prot · GL0954 · 1998-01-22 00:00:00 — Alla kände sig delaktigaoch uppskattade att statsmakten respekterade derasåsikt, som hade manifesterats i en folkomröstning.Alla kommundelningarna skedde efter folkomröst-ningen.Nu är jag rädd att pendeln håller på att svängaigen. Kommunerna är för små, sägs det, för att klarasin ekonomi. Länen och landstingen måste bli större.Inför beslutet om det nya storlänet , som bildades , begärde vimoderater en folkomröstning sedan vi samlat in detnödvändiga antal namnunderskrifter som behövdes idåvarande . Vi fick in mellan 10 000och 11 000 namn på någon vecka, men majoritetensade nej och menade att det inte behövdes någonfolkomröstning. Den största centralisering som någonav oss kommer att uppleva under vår livstid skeralltså utan att allmänheten får säga sin mening. I densenaste valrörelsen, 1994, var frågan inte aktuell. Dendiskuterades inte.Vi vet alla att det finns en misstro mot osspolitiker. Vi kan ibland tycka att den drabbar ossorättvist. När någon politiker i en kommun, i riksda-gen eller regeringen missköter sig drabbar det helapolitikerkåren, alla partier. Det är inte mycket att göraåt. Däremot kan vi alla när vi fattar våra beslut varanoggranna med att informera allmänheten om vilkabeslut vi fattar och ge folk möjlighet att påverka be-sluten innan de fattas.När jag själv var ute med listor för den namnin-samling som jag tidigare berörde skrev ungefär nio avtio under. Den resterande tiondelen, som alltså inteville skriva under, motiverade det genomgående medatt det inte spelar någon roll vad de säger, eftersom vipolitiker ändå gör precis vad vi vill.Fru talman! Det har gått CarlPersson i Stallerhult talade för den enskilda männi-skan i , men även om frågorna i riksdagenhar blivit fler och mycket mer komplicerade och nol-lorna i budgeten har mångfaldigats gäller fortfarandehans uppfattning. Vi skall i alla förslag och beslutfundera över hur dessa påverkar invånarna i Korsber-ga, i min hemkommun eller för den skull destörre orterna eller och höra vadfolk egentligen tycker. Decentralisering bör återkomma till heders - kanske vi oftare talare omsubsidiaritetsprincipen, närhetsprincipen. Det gällerdå att detta inte bara är något som hörs från politiskatalarstolar utan att det också fungerar i vardagslivet, isamspelet mellan politiker och allmänhet.Anf. 324 ():Fru talman! När jag som svensk är ute i världenoch får höra vad man tycker att är bra på ochvad jag som svensk kan känna mig stolt över är defrågor som lyfts fram århundradelånga kampför nedrustning. Det är hur har stått upp försmå och fattiga länder i tredje världen, för social ochekonomisk rättvisa. Det är hur konsekvent haragerat för mänskliga rättigheter överallt i världen, förkvinnors rättigheter, för barnens rättigheter, för män-niskor som är förtryckta världen över.På senare år och i och med alltmer aktivaagerande i FN och i och med att vi blev medlem avsäkerhetsrådet har också andra frågor kommit in ibilden. Det handlar om hur aktivt driver frå-gan om att förebygga konflikter och att agera för attkonflikter inte skall växa till krig.Det här är bra, och jag tror att de flesta av osssvenskar känner ungefär som jag. Det här är en stolt-het vi bär med oss och ett budskap som vi, oberoendeav partifärg, gärna för med oss.Problemet är att vi som nation inte är konsekventa.Problemet är att när det kommer till praktisk hante-ring och i konflikt med andra frågor är inte hanteran-det särskilt konsekvent. Jag tänker naturligtvis påvapenexporten. När det blir konflikter med de egnaintressena av sysselsättning i eller med ex-portintressen är vi som nation inte lika konsekventa.Vi har sett många exempel på attintresset för sysselsättning eller för exportinkomsterhar varit större än intresset för att avvärja konflikter.Vi har här i kammaren diskuterat många sådana ex-empel: , , , gulfstater - ja,det finns väldigt många exempel.Det senaste, som jag tror att många med mig ärmycket upprörda över, är att det i finns planerpå att exportera JAS, alltså krigsplan, till . finns också med i den diskussionen. Varförskulle då inte det vara möjligt? är en de-mokrati. är inte den diktatur som så många avoss bekämpade . Det är sant.Chile har genomgått en enorm förändring mot demo-krati. Men det finns fortfarande stora problem meddemokratin. Arméchefen som ledde blodbadet i ,, är kvar som arméchef och deltar numeraockså i senaten. Det finns också en rad andra pro-blem. Det gör att det knappast är ett lämpligt land attexportera krigsmateriel till.Man kan också se i sitt sammanhang, nämli-gen hela , och undra om det är Sverigesuppgift att bidra till upprustningen i Latinamerika.Chile är ju inte det enda exemplet. Också Brasilienoch har en ökad vapenimport från Sverige.Det har kommit ett brev till frånJimmy . Det är ett upprop, som är undertecknatav 27 presidenter och premiärministrar i Latinameri-ka, och även nuvarande president harsagt sig kunna stå bakom uppropet. Det är ett uppropför ett moratorium för vapenexport till vet att det har varit mycket diskussion om Gö-ran bristande tid att ta emot statschefer ochdiverse ministrar från och andra länder. I vilkenmån han kan avsätta kan man ju diskutera.Men att svara på ett brev borde väl ändå vara möjligt.Det kan inte ta så . Det brev som inte har svarat på gäller om är berett attställa upp på det här moratoriet, dvs. att inte säljavapen till och i övrigt under till attbörja med . Min förhoppning och det jag villskicka med till regeringen är att måstesvara på brev, och svaret måste bli ja,dvs. ja till att skriver på uppropet och intebidrar till upprustningen i och ja till attSverige inte för egen del bidrar till upprustningengenom att exportera JAS-plan till eller någraandra länder.Anf. 325 ():Fru talman! Jag skall ägna åt att talaom världens barn. Jag har läst rapporten från Unicefom situationen för världens barn. Den visar att förhål-landena vad gäller barn som dör av undernäring intehar förbättrats. I rapporten skrev man att sju miljonerbarn skulle komma att dö och att sju mil-joner dog 1996.Det här är ingen nyhet. Det hamnar inte på denpolitiska dagordningen, och det hamnar knappastheller i massmedierna. Vad vi kan konstatera är attmarknaden inte löser det här problemet. om att vi borde fundera över hur våra beslutpåverkar människor i olika orter i . Jag tyckeratt vi också skulle fundera över hur vi politiker skallkunna lösa det här problemet, när nu inte marknadengör det. Finns det något beslut vi kan fatta som gör attdet här problemet kan lösas? Om de svältande barnenvore vår målgrupp, vilken strategi skulle vi då poli-tiskt lägga upp för att lösa problemet? Olösligt kandet ju knappast vara. Utvärderingen är som sagtmycket dyster.Jag vill, fru talman, komma med ett förslag. Jagtror att många skulle kunna instämma i att det härskulle kunna vara en möjlig lösning. Jag tycker att viskulle införa ett globalt barnbidrag. Det skulle t.ex.kunna vara . Det är ungefär 75kronor, dvs. en tiondel av det svenska barnbidraget.Det skulle gå till de här barnens mammor. Det skulleinnebära att mammorna kunde köpa mat till sina barn.De skulle kunna betala skolavgifter. De skulle kunnagöra ett litet inköp av en symaskin, några hönor elleren gris. Mammor, kvinnor, gör ofta så bara de får enliten summa pengar.Vi försöker ofta lösa problem på makronivå, närde kanske skall lösas på mikronivå. Jag tror att enliten summa pengar, så litet som i månadenper barn till de här mammorna, faktiskt skulle lösaproblemet med de svältande barnen i världen.Vi gör så förfärligt mycket gott och vill så väl.FAO, , hade fördrygt ett livsmedelstoppmöte, WorldFood Summit, där man bestämde att man skulle halve-ra antalet svältande människor från 800 miljoner till400 miljoner . Det är en alldeles för dåligmålsättning.Vi måste naturligtvis göra mer. Vi måste göra detnu. Det är en akut situation. Att halvera antalet sväl-tande människor från 800 miljoner till 400 miljonerpå innebär ju att det fylls på hela tiden medsvältande människor. De dör ju undan i den förfäran-de takten av sju miljoner barn per år.Vi säger ofta i alla möjliga sammanhang att fattig-domsbekämpningen är ett övergripande mål. Det görvi t.ex. i , alltså EU:s biståndsavtal medACP-länderna. Där är fattigdomsbekämpningen detövergripande målet. Det skall vara det övergripandemålet för handelspolitiken.När vi i praktiken ser vad vi gör motarbetar vimålet. Fattigdomen leder sedan till undernäring. Oftaleder undernäring till fattigdom därför att människorär så sjuka och trötta.Det finns mycket som bekymrar i utvecklingen pådet globala området. Det är inte bara den ekonomiskakrisen i och globala miljöproblem. Vihåller nu på att förhandla färdigt ett avtal som kallasMAI inom , multilateralt avtal om investering-ar, för att skydda utländska investeringar i alla länder.Alla områden i alla länder skall öppnas för utländskauppköp och ländernas regeringar får inte skydda ochställa villkor och krav.Avsikten är att liberalisera kapitalrörelserna mel-lan, i en första omgång, länder ytterligare.Hur kommer det att drabba världens barn? Hur kom-mer det att drabba ? Hur skall de kunnaskydda sin jordbruksproduktion, t.ex.? Jag är mycketbekymrad för det.Tidningen har ett gott exempel,som jag gärna vill stödja, som kommer från kyrkornaoch folkrörelserna. Man vill ha en jubelkampanj,Jubel 2000. Man vill skapa en skuldfri start för enmiljard människor nästa årtusende. Man vill avskrivade 40 fattigaste skulder. Idén kommerfrån och lag där man vart femtionde årskulle återställa all mark till den rätte ägaren. Det ären internationell kampanj som stöds av många olikaorganisationer.Det är ett bra exempel. Men jag tror, fru talman,att de stora makrolösningarna inte kommer att leda tillatt vi kan avskaffa död i undernäring hosalla de här miljonerna barn.Därför vill jag föreslå det globala barnbidraget.Det är allvarligt menat. Det räcker inte att ge det tillde sju miljoner barn som kommer att dö . Vi måstege det till fler eftersom problemet är att kunna lokali-sera dem. Som ett första steg tycker jag att vi skulle taett par hundra miljoner barn i söder om pröva om det inte kan vara ett bra verktyg att gedirekta finansiella bidrag till mammorna till alla dessasvältande barn.Anf. 326 ():Fru talman! När man de här dagarna har lyssnattill debatten finns det mycket välvilja och önskemålom insatser mot arbetslöshet och förbättrade socialavillkor för människorna, vilket vi inte minst har disku-terat i dag.På något vis känner jag det som om man glömmerbort den ram som vi alla verkar inom och som innebäratt vi inte är ensamma om beslutsfattandet när detgäller särskilt den ekonomiska politiken.Sommaren 1996 rekommenderade EkofinrådetSverige att minska den offentliga sektorn som etthuvudsakligt instrument för att fortsätta saneringen avstatsfinanserna. I sina förslag när det gäller syssel-sättningen föreslår kommissionen ökad lönespridning,låga arbetslöshetsersättningar, försvagad arbetsrättosv. Det senaste instrumentet i arsenalen är att stater-na skall vara skyldiga att försvåra fackliga stridsåt-gärder, t.ex. inom transportnäringen.All den antisociala politiken föreslås givetvis inomramen för den ekonomiska och monetära unionen,som man tolkar ställer vissa krav.Vi har ju fattat beslut om att Sve-rige inte skall vara med i valutaunionen från start.Därmed har inte på något sätt debatten om valutau-nionen avförts från den politiska dagordningen. Kra-ven restes ju att så snabbt som möjligt skallkomma med. behandlar också konstitutionsutskot-tet frågan om ändring av regeringsformen i syfte attgöra verksamhet mer politiskt oberoendei enlighet med kraven inom EMU. Denna grund-lagsändring kommer att tas en första gång ivår och behandlas i årets valrörelse. Målet är ju attfast penningvärde skall skrivas in i lag. Det är interätten till arbete som lagfästs.Vidare inleds nu slutspurten i ,särskilt , för att EU under brittiskt ordför-andeskap skall ta beslut om inledandeav det tredje steget från den 1 januari 1999.Ett av besluten gäller vilka länder som skall varamed. I mångaländer kommer uppmärksamheten och debatten omeuron att bli allt intensivare. Den svenska regeringenskall ju också vara med och ta alla beslut. Jag tror, frutalman, att debatten i vårt land inte kommer att trap-pas ned.I de flesta länder betraktas valutaunionen som ettpolitiskt projekt. Det gäller att genom oåterkalleligabeslut fördjupa unionen och tvinga fram en gemensamekonomisk politik, inklusive finanspolitik. EU skallpå valutapolitikens område ta sig en större plats påvärldsarenan och hävda sig mot nordamerikanska ochjapanska finansintressen.I det här politiska projektet ingår att lyfta bort encentral del av den ekonomiska politiken, penningpo-litiken, från det parlamentariska beslutsfattandet ochoåterkalleligen föra det till en ämbetsmannaelit bestå-ende av bankdirektörer. När makten nu kommer attöverlåtas till blir det nästintill omöjligtatt ta tillbaka den, som vi kan göra vid ett nationelltöverförande av denna beslutsmakt. Det är fler änEMU-kritiker som oroar sig över detta oåterkalleligabeslut.Det är tydligen principen om inskränkt folkvaldpolitisk makt som gäller.Att sätta prisstabiliteten som det övergripandemålet för den ekonomiska politiken försätter givetvisde socialdemokratiska regeringarna, som med visstvänsterstöd nu vunnit makten i många EU-länder påjust välfärds- och rättvisefrågor, i en knipa.I många fall kommer inte vallöftena till arbetslösaoch fattiga människor att kunna infrias. Amsterdam-fördragets sysselsättningskapitel ändrar inte spelreg-lerna. Demonstrationer och andra protester mot åt-stramningspolitiken kan komma att taoanade proportioner inför beslutet om euron i vår.Besvikelsen kan också leda till att högerextremismenstärks. De stora problemen för dessa regeringar är hurkonvergensprogram och stabilitetspakt skall kunnaförenas med det som man ibland kallar det socialaEuropa med sjunkande arbetslöshet och social rättvi-sa. Risken är uppenbar att massarbetslösheten kom-mer att bestå i unionen, inklusive Sverige.Det blir, som LO-ekonomerna slår fast i , uppgift attinte tillåta att arbetslösheten sjunker så mycket attinflationsmålet hotas. Det blir plikt attförhindra att arbetslösheten halveras enligt regering-ens mål. Redan har denna bank hotat med höjda rän-tor fastän inget inflationshot är synligt. I själva verkethar ju marknadsräntorna sjunkit.Vänstern i hela har ett mycket tungt arbeteframöver att så gott det går inom ett mellanstatligtsamarbete genomdriva en mer expansiv finanspolitikoch förändra den ekonomiska politik som har lagtsfast. Vi kommer att fortsätta vårt arbete med att få s-regeringar med på en ny kurs och försöka bryta uppden för den sociala rättvisan och arbetslösheten såförödande normpolitiken.Anf. 327 ():Fru talman och övriga engagerade lyssnare! Krist-demokraterna vill se ett aktivt och konstruktivtsvenskt medlemskap i . En önskvärd attitydför-ändring skulle vara att vi inte bara frågar oss hur EUkan gynna utan också vad kan bidramed inom EU.Kristdemokraterna efterlyser en starkare svenskprofil genom ett ökat inflytande i expertgrupperna vidutformningen av kommissionens olika förslag.Kristdemokraterna anser att roll måstevara att aktivt verka för att EU förbättrar sin förmågaatt agera och ta ansvar för en demokratisk och fredligutveckling både inom och utanför unionens gränser.Fru talman! Respekten för de grundläggandemänskliga fri- och rättigheterna utgör stommen i ettdemokratiskt samhälle. Denna respekt har alltid ut-gjort ett absolut villkor för medlemskap i och även en allmän princip för samarbetetinom EU. Denna princip har förstärkts genomAmsterdamfördraget, då får i uppdragatt bevaka att unionen respekterar de grundläggandemänskliga rättigheterna.Fru talman! vill se ett familjer-nas och medborgarnas . ärfast förvissade om att ekonomiskt framåtskridandemåste gå hand i hand med främjandet av en mänskligoch social utveckling.Till skillnad från dem som vill utveckla ett nylibe-ralt marknadernas eller ett socialistiskt ochkollektivistiskt vill se ettfamiljernas och medborgarnas Europa.Det är därför viktigt att EU i högre grad prioriterarfrågor som berör medborgarna. Det är en viktig signaltill 18 miljoner arbetslösa att EU-politikenkommer att fokusera på åtgärder som främjar syssel-sättning och en bättre social standard.Fru talman! EU:s inre marknad bygger på såvälpolitiska mål om stabilitet och fred som ekonomiskamål om konkurrenskraft, prisstabilitet, industriellutveckling och handel.Kristdemokraternas utgångspunkt har varit att be-dömningen av ett svenskt medlemskap i skallutgå från sakpolitiska analyser. När vi har tagit ställ-ning till ett deltagande i har vi inte kunnat en-bart betrakta som sådant. Också till-ståndet i svensk ekonomi måste studeras.Jag vill konstatera att under har tap-pat i ekonomisk utvecklingskraft. Bakgrunden är endåligt fungerande lönebildning, en omodern arbets-rätt, dålig flexibilitet och bristande funktion på ar-betsmarknaden, ett alltför bistert företagarklimat ochtillväxthämmande skatter på arbete. Detta är extremt iSverige.Därför räcker det inte att uppfyller kon-vergenskriterierna. Låsta till EMU kommer alla dessarigida strukturer att kunna göra stor skada och förvär-ra landets ekonomiska situation.Sveriges ekonomi är i sådant skick att ett svensktmedlemskap i den monetära unionen skulle ha riskeratatt leda till en ytterligare ökning av arbetslösheten.Sverige måste nu i stället lösa sina strukturella pro-blem.När en ny regering med stor kraft efter valet måstegripa sig an de svenska problemen vore det oklokt attoåterkalleligt länka penningpolitiska öde tillde övriga EU-länder som också har strukturella pro-blem. Den nuvarande regeringen har ensidigt satsat påen sanering av statens finanser genom neddragningaroch skattehöjningar, medan tillväxtfrämjande åtgärderoch strukturella reformer har avvisats. Det är därförinte realistiskt att utan långtgående skadeverkningaransluta till EMU. Det är därför glädjande attriksdagen har fattat beslutet att inte skall gåmed.Fru talman! anser att det finnsmycket inom EU som måste förändras och utvecklas,inte minst medborgarnas rörelsefrihet.Fri rörlighet och öppenhet knyter människor ochländer närmare varandra. Kulturellt utbyte läggergrunden för förtroendefulla relationer. Att bryta nedhinder för öppenhet och frihet är ett angeläget arbete.Sveriges riksdag skall snart ta ställning till det s.k.Schengenavtalet, som är ett verktyg för att förenklagränspassage för medborgare.I samband med förhandlingarna om medlemskap iEuropeiska unionen förklarade attvi önskade medverka till att förverkliga den fria rör-ligheten för personer. gjorde vi två förbe-håll. För det första skulle personkontrollerna vid deinre gränserna avvecklas först när verkningsfullakompensatoriska åtgärder var på plats, för att hejdakriminell verksamhet vid gränsen. För det andraskulle de gemensamma reglerna för asyl ge utrymmeför en generös nationell flyktingpolitik.Kristdemokraterna anser att neddragningen avgränskontrollresurserna har gjorts alldeles för tidigtoch därmed i onödan öppnat för olika former av kri-minell verksamhet. Detta måste åtgärdas genom öka-de resurser för en satsning på gränsöverskridandepolisiärt samarbete inom EU.Kristdemokraterna anser att kampen mot narkotikamåste ha högsta prioritet. Det är därför viktigt att visatsar pengar på de resurser som kan bevaka dengränsöverskridande kriminaliteten.Vi anser också att det är viktigt att slå vakt om denalkoholpolitik som hävdade i förhandlingar-na. Vi ser resultatet av att det släpps in mycketav illegal alkohol och tobak över gränserna. Det ärviktigt att den nu tar ansvar fördetta.Anf. 328 () replik:Fru talman! beskrev , som vi snart skall ta ställning till här i riks-dagen, i ganska positiva ordalag. Vi är från vår sidamycket kritiska, inte minst till den omfattande regist-rering av människor som man här ger möjlighet tilloch kommer att utveckla.En viktig kritik i detta sammanhang gäller bristenpå kontroll från parlamentariskt håll över den härregisterverksamheten. Det har förekommit uppgif-ter om att Schengentjänstemän till brottssyndikat såltdelar av det hemliga registret. Det har också före-kommit att en tjänsteman har lämnat hemligt materialpå en järnvägsstation i . Det visade sig också attvederbörande hade en hel del hemligt material hem-ma.Det pågår alltså egentligen redan en brottsligverksamhet bland de här tjänstemännen. Hur ser Hol-ger på nödvändigheten att förstärka denparlamentariska kontrollen av registerverksamheteninom ?Anf. 329 () re-plik:Fru talman! Det är självklart så att man kan hittaexempel på tjänstemän som inte lever upp till vare siglag eller ordning i ett sådant här sammanhang. BengtHurtig vet också mycket väl att vi har gått igenom dehär frågorna i och att vår minister vidde föredragningar som gjorts har kunnat konstatera attde registreringar som skall ske inte är av annan karak-tär än de som vi är vana vid under den svenska lag-stiftningen. De är inte heller annorlunda än vad somförekommer under de olika nationella lagstiftningar-na.Men jag vill naturligtvis erkänna, och det var tan-ken i mitt tal, att öppna gränser har både en god sidaoch en komplicerad sida. Öppenhet skapar möjlighe-ter för oss vanliga medborgare men ger också tillfäl-len till ökad kriminalitet. Det är därför som vi sägeratt vi vill se de kompensatoriska åtgärderna innan enökad frihet över gränserna släpps fram.Anf. 330 () replik:Fru talman! Det är självklart att vi trots allt fortfa-rande själva bestämmer hur vi skall registrera männi-skor, men också härvidlag pågår det ett utredningsar-bete. Det kommer en rad förslag vilka, som jag serdet, ökar möjligheterna att föra register över männi-skor i vårt samhälle.Det finns ett kontrollorgan inom ramen förSchengenavtalet som har lämnat en rapport över deförsta årens verksamhet. Detta kontrollorgan har barafått en mindre del av den budget som det önskade föratt kunna utföra sitt arbete. Man har blivit utkastadfrån det franska Schengenkontoret därför att manansågs inte ha något där att göra.Man riktar över huvud taget mycket skarp kritikmot hur den här registerverksamheten hanteras ochmenar att kontrollfunktionen egentligen inte fungerar.Det är trots allt regeringarnas eget kontrollorgan somframför den här kritiken.Anf. 331 () re-plik:Fru talman! Jag har naturligtvis ingenting emot enparlamentarisk kontroll om den kan arrangeras pånågot lämpligt sätt. Det är självklart. Vi är mycketmåna om att registreringar inte skall drabba enskildacivila människor.Men vi skall också veta att den internationellanarkotikamaffian omsätter mer pengar än världensoljehandel. Den har alltså oändliga resurser att förakriminalitet över våra gränser oavsett om vi är med iEU eller inte och oavsett hur vi agerar.Vi måste som ett civilt samhälle ha möjlighet attanvända vår teknik och våra medel för att stoppa denhär verksamheten. Om vi skulle säga nej till att flyttafram ambitionerna på detta område går vi faktiskt denmaffian till mötes. Det vill jag inte medverka till. Jagmedger att det finns svårigheter här. Men vi får intetveka.Anf. 332 ():Fru talman! Alla har vi väl skrattat åt historien ommannen som kastade jästen efter degen in i ugnen.Ändå är det mestadels det som kännetecknar sättet videbatterar på i , och då skrattar vi inte. Un-der hösten har vi i utskottsarbete och i kammardebat-ter helt inriktat oss på budgeten, på prislapparna förden verksamhet som vi beslutar om. en månadsenare kommer den allmänpolitiska debatten.Om den haft som utgångspunkt att ge signaler förframtiden hade det varit väl. Men vi har hört mera omvems fel det vara för si och attolika brister finns. Det är detta som allmänheten är såvådligt trött på. Det är detta som ger en negativ in-ställning till vårt viktiga uppdrag. Det är inte debatte-randet i sig som man ogillar utan sättet det sker på.I så måtto stämmer det väl att denna debatt harvarit allmänpolitisk, eftersom allt mellan miljö, ar-betslöshet, jämlikhet och pensioner har ventilerats.Alla har fått en chans att rida fram på sin käpphäst,och de flesta har gjort det också.