prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — Vi skall särskilt inrikta oss på terrorism,människohandel, brott mot barn, olaglig narkotika-handel, vapenhandel, korruption och bedrägeri.Detta är ju allvarliga frågor. När man har gjortundersökningar om vad människor inom EU-områdetförväntar sig av detta samarbete visar det sig att manhar mycket stora förväntningar på att EU faktiskt skalllyckas att bekämpa brottslighet av det slag som jagnyss räknade upp. Därför finns det, i varje fall på denhär punkten, ett hyggligt stöd för att vidta åtgärder såatt effektiviteten på de här områdena ökar.En av anledningarna till att tredjepelarfrågor harägnats så mycket uppmärksamhet i Amsterdamfördra-get är ju att egentligen alla medlemsländer var och äröverens om att det hittillsvarande arbetet på det härområdet inte har varit särskilt effektivt och särskiltframgångsrikt. Därför gör man de förändringar somtidigare har beskrivits, t.ex. överflyttning till förstapelaren av vissa typer av frågor, initiativrätt förkommissionen inom tredjepelarfrågor och möjlighet att slita tvister eller göra tolk-ningar av de beslut eller överenskommelser som harträffats inom konventionsområdet i tredje pelaren. Detär ju bra ur effektivitetssynpunkt att man kan slitasådana tvister. I annat fall riskerar ju arbetet att gå istå om medlemsstaterna ständigt diskuterar vad somfaktiskt gäller. Då måste man ju ha någon slags tvist-lösning. Såvitt jag kan förstå erbjuder ju det.Jag har inte för avsikt att upprepa alla argumentfrån och mina tidigare debatter införregeringskonferensen, Europolkonventionens anta-gande och antagande i riks-dagen. Det är ju ungefär samma argument som an-vänds i de här debatterna oberoende av vilken frågasom står på dagordningen.Men det är väl ändå värt att notera att dagen efterdet att vi haft Schengendebatten fick vi reda på tack vare ett ingående nordiskt polissamarbete, iförsta hand mellan och , faktisktlyckades infånga som på goda grunderär misstänkt för att spela en mycket stor roll i amfe-tamintillförseln till bl.a. . Jag tycker att det ärett bra och konkret exempel på vad detta europeiskasamarbete på rättsområdet skall leda till.Jag förstår, fru talman, att lyckasförskräcka sina mötesdeltagare om hon ger sammabeskrivning av innehållet och av vad som faktisktskall ske för dem som hon ger i den här kammaren.Det förhåller sig faktiskt inte på det sätt som honframställer det. Det finns ju en betydligt mer nyanse-rad bild som man faktiskt kan diskutera kring. Var äreffektiviteten bäst? På vilket sätt får man lösningaroch organisatoriska och administrativa beslut tillstånd som innebär att brottsbekämpningen - för atthålla oss till det - blir effektiv?Jag tror att det skulle vara lättare att diskuteradetta om vi slapp de här eländesbeskrivningarna, somnågon sade tidigare i debatten . Det vore lättareom vi slapp dessa litanior om vad som påstås rymmasinom det beslut som skall gå till.Fru talman! Jag tänkte faktiskt inte ägna mig meråt rena justitieutskottsfrågor. Jag skall i stället genågra kommentarer om detta med demokratin ochdebatten. Jag vill även i den här delen av protokollet -jag förmodar att det har sagts tidigare - ändå peka påatt vi alla har ett ansvar för att det blir en debatt iaktuella politiska frågor. Regeringen satte ju i gångEU 96-arbetet, tror jag det hette, och ordnade ett stortantal seminarier. Jag var på ett sådant seminarium häri för . Jagbehövde inte trängas med riksdagsledamöter på detseminariet. Det kan jag faktiskt påstå utan att rodna.Det finns en rad olika sådana här aktiviteter. Så dethar naturligtvis gjorts en del.Sedan kan man konstatera att debatten har varitför begränsad. Det har varit för litet engagemang. Densom klagar högst på att det inte har varit tillräckligtmycket debatt i den här kammaren är naturligtvis densom har deltagit i de olika debatterna, som på allvarhar försökt att stimulera exempelvis tidningsdebatteneller medierna sedan Amsterdamfördraget blev of-fentligt. Man behöver ju faktiskt inte vänta tills dessatt regeringen lägger fram en proposition. Man kan judra i gång debatten ännu mycket tidigare. Jag tyckeratt jag faktiskt vill säga det.Sedan några ord om folkomröstning. Det har sagtstidigare att vi skall avvakta det här beslutet tills dessatt har haft sin folkomröstning därför att vimöjligen skulle influera på resultatet i den omröst-ningen. Jag undrar om inte avsikten från förslagsstäl-laren egentligen är den omvända, nämligen att detdanska folkomröstningsresultatet skulle influera densvenska debatten. Vi kan naturligtvis beskylla varand-ra för hur vi resonerar från olika utgångspunkter. Menjag menar att det väsentliga är att varje land, varjeparlament prövar de här frågorna i den ordning som ärföreskriven för ratificering av en internationell över-enskommelse.Det är också intressant att konstatera att i varje fallnär vi antog medlemskapsfördraget sade alla partieratt man respekterade folkomröstningsresultatet. Detgör man faktiskt inte längre, om jag har förstått medi-erna . gäller inte längre folkomröstningsresul-tatet i fråga om det svenska medlemskapet i EU. Enintressant frågeställning när man kräver nya folkom-röstningar är vad som händer om det inte går bra, settur synpunkt. Kommer de då inte helleratt gälla? Är det då bara att köra vidare och hävda skall ha ytterligare folkomröstningar tills dess får en med rätt resultat?Jag tycker att det är att chikanera demokratin, attdra alltför stora växlar och på det sättet försöka attunder en väldigt inte respektera det utslagsom folket ger vid olika tillfällen.Jag vill, fru talman, bara erinra om detLagrådet har skrivit. Det handlar om detta med över-statlighet och hur man skall se på det. Det är ett enigtkonstitutionsutskott som står bakom tillstyrkan tillutrikesutskottet när det gäller att vi skall anta Amster-damfördraget. Lagrådet skriver: Det står klart förLagrådet att Amsterdamfördraget på intet sätt kananses rubba det svenska statsskickets grunder.Jag tycker att vi borde respektera Lagrådet och tafasta på den ståndpunkten i stället för att påstå att detär någonting helt annat som gäller.Anf. 129 (mp) replik:Fru talman! Denna diskussion utmynnar nästanalltid i att företrädare för Socialdemokraterna ochäven för regeringen säger att man inte vill ha någotfederalt samarbete, men man vill ha ett effektivaresamarbete.Bakom ordet effektiv döljer man de riktiga ordenöverstatlighet och federalt samarbete. Effektivitet idessa sammanhang handlar alltid om att lämna mermakt till EU:s institutioner. Jag har gått igenom samt-liga dessa ord. Jag har gått igenom detta med effek-tivitet och hur förändringarna blir. Och det är alltid sådet blir. Varför kan man då inte vara ärlig och säga attdet leder till ökat federalt samarbete? Varför måsteman alltid använda fel ord som egentligen illustrerarnågot annat än det man säger?Likadant gör utrikesministern. Hon säger: Vi läm-nar inte över vår demokrati. Men det gäller nya över-statliga inslag.Det är väl att lämna över demokratin. Det säger jusjälva ordet överstatlig. Det skall ske över staten. Dethär ordklyveriet är störande.Sedan säger : Titta så bra detgick att spana efter . Det var dagenefter Schengenbeslutet.Men då hade det ju inte satt i gång. Schengenbe-slutet träder inte i kraft för Sverigesdel. Det visar väl i så fall, , att detinternationella arbetet, det nordiska samarbetet - somjag sade är i farozonen - är perfekt. Det var ju detsom ledde fram till gripandet. Hur kan man då syftapå ?Det kom också anmärkningar på hur jag beskriververkligheten när det gäller frågan om hur beslutenkommer att fattas genom Amsterdamfördraget ochtredje pelaren. Kan säga vad somvar fel i min beskrivning? Vad var det jag beskrev felnär jag redogjorde för hur det skall bli? Det skulle jagvilja veta.Sedan till frågan om nya grundlagar och varförman skall ha folkomröstning. Det säger sig självt. Närvi förändrar grundlagarna och när det blir sådanastora förändringar, inte minst inom tredje pelaren,måste folk få reagera. Det är ju inte det här som manhar fattat beslut om . Människor är redanskeptiska till det som är i dag.Anf. 130 () re-plik:Fru talman! Det är en intressant diskussion när detgäller detta med överstatlighet. Jag vill understryka attdet som finns av samarbete i tredje pelaren fortfaran-de är av mellanstatlig karaktär. kallardet ändå överstatlighet.Om man ansluter sig till en konvention efter för-handlingar mellan medlemmar i har man natur-ligtvis lämnat ifrån sig rätten att förfoga över vissabeslut. Man har ju kommit överens om att det är tillnytta för saken. Det är till nytta för brottsbekämp-ningen generellt och för brottsbekämpningen på någotspecifikt område. Det är i vårt gemensamma intresseatt vi överlåter detta och kommer överens om att vibeter oss på det här sättet. Det skall man inte kalla föröverstatlighet i någon negativ mening. Vi måste juändå på något sätt komma överens om hur vi skallhantera mycket allvarliga problem.Clark tillfångatagande var inte enbarten nordisk operation. Han omhändertogs eller anhölls- vad den rätta termen nu är - ju faktiskt på . Jag har inte menat att det var ett resultat avriksdagens Schengenbeslut att ClarkOlofsson kunde tas på fredagen.Om man skall diskutera var detta hör hemma i dethär arbetet, hamnar man närmare Europolfrågorna.Vad jag ville peka på var dock behovet och nyttan avett ordentligt samarbete i polis- och rättsfrågor mellande olika staterna.Jag tycker att det nordiska arbetet är viktigt. Detär alldeles utomordentligt bra, men det är också braom det kan vidgas. Man får inte vara så rädd vare sigför registreringar av brottslingar och brottslighet ellerför överstatlighet att man av principiella skäl låterbrottsligheten få härja. Jag tycker att farligt nära det resonemanget.Anf. 131 (mp) replik:Fru talman! Vi måste se till nyttan när de här för-ändringarna av tredje pelaren skall ske - inte tala omöverstatlighet, för det är ju ett så negativt begrepp. Äranledningen till att man undviker sanningen den tolkar in en negativ aspekt i en överstatlighet?Det är dock precis detta som det handlar om. Or-det överstatlighet är i sig självt neutralt, men det kantolkas på olika sätt. Om det är fråga om beslut omöverstatlighet, måste man dock använda den benäm-ningen, men man vill undvika klangen i det ordet. värld som behandlas i årets bok, som jag taladeom, använder man skenord.Om håller med mig om att detsker en överföring av befogenheter, som det ocksåoemotsägligt står i papperen, är det ju fråga om enöverstatlighet.Vad gäller nyttan kan kanske va-ra till nytta för att gripa sådana som ,men gripandet kunde ju nu ske ändå. Det samarbetesom finns och som jag har sagt att jag är positiv tillbedrivs ju . Det som har varit mest effektivtär väl det nordiska samarbetet, och i det samman-hanget har man inte behövt någon överstatlighet.Anf. 132 () re-plik:Fru talman! Jag håller gärna med om att det nor-diska samarbetet på flera områden har varit fram-gångsrikt. Man kan sedan beklaga att vi inte lyckats fåigenom Nordek och en del andra gemensamma initia-tiv som faktiskt har fallerat. Det nordiska samarbetetär bra, men jag förstår inte varför det plötsligt intelängre är bra, om det gäller att vidga det till ytterligarestater i Europa.Vi har fört den här debatten tidigare, men jagmåste återigen få säga detta.Jag är vidare, fru talman, alldeles klar över att detnär man flyttar över vissa frågor från tredje pelarentill första pelaren i dessa frågor sker en övergång tillgemenskapsrätt. Det är därför som i dagskall fatta vissa beslut under speciella majoritetsför-hållanden. Det är alldeles galet att påstå att dettaskulle förnekas av någon. Det är något som framgårav betänkandet, och det är uppenbart för alla.Men återigen: Träffas det en överenskommelse omatt detta är det mest effektiva sättet att hantera defrågor som det gäller, får man naturligtvis i någonmening ändå acceptera att den absoluta nationellasuveräniteten inskränks. Skälet kan vara att få enbättre brottsbekämpning e.d.Beslutsfattandet i den första pelaren, gemenskaps-rätten, är i de här avseendena omgärdat med en delbegränsningar i form av vetorätt och annat. Jag skallinte nu gå närmare in på det, men man skall när maninformerar i kammaren och på andra möten kommaihåg att inte helt överlämnar sig till andra. Visitter med vid bordet och kan påverka, och det är enav poängerna med att vi är medlemmar, till skillnadfrån vad som gällde i det som vi slöt ochsom även ställde sig bakom.Anf. 133 ():Fru talman! Det var intressant att höra ledamöter-na från justitieutskottet diskutera. Jag kommer atthålla mig på en mer generell nivå. Anledningen tilldetta är att jag har väckt en motion där jag framhålleratt jag tycker att vi bör se över våra förberedelserinför regeringskonferenser, så att också riksdagenkommer med. Jag framhåller också att vi bör få möj-lighet inte bara att delegera beslutsrätt till Brysselutan också att ta tillbaka den. Jag varnar alltså för enfederalistisk lösning. Jag kommer därför också attavstå när vi röstar om Amsterdamfördraget.Det är förvånande att höra dem som är positivahela tiden säga att vi inte går mot en federalism - viöverlåter litet grand av beslutanderätten, men det är såpass litet att det inte betyder någonting.Den fråga man då måste ställa är: Hur länge kanen sådan steg-för-steg-politik pågå innan EU verkli-gen blir en federal union eller t.o.m. en icke-demokratisk överstat, som ut-trycker det i en artikel. Är ett federalt /EUönskvärt? Om vi glider in i en utveckling som vi efterhand upptäcker är olycklig, vad gör vi då? Dessafrågor måste besvaras.Ett argument som däremot sätts i förgrunden bådei proposition och i utskottstext är ett fredligt Europa.Jag vill säga att vi alla - vare sig vi är för ett federaltEuropa eller icke - naturligtvis vill ha fred, frihet,demokrati och tolerans. Dessa mål är inte förbehållnafederalisterna.I , som har haft en mycket längredebatt i de här frågorna, finns ett påtagligt minne avvilka lidanden krig innebär. När en känd Europaskep-tiker som förre försvarsministern att det inte finns något högre mål för en politi-ker i än att arbeta för säkerheten på vår konti-nent och undanröja riskerna för en sådan förfärligslakt som skedde under två världskrig, måste vi tro påhonom. Vi får inte betvivla hans ärlighet. Däremotkan bedömningarna skilja sig åt om vad som skaparrisker för krig och vad som skapar en jordmån förfred.Krig mellan olika länder har varit en återkomman-de företeelse i . Det har hängt samman medgamla territoriella konflikter och med kulturella ochreligiösa olikheter, men den viktigaste anledningenhar varit totalitära eller möjligen auktoritära stater.För att bevara freden i det demokratiska Europafinns det bara en överordnad uppgift, att skapa jord-mån för tillväxt och att se till att vi inte har en sådanarbetslöshet som vi nu kan se i , i Frankrikeosv. En sådan skapar missnöje, besvikelse och frust-ration, och då vänder sig människor till extrema parti-er med extrema patentlösningar. , enav de "vise männens" institutioner i , varnarför en sådan utveckling i den rapport som institutethar gjort till den tyska regeringen.I rapporten hävdar man att en hög arbetslöshetökar krav på mer av regleringar och protektionism,vilket gör EMU-länderna mindre konkurrenskraftiga.Problemen på arbetsmarknaden kan få sådana dimen-sioner att en del länder önskar gå ut ur EMU ochåtervända till den egna valutan. Men eftersom fördra-gen inte ger någon möjlighet att utträda, kan dettaleda till allvarliga politiska spänningar. Det är inteförsta gången som sådant har hänt.De risker som jag målar upp finns redan i unionenmellan västra och östra . Man har där fåttsociala och ekonomiska problem av mycket storadimensioner. Valet i Sachsen-Anhalt utgören varningssignal som många av oss borde lyssna på.Jag efterlyser i min motion regler för att till EUdelegerade beslut och beslutsområden kan dras tillba-ka från överstatligheten. Den yttersta konsekvensen äratt t.o.m. utträde kan ske.Motivet är att minimera eventuella svåra konflik-ter. Men varför lyssnar inte de europeiska politikernapå varningarna? Varför finns fortfarande en föreställ-ning bland eliter att en union, ett federaltEuropa, är eftersträvansvärd?Det finns två måhända hedervärda ursprung tilldessa föreställningar. Den ena kommer från en hu-manistisk-pacifistisk tradition som omfattades avSpinelli och den andra från en funktionalistisk varsförespråkare var . I högtidstalen harSpinellis visioner vunnit. Men ser vi på den reellautvecklingen formas EU efter funktionalis-tiska princip.Alltfler beslut förs över till central nivå. När kriti-ker som jag påstår detta heter det att vi missförstårfederalismen. Den är liktydig med decentralisering.Det är inte denna federalism som Maastricht- ochAmsterdamavtalet handlar om. Den integrationspro-cess som levereras av den ena IGC:n efter den andraär i hög grad centralistisk till sitt syfte och följerMonnets tänkesätt. Många av oss som opponerar ossär vare sig antieuropeiska eller chauvinistiska. Vi villbara minimera överstatligheten till förmån för mel-lanstatliga lösningar.Konstitutionsutskottet säger att utskottet inte före-språkar en utveckling i federalistisk riktning. Det ären sak att inte förespråka. Men om utvecklingen gårmot mer överstatlighet genom de beslut som fattas,borde man då inte sätta stopp för den?Två uttalanden, dels från det brittiska parlamentetsdebatt om , dels från Sunday Timesden har ökat mina betänkligheter.I den brittiska parlamentsdebatten om sade : Vid ett möte nyli-gen med medlemmar i frågade jagministrar och högt ansedda riksdagsledamöter vadsom skulle hända om Amsterdamfördraget och fråganom politisk integration blev föremål för folkomröst-ning. De var alla ense om att resultatet skulle bli ettnej. Vad gör ni då, frågade jag. De svarade: Åh, våraländer är för små. Vi har inga alternativ. Vi måstesamtycka.Och så konstaterar : Processen drivsframåt av fruktan och manipulationer av de franskaoch tyska regeringarna, som skall nå sina mål tillvarje pris.I Sunday Times återges de tidi-gare nämnda varningarna från Kiels världsekonomis-ka institut. Artikeln avslutas: Den europeiska kom-missionen anser att eurons fördelar överväger. Privatuttrycker många högt uppsatta tjänstemän bekymmeröver bristen på konvergens mellan euroekonomierna.Och sedan citerar man ord: Att talamed folk i kommissionen är som att leva i en kom-muniststat före . När folk är ensam-ma och ingen annan hör dem ger de uttryck för sinafarhågor men om kolleger är närvarande håller de sigpå mattan och säger vad alla väntar sig att de skallsäga.Dessa attityder visar att chansen är försvinnandeliten att de som har den reella makten inom EU lyss-nar på medborgarna inom EU. Det är farligt för karri-ären.Vad innebär då Amsterdamfördraget? En av deviktigaste konsekvenserna är ökningen av antaletkvalificerade majoriteter vid beslutsfattandet, dvs. ettlands vetorätt avskaffas i många frågor. Detta innebäratt vi måste leva med beslut som svenska väljare intehar någon möjlighet eller mycket små möjligheter attpåverka. Detta befäster inte vår demokrati.Den fria rörligheten var en för alla marknadseko-nomer utomordentligt viktig fråga. Det var därförStorbritannien accepterade majoritetsbeslut som gäll-de handelsrestriktioner och liknande. Eller som par-lamentsledamoten uttryckte det i Amster-damdebatten: Vi stödde ökningen av majoritetsröst-ning när det gällde den gemensamma marknadendärför att vi trodde, möjligen alltför naivt, men filo-sofiskt korrekt, att en sådan utvidgning skulle undan-röja handelshinder och öka möjligheterna för nä-ringslivet att konkurrera. Men ingen kan tro att ut-sträckningen av majoritetsbeslut i Amsterdamfördra-get till helt andra områden kommer att leda till färreregleringar, färre regler och lättare arbetsklimat förföretagen. Ingen inbillar sig att kommissionen brinnerav otålighet att få ökade möjligheter att reglera mind-re eller att lägga på färre sociala och miljömässigabördor. Vi vet att de vill lägga på oss fler bördor. -Jag delar uppfattning.Den utsträckta majoritetsröstningen ökar antaletbeslut som fattas inte av de nationella parlamentenutan av institutioner som saknar varje form av ansvarinför dem som berörs.I min motion 1997/98:U15 varnar jag för denfunktionalistiska vägen med stegvis förändringar avbeslutsprocesser, institutioner etc. som säkert somamen i kyrkan kommer att leda till en centralistisk statmed allt mindre legitimitet bland medborgarna. För enEuropavän känns det svårt att se oss bara glida in i enutveckling som vi inte tänkt igenom, inte analyseratoch utan långsiktig färdriktning.Min motion tillstyrks i reservation 8 av från Vänstern men inte av mitt parti. Kraven imin motion överensstämmer med en rad av de syn-punkter som konservativa euroskeptiker av olikaschatteringar kämpat och kämpar för i det brittiskaparlamentet och även i det svenska. Mina ståndpunk-ter har jag tänkt igenom noga och länge.Jag vet var min politiska övertygelse finns. Denpolitiska marknaden bör om möjligt hållas liten.Medborgarna skall genom sin valhandling kunnapåverka besluten, och ett minoritetsskydd är viktigt.När besluten centraliseras och valmanskåren görs alltstörre blir medborgarna alltmer maktlösa. Det är där-för ett mellanstatligt EU är överlägset och enighets-beslut är av stor betydelse. På så sätt skyddas ocksåsmå länder och medborgare i små länder.Anf. 134 ():Fru talman! Jag vill med den teckning som jag nuhåller upp visa hur jag känner mig här i kammaren.Jag känner mig som ett svart får som inte har majori-tetens stöd. Vi är bara några stycken. Men när jagträffar människor ute i landet känner jag mig som ensnövit lammunge. Där ligger skillnaden. Majoriteten iSverige stöder det vi här arbetar för.Fru talman! Hur EU-frågan behandlats har gjortatt jag frågat mig: Varför sitter vi i ? Är detför att genomdriva marknadens och den politiskamaktens planer? Eller sitter vi möjligen här för attföra folkets talan?Miljöpartiets huvudkritik mot EU gäller det redanstora demokratiska underskottet som blir större ochstörre. Vår utgångspunkt är att beslut skall fattas sånära de människor som det gäller som möjligt. Detstora avståndet mellan politiker och väljare gör att detallmänna intresset för politiken avtar mer och mer.Så stora frågor som EU-ansökan och Schengen-och Amsterdamfördraget borde underställas folketgenom folkomröstning eller med allra minsta skam-gräns bli en valfråga.Ett nej till något betyder ett ja till något annat. Vihar här fått höra att vi säger nej. Men vi säger jatill mellanstatligt samarbete. Vi säger ja till globaltsamarbete och ökad rörlighet i världen för människor.Vi säger ja till alternativa energikällor, för att anknytatill Euratom. Vi säger ja till fred och frihet och ja tillförbud mot antipersonella minor. Vi säger ja till freds-förhandlingar som den första och bästa lösningen påkonflikter, ja till fria och självstyrande stater, osv.Vi säger ja till att skall stifta sina lagarsjälvt. Vi säger ja till att vi skall följa våra grundlagaroch att vi skall oss själva beskatta. Men vi kan intelängre utgöra en broms när vandringen går vidare federativ stat. Planer finns på minskad makt försmå stater. Även språket är i fara efter utvidgningen.Det börjar likna . Det är bara en massaspråk. Även om papper översätts och det tolkas ikamrarna kan man inte tala med varandra i korrido-rerna. Hur skall det då bli något samarbete mellanpartierna och över gränserna?Fru talman! , , Schengen,Amsterdamfördraget och - vä-gen mot en federativ stat är kantad av kända ochokända geografiska namn. Vi har också namn somEuratom och , som i och för sigbättre talar om innehållet men som är ganska anony-ma och okända.Amsterdamfördraget har förhandlats fram, medanSchengenfördraget har varit en sidoorganisation somförst över huvud taget inte fanns. Det här var så hem-ligt att nästan ingen hade reda på det. Men redanunder förra perioden jag satt med i , 1988-1991, hade svenskarna observatörer där nere.