prot · GM0937 · 1998-12-16 00:00:00 — Jag undrarom egentligen polemiserar mot de beho-ven.Jag kan också se att det brister i sjukvården vadgäller organisation och ledarskap på en hel del håll.Det är ju områden som vi säkert kan vara överens om.Åtminstone lokalt tycks det av anfö-rande att döma som om också han ser brister.Anf. 174 () replik:Fru talman! För att en solidarisk vård skall kunnabehålla sin legitimitet - och vi har sagt att en solida-riskt finansierad vård vill vi alla ha - måste den fak-tiskt göra rätt för sig, och pengarna får inte rinna ut.Det är det som man entydigt kommer till.Det är en felaktig uppfattning om man säger attdet har pågått nedskärningar . Det finns utom-ordentligt väl gjorda undersökningar som visar attresurserna i stort sett fram till de senaste ett à två årenär oförändrade och att den neddragning som skett detvå är mycket måttlig. Det finns väl be-lagt, så det är inte på det sätt som säger.Det är klart att det blir besvärligt att arbeta förpersonalen, att den inte orkar med mer och uppleveratt det är tungt när man inte får resursökningar. Detberor på att dagens organisation inte förmår nyttjaden kraft som finns i vården. Det var det jag belyste.Vad gäller vårdgarantin förmodar jag att ingentror att man sparar pengar på att ha köer. har vigenom vanskött vård fått köer. Då kostar det att tabort köerna. Det blir en puckelkostnad. Men sedankostar det ingenting. man runt till sjukhusen ilandet säger alla: Får vi bort den här puckeln så kostardet ingenting. Vi har resurser att klara av det. Menman har samlat på sig, och det måste man ta. Men attstå i kö kostar mycket pengar. Det kostar mycket merän det kostar att ta bort puckeln.Jag förstår dem som inte har råd med besök ochläkemedel. Men det beror ju på att de betalar såmycket skatt att de inte kan betala för de kostnadersom de normalt skulle klara av när de har behov avdem. De är så pressade under skatter att de saknar denekonomiska självständighet och frihet som varjemänniska borde vara berättigad till.Anf. 175 () replik:Fru talman! Jag redogjorde i mitt anförande för attjag mötte människor som hade ett grundmurat förtro-ende och en tilltro till att bygga vidare på dagenssystem. Men det finns alltid faror. Det finns sakersom hotar situationen. resonemang ärdet värsta hotet mot kvaliteten i den svenska sjukvår-den.Moderaterna är för mycket dramatiska nedskär-ningar av generell välfärd och satsar i stället på storaskattesänkningar och individuellt riktade insatser tillvissa grupper. Jag kallar det för en modern variant avfattigvårdspolitik. Det går ett ideologiskt kronodikemellan nyliberala socialpolitik ochVänsterns vidmakthållande av en generell välfärds-politik för alla. Det kan alla konstatera. Det är tydligtnär det gäller sjukvårdspolitiken.Anf. 176 () re-plik:Fru talman! Jag uppfattade att togstarkt avstånd till privata alternativ. Privata alternativär något som kan vara lite diffust. Ofta kallar manäven den vård som bedrivs på entreprenad för privatvård. Det är bara någon procent av all sjukvård sombedrivs i landet som ges av rent privata vårdgivaredär patienten betalar fullt ut. Menar attden sjukvård som bedrivs på entreprenad, privat ellerkollektiv, också skall förhindras och att de som i dagverkar där skall bli av med sina vårdavtal?Anf. 177 () replik:Fru talman! Man måste prioritera inom politiken.Vi prioriterar en fortsatt utbyggnad av en bra offent-ligt finansierad sjukvård. Det är vår huvudlinje. Denhåller vi fast vid.Vi är inte fundamentalister, utan det finns utrym-me för en del privata och kooperativa verksamheter.Det finns säkert mycket intressant på den kooperativasidan.Huvudlinjen är en fortsatt satsning på offentligtfinansierad sjukvård.Anf. 178 () re-plik:Fru talman! Jag vet inte om det var ett så klargö-rande svar. Jag kan ana att det kan finnas kollektivbara landstingen har full kontroll över dem, de skallinte konkurrera, inte få andra arbetsuppgifter osv. Detvar ett svar som inte gav så klara besked utan snarareskapar stor oro . Det skapas stor oroäven bland dem som jobbar inom sjukvården.När tillsammans med Socialdemo-kraterna bestämmer över detta finns det risk att detinte finns någon annan arbetsgivare för dem inomsjukvården att välja på. Vill man jobba inom vårdenmåste man bli anställd inom landsting eller kommun.Det är väl den inriktningen vi får tolka in i anförande.Anf. 179 () replik:Fru talman! Jag betonade de problem som finns isjukvården . Jag är inte övertygad, , om att privatiseringar utgör lösningen pådagens problem. Jag är snarare övertygad om att vimåste stärka resurserna för den offentliga vården. Detfinns möjligheter till kompletteringar inte minst avkooperativ verksamhet.Anf. 180 () re-plik:Fru talman! Vi är alla överens om att vi anställerläkare för att bota sjukdomar och arbeta inom sjuk-vården. Jag undrar vad syn är på läkar-nas administrativa uppgifter som de har fått på senaretid. Hur ser han i den frågan?Anf. 181 () replik:Fru talman! Det råder inget tvivel om att det härfinns ett konkret bekymmer. En allt större tid av lä-karnas tid går till att syssla med administration, somde egentligen inte borde göra.Vi har fått en rapport från en uppföljning av ädel-reformen. Där framgår att läkartiden har minskatdrastiskt för de äldre. När man då vet att läkarna fårsyssla med en del sådana uppgifter kan man tycka attdet inte är riktigt rätt använd tid.Läkarsekreterarna är en grupp som behövs inomsjukvården. Det har varit en länge illa hunsad grupp.Det är dags att se om inte de behövs framöver. Det ärväl en sak vi måste diskutera vidare och försöka åt-gärda på sikt.Anf. 182 () re-plik:Fru talman! Jag har en förhoppning att kommer att arbeta för den frågan i den konstella-tion han numera tillhör med den socialdemokratiskaregeringen.Anf. 183 ():Fru talman! Först vill jag instämma i det KennethJohansson har framfört i debatten.Hälsa kan inte köpas för pengar! Varje individmåste ta ett större eget ansvar för sin hälsa. Det är denstörsta drivkraften för folkhälsoarbetet.Vi vet att medellivslängden har ökat, särskilt hosmän. Jämställdheten har förbättrats på det området.Men tyvärr har hälsoklyftorna ökat. Ensamhet ochutanförskap är ett stort hot mot hälsa - precis likamycket som arbetslöshet.Barnens psykosociala hälsa är oroväckande. Kö-erna till barn- och ungdomspsykiatrin är långa. Det ärmånga barn som placeras ut, och det kostar mycketpengar. Det lönar sig att arbeta förebyggande, bådehumanitärt och ekonomiskt.Om vi långsiktigt skall klara sjukvårdsbudgeten ärdet av största vikt att arbeta med förebyggande hälso-och sjukvård. Detta skall ske i en bred samverkaninom hela samhällsarbetet. Men det är hälso- ochsjukvården som skall ha det övergripande samman-hållande ansvaret.Hälsokonsekvensanalyser skall finnas före viktigabeslut. Det har pratats länge om det, men det är sällanman ser sådana. Vi måste börja med barnen. Vadberor det på att vartannat barn i mellanstadiet är al-lergiker, trots att vi numera har bättre mediciner? Kandet bero på bostadsplanering, byggmetoder eller ma-terial?Fru talman! Vården måste utgå från den enskildesbehov, den enskildes aktiva val. Vården skall byggaspå etiska grunder. Den skall ges med ett värdigt be-mötande. Det är vi alla överens om. Det måste alltidvara utgångsläget.Det framkommer många nya symtom inom vårtsnabbutvecklande samhälle. Det händer ofta att vårskolmedicinutbildade personal står handfallen ochinte vet vilken behandling som skall ges. De säger attde är maktlösa. kan det bero på tidsbrist, menibland beror det på att de faktiskt inte vet vad de skallgöra. Skolmedicinen räcker inte till. Då är det viktigtatt kunna lotsa patienten vidare till alternativa åtgär-der. Det har vuxit upp ett brett utbud av alternativabehandlingsformer. En del har efterhand blivit god-kända, t.ex. kiropraktorer, naprapater och naturläke-medel - det har t.o.m. kommit ut en särskild informa-tionsbok, en s.k. , för naturläkemedel. Men flerbehandlingar måste genomgå en prövning. Det är juinte allt som kan rekommenderas.Centerpartiet vågar öppna för alternativa vårdfor-mer. Det går inte att klara med enbart skolmedicinen.Det är många patienter som flyttar runt från den enetill den andre, och det kostar också pengar. Då blir detinte någon effektiv vård.Det var med stor förvåning jag noterade repliker i debatten om patientinflytandetidigare i denna månad.Vårdens viktigaste redskap är personalen, som är ganska sliten. Det gäller att hålla en god kom-petens, men det ser mycket oroande ut om vi blickarframåt vad gäller tillgång till personal inom alla yr-keskategorier. Sökande till vårdutbildningarna är få . Lön och arbetsmiljö är viktiga morötter. Dess-utom är konkurrensen om arbetskraften otroligt stor,och den kommer att bli värre. Vi ser ju attdet finns brist på flera håll i landet. Jag vill ställafrågan: Hur avser majoriteten hantera denna fråga?En decentraliserad vård nära människorna skapartrygghet. Ett led i detta är att bibehålla de mindresjukhusen, som ett antal rapporter har visat har en högeffektivitet. Det är överblickbart. Det är av stor bety-delse att få vårdas i sin hemmiljö, vilket ocksåär möjligt med en ganska avancerad hemsjukvård,t.ex. för barn med långvariga skador och för patienteri livets slutskede. Men det gäller att bibehålla kvali-teten, och en del av kvaliteten är att ha en tillgängligvård. Det är därför vi i vill ha en vård-garanti med högst tre månaders väntetid och en till-gänglighetsgaranti inom primärvården på fyra dagar.Fru talman! Jag vill också säga lite grann omtandvården. Vi i vill att tandvård förbarn och ungdomar skall ges med ökad valfrihet ochökad konkurrens. Det framgår av det särskilda yttran-det, som jag härmed instämmer i.Anf. 184 () replik:Fru talman! Jag är lite undrande över vad somräknas in i de alternativa behandlingsmetoderna, ochdet är en diskussion som vi haft tidigare.Jag har inte ett dugg emot att människor får alter-nativa behandlingar. Det bästa vore om de vore såbeskattade att de hade råd med det. Men jag tycker attdet är något problematiskt, om man tänker sig enfinansiering solidariskt över skattemedel, att anslåmedel till alternativa behandlingar i allmänhet, dvs.sådana behandlingar som saknar stöd av beprövaderfarenhet eller vetenskap. Då spricker alla kostnads-gränser, för tyvärr är det ändå så att vi måste ha ettkostnadsansvar för de medel som vi satsar gemen-samt och begränsa dem till vissa delar som det all-männa kan klara.Gör vi denna mycket vänliga gest, att alla får sökavilka behandlingar de vill om de inte trivs med den defår och grannen ändå skall betala den, då hamnar vinog väldigt snett. På något sätt måste väl även Cen-tern inse att någon form av beprövad erfarenhet ochvetenskap måste ligga bakom behandlingen. Meto-derna måste alltså utvärderas innan man säger att deskall finansieras solidariskt via skatt eller avgift.Anf. 185 () replik:Fru talman! Jag sade att det är viktigt att informe-ra om att det finns andra behandlingsmetoder. Det ären ganska stor nyansskillnad. När skolmedicinen stårmaktlös och inte vet vad man skall rekommendera ärdet viktigt att pröva andra metoder. Det är på detsättet vi har fått fram legitimiteten för kiropraktikeroch naprapater, och det har ju skett stegvis.Även om landstingen får teckna avtal med demsom jag exemplifierade, så gör de inte det. Det gör attde som kan betala kan söka detta vårdalternativ, me-dan de som inte har råd att betala inte kan göra det.Då är det inte vård på lika villkor.Jag har inte talat någonting om finansieringen, attdet skulle ingå i högkostnadsskyddet. Jag har sagt attdet skall göras prövningar, så att man får fram fleralternativ för att möta morgondagens behov.Anf. 186 () replik:Fru talman! Det är en väsentlig skillnad att infor-mera om att det finns alternativa behandlingsformer.Det är i och för sig en viss skillnad att säga att manockså skall pröva dem.Vi har ställt oss bakom behandlingsformer somhar utprövats. Det gör att vi har legitimeradekiropraktorer och naprapater. Det är självklart attlandstingen skall se på dem som på vilka andra vård-givare som helst. Det tror jag att vi är helt ense om.Det är fel om landstingen inte gör det. Men det finnsalltså mycket annat som lätt kan slinka med om maninte har denna rågång klar. Då tror jag att den offent-liga portmonnän töms väldigt fort.Det är en sak om vi håller oss till information omatt det finns andra behandlingsformer, men det är liteskillnad att från information gå till att pröva någotsom någon tycker är intressant.Anf. 187 () replik:Fru talman! Det är ju viktigt att föra utvecklingenframåt och pröva detta. Jag tycker att det är intressantatt man är med på noterna även från Moderaternashåll. Annars har det varit läkarkåren som har varitmest motsträvig till alternativa behandlingsmetoderoch förespråkat skolmedicinen. Men om man lyssnarpå folket, märker man att behovet av alternativa me-toder är otroligt stort när de märker att de inte kan fåhjälp i den gängse skolmedicinen.Jag tror och hoppas att vi nu kan få majoritet föratt ytterligare pröva alternativa behandlingsmetoderså att man kommer en bit framåt. Men som jag sadeär det viktigt att sovra, för det finns ju både-och.Anf. 188 BO ():Fru talman! Vi har tidigare diskuteraten av pelarna i den svenska välfärdspolitiken och i allrimlig välfärdspolitik, nämligen att det finns tillgångtill trygghetsförsäkringar av olika slag för att råda botpå situationen när man blir av med sin inkomst. Denandra tunga delen är förstås att sjukvård, äldreom-sorg, skola m.m. står till förfogande för alla medbor-gare, oavsett inkomstförhållanden.Några av bristerna i svensk sjukvård handlar omde långa vårdköerna och den svaga primärvården. Jagtänkte, fru talman, uppehålla mig vid dessa två frågoren stund.Vårdköerna har utmärkt svensk sjukvård undernästan hela den tid som går att överblicka - jag sägernästan för det finns ett litet undantag som jag skallåterkomma till. Det har förefallit i det närmasteomöjligt att bli av med köer, dvs. att människor somhar fått besked av en doktor att de behöver en opera-tion och att den förmodligen kan göra nytta för demockså har fått beskedet att de får väntai sex, åtta eller på att få göra den ange-lägna operationen.Under några år hade vi någonting som vi kalladevårdgaranti. Efter förslag från olika håll, bl.a. frånFolkpartiets sida, bestämde att man skulleha en vårdgaranti för hela landet som skulle görasupp med landstingen. Det skulle innebära att man imånga av de vanligaste köerna skulle ha rätt att fåhjälp . Fick man inte det, skulle manha rätt att vända sig någon annanstans på den förstavårdgivarens bekostnad.Alla utvärderingar av den reformen, som trädde ikraft , visar på ett mycket snabbtgenomslag, dvs. att det som man hade talat om i de-cennier och haft många idéer om hur det skulle gå tillkunde nu åstadkommas på . Köernaminskade kraftigt , 1993 och en bit inpå 1994.Hösten 1994 fick vi en ny regering, en regeringsom kritiserades av den avgående regeringen påmånga punkter, bl.a. för minskningen av resurserinom sjukvården. har vi sett vad som har häntefter . Det som har hänt är att vårdköerna harökat mycket kraftigt. beslöt man t.o.m.att ta bort vårdgarantin, för den sken väl alldeles förmycket i ögonen på de inblandade.Man kan förstås alltid diskutera metoder och hurde kan förbättras på olika sätt. Men det är oerhörtmärkligt, fru talman, att den metod som i stor ut-sträckning förknippas med ett borttagande av ett avde största problemen inom svensk sjukvård sedankom att avskaffas och baktalas av socialdemokrateroch vänsterpartister.Det har ibland, så sent som , talats om re-sursgarantier som skulle vara nödvändiga för attåstadkomma detta. Låt mig då bara påminna om attdet tillskott av resurser som åstadkomsför att korta köerna var förstaåret; detta att jämföra med de oerhörda skryten omGöran Persson-pengar och annat. Man får väl kon-statera att dessa pengar inte tycks ha någon störreeffekt, till skillnad från de pengar som anslogs underden borgerliga regeringens allra första år.Vi har från sida kraftigt kritiserat inte har varit beredd att pröva metoder för attsamverka mellan sjukförsäkringen och sjukvården. Vihar pekat på att den metod som användes på femställen , den s.k. FINSAM-modellen, finansiell samordning, gav ett väldigt gottresultat men inte har tillämpats efter detta.Bakgrunden är, fru talman, att metoden skulleprövas och utvärderas. Det skedde också. Den fick enmycket god utvärdering av och . De landsting som hade fått prövametoden skrev brev till ochprotesterade mot den socialdemokratiska regeringensproposition. De krävde att få fortsätta med FINSAM-modellen. Vi från sida krävde, tillsam-mans med ett par andra partier, att den lyckosammamodellen skulle tillåtas i hela landet. Skulle mankunna komma överens mellan försäkringskassa ochlandsting skulle man få pröva att använda sig av den-na modell.Det vi har tyckt är så konstigt är att man inte efterdenna positiva utvärdering bestämde sig för att tillåtadetta. I stället sade man att man skulle avvakta utvär-deringen av en helt annan modell, som inom parentessagt vi också hade lagt grunden till, den s.k.SOCSAM-modellen. Man ville avvakta detta tillnågon gång in . Man skulle alltså vänta med att dra slutsatser av den utvärdering somfanns i avvaktan på en helt annan utvärdering.Fru talman! har senaste numret av tidningenSocial försäkring kommit. Det är nr 11. Där kan manläsa om den del av de här försöken. En av de sakerman kan läsa är det här: Mycket talar för att de olikaprojekten inom den s.k. SOCSAM kommer att begäraytterligare förlängd projekttid t.o.m. år 2002.Jag har därför en fråga till de socialdemokratiskaföreträdarna i utskottet. Är det nu så att FINSAM-försöken skall läggas på is i stället för fyra årsom ni har beslutat om?En annan av bristerna inom svensk sjukvård ärden mycket svaga primärvården. Den frågan har vifrån sida ju drivit genom att tala omhusläkare. Med det menas att var och en i vårt landsom vill det skall ha tillgång till en person - en läka-re, en sköterska - som man själv känner och själv harvalt. Kampen om den här reformen har varit myckethård. Många har talat väl om primärvård i olika sam-manhang, men verkligheten ute i landstingen har varitallt annat än lysande på den här punkten. Det har påmånga håll trots allt tal blivit lite av primärvård.Riksdagens revisorer har i flera omgångar, nu se-nast , pekat på just den här bristen, den här skill-naden mellan tal och handling. Vi har från Folkparti-ets sida ju haft förslag om husläkarmodellens utfö-rande. Från socialdemokratiskt och vänsterpartistiskthåll valde man dock att riva upp den lagstiftning somfanns så fort man kom till makten 1994.I ett av de landsting där man nu slipper den soci-aldemokratiska majoriteten efter valet, jag tänker påStockholms läns landsting, har man nu lagt fram ettmycket ambitiöst förslag om att bygga ut husläkar-systemet så att man i slutet av den här mandatperio-den skulle kunna ha en allmänläkare på ungefär 1 500invånare.Därmed skulle man nå en nivå som är vanlig imånga västeuropeiska länder. Man skulle få enmycket rimligare balans mellan sluten vård, sjuk-husvård, å ena sidan och den öppna vården, somhusläkarmodellen, å den andra. Jag tror att det kom-mer att få stor betydelse även för resten av landet närdet här mer i full skala visas upp i störstalandsting.Det har redan i diskussionen, bl.a. av , tagits upp den negativa inställning man harfrån många håll, från och Socialdemo-kraterna, vad gäller alternativa utförare av vårdeninom ramen för den solidariska finansieringen. Iblandtalas det lite väl mycket om det här, men den allmän-na bilden är ju att man på väldigt många håll i vårtland från socialdemokratiskt och vänsterpartistiskthåll motarbetar alternativen.Jag kan säga, tror jag, med rätt stor erfarenhet avhur det fungerar ute i landsting runt om i landet attnär det väl gäller är det en fundamentalism eller åt-minstone en mycket stark dogmatism som utmärkerde socialdemokratiska och vänsterpartistiska lands-tingspolitikerna.Fru talman! När vi är inne på frågan om finansie-ring skulle jag vilja anknyta till en liten diskussionsom var uppe tidigare. Jag tror att det var som tog upp den. Det var frågan om den s.k.moderata sjukvårdsförsäkringen som var uppe. Frånmoderathåll presenteras det som att den skall varalika gemensam och solidarisk som den skattefinansi-erade sjukvården. Och jag tar på orden.Jag tror att man menar allvar med detta.Däremot tycker jag att det har varit svårt genomåren att genomskåda hur modellen skulle se ut. Jaghar noterat att man från moderathåll många gångerhar letat efter något idealland att peka ut inför frågor-na från motståndare till denna idé om huruvida detfinns någonstans på jorden där detta har genomförts.Det har inte varit så lyckat eftersom det mest kändaexemplet, , också är ett exempel där sjukvårdenär ungefär dubbelt så dyr som den svenska - trots attinte alla är med.Moderaterna är ju ett parti som i andra samman-hang talar mycket för låga skatter och avgifter. då presenterar ett reformförslag som eventuelltblir dubbelt så dyrt och i så fall kostar så där en100 miljarder kronor mer har ju väckt en viss förvå-ning bland många som är intresserade av dessa frå-gor.Nu hörde jag att det fanns ett par fall därman tyckte sig se stora likheter i verkligheten med detman själv förespråkar. Det var ochSingapore. känner jag inte till så där idetalj. råkar jag känna till lite grann. Jagblev därför lite förvånad med tanke på ett par tydligainslag i modellen i Singapore.Det första inslaget är att man ju på sjukhusen harolika klasser på vårdavdelningar. Dessa har olika högkvalitet beroende på hur mycket man är beredd attbetala utifrån den obligatoriska sjukvårdsförsäkringman har. Det andra inslaget är att det ju är ett slagsmedborgarkonto, dvs. ett slags sparkonto, som manhar i . Det innebär att de som är mycket isjukvården får lägre pensioner . Därförmåste jag säga att förvånar mig litegrann när han lyfter fram som ett exempel.Till sist, fru talman, har vi från vår sida, ocksåKerstin , försökt att fåklarhet i var Socialdemokraterna står i fråga om deläkemedelskostnader som den enskilde skall bärainför de många alarmerande rapporterna om attmånga inte tar ut sin medicin. Det svar vi fick frånSusanne var, om jag fattade rätt, att viskulle få höra mer av . Då räknar jagmed att vi också får höra mer av . 189 () replik:Fru talman! Det är alldeles riktigt som Bo Kön-berg säger att det inte finns någon given lösning.Därför har vi sagt att vi är öppna för diskussion. Vihar presenterat ett förslag som vi tror kommer långt.Men vi är öppna för diskussioner runt det. Vi kankonstatera att bland dem som presenterat förslagunder , t.ex. SNS efter sitt sjuårigaforskningsarbete, hamnar man i det häradet. Manhamnar inte i att behålla det landstingssystem vi harnu. Det är alltså det intressanta.Sedan pekar på det som alltid är densvaga punkten med försäkringslösningar, nämligenkostnadskontrollen. Det har vi försökt att förebyggapå olika sätt. Men vi har också sagt att det kan visasig att man måste gå längre. försöker påmånga sätt. Man har väldigt många försäkringskassoroch man arbetar väldigt mycket med olika lösningar.Men alla upplever att man måste hitta bättre sätt,just genom att kostnaderna är så höga, för att ta varapå sjukvårdens möjligheter och uppfylla de krav vihar på den. Landstingssystemet har visat att det integör det.Vad gäller är det alldeles riktig att dehar medborgarkonton. Det tycker jag är lite av detintressanta i det hela. De har för den slutna vården ettförsäkringssystem och för den öppna vården ett med-borgarkonto som innehåller sådana funktioner sombegränsar utnyttjandet så att man håller kostnadernaunder kontroll. Det är intressant just för att det funge-rar som kostnadskontroll. Det kan vara intressant attse om man kan applicera något av detta i utanatt överföra det i detalj.Det är det jag menar med öppenhet inför ett pro-blem som ingen av oss riktigt vet hur vi skall tacklainför den demografiska förändring som ligger framföross de närmaste 20 åren.Anf.