prot · GM0935 · 1998-12-14 00:00:00 — Jag återkommer till att jag faktisktinte tror att det blir bättre därför att man har mindrepengar. Det påminner ju om den tes som ibland dis-kuteras, att författare, konstnärer och andra gör sinabästa alster när de lever i fattigdom och armod. Jagtror inte att fattigdomen är den inspirationskällan varesig för kulturella och konstnärliga skapare, politiskapartier eller dagstidningar.Anf. 61 () replik:Fru talman! När det gäller anslaget till Regerings-kansliet säger att vi inte för myck-et resonemang i sak när vi vill att man skall avstå frånramhöjningen.Det finns ett gammalt talesätt, fru talman: ropar i skogen får man svar. Man får nog säga attregeringens argumentering för denna kraftiga ram-höjning är skäligen tunn. Det är egentligen ganskaenkelt att säga att med en så dålig argumentering börman inte ha en ökad ram.Det är faktiskt intressant att se, även om vi kanskeinte alltid för den typen av debatter, att det faktiskt är12 % höjning av ramen för en händelse som man bl.a.hänvisar till, nämligen EU-ordförandeskapet . Men den budget som vi nu diskuterargäller . Man skulle alltså få 750 miljoner kro-nor för . Man får kanske reducerasumman för så att den blir någotlägre, men det är i alla fall en avsevärd summa attbara satsa på EU-ordförandeskapet.Det finns alltså mycket goda skäl att avstå fråndenna ramhöjning.Anf. 62 () replik:Fru talman! Jag tycker nog att det finns goda skälför att medge denna ramhöjning, som utskottsmajo-riteten också har fastnat för. Det är givet att om vi påallvar skall diskutera om alla kronor används på ettkorrekt sätt, måste vi ha ett mycket mer inträngandematerial än vad t.o.m. kan fåfram under sin administrativa granskning av rege-ringen.Jag vill åter understryka att det faktiskt ställerkrav utifrån en rad olika utgångspunkter att vara ord-förandeland i EU. Det kräver också att man har enordentlig ekonomisk grund att stå på. Jag vill ocksåpeka på att de som diskuterasför och fortsättningen inte bara är till för EU,utan det handlar också om insatser på andra områden,också inom Regeringskansliet.En intressant fråga kunde vara hur utvecklingenför anslag var under perioden1991-1994, när vi hade en borgerlig regering. Jag harinte studerat frågan, för jag tycker inte att det finnsanledning att hålla på att älta en sådan sak, men jagvill ändå här i kammaren peka på att mitt allmännaintryck är att det anställdes ganska mycket folk iRegeringskansliet under den perioden.Anf. 63 () replik:Fru talman! måste väl ändåmedge att en höjning av ramen är ganskamycket. Jag skulle gärna vilja ha andra exempel påmotsvarande kraftiga höjningar.Magnusson nämnde inte det som jag tog upp imitt anförande tidigare, nämligen att man borde kun-na justera verksamheten inom . Jaghar ju viss erfarenhet, eftersom jag åren 1992-1994var sakkunnig i ett departement och då kunde få vissinsikt. Det är helt klart att vissa avdelningar arbetadeunder stor tidspress, medan andra avdelningar, för attuttrycka mig väldigt försiktigt, inte hade en så högarbetsbelastning.Anf. 64 () replik:Fru talman! Jag skall upprepa vad jag sade i mittanförande tidigare. Jag utgår från att regeringen na-turligtvis löpande prövar verksamheternas omfattningoch inriktning på olika enheter och styr om så att detblir en effektiv användning av pengarna. Som jag serdet är det inte heller uppmaning till rege-ringen att göra av med , utankan man hushålla och få till stånd ett anslagssparandeså är det hedervärt även för regeringen.Anf. 65 PER () replik:Fru talman! Jag skulle vilja ha några uppriktigasvar från - svar från djupet avhans stora hjärta. Det gäller principiella frågor, ochdet gäller solidaritet.För det första: Tycker att det ärriktigt att vi själva skall besluta om en stor höjning avvåra arvoden? Är det moraliskt och solidariskt rik-tigt?För det andra: Tycker att videssutom skall kunna göra det på kredit, dvs. att för-skottera till oss själva för nästa och kommande bud-getår.För det tredje skulle jag vilja veta om GöranMagnusson anser att det är en rättighet för oss alla idenna riksdag att kunna arbeta på lika villkor. Jagtänker då på den rökfria , dvs. att vi skallkunna ha tillgänglighet till tjänstemännens rum ochandra utrymmen, bortsett från själva rökrummen.Anser att det är solidariskt och attdet är en rättighet som vi alla här borde ha? Varförställer i så fall inte upp på den?För det fjärde skulle jag vilja ställa en fråga omfördelningen av de 20 miljonerna inför EU-valet, somGöran nämnde och som jag också trorkan ske genom samtal mellan regeringen och partier-na. Menar att den principiellt skallutgå från det procentuella röstetalet vid senaste EU-valet?Anf. 66 () replik:Fru talman! Jag vill först ta upp det som skullefinnas i mitt hjärta, nämligen det principiella och detmoraliska. Jag vill på den punkten säga, och jag sadedet också i mitt anförande, att misstaget som riksda-gens ledamöter gjorde var att upphäva den arvo-deslagstiftning som fanns . Jag var föratt vi skulle göra det med hänsyn till de exceptionellaomständigheter som då rådde i samhällsekonomin.Men man kan ju så här i efterhand konstatera att inteen enda väljare har kommit fram till mig och sagt attdetta var ett bra beslut. Påminner man någon om dettai dag, säger de: Men det är väl inte möjligt. Så har detväl ändå inte kunnat gå till.Jag menar att misstaget gjordes i det samman-hanget. Därför får nu efter att konstitu-tionsutskottet har beställt utredningen ta på sig attbestämma en arvodesnivå för riksdagsuppdraget. Jagtycker att den, med hänsyn till omständigheterna ochdet som redovisas i utredning, ärväl avvägd.Jag tror att Per och har det pro-blemet att de vill påstå att nästan varje förändring avett riksdagsarvode är felaktig. Jag tror inte att mankan se på frågorna om arvoden för politiker på detsättet. På något sätt måste man ändå hantera det här.För min del hoppas jag nu innerligen att detta är sistagången som , som riksdag betraktad, be-stämmer sig för vilken arvodesnivå som skall gälla.Sedan vill jag säga något om det här med likavillkor. Ja, jag tycker att man skall underlätta dettamed att jobba på lika villkor och se till att få det härmed rökrum och annat som har med den frågan attgöra att fungera. De måstefördelas av regeringen. Jag skall inte nu säga någotom det.Anf. 67 PER () replik:Fru talman! Nej, , vi är inteemot varje förändring av riksdagsledamöternas arvo-den. Men vi är principiellt emot att vi själva skallfatta beslutet - speciellt som vi har tillsatt en arvo-desnämnd 1994 som skall sköta just den uppgiften.Det är ju det som är principiellt galet. Varför var detinte på det viset att arvodesnämnden kunde kommafram till det här beslutet? Varför måste riksdagengenom utredarens försorg fatta ett beslut på det härviset? Det är principiellt fel.Framför allt handlar det ju också om den andraprincipiella fråga jag hade, nämligen att vi gör det påkredit. Mot bakgrund av alla de viktiga och angelägnabehov som finns i samhället ser vi till att själva för-skottera oss på det här sättet. Är inte det omoral så vetjag inte vad omoral är.När det gäller rökningen förstår jag, och jag vet,att är inne på samma linje ochockså önskar rökfri. Jag tror att de flesta ide här husen gör det. Men vi måste gå till något slagshandling. Vi måste kräva av förvaltningskontoret attde utarbetar en ny policy och vi måste göra det nu.Annars blir det aldrig av.Anf. 68 () replik:Fru talman! Först något om rökningen. Sedan jagslutade röka har jag fått större och större förståelseför denna problematik. Jag har varit med så länge ipolitiken att jag faktiskt också var med på den tidendå man fick röka på politiska sammanträden; påkommunstyrelsen eller drätselkammaren som dethette . Jämfört med det har vi nått väldigtlångt. Men vi kan också komma längre på den härpunkten.Jag skall dock gärna också säga att jag inte är avden uppfattningen att man skall ha ett regelsystemkring rökningen, vare sig i eller i andrasammanhang, som innebär att folk skall tvingas ut pågatan för att röka. Därför är det också viktigt att riks-dagen nu stöder rökavvänjningsaktiviteterna.Sedan, fru talman, vill jag säga ett par ord om ar-vodeshöjningen igen. Hela tanken med arvodeshante-ringen har ju varit attriksdagens ledamöter inte skall befatta sig med självaarvodesfrågan. Sedan gjordes ju som jag ser det ettmisstag 1990. Det är det som vi ändå får ta påoss obehaget av - för det är klart att vi kan uttryckadet på det sättet. Vi får ta på oss obehaget av att nuefter ingående och välmotiverade utred-ning fastställa en nivå på riksdagsarvodet som vi såatt säga kan lämna över till arvodesnämnden. Därmedskulle ledamöter också skilja sig - för tidoch evighet låter så bombastiskt men i alla fall skiljasig - från frågan om arvodesnivån i fortsättningen.Anf. 69 () replik:Fru talman! Jag får fortsätta med det här med ar-vodeshöjningen ett tag till. Vi har alltså ett arvodeplus kostnadsersättning som är skattefri - om maninte sedan i efterhand kan göra avdrag. Vi i Vänster-partiet säger: Genomför ingen höjning! Ha kvar debelopp som finns och kalla allt förarvode! Ta bort kostnadsersättningen helt! Det inne-bär alltså att är emot ökningen av ar-vodena.Man kan kalla det som gjordes 1990 för ett miss-tag. Men det är inte precis så att ledamöterhar gjort någon stor förlust på saken. Vi har faktisktunder haft en ganska kraftig ökning av våraarvoden. Detta har stärkt vår reella köpkraft. Det ärmer än vad som har varit fallet för den växande ska-ran arbetslösa och de många låginkomsttagargrupper-na. De är delvis beroende av sociala bidrag och annatfrån staten, och majoritet har fört en poli-tik med nedskärningar och försämringar av männi-skornas direkta villkor.Det är svårt att i den situationen, och efter en så-dan period av växande klassklyftor i det här samhäl-let, påyrka att vi som högavlönad kategori skall fåbetydligt mer i lön som man allmänt i sam-hället vädjar till dem som har det sämst och säger attde skall fortsätta att ha det dåligt.Anf. 70 () replik:Fru talman! och jag kan nog somföreträdare för olika partier föra en ganska omfattan-de och lång diskussion kring arvodesfrågan utan att viför den sakens skull kanske kommer varandra såmycket närmare. I och för sig har ju sig själva arvodesnivån eftersom han anser attden skall vara . Då handlar det alltså om enväxling av hela den kostnadsersättning som för närva-rande utbetalas och som sänkts till storleksord-ningen . Det tycker jag är en riktig utveck-ling.Sedan gäller det om man skall gå vidare på detta,och det övervägs i den här särskilda arbetsgruppen.Såvitt jag har förstått finns det olika uppfattningarbland ledamöter om hur kostnadsersätt-ningen fungerar. En del har ganska kraftiga avdrag,andra har betydligt mindre. Det får alltså lite olikaeffekt för ledamöterna. Arbetsgruppen kommer medsitt material, och vi får ta den här diskussionen i detsammanhanget.Sedan kan man naturligtvis räkna upp alla de pro-blem vi har i samhället och säga att vi inte kan vidtaden här åtgärden. Det kan appliceras på flera olikaförhållanden. Utan att vilja påstå att det är det absolutkorrekta argumentet kan man ju säga att inga av deproblem som talar om blir lösta avKenneth Kvists förslag i den här frågan heller.Det som kanske var lite grann av förhoppningen1990 var att vi skulle få en bättre utveckling. Det harju inte heller besannats trots att vi då satte arvodesla-gen ur spel.Anf. 71 () replik:Fru talman! Nej, inte har jag hävdat att problemenmed de växande inkomstklyftorna i samhället blirlösta om riksdagsledamöternas arvoden inte höjs.Men jag har påtalat det moraliska och politiska di-lemma som finns i att vi som högavlönad grupp hartillfälle att själva ytterligare höja vår levnadsstandardsamtidigt som många beslut här i kammaren faktisktsänker levnadsstandarden för människor som redanhar det knapert. Detta är ett moraliskt dilemma, ochvi i vill inte vara med om att ta del avdenna standardhöjning för oss som är höginkomstta-gare.Det är ju också så att den här kostnadsersättningenegentligen skall förstås som en lön. Det är bara det attden till att börja med är beskattningsfri och att sedanriksdagens förvaltningskontor löper i någon sortsgräddfil och slipper att betala arbetsgivaravgift förden.Men faktum är ju att därest vi inte har möjligheter- i alla fall i många taxeringsdistrikt - att styrka någrakostnader så blir det ju som en beskattad lön. Den kanju disponeras av oss för privat konsumtion. Det finnsju inga kontrollinstanser därvidlag, utan den sätts juin på våra konton, och vi kan använda den. Det menarvi är otillständigt. Det innebär ju att vi egentligen fåren lön som är plus i obeskattadlön, som eventuellt delvis kommer att beskattas om viinte kan redovisa rimliga avdrag. Jag tycker att kost-nadsersättningen skall tas bort och att arvodena inklu-sive kostnadsersättningen som de nu ser ut inte skallhöjas, men inte heller sänkas. Jag tycker att det är enhållbar linje, och det är beklagligt att vi inte kundesamla en majoritet bakom detta. Men vi får väl åter-komma med anledning av den utredning som är till-satt.Anf. 72 () replik:Fru talman! Får jag till en början säga att de in-komstklyftor och problem som vi har i samhället skallvi naturligtvis gemensamt kunna bekämpa genom denekonomiska politiken. Den bästa insatsen - det tål attupprepas - för att förbättra inkomstfördelningen ellerinkomstnivåerna i samhället är faktiskt att fler männi-skor får arbete. Det är ju vår strävan att det skall skeså att det blir en förbättring. Om vi får en ekonomi itillväxt och utveckling, kan man också på olika sättfrån arbetsmarknadens parter föra en lönepolitik somgör att situationen blir bättre även för dem som vibrukar kalla för de sämst ställda i samhället.När det sedan gäller borttagandet av kostnadser-sättningen och utväxling till arvodesnivån, kan visäkert också på den punkten fortsätta debatten utan atti varje fall nu enas. Men jag vill bara peka på attkostnadsersättningen faktiskt inte är lön. Den har juinte alla effekter som inkomsten av anställning harsett ur den enskildes synpunkt. Den har bl.a. deneffekt som sade, nämligen att arbets-givaren, , inte behöver betala arbetsgivarav-gifter för den. Men jag tror att man måste ha klart försig den karaktärsskillnad som det är mellan arvodeeller lön å ena sidan och kostnadsersättning å denandra sidan. Men det är klart att kostnadsersättningeni normalfallet skall vara avvägd på ett sådant sätt attden hyggligt svarar mot den genomsnittlige riks-dagsledamotens kostnader som inte ersätts på annatsätt av riksdagen.Anf. 73 ():Fru talman! Jag skulle trots allt vilja säga ytterli-gare några ord med anledning av anslaget C 4. Det ärett litet anslag sett i förhållande till statsbudgeten,närmare bestämt försumbart rent ekonomiskt, mendet har ganska stor principiell betydelse. Det gälleralltså partistödet.Folkpartiet vill att partistödet skall sänkas med 30miljoner kronor från de föreslagna knappt 140 miljo-nerna, alltså en sänkning . Moderaternaföreslår en minskning med , enminskning med . Detta kallar Per Unckelför en något lägre nivå.Först vill jag säga att partistödet och dess nivå bå-de kan och bör diskuteras. Det har Vänsterpartietgjort tidigare i den här kammaren, och det kommer visäkert att återkomma till. Men jag tycker också att detär viktigt att kritiskt granska de argument som försfram i synnerhet från högerhåll mot partistödet somsådant. Det finns två huvudlinjer. Den första typen avargument, som vi dock som jag har uppfattat det, intefört fram här i kammaren , men som inte är heltovanlig, den lyder: när det är så kärva tider måsteäven vi politiker dra åt svångremmen, etc. Den typenav argumentation menar jag måste avvisas, därför attden sprider och underblåser missuppfattningen attpartistödet är politikernas personliga egendom elleratt partierna i någon mening skulle representera någotslags egenintresse och att de är ett självändamål.Partier och förtroendevalda politiker är verktyg förfolkviljan, för demokratin.Den andra typen av argument är att partierna skallvara oberoende av särintressen och då även av staten.Per argumenterade i enlighet med den linjen.Man menar dessutom att en nedskärning eller ettborttagande av partistöden skulle leda till en vitalise-ring av de politiska partierna. Det är ju i och för sigbehjärtansvärt. Men låt oss då granska skälet till attpartistödet en gång infördes. Man utgick från attpartierna har en central och omistlig del i demokratin.Och just för att göra partierna mer oberoende av s.k.särintressen och i någon mån ge partierna mer likvär-diga ekonomiska villkor infördes ett partistöd.När man granskar olika politiska förslag är detofta en bra ledtråd att ställa frågan: Vem tjänar pådetta? Och vilka partier skulle gynnas av ett bortta-gande eller en kraftig sänkning av partistödet? Jo,naturligtvis de partier som kan påräkna ett omfattandedirekt eller indirekt ekonomiskt stöd från annat håll.Var finns dessa summor i det svenska samhället?Kanske i någon mån i fackföreningsrörelsen, skulleman kunna hävda. Men framför allt finns de natur-ligtvis i det privata näringslivet. villförespegla att deras förslag skulle leda till en vitalise-ring av partierna. Men jag tror att den främsta effek-ten av det moderata förslaget, den drastiska sänkning-en av partistödet, är att det skulle gynna de partiersom den svenska storfinansen finner det angeläget attstödja. Och jag tror inte heller att detta är någon till-fällighet.Anf. 74 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att gör enviktig markering när han talar om att detta inte ärpolitikernas pengar utan medborgarnas pengar som viskall använda för den politiska demokratin. Det liggerväldigt mycket tänkvärt i det, men det handlar i dettaläge om en avvägning av vad vi gör när det gällerkostnader på olika områden. Från har visagt att eftersom vi behöver satsa mer pengar på vård,skola och omsorg av olika slag samt på bistånd ochrättssäkerhet måste vi ta in detta i ett paket. Och vihar använt vår neddragning av partistödet för att fi-nansiera våra satsningar på dessa andra frågor. Det ärklart att om man går ut och frågar medborgarna: Villni ha mer pengar till partistödet, eller vill ni ha merpengar till vården, kan man ändå tänka sig att de allraflesta medborgare, även de som värnar om demokra-tin, ändå skulle säga att de vill satsa på vården.De 30 miljoner som vi i har valt att draned partistödet med går tillbaka på ett beslut somfattades för två , då man bestämde att ökapartistödet med detta belopp. Vi vill alltså gå tillbakatill det belopp som gällde då.Anf. 75 () replik:Fru talman! och ar-gumentation i denna sak är värd respekt, därför säger att detta inte handlar om att dra undanpengar från det demokratiska systemet utan om enavvägning. Vi gör en annan bedömning av dennaavvägning. Och jag skulle nog vilja säga att vård,skola, etc. naturligtvis är oerhört viktiga områden.Och om man ser historiskt tillbaka på vad som harsagts i denna kammare och vilka yrkanden som harlagts fram, tror jag att man finner att Vänsterpartietinte har varit det parti som har varit snålast i dettaavseende.Men vi tycker också att den politiska demokratinoch de politiska partierna är viktiga och att den nivåpå partistödet som föreslås är fullt rimlig.Anf. 76 () re-plik:Fru talman! Jag brukar gå ute på gatoroch torg och tala med medborgare och fråga hur deser på olika politiska beslut. Jag skall nästa gång jaggår ut fråga medborgarna vilken avvägning de villgöra. Jag är rätt säker på att man ändå kommer attvälja vården. Vi har över huvud taget ett annat sätt änVänsterpartiet att finansiera vårt budgetförslag.Anf. 77 () replik:Fru talman! Detta förslag om en minskning med30 miljoner är naturligtvis inte ägnat att rädda vården.Det räcker inte till. Det är frågaom en symbolisk neddragning, skulle jag vilja påstå.Om det var så att vi genom en minskning på 30 mil-joner kronor på anslag C4 skulle klara av vård, skolaetc. skulle naturligtvis också stödja det.Nu är det icke så, utan här handlar det om en bedöm-ning av vad som är rimlig nivå för det partistöd somvi och har jag uppfattat är överens omskall finnas kvar.Anf. 78 PER ():Fru talman! försökte göra gällan-de att de som skulle vinna mest på om vi drog nedpartistödet skulle vara bl.a. Det där harhan nog fått om bakfoten. Vi tillhör de största förlo-rarna vid en sådan neddragning. Däremot är det enfullt rimlig förlust. Mot bakgrund av att det inte är enrimlig hållning att hävda att skattebetalarna så till denmilda grad som skall bekosta också det somborde vara vitala levande folkrörelser understöddaoch finansierade av det folk för vilka de är för.Mats för en egendomlig koppling. Baradärför att demokratin är viktig är det viktigt medmycket pengar till politiska partier. Det är med förlovsagt inte riktigt bra logik. Det är bra att betala politi-ker som man vill skall utföra ett rejält arbete, depengar det kostar att till de demokratiska församling-arna rekrytera ett brett genomsnitt av svenska folket.Men där tänker rösta åt motsatt håll.Däremot är det bra att säkerställa att depolitiska partierna i ökande utsträckning byggs på denvitalitet som enskilda människors personliga enga-gemang och bara det kan garantera.Föreställningen att göra de politiska partierna del av den offentliga demokratiska apparatenrymmer ett felslut som jag tror är ytterligt allvarligtmed tanke på vårt förhoppningsvis gemensammaintresse, att säkerställa en bred folklig förankring förde demokratiska besluten.Anf. 79 () replik:Fru talman! Jag sade visserligen inte att Modera-terna skulle gynnas av en sänkning av partistödet. Jagsade att de partier som den svenska storfinansen fin-ner angeläget att stödja skulle gynnas. Per Unckelgjorde en tolkning av detta.Visst skall partierna finansieras av medborgarna.Det är naturligtvis riktigt. Om vi tänker oss att vi tarbort partistödet helt skulle de partier som har de mestvälbeställda medborgarna naturligtvis gynnas, och departier som företräder dem som har lite i plånbokenskulle få mycket svårare att göra sig gällande i denpolitiska debatten.Det är detta som partistödet till någon mån är av-sett att motverka. Medborgarna finansierar fortfaran-de sina partier men på ett mera solidariskt sätt viaskatter. I ett samhälle där jämlikheten, fördelningenav de ekonomiska tillgångarna vore betydligt merjämn och rättvis än i dagens samhälle tror jag attockså skulle kunna tänka sig att dis-kutera en sänkning av partistödet. Men vi lever icke iett sådant samhälle.Anf. 80 PER () replik:Fru talman! Jag vet inte vad erfarenheterna ärinom av hur man bäst och lämpligastfinansierar politisk verksamhet genom frivilliga insat-ser. I vart fall inom gäller en erfarenhetsom jag gärna delar med mig, nämligen de mångamänniskors bidrag med var och en mycket lite. Fines-sen, , är just många och lite. Det är pådetta som vitaliteten kan byggas upp. Stora bidrag,stora stöd, stora organisationer, mycket pengar frånLO som hos socialdemokratin torkar ut partier. Mende många små ekonomiska bidragen blir en del avmänniskors engagemang för sitt parti och sina idéer.Om vill delar vi gärna med oss frånvår sida också av de praktiska erfarenheterna av attfår tior, 25-kronor och 50-lappar till kassan.Anf. 81 () replik:Fru talman! Jag kan försäkra Per att vi iVänsterpartiet har stor erfarenhet av att samla in bådetior och 50-lappar. Det är inte där problemet ligger.Jag skall naturligtvis ge ett erkännande vad gällerargumentationen. Den oerhört stora andel som detoffentliga partistödet utgör av de politiska partiernasekonomi är i en viss mening naturligtvis ett problem.Det kan ha - detta skall jag ge Per rätt i -effekter på medlemsuppslutningen och sådant. Menfaktum kvarstår att med förslag skulledetta icke gynna demokratin utan drastiskt försämrade politiska partiernas möjlighet att fullgöra sitt upp-drag i demokratin.Anf. 82 ():Fru talman! Jag skall inte lägga mig i det direktareplikskifte kring partistödet som ochUnckel just har haft.