande och göra dem till förebilder är lika viktigt somatt kritiskt granska det bristfälliga och dra lärdom avdet.Begreppet skönhet är ju ett gammalt och välkäntbegrepp. Jag kommer inte att försöka svara på denfråga som jag har fått om hur jag definierar skönhet.Däremot kan jag säga att detta med att föra en debattoch att lyfta fram estetiska värden gör att man också iverksamheten lägger större vikt vid dem. Jag kanrekommendera att läsa EllenKeys böcker och artiklar om arkitektur och om skön-hetsvärdena. Självklart skall det här vara riktpunktenför det arkitekturpolitiska arbetet.Socialt får inte skönheten och rätten att leva i enbra miljö vara ett privilegium för de välbeställda. Detfinns alltså också en demokratisk aspekt här. När vihar ett nytt modernt museum med ett arkitekturmuse-um kommer, det är jag övertygad om, det att bli enganska bra plattform för en folkligt förankrad diskus-sion om de här sakerna.Det som händer runt om i vittnar omett stort intresse för sådana här frågor. För ungefär enmånad sedan deltog jag litet grand i och lyssnade påett seminarium på temat Svenska hus. Det skedde i ettsamarbete. Där kan man se en parad av olika intres-senter som engagerar sig. Riksutställningar och SJanordnar en vandringsutställning på nämnda temasom åker runt i . Posten ger ut frimärken påsamma tema. Utbildningsradion har gjort en program-serie om svenska hus. har gjort enTV-serie. gör specialnummer isin tidskrift . Det här är litet grand etttecken i tiden.Förhoppningsvis speglar det beslut som vi skall tahär i det engagemang och det intresse somfinns. Naturligtvis finns det många aspekter på arki-tektur och formgivning. Då handlar det, förstås, omboendemiljön, som många har varit inne på. Men dethandlar också om den offentliga miljön, och då intebara om offentliga byggnader utan också om gestalt-ningen av landskapet, av det offentliga rummet. Var-samheten med och respekten för omgivningen får inteställas mot nyskapandet, utan de bör kunna komplet-tera varandra. Det handlar om allting, från parker ochlandskap. Jag tror att en ganska undervärderad yrkes-kår, landskapsarkitekterna, mera bör kunna kommatill sin rätt när det gäller deras arbete med parker ochlandskap. Vidare handlar det om stadsmiljöer, bymil-jöer och trafikmiljöer, liksom om parkeringshus ochbensinstationer, vilka väl inte har uppmärksammatsalltför mycket i de här sammanhangen.Ett annat exempel är järnvägsbyggandet, som för-anleder förslag till en lagändring. Såvitt jag förstår ärmoderaterna måttligt entusiastiska över detta.Ytterligare ett område är arbetslokalernas ut-formning. Jag tycker faktiskt att vi bör ägna litet stör-re uppmärksamhet åt och i utskottet markera just dedåliga arbetsmiljöerna. Det är viktigt att vi kan åstad-komma bättre arbetsmiljöer där människor tillbringarmycket av sin tid.En viktig arbetsmiljö - för att ta ett exempel - ärskolorna där en stor del av befolkningen, både ung-domar och vuxna, tillbringar en stor del av sin tid.Dessvärre har arbetsmiljön i skolorna i många fallblivit allt sämre; detta beroende på en kärv ekonomi ikommuner och landsting. Vi får hoppas att skolmiljönförbättras framöver. Jag tycker att detta är extra vik-tigt. En väl gestaltad och en vacker skolmiljö är juockså ett uttryck för respekt för och omsorg om barnoch unga. En sådan miljö lär barnen och de unga attställa krav på en god arkitektur även i de miljöer somde senare som vuxna kommer att bo och verka i.När det gäller arbetsmiljön i övrigt har vi, som jagtidigare antytt, behandlat frågan om en skärpt ar-betsmiljölagstiftning. Vi har framhållit, och det villjag gärna göra också nu från denna talarstol, att i detfortsatta arbetet med de arktitekturpolitiska frågornabör man överväga att i arbetsmiljölagstiftningen på etttydligare sätt lyfta fram utformningen av arbetsplat-serna.Fru talman! Jag skall också något kommentera re-servationerna. och, tror jag,har talat om att det behövs enmålformulering som ger uttryck för och betonar vik-ten av miljön och kvaliteten i bebyggelsen. Jag menaratt det som efterlyses i reservationen faktiskt redanfinns i propositionen. Miljö och kvalitet skall själv-klart genomsyra det fortsatta arbetet med de arkitek-turpolitiska frågorna. Jag ser egentligen ingen mot-satsställning mellan reservanterna och majoriteten idet avseendet.På samma sätt kan man uttrycka sig i frågan omtillgänglighet, som ju diskuterades tidigare här. Ocksådär markeras det att detta med en bättre tillgänglighetär viktigt. Dessutom tror jag att tillgänglighetsfrågorväl kan förenas med krav på skönhet och utformning.Boverket kommer, vilket sägs i betänkandet, att fåregeringens uppdrag att samordna arbetet med attutforma ett generellt program för en ökad tillgänglig-het.Så över till och . Medhänvisning - hör och häpna! - till s. 19 i propositio-nen reserverar man sig mot majoritetens förslag, somföljer propositionen i det här avseendet. Man menaratt det inte alls är nödvändigt med en ny lagstiftning.Självklart kan inte någon seriöst påstå att man kanlagstifta om skönhet. Vad det handlar om är ju att påett tydligare sätt lyfta fram inte minst plan- och bygg-lagen och ett estetiskt synsätt i detta sammanhang.Just på s. 19 i propositionen resonerar man om erfarenheter av hur estetiska värden i en delfall har fått vika i domstolar.Att fokusera det estetiska perspektivet också ilagstiftningen är, vill jag påstå, ett viktigt stöd för demänniskor som bor och verkar inom de här områdena.Det är klart att, som nämns i reservationen, organ somt.ex. kommer att spela en central roll.Jag förstår inte motsättningen i att dessutom tydligtgöra en markering i lagstiftningen. Det gäller välegentligen också reservanternas försök att ställa lag-stiftningen mot information och en dialog. Jag seralltså ingen motsättning i det avseendet, utan det är enkonstlad målsättning som där målas upp.Möjligen skall jag också kommentera moderater-nas reservation om att stärka arkitekternas ställning.Självklart skall arkitekterna medverka vid genomfö-randet av ett bygge. De bör ha ett betydande inflytan-de över den konstnärliga utsmyckningen. Att vi nuäntligen får ett arkitekturpolitiskt program innebär attarkitekternas ställning stärks. Det ligger i program-mets betoning av kvaliteten och skönheten att det härinte skall underställas kortsiktiga ekonomiskavinstintressen.Jag blir inte riktigt klok på vad som menas. Skallman reglera det här på något sätt, det är vad modera-terna enligt min tolkning uppenbarligen vill, måste dettill lagstiftning. Men har man ju sagt att viinte skall lagstifta när det gäller plan- och bygglagen.Lennart sade att man inte kan lagstifta på kul-turens område. Det vore därför intressant att höra hurman ser på detta och hur man utvecklar detta frånmoderaternas sida.Poängen i detta sammanhang är naturligtvis att ut-formningen av bostadsområden, offentliga miljöeroch arbetsplatser skall ske i en dialog mellan olikaintressenter. Det kan, som varinne på tidigare, vara fråga om hantverkare av olikaslag.Ewa följde upp reservationen om lokalafolkomröstningar vid infrastrukturförändringar. Ut-skottet hänvisar till att denna fråga har be-handlats i kammaren på grundval av betänkanden frånkonstitutionsutskottet. Förslag om lokala eller kom-munala folkomröstningar har efter en ingående pröv-ning avslagits av riksdagen.Självklart är det helt grundläggande att medbor-garna är delaktiga vid utformning av boendemiljö ocharbetsmiljö, men att vid behandlingen av det arkitek-turpolitiska programmet ta beslut om införande avlokala folkomröstningar betraktar jag inte som möj-ligt. Den stora och självfallet komplicerade och prin-cipiellt viktiga frågan om folkomröstningar måstebehandlas för sig. Den kan inte vara ett litet avsnitt iett betänkande, i det här fallet från kulturutskottet. Sålättvindigt kan inte folkomröstningsinstitutet hanterasav riksdag.Marianne tog upp frågan om samver-kan högskola-folkbildning. Jag tycker att det ocksådär litet grand är fråga om att slå in öppna dörrar.Folkbildningen kommer, om dess företrädare självavill det, att spela en oerhört central roll i det här sam-manhanget. Jag tror att det kommer att bli en befruk-tande samverkan mellan folkbildning och högskola.Slutligen, fru talman, är det, som jag konstateradeinledningsvis, mycket glädjande att nu tarställning till ett arkitekturpolitiskt program. Vi når fram till det mål som vi gemensamt satte upp iKulturutredningen. Att vi nu nått målet ett arkitektur-politiskt program betyder dock naturligtvis inte att viär färdiga. På sätt och vis är det i stället så att arbetetnu börjar på allvar. Detta program ger oss en stabilgrund att stå på.Anf. 190 () replik:Fru talman! Ett stycke in i sitt anförande sade ÅkeGustavsson: Jag förstår . Jag tänkte då attdet kan betyda två saker, antingen att han har begripitvad vi har sagt eller att han hyser förståelse för det.Senare i hans anförande kom jag underfund med attvarken det ena eller det andra gäller.Det är nämligen inte fråga om motsättningar mel-lan t.ex. information och lagstiftning. Vi anser att detär onödigt med lagstiftning på det här området. Somjag sade i mitt inledningsanförande: Peka på en endapunkt i de här texttilläggen som verkligen medförnågonting som inte täcks av den lagtext som vi redanhar!Vi har inte kunnat hitta något sådant. Det är frågaom att man skriver till några ord här och där, möj-ligtvis som ett slags förtydligande, men inte om nå-gonting nytt. Så skall vi, som jag tidigare sade, intehantera lagstiftning.Vidare sade att man inte kanlagstifta fram skapande. Jag är inte säker på att ÅkeGustavsson lyssnade på början av mitt anförande, därjag sade att inga skapande aktiviteter kan utvecklasgenom lagar och politiska dekret. Uppgiften för poli-tiken är inom detta område liksom för kultursektornsom helhet att skapa de allmänna förutsättningar somunderlättar för skapande. Jag har inte sagt någontingannat.Anf. 191 () replik:Fru talman! Jo, jag lyssnade ifrån början på Len-nart anförande. Vad nu intediskuterar är det märkliga att man i reservationenhänvisar till s. 19 i propositionen. Han säger att detinte ens där finns ett stöd för en lagstiftning.