prot · GL0968 · 1998-02-17 00:00:00 — Enligt vad jag har erfarit överväger Social-styrelsen att i och på-börja en uppföljning av hur tillgången på logopederoch den verksamhet som bedrivs förhåller sig till debehov och de resursmål som finns inom respektivelandsting.Till viss del beror dagens bristsituation på logope-der på att utbildningen har förlängts, vilket fick tillföljd att en kull logopeder fördröjdes . Fr.o.m.våren 1997 bedrivs logopedutbildning, förutom på detidigare utbildningsorterna , ochStockholm, även i . Trots att fler logopeder nuutbildas, kommer det att ta tid innan behovet avlogopeder i landet är täckt.Verksamhetsområdet för logopeder är mycketbrett, vilket har till följd att endast ett fåtal är speciali-serade på stamning. Den behandling som sker vidSahlgrenska sjukhuset i bedrivs med s.k.intensiv samtalsterapi. Denna behandlingsform finnspå ytterligare några platser i landet. Det specifika medden terapi som ges i är att den sker i inter-natform, vilket, förutom en intensiv behandling, möj-liggör kontakt med andra patienter i samma situation.Det har visserligen hänt att man tvingats tacka nej tillpatienter från andra landsting på grund av resursbrist,men vid flertalet behandlingstillfällen är så inte fallet.Det är naturligtvis upp till respektive verksam-hetsansvarig att utifrån bedömningar av patienternasbehov och verksamhetens ekonomiska ramar, göraöverväganden om vilken behandling patienten skall fådel av. Enligt min uppfattning är det emellertidmycket viktigt att de patienter som har behov av enkvalificerad stamningsterapi också får möjlighet attgenomgå en sådan.Anf. 19 ():Fru talman! Jag får tacka socialministern för ett ut-förligt svar. Att jag har tagit upp denna fråga beror jupå att det rör sig om en grupp människor som jaganser hör till det glömda . Därför tycker jag attdet är viktigt att vi för upp deras behov av rehabilite-ring och hjälp på riksplanet, eftersom de har en ten-dens att falla mellan stolar inom kommun och lands-ting eller helt enkelt prioriteras bort. Detta rör sig juinte om ett handikapp som på något sätt är livshotan-de, och det begränsar inte heller dessa personers rö-relsefrihet, men det påverkar deras möjligheter attkommunicera med andra människor, att klara sinskolgång och att klara sig på arbetsplatsen.Jag vill kommentera socialministerns svar. Vi äröverens om vikten av tidig diagnos och tidig behand-ling och om barnhälsovårdens roll. Men problemet ärju att barnhälsovårdens och skolhälsovårdens kunska-per i detta sammanhang är bristfälliga. Dessa barn ochderas föräldrar möts inte sällan av kommentaren attdetta går över. Man förlorar då tid. Det är därför somjag tycker att det är så viktigt att man lyfter upp kun-skaperna och fäster stor vikt vid att man verkligen görnågot åt detta när man möter barnet första gången.Beträffande det som sägs om att man skall gå utoch öka medvetenheten om stamning hos lärare ochelever - jag utgår nu från det skriftliga svar som jaghar fått - och att uppsöka intresserade skolor vill jagsäga att jag tror att man måste vara mer aktiv än så.Om man inte vet om att det finns ett behov kanskeman inte heller från skolans sida visar så stort intressesom man borde. Jag tycker att borde få ettuppdrag att försöka genomföra sådan aktivitet.Socialministern skriver också i svaret att det inteär vi på riksplanet som skall styra resursanvändningeni kommuner och landsting. Det är just det som ärproblemet, att det finns människor som har behov sominte blir tillgodosedda därför att man på kommun- ochlandstingsnivå inte ser problemen i hela deras vidd.I svaret tas också upp att skall på-börja en uppföljning av tillgången på logopeder ochderas verksamhet i och . Jagtycker att det borde ske i hela riket för att man skall fåen överblick över hela situationen. Det är bara ettfåtal logopeder som är specialiserade på stamning.Logopederna skall ju täcka ett så brett verksamhets-fält. De har därför svårt att prioritera dessa upplysan-de insatser som behöver göras för att åstadkommaattitydförändringar i fråga om stamning och att upp-märksamma vad man kan uppnå med rehabilitering.Det behövs alltså fler utbildningsplatser.Socialministern tar upp den behandling som sker iGöteborg. Det sägs att man där i stort sett inte harbehövt säga nej till några patienter. Men problemet äratt landstingen inte skickar patienter dit, bl.a. av kost-nadsskäl. Väntetiderna är också långa. Till det förstabesöket är väntetiden . Till behand-ling är väntetiden tre-arton månader.Min fråga till socialministern är: Kan regeringentänka sig att ge ett uppdrag till attbåde kartlägga behov och förnya sina allmänna rådom hur man bäst tillgodoser dessa personers behov avhjälp och rehabilitering?Anf. 20 TALMANNEN:Jag vill påminna om att det är det talade ordet somgäller i kammarens protokoll.Anf. 21 Socialminister ():Fru talman! Jag upptäckte att det saknades en sidai mitt svar när jag läste upp det. Jag förstår att BarbroWesterholm har fått hela mitt svar.På den sida som saknades står det bl.a. att rege-ringen har tagit initiativ till ett par utredningar, bl.a.en utredning om funktionshindrade elever i skolan.Statens institut för handikappfrågor i skolan bedriverockså ett projekt som syftar till att öka medvetenhetenom stamning både hos lärare och elever. Jag skriverockså om tillgänglighet till behandlingsresurser ochannat.Jag vill säga att , som företrädareför stammarna, har uppvaktat mig och mycket målan-de beskrivit situationen. Jag tycker självklart inte attdet är tillfredsställande att de som behöver hjälp fallermellan stolarna. Detta är en fråga som vi tar upp ock-så när vi samtalar i Dagmarförhandlingarna om hur viskall tillgodose den här sortens behov så att vi intebehöver uppleva att landsting efter landsting tyckeratt man inte har råd med detta, och sedan landar dettill slut ingenstans och medför att enskilda patienterinte får den hjälp de skall ha.Jag är beredd att ta upp en diskussion med Soci-alstyrelsen. Jag är också beredd att föra in frågan i dediskussioner som vi har med omhur det ser ut för stammarnas del när det gäller möj-ligheterna att få hjälp och stöd. Dessutom är det na-turligtvis så att ett grundproblem i detta sammanhangär bristen på logopeder. Hur mycket vi än vill göra såmåste vi ha professionell hjälp. Jag tror att det går attgöra mycket i skolhälsovården. Och vi har tagit ini-tiativ till att vi tillsammans med Utbildningsdeparte-mentet skall se över hur skolhälsovården skall kunnaförstärkas. Då är detta en viktig del av detta, att fångaupp sådana här problem. Men vi måste också halogopeder som hjälper till. Trots att vi har utökatantalet platser kan vi tyvärr inte heller styra det pånationell nivå. Tyvärr togs den möjligheten bort. Vikan göra uttalanden, på det sätt som vi har gjort itidigare budgetproposition, att detta är en önskadinriktning, att man har en styrning så att fler logope-der utbildas i landet. Det är alltså den möjlighet somvi har när det gäller att påverka den här sidan men detär lika viktigt att man kan få hjälp exempelvis viaskolan. Jag är positiv till att ha ytterligare diskussio-ner med om det.Anf. 22 ():Fru talman! Det var ett väldigt bra svar. Vi brukarlanda så här när vi har debatt i gemensamma frågor.Jag har alltså inte mycket att tillägga.Något utanför protokollet vill jag lägga till följan-de. Jag slutade använda manuskript i Socialstyrelsenefter att ha hoppat över några sidor i ett manuskriptsom medarbetare hade skrivit åt mig.Anf. 23 Socialminister ():Fru talman! Jag vill göra en sista seriös kommen-tar om detta med uppföljning. Det har visat sig - dettasäger också mina medarbetare på departementet - attbåde statistik och uppföljning beträffande den härsortens frågor är otillräckliga. Det gäller då såväl ikommuner och landsting som generellt. Jag har intealls något emot att föra en sådan diskussion med So-cialstyrelsen. Kanske skall det göras på riksnivå. Jagkan alltså direkt säga att vi skall ta upp en sådan dis-kussion med Socialstyrelsen.För övrigt ber jag om ursäkt för det där med ma-nuset.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1997/98:123 om denregionala utvecklingenAnf. 24 Inrikesminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagämnar vidta för åtgärder för att minska den regionalaomfördelning som pågår. Vidare frågar vilka åtgärder som jag i så fall avser att vidtabeträffande skatteutjämningssystemet för kommuneroch landsting.Bakgrunden till interpellationen är den befolk-ningsminskning som sker i mångakommuner. Befolkningsminskningen sker både ge-nom låga födelsetal och genom en omfattande om-flyttning framför allt till storstadsregionerna frånövriga delar av . Utvecklingen är oroandeeftersom den dels kan vara ett uttryck för att de all-männa tillväxtförutsättningarna utanför storstadsregi-onerna avviker negativt, dels riskerar att i övrigt suc-cessivt försämra förutsättningarna både ekonomisktoch på andra sätt för de regioner som avfolkas och förmänniskorna som bor där. Utvecklingen skapar ocksåproblem på specifika områden. När människor flyttarriskerar bl.a. ett överskott på bostäder att uppstå,vilket kan bli kännbart inte minst för de allmännyttigabostadsföretag som har en stor andel av bostadsbe-ståndet på många orter. En annan effekt är att dekommunala skatte- och bidragsinkomsterna minskar,vilket ställer ytterligare krav på anpassning av kostna-derna för den kommunala verksamheten.Regeringen är medveten om denna utveckling ochförbereder också olika förslag till åtgärder. I Rege-ringskansliet förbereds ett förslag tillförändrad inriktning av regionalpolitiken. Även Bo-stadspolitiska utredningens förslag bereds, och rege-ringen planerar att lägga fram en proposition inomkort. Med detta anser jag mig i huvudsak ha besvaratRolf Kenneryds första fråga.Rolf Kenneryds andra fråga gäller vilka åtgärderjag avser att vidta beträffande skatteutjämningssyste-met för kommuner och landsting.Utjämningssystemet är ett av de absolut viktigasteinstrumenten som staten har till sitt förfogande för attomfördela resurser mellan olika delar av landet, frånregioner med goda förutsättningar i olika avseendentill sådana med sämre förutsättningar. Tillsammansmed de generella statsbidragen syftar utjämningssys-temet till att garantera alla kommuner och landstinglikvärdiga ekonomiska förutsättningar oavsett struktu-rella förhållanden. Inkomstutjämningen är en garantiför att alla kommuner får del av tillväxt och ökadeinkomster i landet och utjämnar till mycket stor delskillnader mellan kommunernas skatteunderlag. Dettaär av särskild betydelse för kommuner med lågt egetskatteunderlag, t.ex. glesbygdskommuner. Kost-nadsutjämningen skall ge alla kommuner sammaförutsättningar att erbjuda likvärdig verk-samhet oavsett strukturella förhållanden. Genominkomst- och kostnadsutjämningssystemen tillförst.ex. glesbygdskommuner och landsbygdskommunersammanlagt knappt 4 miljarder kronor.Dagens utjämningssystem infördes , ochdet hade föregåtts av ett omfattande utredningsarbeteunder . Det fanns en mycket bred politiskenighet kring systemets grundläggande principer. Vidriksdagsbehandlingen av frågan rådde det enighetmellan Socialdemokraterna och både omsystemets principer och utformning och om konstruk-tionen av införandereglerna. Det fanns också en enig-het mellan dessa båda partier om att tillsätta en ut-redning med uppgift att följa och utvärdera systemet.I kostnadsutjämningssystemet finns en särskild delsom syftar till att kompensera kommuner med be-folkningsminskning. är det totalt61 kommuner som får del av denna kompensation,som sammantaget uppgår till 247 miljoner kronor.Det främsta argumentet för denna kompensation är attde kommunala kostnaderna är svåra att anpassa isamma takt som befolkningsminskningen och attkostnaderna per invånare i kommunen således van-ligtvis ökar på kort sikt. kan kommunermed en ökande befolkning hävda att också detta ärförknippat med ökade kostnader genom krav på enutbyggnad av den kommunala verksamheten, någotsom inte kompenseras i nuvarande system.Eftersom utjämningssystemet till sin konstruktionär ett nollsummespel för kommunerna respektivelandstingen måste merkostnader till följd av befolk-ningsomflyttningar liksom totala befolkningsökningarklaras inom systemets ram. En avvägning måste där-vid göras mellan kompensationens nivå och kostna-derna för övriga kommuner och landsting som måsteavstå medel för att finansiera kompensationen.Rolf Kenneryd pekar på det anslag för bidrag försärskilda insatser i vissa kommuner och landsting sominfördes i och med utjämningssystemet och menarbl.a. att det stora antalet ansökningar om att få ta delav dessa medel tyder på betydande brister i utjäm-ningssystemet. hävdar också att flerta-let av de kommuner som har sökt är avfolknings-kommuner.Av de 51 kommuner som inkommit med ansök-ningar till regeringen är det ca 34kommuner som har haft en befolkningsminskningunder de senaste åren.Jag vill slutligen säga något om den parlamenta-riska kommitté som har till uppgift att följa, utvärderaoch utveckla utjämningssystemet. Kommittén har nuarbetat och har gjortomfattande analyser av de olika delarna i systemetoch av systemets utfall. Även modellen för befolk-ningsminskning har blivit föremål för en ingåendeanalys. Kommittén skall lägga sitt samlade förslag tillförändringar av systemet . Re-geringens avsikt är att förslag sedan skall presenterasför i sådan tid att förändringar kan träda ikraft . Det finns säkert skäl att till dess särskiltstudera effekterna av befolkningsminskningen för demest utsatta kommunerna.Som svar på andra fråga vill jagsäga att jag inte avser att aktualisera förslag om för-ändringar i utjämningssystemet innan den parlamen-tariska kommittén har slutfört sitt arbete. Jag anser attdet vore direkt fel att föregripa kommitténs arbete.Till detta kommer att utjämningssystemet ändå måsteses som en helhet. De avvägningar som måste görasnär systemet skall bli föremål för förändringar måsteske samlat för att resultatet skall bli rimligt och accep-tabelt för hela landet.Anf. 25 ():Fru talman! Jag ber att få tacka inrikesministernför svaret. Det är ett viktigt ämnesområde som vi nuunder har att diskutera.Bakgrunden till interpellationen, dvs. den statistis-ka bekräftelsen på de senaste årens befolknings-minskning, inger oro. Det krävs snara och verknings-fulla åtgärder på olika politiska nivåer, även frånenskilda medborgare i dessa bygder, för att bryta dennegativa utvecklingstrenden.Svaret ger en ganska fyllig fakta- och bakgrunds-beskrivning. Det indikerar att inrikesministern ochhans medarbetare är relativt väl förtrogna med pro-blematiken och dess omfattning. Tyvärr är inrikesmi-nisterns redovisning av förslag till åtgärder och lös-ningar tom, innehållslös, när det gäller konkretise-ringar. När det gäller mer allmänna åtgärder hänvisarinrikesministern till pågående beredningsarbete iRegeringskansliet kring aviserade propositioner omregionalpolitiken respektive bostadspolitiken.Jag har förståelse och även respekt för det princi-piella förhållningssättet att inte avslöja innehållet ikommande propositioner. Jag skulle ändå vilja efter-höra om inte inrikesministern kan lätta litet på förlå-ten och nämna något om de principer som väglederdet åberopade nu pågående beredningsarbetet.När det sedan gäller det primär- och landstings-kommunala skatteutjämningssystemet delar jag inri-kesministerns uppfattning. Det är ett av de absolutviktigaste instrument som staten har för att omfördelaresurser i regionalpolitiskt syfte. Som bekant delasdenna uppfattning inte av alla partier i denna kamma-re. Just därför är det synnerligen viktigt att systemetär så effektivt utformat som möjligt.Som framgår av såväl interpellationen som svaretbiträdde de beslut som ledde till detnuvarande systemet. Jag vill dock påpeka att dettaskedde i och med att det här systemet ingick som endel i ett större åtgärdspaket, med åtskilliga andra storaoch viktiga komponenter, i syfte att sanera den dådåliga gemensamma ekonomin. Jag vågar påstå att enensidig uppgörelse kring utjämningssystemet intehade kommit till stånd utan ytterligare förändringar iden riktning vi då redan hade åstadkommit. Jag tvekarheller inte att påstå att den efterföljande utvecklingenbekräftar att vi från sida den gångenhade rätt i våra synpunkter och strävanden.Inrikesministern hänvisar i sitt svar till att den på-gående parlamentariska utredningen bör avvaktasinnan förslag till förändringar kan framläggas. Jag harerfarit att utredningen avser att framlägga sina samla-de förslag detta år. Det omöjliggör beslutunder höstriksdagen baserade på utredningens förslag.Det framgår också av svaret. Utredningen kan alltsåinte inväntas om beslut skall kunna gälla redan under1999. Det är min absoluta uppfattning att så måsteske.Min avslutande fråga i denna omgång är därför:Är inrikesministern beredd att på någon punkt delta ien diskussion som syftar till beslut som kan gällaredan nästkommande år?Anf. 26 ():Fru talman! Inledningsvis vill jag säga att den delav landet som jag kommer från, den norra delen, sombl.a. har drabbats av de problem som interpellantentar upp, inte är en tärande del av , tvärtom.Industrin i Norrlandslänen drar in över48 miljarder kronor i exportnetto till vårt land. Det ärdubbelt så mycket som övriga landet drar in. Varjesysselsatt norrlänning bidrar alltså till det svenskaexportnettot med över riksgenomsnittet.Tyvärr är situationen mer negativ när det gällerregional utveckling. Jag skall uppehålla migvid utvecklingen för kommuner och landsting och detnya skatteutjämningssystemet.Jag satt och läste gamla handlingar sedantiden då man skulle besluta om det nya systemet. Vifick många brev, telefonsamtal och uttalanden frånkommuner, fackföreningar och enskilda personer, därde uttalade sina farhågor inför det nya systemet.Jag läser från några olika uttalanden: Det får intebara vara storstäder och administrativa centrum somtillförsäkras en positiv utveckling. Landet är ävenberoende av glesbygd, landsbygd och industriorter.I vårt län - i det här fallet var det -har vi höga kostnader för service. Det harnaturliga orsaker som avstånd, klimat och gles be-folkning. Våra kommunalskatter ligger därför relativthögt, men vi har också en hög standard på vår verk-samhet. Det är helt omöjligt att kompensera sig medhögre skatt om förslaget genomförs. För Gällivarekommun skulle det röra sig om en skattehöjning på för att hålla samma nivå som ; då var skatten32:20 kr.Om man höjde skatten i de storstadskommunersom nu har en låg skatt till samma nivå som Norrbot-tenskommunerna har skulle man klara situatio-nen utan omfördelning.Kommunernas verksamhet utgör en grundval förmöjligheten att skapa förutsättningar för utveckling avsysselsättning och tillväxt. Regioner med stor andellokal produktion i kombination med större beroendeav den kommunala verksamheten för den lokala efter-frågan och produktionen är betydligt känsligare förreduceringar av kommunernas intäkter än andra regi-oner, enligt studier genomfört. Det innebäratt beroendet av kommunernas och landstingens verk-samhet är väsentligt större i skogslänen. Risken äröverhängande att vidgade regionala obalanser uppstårom utsatta regioner ytterligare belastas genom kom-munala skattehöjningar och brister i infrastruktur.Det var några uttalanden.Nedskärningar slår betydligt hårdare i skogslänenän t.ex. i storstadslänen. Det var en mycket stor oroför hur skatteutjämningssystemet skulle slå. Som detser ut nu har farhågorna besannats. Nedskärning avoffentliga verksamheter med högre arbetslöshet somföljd, negativ befolkningsutveckling och tomma lä-genheter, som vi har hört tidigare i dag.Nu är det inte bara skatteutjämningssystemet sombidrar till den här utvecklingen, men den är en bidra-gande orsak till kommunernas minskade intäkter.Många kommuner är i ett minst sagt besvärligt läge,vilket inrikesministern väl känner till. Vi är mångasom har stora förhoppningar på de propositioner somministern nämner i sitt svar.Jag kan förstå att ministern inte kan föregripa denkommitté som arbetar med utjämningssystemet. Menjag ville ändå i kammaren föra fram de synpunkter vihar. Jag hoppas att ministern, när det blir aktuellt,vidtar åtgärder så att det vi anser slagit fel i skatteut-jämningssystemet ändras. Jag vill instämma med RolfKenneryd, jag skulle också gärna vilja veta någontingom vad som är tänkt.Anf. 27 ():Fru talman! Det inomkommunala utjämningssys-temet, som i sig strider mot formuleringarna i densvenska grundlagen om den kommunala beskattnings-rätten, har också en rad märkliga och troligtvis oöns-kade effekter som indirekt har kommit att belysas isåväl interpellation som i statsrådetssvar.En sådan effekt är att det här systemet inte ger enkommun några som helst incitament att själv genomökat skatteunderlag påverka sina intäkter. Det social-demokratiska kommunalrådet i har pekat pådetta förhållande och uttalat att det för kom-mun - men det gäller i stort sett alla kommuner - intespelar någon som helst roll för intäkterna om man ikommunen kan fixa fler jobb. Skatteintäkterna blirändå desamma. Om då kommunen får lägga nedpengar på att öka förvärvsfrekvensen blir en sådanåtgärd en dålig lösning för kommunen. Skatten fråndet ökade skatteunderlaget tas om hand avdet inomkommunala systemet.Vi moderater har tydligt sagt att vi vill ha ett ut-jämningssystem som ger ett hundraprocentigt incita-ment för kommunerna att själva öka skatteunderlaget.Jag tycker att borde ta tillfället i aktoch säga att den kommitté som han har tillsatt ocksåborde studera vilka effekter dagens inomkommunalautjämningssystem har haft på incitamenten ute ikommunerna. Om kommunerna låter systemet styra ärju detta negativa incitament och kommer inte att med-verka till en ekonomisk tillväxt i landet.En annan effekt av det inomkommunala systemetär att det är uppbyggt som ett nollsummespel. Statsrå-det belyser själv det i sitt svar. Om man vill öka bi-draget på någon punkt, t.ex. för befolkningsminsk-ningar, måste man med den här uppläggningen defi-nitionsmässigt minska bidragen någon annanstans.Vi moderater har hävdat att inkomstutjämningenoch kostnadsutjämningen för kommunerna måste varaen statlig uppgift. Det är staten som skall betala debidragen. Det skall inte ske genom en omfördelningav en lokalt uppburen skatt. Med den metod vi anvi-sar har man helt andra möjligheter att rätta till deeventuella svårigheter som uppstår, t.ex. på grund avbefolkningsminskningar.Det verkar på det svar som hargivit som om regeringen och han själv så till den gradhar gjort sig till fångar i det här grundlagsstridigainomkommunala systemet att man inte kan tänka i nyabanor, trots att systemet rimligen har direkt negativaeffekter för vårt land.Anf. 28 Inrikesminister ():Fru talman! undrade om jag kundelätta på förlåten kring den bostadspolitiska proposi-tionen. Den andra propositionen har jag ju inte be-redningsansvaret för. förstår säkert attdet inte är möjligt. Jag skall i alla fall säga så mycketatt ett av de stora problemen för de kommuner somhar kraftiga befolkningsminskningar är att de i flerta-let fall också har stora bekymmer med sina kommuna-la bostadsbolag. De har dessutom en hel del bekym-mer med borgensåtaganden för bostadsrättsförening-ar. Befolkningsminskningen underlättar inte dessaproblem utan försvårar dem tvärtom ytterligare.Det största regionalpolitiska grepp som vi kan taär kanske därför att göra det lättare för dessa kommu-ner på just de här områdena. Det är en ansats som vimed all säkerhet kommer att göra i det förslag som viså småningom skall lägga fram för riksdagen.Rolf Kenneryd frågade också om jag är beredd attgöra något avseende utjämningssystemet som kanträda i kraft . Låt mig först säga att jag har enoerhört stor respekt för problematiken kring skattut-jämningen. Jag tror att och jag harsamma erfarenhet på den punkten.