prot · GL0969 · 1998-02-18 00:00:00 — En djurskyddsmyndighet kan visa vadsom kan göras i ett land - om man verkligen vill.Jag konstaterar med beklagan att Socialdemokra-terna har valt att ge forskarna dubbel möjlighet tillöverklagande, i stället för att hitta en lösning som allasom sitter i djurförsöksetiska nämnderna kan varanöjda med - t.ex. att förlägga beslutanderätten för deallvarliga § 16-fallen till CFN. Det var tydligen vikti-gare att få igenom förslaget än att se till att det ärgenomtänkt. Det kan jag bara beklaga.Anf. 7 () replik:Herr talman! efterlyser EvaErikssons åsikt i dessa frågor. Det behöver inte rådanågon osäkerhet om hennes uppfattning. Hon harskrivit under folkpartimotionen jag nämnde, Jo24.Vi skulle helst vilja avvakta utredningen. Det bleven kompromiss i jordbruksutskottet. Den innebar attutskottet förde in möjligheten att överklaga. Vi varnöjda med den kompromissen. Vi tyckte att det varviktigt att reglerna tillgodoser rimliga krav på rättssä-kerhet. Det är en grundläggande princip att kunnaöverklaga bindande beslut.Det verkar också som att harsvajat i frågan. I motion Jo523 /97, somGudrun m.fl. står bakom, yrkas på att riksda-gen som sin mening skall ge regeringen till känna vadi motionen anförts om att de djurförsöksetiska nämn-derna bör bli beslutande.Anf. 8 () replik:Herr talman! Det är naturligtvis förvånande att denriksdagsledamot som är ordförande i , , inte befinner sig i kammarennär vi diskuterar just det som berör den nämnden.Det här är den gång som de djurförsöksetiskanämnderna och kopplingen till CFN diskuteras. Dethade varit lämpligt att hade varit här föratt redovisa sina synpunkter.Jag stöder hennes motion. Jag vill inte att de djur-försöksetiska nämnderna skall ha beslutanderätt -med precis de argument som jag har framfört. och jag är överens om det. Sedan har detkommit andra direktiv som tydligen har gjort att EvaEriksson har frångått sin motion. Det kan jag barabeklaga.I vår motion kan vi tänka oss att de djurförsök-setiska nämnderna kan bli beslutande -när alla jobbar så bra som möjligt, när CFN:s allmän-na råd gäller, när djurskyddsorganisationerna fårtalerätt.Men vi är inte där . Det är för . Allt detsom krävs för att de djurförsöksetiska nämndernaskall kunna ha en samsyn, fungera likadant och kom-ma fram till samma slutsatser om försök finns inte.Det är det som är det felaktiga i att fatta beslut om attnämnderna skall bli beslutsfattande nu.Anf. 9 ():Herr talman! träder den sistadelen av de djurskyddsbestämmelser som antogsredan 1988 i kraft. Det gäller då främst minimikravenför båspallsutrymme. Många lantbrukare befarar attde kommer att tvingas sluta med mjölk- eller köttpro-duktion på grund av att de inte uppfyller kraven påbåspallarna. De anser att med nuvarande osäkerhetkring animalieproduktionen och framtida lönsamhet,kan de inte göra så stora investeringar som krävs. Dethandlar främst om äldre lantbrukare på mindre gårdari skogs- och mellanbygder.Herr talman! Jag har varit hemma hos en del avdessa lantbrukare i . Där finns mycket avden typen av jordbruk. Det är fråga om enskilda lev-nadsöden och livsverk som på ett abrupt sätt kankomma att avbrytas. Då förstår jag inte varför vi intekan vara tydliga om att i denna fråga måste det sundaförnuftet få råda.Följderna av lagstiftningen kan bli att antaletmjölk- och köttproducenter i skogs- och mellanbyg-den kan komma att minska. Därmed minskar antaletbetesdjur, vilket kommer att påverka det öppna land-skapet och innebära ökade svårigheter att hålla det ihävd i dessa bygder. Svårigheterna för dessa lantbru-kare att finna nya verksamheter är stora.Intentionen i den nya lagstiftningen är riktig. Meni det praktiska genomförandet måste man se till hurverkligheten ser ut, så att inte det bästa blir det godasfiende. För att underlätta en övergång i befintligastallar finns en möjlighet till flexibilitet i djurskydds-föreskrifterna - det skall sägas. I ett befintligt stalleller vid ombyggnad av ett stall kan mindre avvikelserfrån måttföreskrifter göras om det djurskyddsmässigtär godtagbart för det enskilda djuret och planlösning-en i stallet är god. Men risken är dock stor att ansva-riga myndigheter kommer att följa lagstiftningen striktoch inte se till de möjligheter till undantag som finns.Problemen är inte entydiga. Det finns också enrättviseaspekt gentemot dem som redan vidtagit åt-gärder för att uppfylla de nya kraven. De har högreproduktionskostnader än de som av andra orsaker haravstått från investeringen. Men efter att ha diskuteratmed båda dessa grupper av lantbrukare står det heltklart att problemen måste lösas med sunt förnuft. Dethandlar om att på bästa sätt praktiskt lösa situationen.En möjlighet är att införa en form av särskilt in-dividuellt förfarande för äldre lantbrukare med doku-menterat god djuromsorg men med brister i båspalls-mått. På det temat har jag väckt en motion som jord-bruksutskottet behandlat i betänkandet.Herr talman! Det är beklagligt att utskottets ma-joritet inte vill säkerställa att det sunda förnuftet fårråda. Därmed riskerar man fortsatt nedläggning avden för skogs- och mellanbygderna så viktiga mjölk-och köttproduktionen. Man påtar sig därmed ett stortansvar med riskerna med fortsatt avfolkning av lands-bygden.Jag vill fråga utskottets majoritetsföreträdare : Varför kunde inte utskottet blilitet tydligare och markera detta inför regeringen?Varför kunde inte utskottet gå hela vägen fram? Nustår det en del i utskottstexten, men man gör ingetklarläggande till regeringen. Det var det som vareftersträvansvärt för att vi skulle kunna undanröjaoklarheter.Herr talman! Från har vi inteen ordinarie ledamot i jordbruksutskottet, så vi fårlägga fram våra yrkanden här.Jag vill då yrka bifall till reservation 6, som inne-bär just att sunda förnuftet skall få råda i fråga ombåspallsmått.Jag vill också yrka bifall till reservation 1 frånMiljöpartiet där man har följt upp en kristdemokratiskmotion om djurskyddslagen vad gäller att begränsaförsöksdjurens lidande.I och för sig instämmer utskottet också här i detsom sägs i motionen i detta ärende, men man avstyr-ker yrkandet. Jag skulle också i den frågan vilja ha ettsvar av : Varför kan vi intetydliggöra lagstiftningen? Utskottet säger ju att det ärrätt men slutar ändå i ett avslagsyrkande. Jag tyckeratt man kan vara tydlig i lagstiftningen vad gällerförsöksdjurs lidande. Det är det som den här reserva-tionen går ut på.I övrigt har det i fråga om ändringar i djurskydds-lagen konstaterats att utskottet har samlats kring ettmotionskrav från många partier om överklaganderät-ten. Vi delar den uppfattning som majoriteten i utskot-tet har i den frågan.Anf. 10 () replik:Herr talman! Jag kan ge ett svar som en del avmajoriteten. Det som är skillnaden mellan reservatio-nen och det som står i betänkandet är frågan om detskall vara ett tillkännagivande eller inte.Man kan ställa två frågor. Den ena är om det ärriksdagens uppgift att besluta på den här detaljnivånom antalet centimeter på båspallar. Det är en princi-piell fråga, som vi kanske borde diskutera oftare.Den andra frågan är om det hjälper med ett till-kännagivande i sak. Problemet är frågan om tillämp-ningen av de bestämmelser som redan finns. Det ståratt "mindre avvikelser" från måttföreskrifter kan tole-reras, men vad är då "mindre avvikelser"? Oavsetttillkännagivande eller inte kommer det att vara enbedömning av den enskilda tillsynspersonen somavgör om det är , eller . Det kommervi inte att lösa med ett tillkännagivande.Det är motiveringen till att vi valde att inte ståbakom reservationen.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag tror säkert att är ute och träffar många lantbrukare, men jagvet inte riktigt om hon har förstått den situation sommånga befinner sig i. Man uppfattar att man drabbasav pålaga efter pålaga, som tynger ned lantbrukarensom företagare och som gör att man känner att detinte håller i längden.Det här är en tydlig fråga, där osäkerhet skapaskring förutsättningarna för fortsatt produktion, mjölk-produktion eller nötköttsproduktion. Bara denna osä-kerhet i sig gör att man kanske inte orkar fortsätta, närman ser myndigheterna framför sig och att det kom-mer ytterligare en sak.Vi ville just skapa klarhet, för att ge en tydlig sig-nal om att här skall sunt förnuft råda. Vi vet att detinte alltid är så när myndigheterna skall omsätta riks-dagsbeslut. Det skulle vara en signal ut till dessalantbrukare, som känner sig väldigt nedtrycktaoch har en svår situation, att vi förstår situationen. Viville göra en tydlig markering att vi vill att de skallkunna fortsätta driva produktion om det sker med engod djuromsorg.Det är det som jag är ute efter, och det är bara attbeklaga att utskottsmajoriteten inte vill ge den signa-len.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det är precis det som står i betän-kandet, så det här blir en strid om påvens skägg. Detsom reservationen handlar om är att detta skall mani-festeras i ett tillkännagivande.Jag delar mycket av den oro som geruttryck för och som handlar om jordbruket och bön-derna i skogs- och mellanbygder, där det är en be-svärlig situation. Men det hjälper inte att man gör etttillkännagivande i det här fallet.Jag tycker inte heller att vi skall använda riks-dagsbeslut som signaler, inte heller i det här falletmed båspallarnas storlek. Man skall inte användariksdagsbesluten på det sättet, när det står i betänkan-det att det är sunt förnuft som skall få råda. Jag vetinte huruvida det sunda förnuftet är likartat över Sve-rige när det gäller tillsynen, men det hjälper inte medett tillkännagivande.Anf. 13 () replik:Herr talman! Om det inte hjälper vad riksdagensäger kan man fråga sig varför vi sitter här. Det är detjag är ute efter. är den lagstiftande försam-lingen och skall väl ha rätt att ge en tydlig signal omvad man avser med sin lagstiftning. Det handlar omatt till dem som skall administrera detta, följa upp ochutöva tillsyn ge denna tydliga signal.Om det nu inte är någon större skillnad, MaggiMikaelsson, varför kan ni då inte gå med på dettatillkännagivande, som skulle betyda väldigt mycketför den enskilde lantbrukaren med den osäkerhet somhan känner?Anf. 14 ANN-KRISTINEJOHANSSON (s):Herr talman! Debatten handlar om djur-skyddslagen, som flera har sagt, och då speciellt för-söksdjur. Några fristående motioner tas också uppsom handlar om allmänna djurskyddsfrågor, foderfrå-gor, antibiotika, kadaverhantering, djurhållning, djur-transporter, varghybrider osv. Man kan säga att det ären stor spridning, från stort till smått.Jag börjar med att gå in på en del av lagföränd-ringarna i djurskyddslagen. En förändring som är värdatt notera är att lagen även skall omfatta vilda djursom används i försök men inte hålls fångna. djur som man har satt radiosändare på.I 4 § djurskyddslagen står bl.a. att djur och täv-lingsdjur "skall hållas och skötas i en god djurmiljöoch på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa ochger dem möjlighet att bete sig naturligt". Detta skallnu också gälla försöksdjur. Det är en nödvändig ochbra förändring, och det har varit en brist förut. Det ärviktigt att djurskyddet omfattar alla djur.Herr talman! Målet för försöksdjursanvändningenmåste vara att se till djurets bästa och att alternativametoder utvecklas och ökas. Frågorna vi måste ställaoss är: Behövs forskningen? Hur kan vi minska lidandet för djuren? Vimåste också väga djurens lidande mot nyttan förmänniskan.Jag för min del anser att forskningen behövs, ochdär det inte finns några alternativa metoder måste vityvärr använda försöksdjur.Vi måste klara av gamla och nya sjukdomar, t.ex.diabetes, som drabbar både unga och gamla. De somdrabbas av diabetes har det väldigt jobbigt, bådemedicinskt och ekonomiskt, och samhällskostnadernaär stora. För att förstå den sjukdomen och kommamed metoder som förhindrar, lindrar eller bromsarbehövs forskningen. Och forskarna behöver i dagförsöksdjur för att klara detta. Jag menar att vi helatiden måste väga lidandet för djuret mot nyttan förmänniskan.Det viktigaste är att den enskilde forskaren kanoch vill göra den rätta bedömningen vad gäller nyttanoch djurets situation.Kravet är också att enbart använda djur som äruppfödda för ändamålet, att de skall skötas bra och attdjurskyddslagen skall uppfyllas. Där har veterinäreroch tillsynsmyndigheter på institutionerna en viktiguppgift att fylla. De skall se till att djurskyddslagenefterlevs.Jag tror inte att forskare utsätter djur för onödigtlidande, utan de flesta gör vad som behövs för attskydda och minska djurens lidande.Det är klart att detta är en känslig och svår debatt.När tidningarna slår upp bilder på djur som används iförsök med bl.a. inopererade rör är det klart att män-niskor som ser detta upprörs. Men det är då viktigt attkoppla ihop detta med den forskning som bedrivs ochvart den leder, om vi vill ha reda på orsaker och fåfram botemedel.Låt oss se forskningen och utvecklingen som nå-got positivt. Det finns en mänsklig nyfikenhet. Viskall bara använda djur till det som är ytterst nöd-vändigt.Då kommer vi in på nästa stora fråga, som flerahar varit uppe och pratat om. Det gäller de djurför-söksetiska nämnderna.De har gjort och gör ett bra jobb med att prövavarje försök utifrån en etisk synpunkt. Jag kan säga attdet nästan är unikt i världen. Låt oss vara stolta övervad vi har åstadkommit i stället för att bara gnälla. Viskall se till att det fattas bra beslut framöver. Dessafrågor ingår också i den utredning som arbetar med attundersöka om det fungerar på samma sätt i hela Sve-rige.Nämnderna skall väga för och emot. De skall haoch har en fortlöpande dialog med forskarna. från försöket kan forskarna ändå ge-nomföra det i och med att nämndens beslut enbart ärrådgivande. Tillsynsmyndigheterna kan föreläggaforskarna att inte utsätta djuret för lidande. Om fors-karna inte rättar sig efter detta får djuret omhändertas.Herr talman! EU har uppmärksammat detta. Manpåpekar att måste införa ett system som gördet möjligt att förbjuda djurförsök. Genom att ge dedjurförsöksetiska nämnderna befogenheten att beslutai frågan, så att deras beslut blir bindande, anser jag uppfyller EU:s krav som djurskyddetstärks.Här är det viktigt att poängtera att de djurförsök-setiska nämndernas arbetssätt - en dialog mellanforskarna och lekmännen - har gjort att djurens situa-tion har förbättrats. Forskningen och allmänheten harnärmat sig varandra. Det är viktigt att denna dialogfortsätter, och det är viktigt att man fortsätter att arbe-ta på detta sätt.Därför tycker vi i utskottsmajoriteten, i likhet medLagrådet, att beslutet skall kunna överklagas i enlig-het med svensk rättspraxis. Det gläder mig att en stormajoritet i är för djurens bästa.En annan fråga som tas upp i motioner är fråganom djurens lidande. Det förs fram att djuren inte skallutsättas för obegränsat lidande eller för större lidandeän vad som är absolut nödvändigt. Det håller jag medom. Men frågan jag ställer mig är vem som kan avgö-ra hur mycket ett djur lider. Är det jag, någon här ikammaren, forskarna eller djurskyddsvännerna? Nej,vi har inte klart för oss hur mycket ett djur lidereller hur det upplever smärta. T.o.m. vi människorupplever smärta olika. När kan vi säga att det är ettobegränsat lidande? Smärta upplevs olika av alla.Känner djuren på samma sätt?Jag har utifrån detta funderat på sinläggning avkor. Hur mycket smärta känner kon då? Det är natur-ligt att sinlägga kor. Det är ingen som diskuterar det.Kan vi jämföra den smärta som en kvinna som slutaramma känner innan brösten har återställt sig med konssmärta? Vem besitter sanningen i denna fråga?Ett annat bekymmer som några motionärer hartagit upp gäller djurhus. Dethar varit föremål för flera debatter här i kammaren.Nu har det avsatts pengar. Vi förutsätter att de lokalersom är projekterade får den utformningen att de upp-fyller djurskyddslagens alla krav. Det gäller ocksåinte minst arbetsmiljölagen. Bygget skall genomförasi snabb takt.Jag tänker ta upp några av de andra frågorna. Detgäller bl.a. ett klarläggande rörande en fråga som harcirkulerat mycket i tidningarna , somfler debattörer har pratat om. Det handlar om bå-spallsutrymmet. Detta regleras i föreskrifter. Jag tyck-er inte att vi skall ta tid i anspråk till attdiskutera föreskrifter, men jag tycker att det behövsett klarläggande.I berörda föreskrifter finns möjligheter till undan-tag. Mindre avvikelser från måttbestämmelserna fårgöras om djurhälsan i övrigt är bra. De handlar förtillsynsmyndigheten om att se till djurens bästa. Dju-ren skall må bra. Det skall inte gås fram med mått-stock. Jag håller med om det som har sagts tidigare;det handlar om sunt förnuft. Det handlar om att se hurdjuren mår.Jordbruksministern har sagt samma sak i flera de-battinlägg och tal. Det är viktigt att se till djurensbästa.Herr talman! Jag tänker avsluta med ett kärt ämne.Det är bin och varroakvalster. Frågan har debatteratshär i kammaren cirka tio gånger den senaste mandat-perioden. Min första debatt här i kammaren som riks-dagsledamot handlade om just varroakvalster.Nu står jag här igen och kan konstatera att sammaargument och samma svar ges. Det är ingen lätt fråga.Åsikterna gå isär inom binäringen om hur man kankomma till rätta med bekymren. Klart är att alla, in-klusive vi som sitter här, är oroliga för den svenskabinäringen. Men frågan är delegerad till myndigheter-na där sakexpertisen finns.Jag är ingen expert på bin och deras sjukdomar.Jag tror inte heller att någon annan här inne är det.Det är nästan omöjligt att ta ställning i dessa tekniskafrågor när man själv inom binäringen inte är överensom bästa sätt att hantera problemet.Jag förutsätter att allt görs från regeringen ochmyndigheter för att vi skall komma till rätta medproblemen och för att vi skall få en samlad strategifrån näring och myndigheter, så att vi i även iframtiden kan ha en framgångsrik binäring till nyttaför människor och natur.Ett förslag till nationellt handlingsprogram för densvenska binäringen har utarbetats av Jordbruksverketoch näringen. Då förutsätter jag att man också kankomma överens om varroakvalstrens bekämpning.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillhemställan i betänkandet och avslag på samtliga re-servationer.Anf. 15 () replik:Herr talman! säger att viinte skall diskutera förordningar i . Det ärmöjligt, men handlar det om vad lagstiftarenhar avsett och hur reglerna tillämpas i verkligheten.Det är inte helt oväsentligt.Ann-Kristine säger att sunt förnuft skallråda och att det inte handlar om att gå fram medmåttstock. Varför kan vi då inte uttala detta? Det är ensak att det sägs saker av ministrar och i ,men ett riksdagsbeslut är en mycket tydligare signal.Det är detta som myndigheter och tillsynsmän respek-terar.Oron är inte opåkallad. Det är de som hanterarverkligheten - också myndighetspersoner - som harfört upp frågan till diskussion. De är bekymrade överhur man skall tillämpa lagstiftningen.Om kan instämma i detMaggi sade om att det inte har någonbetydelse om det blir ett tillkännagivande eller intekan vi kanske få ett tillkännagivande. Det vore enoerhört tydlig signal. Då har markerat vadden tycker. Då är det inte bara något som sägs i riks-dagsdebatten.Ann-Kristine börjar sitt anförande medatt fråga hur vi kan minska lidandet för djuren. Vi harfaktiskt föreslagit en konkret lagändring på denpunkten. Det finns förslag i reservation 1 om hur denlagen skall utformas. Varför kan vi inte ta till detta?Att föra en filosofisk diskussion om vad som är li-dande och vad djuren känner är en sak, men om vi ärtydliga i lagstiftningen förs frågan framåt. Det är ettsvar på fråga om hur vi skallminska lidandet för djuren. Vi kan gå på reservation1. Varför kan vi inte också på den punkten vara tydli-ga?Anf. 16 ()replik:Herr talman! Vi har fattat beslut om djurskyddsla-gen i . Den har snart tillämpats . Dethar varit en övergångstid. När vi har fattat beslut ärdet upp till myndigheterna att skriva förordningar ochföreskrifter.Det som står i föreskriften gäller båspallenär följande: I ett befintligt stall godtas mindre avvikel-ser från föreskrivna mått om det är djurskyddsmässigtacceptabelt för det enskilda djuret. Detsamma gällervid ombyggnad under förutsättning att planlösningen istallet är god.Detta ger en möjlighet att släppa fram det sundaförnuftet, som vi har pratat om. Det ger en möjlighetatt se till djurens bästa och slippa använda måttstock.Jag tycker inte att vi härifrån skall göra ett tillkän-nagivande om vad som står i en föreskrift.Anf. 17 () replik:Herr talman! Vi har ju fattat beslut. Den här lag-stiftningen har gällt , och det har varitkänt att den här ändringen nu skall träda i kraft. Jagförsökte i mitt inlägg beskriva problematiken meddetta. Men sedan har vi en verklighet att hantera ock-så. Vi kan som lagstiftare inte bortse från hur verklig-heten faktiskt ser ut när det gäller tillämpningen avdetta.Jag förstår fortfarande inte motståndet mot att gö-ra denna markering som skulle undanröja mycket oro.Det skulle göra att man kunde behålla fler mjölk- ochnötköttproducenter. finns det risk för att det blirtvärtom. Varför kan vi inte vidta en så enkel åtgärd?Vi vet ju att riksdagsbeslut ibland riskerar att för-vanskas under resans gång när de omsätts av myndig-heter och byråkrater. Den risken finns i olika delar avlandet i denna fråga. Varför inte vara oerhört tydliga?Sedan, herr talman, skulle jag också vilja ha ettsvar på den andra frågan: Varför inte tydliggöra hur vikan minska lidandet för försöksdjuren?Anf. 18 ()replik:Herr talman! Vi är ju överens. Det är ju bara detatt vi från socialdemokraternas sida inte vill göra etttillkännagivande. Annars är vi överens. Vi inser ocksåverkligheten och att detta har skapat bekymmer ute ibonderörelsen. Skillnaden är bara att vi inte tycker attvi skall göra ett tillkännagivande i just den här frågan.Sedan tycker jag att jag har utvecklat detta med li-dandet. Vem är det som bestämmer om ett lidande?Det står i lagen att det inte skall vara ett onödigt li-dande. Innan vi har klart för oss vad som är lidandeför djuret, vad som är obegränsat lidande och om deolika djuren känner lika mycket, tycker jag att detsom står i lagen är bra.Anf. 19 () re-plik:Herr talman! Jag håller med om att ändringen i lagstiftningen gör att det blirbättre för försöksdjuren, och det sade jag också i mittanförande. Det är egentligen inte det som vi bekymraross så mycket över just , utan vi är bekymrade överde djurförsöksetiska nämndernas funktion och männi-skorna som jobbar där. Det är ju hur de upplever denhär förändringen som kanske är det viktigaste. Denkommer snabbt på dem, som någon sade, och egentli-gen ville de inte ha det så här.Men vi hamnade ju litet grand i en tvångssituationi utskottet, eftersom tiden var knapp. Med de föränd-ringar som gjordes blev vi ändå överens, och vi har juett gemensamt ansvar. Men min fråga är egentligenvarför regeringen tog så på sig innan mankom med förslaget, så att vi fick så på oss tillsdet skulle träda i kraft. Det hade ju varit rimligt att vihade haft litet tid på oss. Då skulle vi kanske kunnatfinna en form som hade varit bättre.Den andra frågan gäller stallmåtten. Med risk föratt bli tjatig tar jag upp frågan igen. Det är den storaoro som finns över den olika behandling som sker utei kommuner som har gjort att vi har aktualiserat frå-gan. Därför är ett auktoritativt uttalande från riksda-gen ganska viktigt för att ge ett klart besked om hur viser på frågan. Min fråga är: Hur tänker Ann-KristineJohansson och socialdemokraterna se till att leva upptill detta, med det vaga uttalande som majoriteten villgöra?Anf. 20 ()replik:Herr talman! Vi är överens om att de djurförsök-setiska nämnderna skall bli beslutande. Jag kan hållamed om att tiden har varit knapp och att det har gåttfort nu på slutet. Det är ju inte många dagar kvar tillsdetta skall träda i kraft, och det är litet bekymmer-samt. Men har vi EU:s krav hängande öveross. Frågan är om det är bättre att bli ställd inför för att vi i inte ser till djurensbästa, när det är det som vi har jobbat för .