prot · GL09118 · 1998-06-04 00:00:00 — BarbroWesterholm läste upp vad en liten grupp har sagt.Den glömska jag talar om handlade om den andragruppen som har en annan uppfattning och som vi inteheller hade utvärderat i FRN, där också jag sitter med.Det står:FRN konstaterar också att en stor och aktiv pati-entgrupp i och annorstädes och ett mindreantal forskare inom området inte delar dessa bedöm-ningar.Det är den andra bilden. FRN bemödade sig alltsåom att framställa båda och lägga fram dem utan vär-dering innan man gick över till sina egna slutsatseroch till en beskrivning av ett forskningsmaterial. Jagvisar upp det här, därför att det är ett fantastiskt riktoch bra material.Läs det materialet! Där står delar av det som jaghar refererat till. Jag tror också att det är riktigt somsocialministern här tidigare sade. Det är egentligeninte så mycket nytt, men det är väl samlat och välpresenterat.Anf. 71 () re-plik:Fru talman! När vi diskuterade skrivningarna irapporten fann vi att det i uppdraget låg en värderingav riskerna med amalgamet. Men med hänsyn inter-nationella rapporter som grundar sig på detta bredaforskningsfält fann man inte anledning att överprövade slutsatser som där fanns.Detta kan vi hålla på att föra en semantisk tvistom. Jag tycker att det är bra i en sådan här debatt attdet kommer många olika uppfattningar till tals.Sedan refererade jag till forskarvärlden. Vi fannatt man inte använde sig av den korrekta vetenskapli-ga hypotesprövningen i sin vetenskap. Detta är alltsåen viktig fråga när man skall bedöma den forskningsom har utförts. Det tycker jag är mycket väsentligt idenna rapport.Anf. 72 () replik:Fru talman! Det håller jag naturligtvis helt medom. kan man ju få intrycket av en sådan invänd-ning att det skulle vara fel på de mycket viktigaforskningsresultat som det finns en stor mängd av.Det handlar inte om det utan det handlar litet grandom att vissa forskare i vissa situationer har agerat påett sätt som gjorde att vi från nämnden riktade enanmärkning mot och framförde tveksamhet införsättet att hantera bl.a. hypotesprövningen. Där är vihelt överens.Jag tror att också är överensmed mig om att när det gäller t.ex. de nya iakttagel-serna om betydelsen av den individuella variationen -som alltså är en springande punkt här - är de välsäkerställda och vetenskapligt belagda.Anf. 73 ():Fru talman! Den här debatten handlar om tand-vårdsstödet över huvud taget. Jag tänker emellertidbara uppehålla mig kort vid den fråga som jag till-sammans med andre vice talman hararbetat med , alltså amalgamfrågan.Det gäller hur tandvården fungerar, eller rättare sagtinte har fungerat för dem som är kvicksilverförgiftadeav sina amagalmfyllningar. Det gäller vidare om attsjuka människor skall få hjälp, bemötas med respektoch tas på allvar.Biverkningar av tandlagningsmaterial måste rap-porteras och innehållet i tandlagningsmaterialen re-dovisas så att den som är känslig för något ämne ellernågra ämnen har möjlighet att undvika dessa. Det harvarit oerhört trögt att genomföra dessa till synessjälvklara förutsättningar.Vi har också hört här i debatten att det inte är såsärdeles enkelt att få fram ett bra biverkningsregister,eftersom det är svårt att härleda varifrån problemenkommer. Den svårigheten finns naturligtvis också.Men det är viktigt att man jobbar vidare med detta.Det måste kunna gå att deklarera vad som finns imaterialen. Människor vet ofta om de är känsliga fördet ena eller det andra ämnet. Då får de chansen attundvika det.Vi har vid upprepade tillfällenkrävt att amalgamanvändingen skall upphöra. Riksda-gen har också fattat beslut om detta. Ändå har det inteskett någonting, det vet vi. Tvärtom har användningenökat på grund av att materialet ärbilligt och lätthanterligt. Eftersom det av EU-skäl ärsvårt att direkt förbjuda användningen har vi före-slagit olika metoder för att man skall komma fram tillett upphörande av användningen. Vi är övertygade omatt amalgam och kvicksilver inte hör hemma i munnenpå människor. Det har hälsorisker som är alldeles förstora och som överväger de fördelar som finns. Det ärvår övertygelse.Det är intressant med den som disku-terades - jag skall inte gå in på alla detaljer, men detär bra att man får samlat all den forskning och derapporter som finns så här långt. Man bör bygga vida-re på den kunskap som finns och ta båda sidor påallvar. Det är ju det som man inte har gjort tidigare,enligt vad jag mycket starkt har upplevt. Jag hoppasatt det blir en helt annan och ödmjukare inställning ifortsättningen.Nu kommer då regeringen äntligen till skott medett förslag, och man har valt lösningen att undantaamalgamet från försäkringsersättningar. Det kan varaen rimlig metod. Jag förutsätter att taxorna blir sådanaatt frestelsen att använda amalgam av kostnadsskäloch hanteringsskäl upphör.Jag har litet svårt att förstå reserva-tion nr 1, måste jag säga. Det finns många moderatersom är bekymrade över amalgamanvändningen. Dekan ju inte tycka att det där var en så särskilt bra re-servation.Det är några frågor i det här förslaget som särskilthar väckt debatt bland de grupper som jag företräder idet här sammanhanget. Det är till att börja med fråganom ett med inriktning på dentalamaterial. Det är precis det som vi harefterlyst. Det är positivt att utskottet nu gör ett till-kännagivande i frågan och föreslår att ett sådant cent-rum skall inrättas. Men utskottet avhåller sig från attpeka ut var centrumet skulle kunna lokaliseras ochhänvisar bl.a. till att regionalpolitiska skäl skall vägasin.Det finns inte så många platser som rimligtvis kanbli aktuella där det finns erforderlig kompetens somman kan bygga vidare på. Enligt min uppfattning -hur mycket decentralist jag än är - måste man här setill att utnyttja påbörjat arbete, att utnyttja resurser pådet mest effektiva sättet. Då framstår somden självklara lokaliseringsorten.I och med nedläggning blir också ettantal forskare arbetslösa, vilket kan innebära ett regi-onalpolitisk motiv för att förlägga ett centrum där.Men det viktigaste skälet är att ta vara på det tvär-vetenskapliga samarbete som finns på Metallbiolo-giskt centrum i och som har pågått i flera år.Där har en kunskap byggts upp. Jag tror att jag utanöverdrift kan påstå att samarbetet mellan dessa fors-kare inom många vetenskapliga områden är unikt ivärlden. Det gäller områden som farmakologi, toxiko-logi, geologi, geomedicin, näringslära, ekotoxilogioch analytisk kemi, för att nämna några områden. Ochdet finns fler områden.Det vore ett oerhört slöseri med kompetens ochresurser att inte utnyttja all den kunskap, de kontakteroch den kompetens som har byggts upp där. Jag förut-sätter att vi i höstens budgetproposition får ett förslagom ett och att det kommer attförläggas till . Det innefattar då även amal-gamenheten vid med omfat-tande erfarenhet av den patientgrupp och de besvär vihär diskuterar.Den andra svåra frågan är förslaget om för-handsprövning av tandvård som ett led i en sjuk-domsbehandling. Först och främst vill jag konstateraatt det är en stor framgång att nu även tandvårdsinsat-ser som ett led i en sjukvårdsbehandling skall omfat-tas av bestämmelserna om vårdavgifter i den öppnavården. Det är ett krav som vi haft i flera tidigaremotioner. Det kommer att innebära stora möjligheterför den patientgrupp som vi företräder att få en rimligbehandling.Sedan kom förslaget om förhandsprövning somhar upprört många. Det förstår jag. All erfarenhet avhur riksdagsbeslut om denna patientgrupp harhanterats ute i myndigheter och i hela vårdapparatenvisar att trots att fattar positiva beslut omatt man t.ex. skall få byta sina fyllningar utan störreomgång har det inte blivit så i verkligheten. förhoppningar har kommit på skam. Tvärtomfinns det otaliga exempel på hur patienter blivit snor-kigt bemötta, misstänkliggjorda och förvisade tillpsykvården. Det gör att det finns en misstänksamhetute bland människor, och det är begripligt.Nu finns det ett problem man inte kan bortse från.Det är att det är två instanser som betalar behandling-en, sjukvården och . Då måste nå-gon bedöma hur betalningen skall ske. Det är här,som jag ser det, som behovet av förhandsgranskningkan komma att uppstå. Det måste vara läkare ochtandläkare som bedömer behovet av att behandlingskall ske. Den bedömningen måste gälla, oavsettvilken läkare det är. Det är de som skall avgöra beho-vet. Sedan måste man göra upp om betalningen nå-gonstans.Utskottet anför att det i de flesta fall inte torde be-hövas någon förhandsprövning utan att det gäller vidmer omfattande behandlingar, vilket naturligtvis kanantas innefatta vår patientgrupp. Men som vi ser detär det en positiv möjlighet för dem som har drabbatsav besvär från sina fyllningar.Nu gäller det alltså att noga följa utvecklingen ochatt ge den här verksamheten en chans att få verka. Detgäller att följa upp den och att se hur den fungerar närdet gäller både avgifter motsvarande öppenvård ochkonkurrensneutralitet mellan privat och offentligtbedriven tandvård.Fru talman! Vi vet att vi inte har möjlighet attförbjuda amalgam. Därför avser jag att noga följautvecklingen också på det här området efter det attförändringen i taxan har beslutats.Jag har alltså inget yrkande utan instämmer i detsom har sagt här. Men jagkommer att noga följa utvecklingen och vid behovkräva förbättringar.Anf. 74 () re-plik:Fru talman! nämnde det härmed hårda tider. Då vill jag tillägga en sak som jagkanske borde ha sagt tidigare.Det här är ju en av det här seklets största medi-cinska kontroverser. Det har funnits andra. Det hargällt p-piller och blodpropp innan man kom till rättamed det, och en del annat.Jag tror att det är viktigt att man använder också till att beskriva kontroversen, hur denstartade och hur den byggdes på. Jag tror att en sådanbeskrivning kan användas för att förhindra att det blirett vad jag skulle vilja kalla ställningskrig mellanvetenskaparna framöver. Det är ett ställningskrig somgår ut över patienterna. Men det är ju egentligen desom är det viktigaste i sammanhanget. De skall intebehöva skadas av en sådan här diskussion.Anf. 75 () re-plik:Fru talman! Det kan jag hålla med om. Jag tror att det mest olyckliga är när man ärabsolut tvärsäker på en sak. Och det har varit en tvär-säkerhet. Människor har med förtvivlan kämpat för attde har sett att de har blivit bättre. De har prövat allaandra möjligheter att bli bättre och sedan har dekommit fram till att det är det här. De har över huvudtaget inte förknippat sina besvär med kvicksilver. Jaghar otaliga exempel på det.Jag såg en artikel från någon tidning iUmeå, tror jag att det var. En professor hävdade attalla de här problemen har samband med New Age.Jag blev väldigt upprörd, måste jag säga. Sådant före-kommer fortfarande i debatten. Jag blir väldigt upp-rörd. Jag skulle kunna räkna upp en lång rad namn påpersoner som över huvud taget aldrig har hört talasom New eller förknippat någonting med det, ochsedan skall de avfärdas. förs debatten påden nivån. Det är ett lågvattenmärke,och jag hoppasatt vi inte skall ha det så. Jag hoppas att vi skall ha enödmjukhet.En ödmjukhet måste också karakterisera all verk-lig vetenskap, som jag ser det. Jag är inte veten-skapsman. Men så pass mycket förstår jag att deninställningen måste man ha för att söka ny kunskap.Anf. 76 () re-plik:Fru talman! Jag vill bara understryka hur oerhörtviktigt det här är och säga att vi har mycket att lära avden här kontroversen. Därför hoppas jag att det kom-mer ut ytterligare en del i den omfattande dokumen-tation som visade. Den handlar justom hur man i fortsättningen skall hantera den härtypen av kontroverser.Anf. 77 () re-plik:Fru talman! Vi har tidigare under det här århund-radet haft många andra kontroverser som har haft medmiljö och hälsa att göra. Vi vet att det fanns de sompåstod att man skulle kunna dricka hormoslyr, för attbara ta ett exempel. Det finns en mängd sådana frågordär etablissemanget först har förnekat all risk och allfara med ämnen och kemikalier som människan harinfört i miljön på ett eller annat sätt. Man har sagt attdet är ofarligt.Att enskilda människor och eldsjälar skall behövakämpa för att över huvud taget få ett erkän-nande gör att tilltron till etablissemanget hos allmän-heten faktiskt sjunker. Jag tycker inte att det är bra.Med en ödmjukare inställning kan man säga: Det härskall vi undersöka och ta reda på. Då blir debattkli-mat, uppfattning och förtroende när det gäller bådevetenskap och politiker annorlunda. Då har vi enchans att hävda det ute bland allmänheten och det trorjag är en mycket stor demokratisk fråga i samhället idag.Anf. 78 ():Fru talman! Munnen är en aggressiv plats, det vetvi. Den ligger nära hjärnan. Tänderna, tandrötternaoch nerverna ligger också väldigt nära hjärnan. Mun-nen och tänderna är faktiskt en mycket aktiv del avkroppen. Men i den diskussion som har varit undermånga år undrar jag om tänderna och munnen är påett ställe och kroppen på ett annat. Det måste ju varaen av förklaringarna till varför det har varit ett sådantfruktansvärt krig. Man har inte velat inse att alla för-tvivlade desperata sjuka människor har haft rätt -människor som inte har blivit trodda, som har blivitmisstänkliggjorda och idiotförklarade. Det har ocksådrabbat de få läkare och tandläkare som har vågat ochorkat arbeta med den här frågan.Får du ont i ett finger eller en tå är det självklartatt du skall få hjälp. Men om du får ont i en tand ellertvå är det inte alls lika självklart. Det är väldigt kons-tigt att man fortfarande skall behöva bli utsatt för enförhandsprövning bara för att det skall drabba en del imunnen.Man har - ja, mer än det - varitmedveten om att tungmetaller är någonting man inteskall belasta sig med, vare sig i kroppen eller i natu-ren. Därför är det en tragedi att man har tillåtit an-vändning av både kvicksilver och andra mycket farli-ga material i tänderna som tandfyllnadsmaterial, somrotfyllandsmaterial.Apropå risker kan vi påminna oss det mycket far-liga rotfyllnadsmaterialet N2 som sedan ett stort antalår är förbjudet att använda eftersom det ger så allvar-liga ansiktsförlamningar. Där har man inte någonbetydande kontroll. Det smugglas fortfarande in istora mängder och sätts i munnen på människor. Mendet är inte självklart att man tror på dem som drabbas.Jag får ofta höra, när jag diskuterar den här frågan,att man måste arbeta efter vetenskap och beprövaderfarenhet. Och fortsättningen, frågar jag då. Vilkenfortsättning, säger läkare och myndighetsutövare - omdet nu är eller någon annan. Det finnsju faktiskt en fortsättning på meningen. Det heter intebara att man skall arbeta efter vetenskap och beprö-vad erfarenhet. Det står också att man ständigt skallsöka vidga sina kunskaper.Det är också en stor tragedi att det har funnits ettstort antal myndighetspersoner, läkare, tandläkare ochpolitiker som saknat inlevelseförmåga. Det är inteovanligt att det är de människorna som sagt att det äroerhört viktigt att man inte bara känner empati utanatt man arbetar med empati. Men det har varit sombortblåst när det har gällt hanteringen av dessa männi-skor.Det är i alla fall bra att kunna konstatera att dethär är ett steg på rätt väg. Man har sagt, även om detär under kryptiska förhållanden, att amalgamfyllning-ar nog inte är så bra och att man skall se till att få bortdem. Jag är mycket tacksam för varje steg som tas föratt förbättra för den enskilda individen, för patienten,som alla säger är så oerhört viktig. Det är patientenman alltid skall sätta i centrum, den patient som alltidblir skuffad åt sidan så fort det blir problem.Det hade varit befriande om man hade sagt attkvicksilvret skall bort . Det finns en reserva-tion på det området.Det är mycket besvärande att det är så dålig kon-troll av det som används som tandfyllnadsmaterial.Många med mig hävdar med bestämdhet att det inteblir någon ordning på det här förrän man klassar detsom man sätter in i munnen som läkemedelsmaterial.Det är ju inte ovanligt att det sätts mot öppna sårigaytor. Det finns ingen annanstans i kroppen där manfår sätta in material utan att det är läkemedelsprövatoch klassat som läkemedel. Därför begriper jag intevarför man inte har samma krav här. Det är viktigt driver frågan om produktansvar och verkligen fåren kontroll som är värd namnet.Så till frågan om förhandsprövning. Om man fåront i en tå eller ett finger eller någon annan del avkroppen tror man på den läkare man blir behandladav. Men när det gäller tänderna skall det förhandsprö-vas, vilket är kränkande.Fru talman! I har amalgamenheten undermånga år, i svår motvind och inte sällan hårt utsatt avdet s.k. etablissemanget, lyckats arbeta för att hjälpapatienterna. Där har man verkligen satt patienten icentrum. Man har skaffat sig god kunskap tillsam-mans med Metallbiologiskt centrum. Jag hoppas ser till att det just i inrättas ett nationelltkompetenscentrum med inriktning på biverkningar avamalgam och andra dentala material och att manknyter till sig Metallbiologiskt centrum och amalga-menheten. Då kan man använda sig av den bredaerfarenhet man har här och vidareutveckla den. Det ärbara i man har sådan erfarenhet, för det ärbara här man haft möjlighet att jobba på bredden.Fru talman! Jag vill inte yrka bifall till någon re-servation. Eftersom jag vet att det redan yrkats bifalltill reservation 15 kan jag säga att jag ställer migbakom den. 79 ():Fru talman! Jag tänker inte ge mig in i den senasteamalgamdebatten, utan återföra diskussionen till hu-vudämnet för dagen. Låt mig bara först konstatera attde allra flesta framåtsyftande privatpraktiker, som ärmycket kostnadsmedvetna och vet vad som är lönandeoch som känner marknaden och vet vad patienternavill ha, för länge sedan har slutat använda amalgamoch använder helt andra material. Det är marknads-krafterna som har gjort detta. Den stora förekomstenav amalgamanvändning sker inom folktandvården.Detta säger jag utan att ta ställning i sakfrågan.När det gäller förslaget och utskottets utlåtandehade jag hoppats kunna diskutera det med företrädareför majoriteten. Jag skulle möjligen kunna reta på migStig , men både socialministern och utskot-tets socialdemokratiska representanter har ju för-svunnit ur kammaren. Jag tänker ändå säga någrasaker kring detta.Förslaget har drabbats inte bara av en sjukdom,utan av flera. Det är ett helt syndrom. Det är ett om-händertagandesyndrom som det här förslaget lider av.Man föreslår att det skall anslås litet pengar till alla.Alla skall få litet grand av tandvårdsstödet. Det får dåtill resultat, fru talman, att de som verkligen behöverstöd och hjälp inte får någonting, eller får alldelesotillräckligt. Det gör att de drabbas alldeles i onödan.När det gäller högkostnadsskyddet sade ministernatt det går till dem som kan betala mest. Jag hadevelat fråga socialministern, om hon hade varit kvar,vad ministern har för belägg för detta. Min erfarenhetefter som tandläkare, är att det snarare är socialtsvaga människor, människor just frigivna från fängel-se och missbrukare som behöver de dyra omfattanderestaurationerna. Det är också personer som är drab-bade av sjukdomar som behöver detta. Man har tidi-gare sagt att förslaget innebär att personer drabbadeav sjukdomar skall få särskilt stöd. Hur drar mangränsen? Hur är det med allergiker som går på medi-ciner som ger muntorrhet? De kommer sannolikt inteatt omfattas detta. Hur är det med psykiatriska dia-gnoser, där patienterna inte är våldsamt sjuka utanhålls hyggligt i stånd av medicinering som ger mun-torrhet? Hur är det med patienter med magbesvär somockså drabbas av muntorrhet och problem med tän-derna?Jag tror inte att man riktigt har tänkt igenom dekonsekvenser detta får för utsatta grupper. Vi harockså en riktigt känslig och utsatt grupp. Det gäller desvårt psykiskt sjuka som förnekar sitt sjukdomstill-stånd och inte alls vill komma in. De kommer attvägra att låta sig behandlas av tandläkare och skickarräkningen till någon annan instans för att de är psy-kiskt sjuka. De människorna har i stället större nyttaav att ha ett rejält högkostnadsskydd. De är svårtutsatta, ofta hemlösa, personer.Ministern sade också att det är klart att privattand-läkarna vill ha flera åtgärder. Det är alldeles fel. Manhar också vanföreställningen att privattandläkarna villha mycket protetik. Så är det inte alls. Enligt minerfarenhet är kompositfyllningar och liknande bond-tandvård det som lönar sig allra bäst. Jag är övertygadom att privattandläkarkollektivet är överförtjustöver förslaget, även om man inte riktigt har sagt så.Jag ser att företrädarna för Privattandläkarföreningenockså har gått. Det här kommer att vara lönsamt. Mankommer att kunna göra mer pengar på färre patienter.Det är väl bra. I min roll som tandläkare tycker jag attdet är lysande, men i min roll som politiker och riks-dagsledamot tycker jag inte alls att det är bra. Det ärfaktiskt patienter med stora vårdbehov som drabbas.Man försöker genomföra en modell som blir lönsamför tandvårdens företrädare.Socialministern sade här att det är ett litetfåtal som får del av högkostnadsskyddet. I den nyakonstruktionen blir det också ett litet fåtal som får delav det riktigt fina skyddet, medan övriga får litetgrand. När det verkligen behöver får de i stort settingenting.Jag skulle vilja jämföra det här systemet med hem-försäkringen. Jag har väl ingen glädje av hemförsäk-ringen om det blir eldsvåda och mitt hus brinner upp,om alla ni andra får litet grand och jag inte får täck-ning för eldsvådan. Det är ju vid den stora katastro-fen, vid det stora behovet, som man behöver ett för-säkringsskydd.I den tidigare debatten mellan ochChristin diskuterade man vad som var rimligtnär det gällde skatter, när det gällde individens egetansvar och när det gällde om man har möjlighet attbetala själv. Jag vill återigen betona att vi moderatertycker att det är viktigt att människor ges förutsätt-ningar att själva så långt möjligt kunna ansvara försina liv, att kunna försörja sig på sin lön på ett sådantsätt att man kan klara små extrakostnader. Däremotskall man ha samhällets stöd och skydd när de storaextrakostnaderna dyker upp.Jag vill också betona hur viktigt det är att lösaproblemet med arbetslösheten, så att fler betalar skatt.Då har vi större möjligheter att klara ett högkostnads-skydd i tandvårdsförsäkringen än vad som ärfallet.Jag har när jag suttit och lyssnat på den här debat-ten frågat mig vad som skall hända med mina patien-ter, som väldigt mycket kommer från lägre social-grupper. Många är gamla kåkfarare - jag är sedantidigare fängelsetandläkare - som inte kommer in inågon av de skyddade grupperna. De får inte hellerordentligt med socialbidrag, eftersom man i kommunefter kommun har bestämt sig för att socialbidrageninte skall täcka mer omfattande tandvård utan baraenklare behandlingar och utdragningar.Jag undrar hur man skall lösa det här. Socialminis-tern sade någonting svävande om att man skulle tittanärmare på socialbidragssystemet. Jag skulle dockvilja fråga: Vad vill ministern egentligen konkret göraåt det här? Skall man statligt bestämma över kommu-nerna och ändra på den kommunala självstyrelsen,eller skall man göra på något annat sätt? Är det intebättre att införa ett försäkringssystem som är så omfat-tande när det gäller att täcka de svåra vårdbehoven över huvud taget slipper den här typen av dis-kussioner?Den fortfarande frånvarande socialministern sadeatt privattandläkarna nog är de enda som inte är såglada. Hon syftade då på ,vars företrädare tidigare satt uppe på läktaren. Jag kansom medlem av den föreningen bara konstatera attden har en patetisk lobbyverksamhet och inte framträ-der särskilt kraftfullt. Jag undrar om den till ministeroch utskott har fått fram de saksynpunkter som jag härförsöker göra mig till talesman för. Jag är tveksam tilldet. Om misslyckandet beror på att Privattandläkarfö-reningen domineras av eller på någotannat kan jag inte riktigt bedöma.Jag tycker slutligen att det är viktigt att säga någraord om konkurrensneutraliteten. All erfa-renhet visar att en konkurrensutsättning verkar pri-spressande.