prot · GL0958 · 1998-01-29 00:00:00 — Det kan finnas en risk för enenskild lobbyverksamhet från föräldrar gentemotskolledning när det gäller t.ex. fördelning i arbets-grupper som behöver stöd i litet mer - jag avskyr attsäga det - institutionaliserade förhållanden, som göratt man bland de föräldrar som har varit med omutvecklingen av en klass verkligen organiserat kan fåin synpunkter till skolledningen. Det är delvis dettasom ligger bakom min interpellation.Statsrådet redovisade omfattningen av försöks-verksamheten. Den är god. Men har statsrådet någraplaner på att stimulera en utökning av denna försöks-verksamhet i takt med att engagemanget växer framhos dem som har prövat detta?Där är jag tillbaka i försöksperioden. Har intestatsrådet någon idé om hur vi kan göra avstämningarunder resans gång, som ändå är ? Man kankomplettera mandatet för föräldrastyrelserna, så att viinte väntar och får se utvecklingen gå enhelt annan väg för barn, lärare och skolledning som vivill korrigera.Den allra sista frågan blir: Om det här är de vikti-ga frågorna, har statsrådet på något sätt känt av vilkafrågor föräldrarna tycker är viktiga att få vara med omoch hur de frågorna förändrats?Jag stötte på exempel i kommuner där skolor läggsned mot föräldrarnas vilja. Det är skolor med en in-riktning åt något håll, internationella skolor och annat.Kommunerna lägger ned, föräldrarna samlas ochskapar i stället egna alternativ, friskolor och på annatsätt. Det finns naturligtvis en risk att själva förfaran-det leder till någon sorts ny uppdelning som vi inteeftersträvar. Detta är för föräldrarna viktiga frågor.Att de viktiga frågorna går en förbi medan man fårdelaktighet i frågor som kanske är av mer marginellkaraktär skulle vara olyckligt.Jag frågar igen: Finns det någon möjlighet attstämma av under resans gång? Har statsrådet möjlig-het att komplettera genom att känna av föräldrarnasönskemål om vad som är de verkligt viktiga frågorna?Anf. 162 Statsrådet ():Fru talman! Jag är säker på att min uppfattning att även om det är oerhört vik-tigt att föräldrarna har ett stort inflytande och möjlig-het att utöva sitt engagemang för skolan är det ocksåviktigt att vi har ett fortsatt politiskt ansvar för skolan.Skolan är en angelägenhet inte bara för dem som gårdär eller har sina barn där, utan också för hela samhäl-let.För mig är det viktigt att det finns ett politiskt an-svar att utkräva för skolpolitiken på och pånationell nivå. Det är därför försöksverksamheten ärutformad på sådant sätt att det är kommunfullmäktigesom beslutar om försöksverksamhet och som beslutarom delegationen till den lokala styrelsen. Om mantycker att det är en mycket dålig idé med en lokalstyrelse skall det finnas någon som kan avsättas fördet beslutet. Det tycker jag är viktigt för demokratin,för att skolan skall vara en allmän angelägenhet.Det visar också att det finns en rad frågor som ärviktiga för en enskild skola och som självklart inteenbart beslutas på skolan. Sådana frågor är resurstill-delningen till skolan, nedläggning av skolan ellerutbyggnad av skolan. Många av de frågorna ligger jupå den politiska nivån, och det är den vägen föräldrarfår ha inflytande. Alla frågor kan inte flyttas ut till denenskilda skolan, utan det måste också finnas ett poli-tiskt ansvar för skolan och för skolans utveckling.Den vägen är inte heller stängd för föräldrar att verka.Låt mig säga någonting om möjligheten att utveck-la försöksverksamheten. Vi har utformat en organisa-tion av sådant slag att man inte behöver något till-stånd för att ingå i försöksverksamheten med lokalstyrelse med föräldramajoritet. Det räcker att anmälasig till när man har beslutat att göra så.Det kan jag väl säga att jag är rädd att jag något haröverskattat kommunernas vilja att anmäla sig tillSkolverket. Det är mycket möjligt att det är väsentligtfler skolor som har beslutat om lokala styrelser mensom inte har känt det som någon större angelägenhetatt anmäla detta till . Utöver de 90 somfinns anmälda kommer hela ,vilket är ungefär 45 skolor. Det finns säkert fleraandra sådana exempel på att man ännu inte har anmältsig till Skolverket.Mitt intryck är att det finns ett mycket starkt trycki frågan. Även om inte alla bestämmer sig för att gå ini en lokal styrelse resulterar ofta initiativen till föräld-rainflytande på skolan i att man i stället inrättar ettföräldraråd eller ett brukarråd. Det kan vara en braförsta form innan man går in mer formaliserat.Lennart säger att det kanske är bra atttrycka på med formellt beslutsfattande om sådant somföräldrar tycker är viktigt, t.ex. barnets placering iolika klasser. Jag kan förstå det. Det finns en sådanmöjlighet i försöksverksamheten. Styrelsen kan beslu-ta om den punkt som heter: Utveckling av formernaför samarbetet mellan skolan och hemmen och förföräldrarnas information om skolans mål och sätt attarbeta och olika valalternativ. Om styrelsen ansvararför hur skolan skall arbeta med relationerna mellanskola och hem innebär det att styrelsen kan fattaprincipiella beslut om inriktningen och utformningenav det samarbetet utan att för den skull hamna i ensituation där man beslutar om ett enskilt ärende. Jagtror att möjligheten till inflytande över principielltviktiga frågor finns inom ramen för den försöksverk-samhet som är beslutad.Anf. 163 ():Fru talman! Det statsrådet säger in-nebär alltså att det finns ett utrymme inom försöks-verksamheten för styrelsen att vara med om utfor-mandet av arbetsgrupper eller något åt det hållet. Detär jag glad för, om beskedet är sådant.Jag håller med om att det måste finnas ett politisktansvar och en politisk verksamhet i vilken föräldrarnaockså kan delta. Men jag tror att det är här som det ärmed många människor, man har svårt att ge sig in iden politiska verksamheten på grund av att man harengagemang i en särskild fråga eller i en särskildomständighet. Det måste naturligtvis på något sättfinnas en kanal in i systemet för engagerade föräldrar,vilket också försöksverksamheten medger. Inte minstefter den debatt vi har haft , och somsäkert kommer att fortsätta, om skolans roll och sko-lans ansvar, om föräldrarnas roll och föräldrarnasansvar, tycker jag att det borde finnas en kanal som äröppnad för föräldrarna att öka ansvarstagandet om deskulle vilja det. Jag kan bara vädja till statsrådet att haden beredskapen även under de här fem åren. Skulledetta engagemang visa sig öka på ett sådant sätt attdet blir en verklig kraft i skolans arbete måste detockså finnas en korg att fånga upp detta i och ta dettill vara.Jag är också mycket glad åt det statsrådet säger isvaret, att hon välkomnar en debatt om hur de lokalastyrelserna kan utvecklas och fungera bättre. Honberättar även att det tycks vara fler skolor som ingår iden här försöksverksamheten. Jag tycker, fru talman,att det vore mycket angeläget och att vi borde varaglada om statsrådet kunde komma hit vid ytterligarenågra tillfällen och berätta hur många skolor det blir,hur försöksverksamheten går framåt och även påannat sätt kanske se till att vi får möjlighet till endebatt om den här verksamheten och det här instru-mentet i skolans utveckling. Jag är glad och tacksamför svaret.Anf. 164 Statsrådet ():Fru talman! Det är roligt att vi har en gemensamsyn på detta. Jag är glad att riksdagsledamöter enga-gerar sig i de här viktiga frågorna. Jag tror att det ärmånga som välkomnar att det skapas nya möjligheter,men kanske också att det skapas informella forum därman kan diskutera viktiga frågor om skolan. Jag troratt det är oerhört viktigt för skolans legitimitet i sam-hället att föräldrar har ett starkt engagemang i den ochatt föräldrar känner en möjlighet att bli ianspråktagnaav skolan. Jag tror att det är en förutsättning för attskolan skall få den uppbackning av föräldrar och detomgivande samhället som är nödvändig om man skallklara sin viktiga men faktiskt också mycketsvåra uppgift.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1997/98:105 omhanteringen av EHEC-bakterier i djurbesättning-arAnf. 165 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat statsminis-tern om vilka åtgärder regeringen avser att vidta föratt klarlägga situationen för de jordbruksföre-tagare vars djurbesättningar drabbats av EHEC-bakterien.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.EHEC är en zoonos, dvs. en sjukdom som kanöverföras från djur till människa. EHEC kan orsakaallvarlig sjukdom med dödlig utgång hos människa.Framför allt barn och äldre människor drabbas. Desmittbärande djuren blir inte sjuka.Smitta kan spridas från människa till människa,från miljön till människa, från livsmedel till människaoch från djur till människa.Vi har mycket begränsade kunskaper om hursmittspridningen sker. Smitta har vid provtagningbl.a. påvisats hos flera djurslag såväl vilda som tama.Vi befinner oss i en fas av intensiv kunskapsuppbygg-nad.Statens jordbruksverk, ,och har utarbetat en gemensam handlingspolicybeträffande EHEC hos nötkreatur. Jordbruksverketbekostar och utför provtagning i de nötkreatursbe-sättningar som inom ramen för projektet visat sig varasmittade med EHEC-bakterier. Denna provtagningsyftar främst till att öka kunskaperna om EHEC-bakteriens förekomst, uppträdande, spridning ochsaneringsbarhet.I policydokumentets rekommendationer anges be-träffande djurhållning och smittskydd att djur inte börsäljas från gården utan att först ha testats negativt i ettträckprov avseende EHEC, att speciella besöksrutinerbör upprättas vad avser hygien för att minska riskenför att smitta förs vidare, att stallar bör rengöras ochdesinfekteras , att god hygien börhållas speciellt i kalvavdelningar o.d., att gödsel intebör spridas på vall och absolut inte på bete, att smitt-skyddsläkare bör bedöma om personer som sköter omdjuren eller varit i kontakt med djur på gården skallprovtas, att gödselspridare som används av flera be-sättningar bör rengöras och desinfekteras innan denförs från den infekterade gården. Sistnämnda rekom-mendation innebär således att maskiner som användsgemensamt av flera gårdar omfattas av rekommenda-tionerna.I fråga om de livsmedelshygieniska aspekterna re-kommenderas att mjölk från gården skall pastöriserasföre förtäringen, att mjölken inte bör säljas annat äntill mejeri, att husbehovsslakt inte bör ske, att speciel-la slaktrutiner bör upprättas på slakterierna och attspeciella rengöringsrutiner av slakterier efter slakt avmisstänkt EHEC-positiva djur bör upprättas.Samtliga djurägare med konstaterad besätt-ningssmitta erhåller tydliga skriftliga rekommendatio-ner om djurhanteringen.Enligt bör samtliga idisslare - ipraktiken får och nötkreatur - omfattas av rekom-mendationerna.All besättningsprovtagning har grundat sig på mo-tiverade provtagningsbeslut riktade till djurägare medstöd av lagen om provtagning på djur. De berördamyndigheterna har enats om att rekommendera vissahygien- och slaktrutiner i de besättningar som kanantas utgöra en potentiell hälsorisk för människa.Regeringen har gett i uppdrag att efter samråd med Socialsty-relsen och analysera behovet aven särskild lagstiftning för zoonotiska sjukdomar hosdjur. I uppdraget ingår även att utreda vilka djursjuk-domar som bör omfattas av en eventuell lagstiftningom zoonoser. Uppdraget skall redovisas senast den 30juni 1998.Jag har för egen del vid ministerrådsmötet den 20januari uppmärksammat EU:s jordbruksministraroch kommissionen på frågan om de tilltagande pro-blemen med EHEC. Jag poängterade därvid vikten avatt forskningen på området utvecklas och av att ge-mensamma regler kommer till stånd.Arbetet med att finna en lösning så att vi kan mi-nimera risken för att människor skall bli smittade avEHEC har mycket hög prioritet, och ett intensivtarbete pågår med dessa frågor.Anf. 166 ():Herr talman! Jag vill tacka jordbruksministern försvaret. vill jag passa på att framföra enursäkt för att interpellationen inte ställdes direkt tillministern, vilket var avsikten från början. Det var ettfel i utskriften, och det skall inte uppfattas som någotannat.Jag skrev interpellationen när jag fick kännedomom vad som höll på att hända på gårdarna. Jag insågatt vi hade ett stort, svårhanterligt och nytt problemframför oss. Det kommer att leda till besvärande kon-sekvenser för näringen och för de lantbrukare somdrabbas. Det framgick av jordbruksministerns svarom vilka restriktioner som bör gälla för en drabbadgård, att det är nästintill omöjligt att driva normalverksamhet på ett jordbruk med den typen av restrik-tioner och bestämmelser.För den gård jag har varit i kontakt med är det sågott som omöjligt att få avsättning för produkterna pånormalt sätt. Det finns ingen som vill ta emot produk-terna. Även om det i formell mening fortfarande ärmöjligt att sälja produkterna, finns det i praktikeningen som vill köpa dem. De slakterier som tar emotdem måste uppfylla speciella krav, och det dyker uppstora extra kostnader i samband med detta. En del avkostnaderna betalar slakterierna själva, bl.a. veteri-närmedicinska undersökningar och kontroller. Menextra slaktkostnader får jordbrukaren betala själv.Man har på den gård jag har varit i kontakt medberättat om hur kostnaderna har ökat och hur svårt dethar blivit. Ett exempel: För att få ett lamm från gårdenslaktad måste man betala extra. Ett slaktatlamm säljs för . Så det är en dålig affär.Vid varje provtagningstillfälle behövs 3-4 extrapersoner för att klara hanteringen. De 3-4 personernafår sedan inte besöka andra gårdar utan att först hagenomgått en kontroll. Det är svårt att få tag i folkinom jordbruket som inte på något sätt har eget jord-bruk eller jobbar på andra jordbruk.Det går inte att sälja grisarna från dessa gårdar.Denna gård ingår in en s.k. grisring. Man har en ge-mensam verksamhet med andra jordbruk. De tar inteemot grisarna längre.Det finns även en maskinring. Men man tar nu inteheller emot maskiner från gården. Gödseln går inte attanvända.Detta är ett oerhört svårt problem. Inga möjlighe-ter till ersättning finns. Eftersom det inte finns någonlagstiftning på området får man ingen ersättning frånJordbruksverket. Eftersom djuren inte blir sjuka avbakterien - den smittar enbart människor - får maninte heller ut något på de försäkringar som finns påområdet. Man är helt ställd utanför möjligheten att fåhjälp från något håll. Man undrar då naturligtvis hurverksamheten skall planeras. Hur skall jordbruketöver huvud taget drivas ?Detta är en fråga som akut behöver ta sikte på atthjälpa de enskilda lantbrukare som har drabbats. Medhjälp av instruktioner till eller påannat sätt skall gårdarna hanteras på samma sätt somvid andra smittosamma sjukdomar som lagstiftningenomfattar - även om lagen inte omfattar denna.Anf. 167 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag kan förstå att det finns ett öns-kemål att hantera denna smitta på samma sätt sommed t.ex. salmonella. Av flera olika skäl är det intemöjligt. Det viktigaste skälet är att våra kunskaper omEHEC - hur smittan sprids och hur bakterien skallbekämpas - ännu inte är tillräckligt omfattande för attvi skall kunna lägga upp ett sådant program. Därför ärdet inte heller möjligt att skapa ett regelverk där detgår att avgöra under vilka omständigheter en lantbru-kare kan få ersättning.Som jag sade i mitt svar befinner vi oss i ett skedeav intensiv kunskapsuppbyggnad. Det betyder attJordbruksverket och andra berörda myndigheterkommer att fortsätta arbetet med provtagningar ochatt försöka spåra hur smittan sprids. Utan tvivel är detangeläget att vi kan öka våra kunskaper så att vi för-står problemet bättre.Detta är i första hand ett problem för de männi-skor som drabbas av sjukdomen. Därav följer att vimåste ha ett visst regelverk för vad som skall görasnär smitta har konstaterats. Det regelverket kan låtakomplicerat när man läser upp det i ett sammanhang.Men jag gjorde det av det enkla skälet att interpella-tionen lät antyda att regelverket i sig är otydligt. Detär det, enligt min uppfattning, inte. Det finns tydligaregler som talar om vad som bör göras vid konstate-rad smitta. Det som är oklart är det grundläggandekunskapsläget. Det är det som gör att det inte finns ettprecist program . Vissa restriktioner måste fin-nas.Det är också riktigt, som interpellanten säger, attdet inte finns en ersättning till lantbrukaren. Detär, enligt min uppfattning, inte heller självklart att detskall vara så att staten träder in med en ersättning. Isjälva verket tycker jag att det är en rimlig utgångs-punkt att det primära ansvaret åvilar just producenten.Det borde vara en självklar skyldighet för en lantbru-kare eller annan aktör i produktionskedjan att se tillatt eventuell smitta inte förs in i livsmedelsproduktio-nen.Trots detta har jag förståelse för att situationen ärsvår för många lantbrukare. Vi har på Jordbruksdepar-tementet gett i uppdrag att redovisade särkostnader som uppstår för hanteringen vid slakteller i andra sammanhang med anledning av de pro-gram för att öka kunskaperna som myndigheternabedriver. Mot bakgrund av analyser av kostnader somvi får in från kommer vi att övervägaom det behövs ytterligare insatser. Men vi är ännuinte färdiga med det arbetet. Jag kan inte redovi-sa resultatet. Men vi har hög uppmärksamhet på frå-gan, och vi ser med oro på situationen.Anf. 168 ():Herr talman! Vi är säkert helt överens om att hu-vudproblemet är att människor smittas. Det kom jularmrapporter att den här bakterien fannsnere vid , och det var ett stort pådragjust däromkring. Då visste man inte riktigt varifrånden kom. Det stora problemet är egentligen att sjuk-domar från de här bakterierna är svårare än mångaandra sjukdomar just när det gäller äldre människoroch barn.Samtidigt är det så att den gård som har drabbatsav det här inte själv har någon del i detta. Man vetinte ens varifrån smittan kommer, och man kan inte seatt det hänger ihop med någonting i skötseln ellernågonting annat.Vad jordbruksministern i praktiken säger med dehär formuleringarna är, om jag skall uttrycka migdrastiskt, att man tyvärr inte kan göra någonting förde här personerna utan att de som producenter får tasitt ansvar. Det betyder i praktiken att den här gårdenkommer att gå omkull. Det är ett familjejordbruk medett par stycken som jobbar, och de kommer inte attkunna driva verksamheten. De kan bli av med sinanötkreatur under mycket starka restriktioner. De kan ipraktiken inte bli av med sina får. De kan inte hellerbli av med sina grisar, som egentligen inte alls berörsav det här direkt, utan indirekt. Inte ens maskinernakan användas på annat håll. Det betyder i praktiken attde här människorna lämnas utan stöd.Vi kan naturligtvis säga att detta borde kunnahanteras inom näringen eller inom försäkringssyste-met. Det tycker jag också, men det har inte funnitsnågon möjlighet att göra det eftersom man inte harkänt till problematiken. Försäkringarna täcker ju barade fall då djuren blir sjuka. Det är tragiskt att det skallbli så här.Det är en allvarlig påminnelse för alla människorsom klagar över att jordbruket får för mycketstöd när de får klart för sig att den risk som jordbru-kare tar i ett sådant här fall innebär att man kan förlo-ra allt man äger och har på , bero-ende på att en bakterie som man inte ens vet någon-ting om kan komma in i besättningen. Det kan varabra att veta det för dem som tycker så.Jag tycker att jordbruksministern inte helt ochhållet skall avvisa tanken på att försöka inrymma dethär tills utredningen är klar och tills allt detta harklarlagts. Då kanske man väljer att gå en helt annanväg och göra på ett helt annat sätt. Jag känner inte tillatt någon av dem som har drabbats av den här typenav bakterier har blivit friförklarad . Det är möj-ligt att det är så, men jag har inte hört talas om det. Desom har drabbats borde på något sätt få ett stöd. Detkan mycket väl ske inom de ramar som finns, men jagkan inte säga hur konstruktionen skall se ut. Detta ärtragiskt, och det är ett hot mot väldigt många, efter-som rädslan i trakten omkring är så stor att människorinte ens vågar gå till varandra därför att man inte vetom man drar med sig den här typen av bakterier.Anf. 169 Jordbruksminister ():Herr talman! Tillåt mig beträffande jordbruket ochstödnivåerna göra den reflexionen att just det faktumatt jordbruket är mottagare av många stöd och ersätt-ningar kan vara ett av skälen till att det ur jordbruka-rens perspektiv är rätt självklart att i en sådan härsituation vända sig till staten och förvänta sig att fåstöd. Jag tror inte att man inom andra branscher medsamma självklarhet skulle utgå från att om man drab-bas av en sådan här process skall staten träda in ochersätta producenten.Jag tycker inte att det skall vara en självklar prin-cip, inte heller när det gäller jordbruket. Jag vidhålleratt det primära ansvaret inom all produktion åvilarproducenten. Det är ingens fel att den här bakterienbörjar dyka upp, i andra länder ochunder 90-talet här hos oss. Men det faktum att det inteär den enskilde jordbrukarens fel innebär inte att detautomatiskt finns en skyldighet för staten att träda in.Låt mig också säga - som jag redan har sagt mensom jag gärna upprepar - att jag har förståelse för attsituationen är svår och att vi därför från Jordbruksde-partementets sida har vänt oss till föratt få en bedömning av vilken typ av extrakostnaderdet handlar om för drabbade lantbrukare. Givetvis ärsyftet med en sådan analys att man också skall funde-ra över om det kan finnas behov av och möjlighet att inågon mån kompensera för extra kostnader.Låt mig också säga, vilket är viktigt, att om manföljer de rekommendationer som myndigheterna hargjort upp är det inte omöjligt att hantera den härsmittan. Det är en bakterie som finns i tarmsystemethos djuren och som av det skälet ytterst sällan kom-mer i beröring med köttet över huvud taget. Med godhygien vid slakten förekommer det inte att smittan gården vägen. Med de extra restriktioner som myndighe-terna föreslår vid konstaterad smitta finns det defini-tivt ingen risk med att använda köttet.Jag tror också att det är viktigt att vi hjälps åt medatt sprida den kunskapen, så att de åtgärder vi vidtarför att hantera problemet står i rimlig proportion tillproblemet i sig. Jag delar uppfattningen att det intefinns någon anledning att föra ut stora mängder köttur produktionen av oro för den här smittan. Det är inteen smitta av den karaktären. Det är också viktigt attalla inblandade aktörer förstår på vilken nivå det ärönskvärt och nödvändigt att vidta åtgärder.Låt mig än en gång säga att vi har en mycket storuppmärksamhet på den här frågan. Vi anser att det äroerhört viktigt att vi kan förbättra kunskaperna, därföratt det är först med goda kunskaper om hur smittankan uppstå, hur den sprids, hur den kan bekämpas ochhur den kan avklinga som vi har goda förutsättningarför en bra bekämpning av bakterien.Det är också därför som jag har väckt frågan iEU:s ministerråd. När det gäller själva forskningsar-betet tror jag att det är både önskvärt och nödvändigtatt det görs ett sådant arbete, inte bara i enskilda län-der utan också på den gemensamma europeiska nivån.Anf. 170 ():Herr talman! Jag har inte svårt att dela uppfatt-ningen att den här problematiken borde kunna hante-ras inom de ramar som finns för jordbruket. Men närman skriver regler för hur man skall fördela resurserförutsätter det att man känner till problematiken så kan ta hänsyn till den. Men det kunde man inte,och när man inte har gjort det ställs den enskilde heltåt sidan. Det är bara på det viset.Det är också så att det går att hantera den härbakterien. Jag har också läst om det och förstått det.Det är en sak, men med den brist på information somfinns om bakterien och farligheten, trots att det inne-bär en risk när den överförs på människa, går det interiktigt att hantera informationsdelen. Det går inte attfå en marknad eller en omgivning att tro på det här.Så är det ju med larmrapporter. Jordbruksministernborde veta att larmrapporter av olika slag som dykerupp ganska snabbt får en reaktion som gör att sakeroch ting händer som i det längre perspektivet kanskevisar sig inte vara så allvarliga som just när det hän-der.