prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — Jag tycker också att detär positivt att hon tar ett par steg tillbaka vad detgäller att vi har givit upp vår frihet. Det är ju inte så.Birgitta berörde den gemensamma ut-rikes- och säkerhetspolitiken i sitt huvudanförande.Anledningen till att regeringen har varit med och gjortde förändringar som vi skall besluta om är vill göra EU till ett bättre redskap att hanterainternationella konflikter - inte att man vill göra EUtill någon sorts supermakt. Det måste väl ändå varatill gagn för alla.Debatten om det brådstörtade beslutet klarade viväl av alldeles , antar jag. Det här har föregåtts avprecis den ordning som brukar föregå sådana härbeslut. är det naturligtvis inte vi ratifice-rar nya Amsterdamfördrag, men ordningen är denvanliga: debatt, propositionsskrivande och sedanriksdagsbehandling. Det finns inget brådstörtat i detta.Anf. 104 () re-plik:Fru talman! Det kanske inte är så lätt att bli för-stådd i sådana här hastiga repliker. Jag menar att viinte ens är på väg mot en federation utan mot en stat,en EU-stat. , förenta stater, är en fede-ration av ganska självständiga stater. De får bestämmaöver sin egen miljöpolitik, ha ganska mycket egnalagar osv. Redan nu är mer bundet än enamerikansk delstat. Målet är uppenbarligen att göraett enda land av , styrt av några väldiga byrå-kratiska organisationer i . Det är alltsåännu värre än en federation.När det sedan gäller att hantera konflikter tror jagatt samarbetet EU-VEU och över huvud taget attförsöka få in alla de här olika länderna i en gemensamutrikespolitik och gemensamma aktioner är en väldigtsvår väg att gå. Jag tror att Organisationen för säker-het och samarbete i , , har hittat en be-tydligt bättre väg. Där arbetar man inte bara med detmilitära i fokus utan med mänskliga rättigheter ochekonomisk och teknisk utveckling i sina försök attöverbrygga motsättningar. Samtliga länder i Europaär också med, inklusive de länder som inte på någotsätt tänker sig att bli medlemmar i . Dessutom ärUSA och med. Det är alltså ett forum därSverige borde vara väldigt engagerat. Det har varitoerhört betydelsefullt och kan vara det framöver påett mycket, mycket bättre sätt än EU.Den offentliga debatten har kommit i gång . Jagtycker att det hade varit en stor fördel om vi hadekunnat vänta med det här beslutet till i höst.Anf. 105 () re-plik:Fru talman! Det kanske är så att vi diskuterar heltskilda världar i den här kammaren just . Det är detintryck man får när man lyssnar till beskrivning av verkligheten och hur hon villförändra den.Jag undrar om känner sig hemma i Sveri-ge . Hon säger att vi skall ha ett små-skaligt samhälle och att vi skall upprusta gränsernaigen. Det innebär ju en isolation. Vi skall också be-stämma över oss själva och inte behöva fråga någon.För mig pekar detta tillbaka mot det gamla agrarajordbrukssamhället där var och en klarade sig på sinegen gård, inte var beroende av någon och inte be-hövde fråga någon. Man hade egna potatisar, eget köttosv. Man behövde inte fråga grannen mer än när det.Nu lever vi ju inte i ett sådant här samhälle i dag.Skall man göra en ansats mot brottsligheten får nogBirgitta i så fall återuppbygga Berlinmu-ren om vi skall återgå till att skydda oss den vägen,dvs. genom att bygga upp nya gränser.Min fråga till är: Skall vi av-veckla relationerna med , eller skall vi avståfrån att reglera de befintliga och nödvändiga relatio-nerna med ?Anf. 106 () re-plik:Fru talman! På en punkt har precis vad jag menar. Jag menar att vi inteskall fråga någon om lov när det gäller vad vi skallgöra i vårt eget land som inte stör någon annan. Viskall självständigt besluta i vårt eget land, inte behövafråga en , ett ministerråd eller någradiplomater någonstans om vad vi skall göra i Sverige.Sedan tycker jag nog att måla-de upp en nidbild om att jag vill återupprätta gränser-na. Vi hade dem faktiskt . Var vi ettisolerat land då? Hade svårt attfara omkring i ? Vi var naturligtvis ett oerhörtöppet land, med samarbete över precis hela världen.Jag har en gång sagt att vi som land medverkade iöver 3 000 olika organisationer innan vi kom medbåde i EES och i EU. Vi har alltid varit öppna, arbetati FN osv. Att vi blir isolerade bara därför att vi återtaren del självbestämmanderätt i vårt eget land tyckerjag är en nidbild.Självfallet - detta har jag försökt poängtera såmånga gånger att jag själv tyckte att jag blev tjatig -skall vi inte avveckla några relationer med de andraeuropeiska länderna. Vi skall upprätthålla ett förtro-endefullt och gott samarbete, men mellan självständi-ga stater. Vi skall inte låta oss styras av någon annan.Anf. 107 () re-plik:Fru talman! I värld, både denlilla och den större, ser vi inte ett självändamål i attinte behöva fråga någon. Inte ens i de små relationer-na i en familj är det ett eftersträvansvärt mål att maninte skall behöva fråga någon och ta hänsyn till någonannan. Vi ser ett värde i samverkan, dialog och sam-levnad.När det gäller den större världen som vi diskuterarhär är det tydligen så, , attdet går mycket bra med och det går mycketbra med . Ja, det går bra med allting utom medEU. Min fråga till är: Beror detta på att EU ärden enda organisation som man kan göra kampanj av iSverige ? De andra är oproblematiska, men kringdet här kan man skapa kampanj, ha folkomröstningar,gå till val och dra i gång aktiviteter. Är det detta somär ledstjärnan för politik? Ellervad är för skillnad på organisationerna? Vad är det förskillnad på samarbetet? Vad är det för skillnad när detgäller att lösa gränsöverskridande problem, för dethandlar ju alla de här organisationerna om?Anf. 108 () re-plik:Fru talman! Det som skiljer EU-samarbetet frånalla andra samarbeten som är med i, HolgerGustafsson, är att de lagar som vi i EU kan tvingasstifta gäller direkt i vårt eget land. De kör över våraegna lagar. Det är alltså en oerhörd skillnad mot attvara med i FN, och alla dessa mellanstatligaorganisationer som jag i allra högsta grad tycker att viskall fortsätta att vara med i och vidareutveckla. Menhär har vi gett upp vår rätt att bestämma i vårt egetland.Det som sades om att fråga någon om lov ärmycket intressant. sade att maninte har något emot att fråga om lov när det gällerfamiljen. Men skulle tycka att detvore trevligt att vara tvungen att fråga grannarna omvad han och hans familj skall göra, om grannarna pånågot sätt inte stördes av det, t.ex. när ni skall ätamiddag osv.? Skall man fråga dem om lov som egent-ligen inte har någonting med er familj att göra?Tyskland har sannerligen ingenting med attgöra när det gäller hur vi själva bestämmer våra inreangelägenheter. Man kallar detta för isolationism ellersäger att vi inte vill samarbeta. Det är alldeles uppen-bart på det sättet att man har en svag argumenteringnär man uttalar sig på det sättet.Anf. 109 ():Fru talman! Det är ett nytt fördrag som vi diskute-rar , sade utrikesminister . Det ären ny ryggrad i EU. Innebörden av detta är att närSverige gick med i EU var det ett annat fördrag somen knapp majoritet av befolkning förmåddessäga ja till. Det var en annan ryggrad i EU än den somvi skall fatta beslut om. Och har svenskafolket inte fått möjlighet att uttala sin mening omdetta nya fördrag och kommer inte heller att få det.Därför har vi yrkat på att det borde vara en folkom-röstning eller att man i varje fall skulle nappa påöppningen att man fattar två likalydande beslut medett val däremellan, så att folket i val har möjlighet attta ställning. Denna riksdag, som valdes innan folkom-röstningen om EU ägde rum, är inte vald på fråganom att utvidga EU-samarbetet eller inte. Detta gör juatt legitimiteten i beslutet som väl kommer att trumfasigenom kan ifrågasättas, och med rättahar ifrågasatts.Det är många viktiga frågor som möter oss i dag.Vi har ett globalt sceneri där vi kan se hur viktigt detär med en ny ekonomisk världsordning, med en nyfördelning och ett nytt ansvar för världens resurser.Allmänt är ju EU inte precis någon anhängare av enny ekonomisk världsordning, en ekonomisk utjämningoch ett framhävande av tredje världens länder. Det harEU i praktiken visat.Vi kan också se på politikens område i de utveck-lade länderna i att det finns andra problemdär. Demokratin är ett sådant problem. Är demokratini kris, eller är den inte i kris? Det är en fråga som oftadiskuteras. Demokratin, dvs. folkstyret, kräver juockså att folket har en nationell självbestämmande-rätt. När den nationella självbestämmanderätten somfolken har kämpat för som en grund för andra demo-kratiska reformer naggas i kanten naggas också de-mokratin i kanten. Detta motsäger inte behovet av attvi behöver ett internationellt samarbete. Men man kanbedriva internationellt samarbete utan att nagga dennationella självbestämmanderätten i kanten. I och medatt folket, i vårt fall det svenska folket, alltså mindreoch mindre kan påverka politiken genom den riksdagsom man väljer, urgröps demokratin. Det är också vadsom har skett med EU. hade jualldeles rätt i sin replik till då honsade att EU inte liknar någon annan internationellorganisation i och med att den är överstatlig och i ochmed att den har en lagstiftning som direkt griper inoch ersätter nationella lagar. EU styr med sina beslutoch sina direktiv över de nationella parlamentenslagstiftning. EU är alltså till sin karaktär mer och merav överstat.Med Amsterdamfördraget ökar överstatligheteninom EU. Detta är en alldeles avgörande fråga för ossi när vi tar ställning. Hur ökar då över-statligheten? Det sker bl.a. genom att sådana organsom kommissionen och domstolen får ett vidgat infly-tande. Kommissionen får nu mer inflytande inomutrikes- och säkerhetspolitiken. EU har också, vilkethar diskuterats här tidigare, blandat sig i miljöpoliti-ken och skall kunna avgöra vilka länder som eventu-ellt skall få gå vidare och vilka som inte skall få det.Domstolen får vidgade befogenheter inom inrikesom-rådet och inom det rättsliga området och skall i vid-gad grad kunna lämna förhandsbesked osv. som bin-der upp de nationella domstolarna. Det betyder ocksåatt den högsta domstolen i upphör att varahögst därför att är högre.Men det är också så att , som ju ärett överstatligt organ till sin karaktär, är en sorts ge-mensamhetsparlament där representeras av 22ledamöter. Och hur svenska folkets vilja än ser ut kanman ändå aldrig byta ut mer än 22 av det parlamentetsöver 600 ledamöter. Det är ett överstatligt organ somnu får en vidgad medbeslutanderätt i EU-lagstiftningen. Det innebär att man kan stoppa vissaförslag till lagar, att man får en sorts vetorätt. Denrätten erövras från medlemsländerna, såväl från minis-terrådet som från de nationella parlamenten. Dess-utom är det som skall utse kommis-sionens ordförande, som i samråd med medlemssta-terna sedan skall utse övriga kommissionärer. Det äralltså ett förfarande som liknar nationell parlamenta-rism. Men det är ett statsliknande förhållande som vinärmar oss men som sker på en överstatlig nivå, ochdär beslutandemakt går från vårt land och från övrigamedlemsländer.Vi i har från denna talarstol mångagånger karakteriserat EU som ett elitprojekt. Omproblemet vore att öka demokratin, dvs. folkets möj-lighet att vara med och påverka och styra samhällsut-veckling och politik, så måste man erkänna att EUinte är något bra projekt. Det är en sorts indi-rekt odemokrati, där ministrarna har styrt viarådet på hemliga möten och i hemliga omröstningaroch där lagstiftningsmakt har övergått från parlamen-ten till regeringarna utan att parlamentens kontroll-makt har byggts ut i motsvarande grad för att balanse-ra den maktförskjutningen.Nu går man vidare i den riktningen. Det skulle va-ra mycket intressant att av ja-anhängarna få veta påvilka punkter Amsterdamfördraget ökar folkets möj-lighet att påverka utvecklingen i Europa.Det är gott och väl att fått en liten fram-gång. Det är väl ett genombrott i sig att offentlighets-principen i alla fall - om än halvhjärtat - skrivs in ifördraget. Det är bra. Däremot finns det inte en endamening i fördraget som innebär att demokratin ökareller att beslutsmakt flyttas från EU till ländernasdemokratiska församlingar. Det finns inte ett endaförslag eller en enda idé i Amsterdamfördraget somökar det folkliga deltagandet i beslutsprocessen.Tvärtom markerar fördraget flera steg - kanske intestora på ytan eller ens särskilt dramatiska, men docksteg - emot som en federativ statsbildning,eller kanske i förlängningen en stat i enlighet med detBirgitta tidigare skrev.EU har visat sig vara dåligt skickat att lösa arbets-löshetsproblemen. Det är ju bra att arbetslöshetenskrivs in i fördraget. Det har sagt tidiga-re. Men det klingar ju väldigt tunt i förhållande tillden ekonomisk-politiska praktik som EU bedriver närman med EMU, dess konvergenskrav och stabilitet-spakt osv., egentligen tvingar fram en arbetslöshets-skapande ekonomisk politik i de olika länderna.I vår värld behöver vi mer öppenhet. Vi behöverbekämpa rasism och främlingsfientlighet. Men vilkasignaler ger och Amsterdamfördragetmed sina allt högre murar - ökade viseringstvång osv.- mot de människor som måste söka sin tillflykt tillEuropa?Det finns alltså enskildheter i Amsterdamfördragetdär vi från sida törhända har fått in någotbättre formuleringar. Vi förnekar inte detta. Men ibeslutet vi har att fatta gäller det att ta ställningtill helheten, fru talman. Denna helhet går mot mindredemokrati, mot mer överstatlighet och mot en europe-isk federation. Därför tvingas vi rösta nej till Amster-damfördraget.Anf. 110 (m) re-plik:Fru talman! EU-arbetet sett över tiden är ju enprocess. Man tar inte steget, utan man tar ett steg motett ökat, grundläggande samarbete baserat på en sam-verkan mellan rättsstater. Man vill alla skapa ett tryg-gare , där fred och säkerhet råder, och man villha en ekonomisk utveckling i en större marknad föratt bättre kunna konkurrera med andra regioner runtom i världen. Det är vad det handlar om. Vi får integlömma bort Europatanken. Som jag sade till utri-kesministern tidigare är det inte bara fråga om prak-tiska åtgärder, utan om att man måste ha ett grundläg-gande synsätt i botten.Kenneth anser att Amsterdamfördraget är ettsteg vidare mot något slags federativ statsbildning.Inte förrän kan vi veta om just dethär steget avgjorde om vi skulle bli en federativ stat.Jag skulle vilja ställa en fråga till : Omvi säger nej till Amsterdamfördraget , är detenligt åsikt i praktiken att också säganej till EU? Förordar han nu att vi egentligen skall gåur EU helt och hållet, eller förordar han att vi skallleva efter i fortsättningen? Det ärfrågan jag vill ha svar på.Anf. 111 () replik:Fru talman! Det fråga som villha svar på är egentligen intressant. Jo, jag var emotsvenskt EU-medlemskap, och jag är för att Sverigelämnar EU. gäller emellertid debatten om viskall ansluta oss till den nya grundlagen i EU. Fråganär då var den flexibla integration som EU talar omkommer att vara värd. Den tycks ju bara gälla i enriktning enligt dem som tänkt ut detta, nämligen attdet skall bli mer och mer av överstatlighet och integ-ration. Några länder skall springa före för att resten avEU-länderna sedan skall pressas och komma efter.Om sade nej till Amsterdamfördraget,skulle vi därmed få flexibel integration åt andra hålletjämfört med vad fördragsskaparna hade tänkt sig,nämligen en mer självständig hållning men ändå medsamarbete på en del områden? Det skulle vara mycketintressant att se om EU är flexibelt också åt det hållet.Jag betvivlar det.Anf. 112 (m) re-plik:Fru talman! accepterade ju folkom-röstningen och därmed vårt medlemskap i enligtMaastrichtkriterierna, då vi sammanträdde här i riks-dagen för att stadfästa folkomröstningsresultatet. Nutar vi ett litet steg vidare i samarbetet, och då villVänsterpartiet inte vara med. Jag har fortfarande intefått något riktigt svar på frågan: Vill ni i Vänsterpar-tiet vara kvar i EU, eller vill ni gå ur EU? Det är välden centrala frågan.Vilken är er policy nu? Har gåttöver till totala nejlinje, eller kan mantänka sig att hitta någon annan form, t.ex. att var kvari EU men ändå säga nej till Amsterdamfördraget? Imin värld är det så, att om man säger nej till Amster-damfördraget rullar man upp hela vårt deltagande.Det kan i slutänden innebära att vi kanvara med. Men jag vill höra var står . Vill man gå ur EU eller vara kvar?Anf. 113 () replik:Fru talman! var motståndare till ettsvenskt EU-medlemskap. Vi har inte ändrat uppfatt-ning och har inte heller haft anledning att göra det.Efter några års praktisk erfarenhet av EU har vi sna-rast stärkts i vår kritik av EU:s uppbyggnad. Men virespekterade också folkomröstningen och har därförarbetat konstruktivt inom EU och de organ där vifunnits med, t.ex. i och med Amsterdamfördraget ändras förutsätt-ningarna för folkomröstningen. Som vår utrikesminis-ter sade är det ett nytt fördrag. Detta fördrag har fol-ket inte tagit ställning till i en folkomröstning. Detfinns något fördrag enligt ett folkomröst-ningsresultat som vi har att respektera. När Amster-damfördraget är antaget har vi ju möjligheten attdirekt säga nej till fortsatt EU-medlemskap.Anf. 114 () re-plik:Fru talman! I sitt huvudanförande sade KennethKvist att inte längre gäller i Sveri-ge, utan att det är som gäller. Ordetlängre tyder på att något tar slut i tiden. Min fråga tillKenneth är om det verkligen är med sanningenöverensstämmande. Eller är det möjligen så att Hög-sta domstolen kommer att finnas kvar i ochbehandla huvuddelen av de juridiska spörsmålen ochatt enbart behandlar de frågor som ärgränsöverskridande och har med fördragen att göra? Iså fall var det en osanning som sadefrån talarstolen. Hur ligger det till?Anf. 115 () replik:Fru talman! Det kanske är bra att det finns nog-samma ordmärkare som . Till for-men kommer att finnas kvar. Hög-sta domstolen kommer att vara vår högsta domstolinom de krympande områden av lagstiftning där vifortfarande har nationell lagstiftning. Men den upphöratt vara högst på de områden där är densom sitter med tolkningsföreträde. Då är icke längreHögsta domstolen den som i sista hand prövar ochöverprövar tolkningen av våra lagar, utan det är EU:sdomstol. Det är innebörden av EU-medlemskapet. Detär dessvärre så, vilket kansketycker är dessbättre, att en växande andel av lagstift-ningen tas över av och dess jurisdiktion.Därmed minskar också både och de svens-ka juridiska myndigheternas juridiska makt.Anf. 116 () re-plik:Fru talman! Jag är inte någon revisor när det gälleruttryck och annat, men jag tycker att det är viktigt attvi är nogsamma med uttrycken. Det är just de svepan-de formuleringarna och uttrycken vad gäller riskersom drabbar den politiska debatten i det här ärendet.En krympande andel, säger . Hurstor är den andel egentligen som det handlar om? Ärdet så att EU håller på att ta över? Någon undervis-ning om vad ägnar sig åt behöver intejag och inte kammaren heller. Vi vet hur den fungerari de områden som EU skall befatta sig med. De områ-dena har vårt parlament och samtliga övriga parla-ment och regeringar gett EU i uppdrag att sköta förvår räkning under demokratiska former.Anf. 117 () replik:Fru talman! Att det inte spelar någon roll om viger i uppdrag att sköta det motsägs avatt vi ger alltfler sådana uppdrag. Amsterdamfördra-get innebär att en del av de nationella besluten blirEU-beslut, att politiken på en rad områden bli EU-politik. Dessutom tar sig , genom att denockså har någon sorts författningsdomstolskaraktär isitt arbete, makt och vidgade befogenheter, vilketegentligen skiljer från det domstolssystem och densyn i dessa frågor som vi har som tradition och som viarbetat fram i vårt eget land.Det var inga svepande formuleringar jag använde.Jag tror att var och en som lyssnade på debatten för-stod vad jag menade. första replikkanske gjorde att jag fick en anledning att preciseradet. Något konkret procenttal är det svårt att yxa till isammanhanget. Men jag tror att t.o.m. ger mig rätt i att EU-samarbetet, om jag an-vänder hans terminologi, håller på att utvidgas. Detbetyder att gäller på fler områden nu än närvi gick in i EU.Anf. 118 ():Fru talman! , förhoppningsvis,förväntas riksdag med bred majoritet säga jatill Amsterdamfördraget. Vid voteringen kommer jagatt trycka på avstår-knappen. Jag vill med det härinlägget redovisa varför.Mönstret inför den här riksdagsbehandlingen ärdetsamma som vid beslutet om att ansöka om ettsvenskt medlemskap i . De som då var för med-lemskap accepterar nu med något enstaka undantagförbehållslöst Amsterdamfördraget. Det är lika tristatt konstatera att de partier som sade nej till EU-medlemskap endast söker efter negativa argument motdet nya fördraget. Dessa kategoriska nej-sägare måstetill slut inse att deras sätt att tackla de europeiskafrågorna av gemensamt intresse är till stort förfång fören konstruktiv demokratisk debatt som det svenskafolket efterlyser.Det är med andra ord hög tid, som jag ser det, försvenska politiker att försöka kravla sig upp från degamla skyttegravarna från striden om EU-medlemskapet. De som sade nej då måste en gång föralla mönstras ut ur debatten kring Europafrågorna.Svenska folket har klart uttalat sig för medlemskap.Detta måste vi i god demokratisk anda respektera.Amsterdamfördraget bör därför diskuteras enbart frånden utgångspunkten för att se vilka konsekvensernakan bli om Amsterdamfördraget godtas av riksdagen.Personligen är jag en varm anhängare av EU ochdeltog också aktivt i arbetet för ett svenskt medlem-skap. I likhet med , ,och många andra i vårt partitalade jag för att ett medlemskap var bra för Sverigeoch att vi kunde gå med utan att för den skull ge uppvårt lands suveränitet. Vi slog med kraft fast att vi intepå något sätt ville medverka till ett federalt Europa.Min invändning mot fördraget är att det utgör ytterli-gare ett steg i federativ riktning.Naturligtvis har utrikesministern rätt när hon sägeratt vårt statsskick inte eroderas på grundval av Ams-terdamfördraget. Också det de grundlagssakkunnigahar kommit fram till är riktigt, att det inte heller rub-bar våra grundvalar när det gäller regeringsformen.Jag menar att den ståndpunkt som KU har kommitfram till, att Amsterdamfördraget ryms inom våragrundlagar, naturligtvis är en fullkomligt riktig slut-sats. Jag har ingen annan mening på den punkten.Min invändning mot fördraget är som sagt att detutgör ytterligare ett steg i federativ riktning. Det är enutveckling som vi har sagt att vi inte vill ha. Det harunderstrukits här i debatten också av utrikesministern.Hon sade att hon inte heller vill ha en sådan utveck-ling. I vart fall bör vi inte acceptera det utan att förstha haft en bred allmän samhällsdebatt och gjort eningående analys av konsekvenserna. Bara några fåsom är för EU-samarbetet reflekterar dessvärreöver hur snabbt tåget går mot en europeisk federation.Kanske är det därför som federalisterna är så tysta. Detycks nå sitt mål utan att över huvud taget behövaanstränga sig.Amsterdamfördraget visar inte upp - där håller jagmed - några större svenska förhand-lingsframgångar. Till framgångarna hör visserligenden ökade öppenheten, rätten för medborgarna att fåta del av allmänna handlingar. har också medviss framgång drivit sysselsättningsfrågorna inomunionen. Vårt lands möjligheter att påverka besluten iEU skall därmed inte på något sätt överdrivas. Sveri-ge är ett litet land. Östutvidgningen kommer att mins-ka de mindre staternas röststyrka ytterligare. Vårtlands inflytande i framtidens blir därför änmer marginellt än det är . Det är en sanning ochden bör man inte vara rädd för att tala om.Det går inte heller att bortförklara att Amsterdam-fördraget innebär flera steg i överstatlig riktning. Densvenska regeringen har under förhandlingarna tvingatsatt acceptera dessa förändringar. har ocksåfått backa i många frågor, t.ex. i frågan om flexibelintegration. Flera länder - bl.a. och Frankri-ke - har banat väg för att grupper av länder inom EUkan gå vidare i ett fördjupat samarbete på olika områ-den.