prot · GL0960 · 1998-02-03 00:00:00 — Per har frågat mig vad jag av-ser att göra för att bidra till att begynnande flask-halsproblem på arbetsmarknaden undanröjs samtvilka åtgärder jag är beredd att vidta för att arbets-marknadsutbildningen, i stället för på volym, skallkunna fokuseras på utbildningar där behov faktisktfinns.Arbetsmarknadspolitikens viktigaste uppgift är attsnabbt tillsätta lediga platser med lämpliga sökanden.I detta arbete spelar arbetsmarknadsutbildningen enviktig roll. Regeringen har ett flertal gånger uttalat, nusenast i budgetpropositionen , att arbets-marknadsutbildningen skall ha en klar yrkesinriktningsom syftar till att deltagaren får arbete och att ledigaplatser tillsätts. Naturligtvis är det då yrkesutbildning-ar inom yrkesområden som efterfrågas, som i förstahand skall upphandlas.Arbetsmarknadsstyrelsen har här en viktig uppgifti att försöka identifiera arbetslivets behov av arbets-kraft. I det regleringsbrev som regeringen utfärdat förArbetsmarknadsverket för framgårdetta uppdrag tydligt. AMS skall bl.a. redovisa hurarbetsmarknadsutbildningen används för att förhindraoch motverka flaskhalsar.AMS skall vidare förutom den ordinarie kvartals-visa uppföljningen av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna även rapportera om inriktning-en och omfattningen av den yrkesinriktade arbets-marknadsutbildningen till Arbetsmarknadsdeparte-mentet just för att departementet skall få en klar upp-fattning om AMV lyckas i sitt uppdrag och om om-fattningen på flaskhalsproblemen.I takt med att efterfrågan på arbetskraft ökar krävsnu en omläggning av arbetsmarknadspolitiken motmer tillväxtinriktade åtgärder och färre praktikplatser.Regeringen menar, till skillnad från Per , attdet krävs en ökning av den yrkesinriktade arbets-marknadsutbildningen för att stoppa begynnandeflaskhalsproblem och för att utbilda arbetslösa så attde åter kan komma in på den reguljära arbetsmarkna-den. Därför ökade regeringen den yrkesinriktadearbetsmarknadsutbildningen i AMV:s regleringsbrevför 1998 med ca 15 000 platser , samtidigtsom antalet personer i ALU och arbetsplatsintroduk-tion minskar kraftigt.Regeringen föreslog dessutom i budgetpropositio-nen , som sedermera antog, att detinförs ett nationellt program för IT-utbildning under1998 och 1999. Denna satsning berör ca 10 000 per-soner och har tillkommit i samarbete med bl.a. med syfte att motverka och förhindraflaskhalsar inom IT-området.Det är dock viktigt att det finns enkvalitet i arbetsmarknadsutbildningen. Regeringenkommer inte att göra samma misstag som Per Unckeloch hans borgerliga kolleger gjorde under den föregå-ende mandatperioden när utbildningsvolymen drogsupp utan att kvaliteten i utbildningen upprätthölls.Under 1992 var antalet kvarstående i utbildning ca86 300 personer i genomsnitt , jämfört med1996 när ca 45 600 personer i genomsnitt per månadvar kvarstående i arbetsmarknadsutbildning. Inteheller har det varit så få som fått arbete efter avslutad utbildning som under justden borgerliga regeringsperioden.Regeringen är övertygad om att det går att öka så-väl kvaliteten som volymen på arbetsmarknadsut-bildningen. Antalet i utbildning får dock inte gå upptill de nivåer som rådde under den senaste borgerligaregeringsperioden.Anf. 21 PER ():Fru talman! Jag får tacka arbetsmarknadsministernför svaret på interpellationen, även om jag tycker attdet var ett riktigt dåligt försvar för en sjuk sak.Vad som verkligen hänt i den fråga som jag frågatarbetsmarknadsministern om vet varenda arbetslösoch varenda arbetsförmedlare. Önskan om att uppfyl-la det socialdemokratiska vallöftet om att halvera denöppna arbetslösheten, nota bene inte den totala, harlett till alltmer konstiga och alltmer meningslösa åt-gärder. Volym har uttryckligen angivits som det somArbetsmarknadsstyrelsen har att rätta sig efter. Volymhar fått gå före kvalitet. Inget hugskott har varit förlitet eller för kortsiktigt för att kunna prövas i arbets-marknadsministerns åtgärdskatalog.Det är detta som har lett till att t.o.m. arbetsmark-nadsministerns egna arbetsförmedlare nu tycker attmåttet är rågat. Jag har tidigare i denna kammareciterat vad man har sagt från . Vi känner enåtgärdströtthet, säger man. Vi får beröm om vi uppfyl-ler kvoten, men det är som om man glömt bort attmeningen är att skaffa riktiga jobb.Så där låter det. Och så låter det från lojala tjäns-temän som säkerligen är väl så engagerade som någonannan i att försöka ordna arbete för människor som inte får utlopp för sin arbetsvilja.Nu säger samma sak, säger sam-ma sak, praktiskt taget alla säger nu samma sak. Menarbetsmarknadsministern vidhåller: Allt är som detskall. lägger vi visserligen om politiken när kon-junkturen har vänt, men fram till har allting varitförträffligt.Till detta, fru talman, kan man lägga ett par kom-mentarer.Den första kommentaren är att trots att arbets-marknadsministern hävdar att allt är frid och fröjd ochpolitiken nu är omlagd, så är ju volymkravet kvar.Visserligen är det sänkt en bit, men är detvolym som skall styra det som Arbetsmarknadsstyrel-sen har att göra. Det innebär att volymen alltjämtkommer att vara det som till slut kommer att tvingafram åtgärder som uppfyller volymmålet men sominte nödvändigtvis uppfyller kvalitetsmålet.Den andra kommentaren är att allt inte alls är såvälplanerat som arbetsmarknadsministern låter göragällande. Jag har här rikt-linjer för 1995-1996, som alltså snart är gamla.Där säger man: är uppgången ett faktum efter fleraårs djupgående lågkonjunktur. Då är vår viktigasteuppgift att snabbt ta till vara varje ledigt arbete på denreguljära arbetsmarknaden, även de tillfälliga jobben.Arbetskraftsbrist får inte hindra företagens expansion.För tre år sedan sade alltså Arbetsmarknadsstyrel-sen det som arbetsmarknadsministern tar tillintäkt för att politiken nu skall läggas om. Efter det attAMS bad om att få göra något annat än det som defick order om att göra har AMU-utbildningen gått nedmedan de billiga och mindre meningsfulla åtgärdernahar gått upp. 1995 var 54 000 i utbildning, mot56 000 i ALU och API. var det 45 000mot 83 000, och var 37 000 iutbildning mot 86 000 i de enkla åtgärderna. Så kandet helt enkelt inte skötas.Regeringen blåste i fel pipa och lyckades därmedåstadkomma det som alla företag klagar över,nämligen just den brist på arbetskraft som AMS redanför varnade för att den nuvarande politi-ken skulle leda till.Fru talman! Det finns bara en enda sak att göra.Sluta jaga statistiken! Överge målet om den öppnaarbetslöshetens halvering och sätt i stället målet förregeringens politik och för Arbetsmarknadsstyrelsensverksamhet till: mesta möjliga människor i bästa möj-liga arbeten!Anf. 22 ():Fru talman! Det är ett mycket viktigt och angelä-get ärende som vi här diskuterar - för vilken gång iordningen vet vi väl inte. Vi kan naturligtvis å enasidan glädja oss över att vi har färre öppet arbetslösa,och det skall sägas allra först. Vi kanske inte hellerskall använda ordet massarbetslöshet. Det är trots allten majoritet som har arbete. Men det är naturligtvisen på tok för hög öppen arbetslöshet och alldeles förmånga som står utanför reguljär arbetsmarknad. Dettafinns det anledning att känna stort bekymmer för.Jag tror att regeringen har levt alltför länge i hop-pet om att det här väl ändå skall ordna sig. Det är juen hygglig konjunktur, och den har t.o.m. varit sti-gande. Vi konstaterar att det naturligtvis går att pressaihop arbetslöshetssiffrorna något, men även att desom är i reguljärt arbete blir allt färre. Detta innebäratt allt färre skall försörja alltfler. Det är det, fru tal-man, som gör att vi har inte råd med det som riksdagoch regering på många punkter är överens om, nämli-gen att säkra ett välfärdssamhälle där t.ex. vård ochskola får sina behov tillgodosedda.Jag tror alltså att det finns anledning att försökahitta nya metoder. För del har vi sagt attprimäruppgiften är att tillfredsställa behovet av nyaarbetsplatser. Det är den riktigaste och säkraste vägenatt få en sänkt arbetslöshet. Dessutom är den ekono-miskt dubbelverkande. Ett utgående bidrag löses utmot en ingående skatteintäkt. Statsfinansiellt är detoerhört betydelsefullt, som det naturligtvisär väldigt värdefullt mänskligt sett.Jag skulle vilja ställa en fråga till arbetsmark-nadsministern. Jag upplever att regeringens försök attfå ordning på det här är uppriktiga. Men hur myckethar man tagit till sig av den svängning som skett,också i de socialdemokratiska leden, när det gäller attbredda arbetskraftsutbudet med innovationer i tjänste-sektorn? Vi såg ett exempel på det i Stockholmsstadshus . Det skulle vara intressant att höraom arbetsmarknadsministern här är beredd att göra endeklaration om att man från regeringens sida stimule-rar och uppmuntrar t.ex. tjänstesektorn för att kunnage inte minst ungdomar chans till ett primärarbetesom sedan leder vidare till andra uppgifter. Här har violyckligtvis suttit fast i vad som ofta betraktats somen s.k. pigdebatt.Här finns det också en rad vinster att göra utöveratt vi får mer människor i reguljärt arbete, heltid ellerdeltid. Vi kan t.ex. begränsa de många och besväran-de svartjobben, vilka också är en störning på sam-hällsekonomi och samhällskropp, och det skulle ocksåbli färre arbetslösa.Jag skulle gärna se att arbetsmarknadsministernkommenterade detta i positiva ordalag.Anf. 23 HANS ():Fru talman! Det är i och för sig viktiga frågor somPer har rest - på ett grälsjukt sätt - i sin inter-pellation. Men det tråkiga är ju att sak-nar alternativ. Där tror jag att jag är överens medarbetsmarknadsministern. Jag vill dock ta upp någrasaker.LO har givit ut en serie skrifter. Jag läste i ettpressmeddelande från att hon istort sett är överens med LO:s Arbetsmarknadspolitikför ökad sysselsättning och de rapporterna. Det skulleglädja mig väldigt mycket om det var så, för det är istort sett samma politik som jag har förordat . Men jag är inte så säker på det, med tanke påde starka varningar för urvattning av arbetsmarknads-politiken som LO riktar. Det gäller då vad vi kan kallakommunaliseringen av arbetsmarknadspolitiken.Jag vill resa några konkreta frågor. Vakanstidernaskall hållas korta. Det är ett mål. Vakanstiderna harökat, med de mätmetoder man nu har, . Vilka förklaringar ser arbetsmarknadsmi-nistern till detta?Nu blir det flaskhalsar. Hoppsan, då blir det artil-lerield från Per och företagen klagar. Men hurkommer det sig att företagen inte själva ser om sitthus? Hur kommer det sig att man över huvud tagetinte klarar rekryteringen ? Varför plockarman in praktik annat än för att få gratispengar frånlänsarbetsnämnderna? Hur kommer det sig att maninte satsar tillräckligt på internutbildning? Denna harfaktiskt minskat , enligtstatistiken. Och naturligtvis är det så att LO-grupperna får sämst, TCO-grupperna därefter ochSACO-grupperna bäst internutbildning. Men den haralltså minskat. De som har fått del av internutbildningutgör statistik.När kommer förslag, , om attföretagen själva måste ta sitt ansvar för kompetensut-veckling? När kommer förslag om det vi har kallat föravtalade praktikplatser? Det innebär att man ställerkrav på företag att utifrån storlek och konjunkturgarantera praktikplatser som inrättas med utbild-ningsinnehåll och under praktikantavtal mellan par-terna. Då får vi ett arbetsliv som i sig genererar fram-tida utbildning och framtida rekrytering. Det må välvara det enda rimliga.Slutligen: Vi har höga volymkrav. Vi har enmängd detaljregler. När säger atthon har liberaliserat det hela håller jag inte med. Jaghar ställt krav på att man skulle avveckla en seriedetaljregler i arbetsmarknadspolitiken, ta bort volym-kraven men ha kvar de operationella målen. Då skullevi ha en situation där vi verkligen hade möjlighet attlokalt anpassa arbetsmarknadspolitiken, även om deni och för sig skall styras efter de nationella målen.Margareta kör den andra modellen: Hållkvar volymkraven, håll kvar detaljreglerna. Sedanöppnar vi luckan och säger: Det går bra med flexibelanvändning av a-kassan. Det går bra med frizoner,frikommuner och frilän. Jag såg just att sju skogslännu har kommit in med frilänskrav. vill också blifrilän, liksom . Vi har en svensk arbets-marknadspolitik som är totalreglerad, och sedan gervi vartenda län möjlighet att befrias.Detta är en utveckling som gör att och,tror jag, även regeringen kommer att sakna inflytandeöver den faktiska utvecklingen av arbetsmarknads-politiken. Det är jag kritisk emot, och det är LO kri-tiskt emot. Men jag hoppas på ett klargörande svarhär. Jag tror att det är i den här riktningen svaretfinns, inte i den avreglering med vilken Per Unckeltror att han skall lösa arbetslösheten.Anf. 24 ():Fru talman! Per citerade en arbetsförmed-lare i som lät uppgiven. Vi lurar folk, säger hon.Vi pressar ut folk i vilka åtgärder som helst för attleva upp till trycket från AMS och regeringen.Jag tror att det kan finnas rätt många som kännerså. Men trots att vi har givit arbetsförmedlingarna merpengar tror jag att problemet för förmedlarna är att vihar litet knappt med resurser. Om arbetsförmedlarnakunde leva upp till kravet att alla fick individuellahandlingsplaner är jag övertygad om att åtgärdernaverkligen skulle kännas meningsfulla. Jag är säker påatt de då skulle kunna göra ett mycket bättre jobb änvad de gör i dag.Jag förstår kritiken mot ALU och API. Men därskulle jag önska att förmedlingarna hade större frihetatt hantera dessa saker. Ta t.ex. finansieringsbidraget.Det kanske är så att man på vissa orter inte skall hanågot finansieringsbidrag alls, medan man på vissakanske skall betala mer än man gör . Tänk omförmedlarna själva skulle kunna avgöra: På den härarbetsplatsen behöver den här personen den här prak-tikplatsen, men det är inte nödvändigt att ta betalt avföretagaren. På den här arbetsplatsen skall vi däremotta betalt. På den här orten skall vi ta betalt; på den härorten skall vi inte. Jag skulle önska att arbetsförmed-larna fick större möjlighet att själva göra de bedöm-ningarna.Jag är säker på att de skulle göra ett väldigt brajobb. Men jag håller inte med om kritiken mot vo-lymkravet. Jag anser att det skall finas en målsättningäven beträffande volymen. Men däremot är jag över-tygad om att om förmedlingarna hade större resurserskulle både kvalitets- och kvantitetskravet kunnauppfyllas. Och om man i större utsträckning skullekunna göra individuella handlingsplaner skulle för-modligen många fler också komma ut i s.k. riktigaarbeten efter sina praktiktjänstgöringar.När det gäller kunskap och kompetens skulle jagvilja säga att det är oerhört viktigt att vi kommer ihågatt många av våra arbetslösa saknar rätt grundläggan-de utbildning. Därför är jag mycket glad för kun-skapslyftet.Förra veckan träffade jag kvinnor i min egen åldersom nu har fått, som de säger, en andra chans. Det ärinte bara de själva som får en andra chans genom attkomma ut i utbildning, utan jag tror att det medför attde för över till sina barn hur viktigt det är att fortsättautbilda sig. Jag tror därför att vi når två mål meddetta.Det som jag är orolig för och som jag skulle viljafråga arbetsmarknadsministern om är följande. Hurgår vi vidare? Vad skall jag säga till alla de kvinnorsom säger att de är jätteglada över att de kunde fådetta utbildningsår beträffande vad de skall göra nästaår? Hur skall de klara av att fortsätta, vilket de väldigtgärna vill göra? Kan de göra det så har de mycketstörre chanser att också få jobb och inte behöva gåarbetslösa.Anf. 25 HANS ():Fru talman! Per började med att påstå attalla nu säger samma sak när det gäller arbetsmark-nadspolitiken, underförstått att det är det moderataförhållningssättet som skulle vara så allmängiltigt.Mitt intryck är ju att det är en avgrundsskillnad mel-lan moderat arbetsmarknadspolitik och socialdemo-kratisk, där också LO självklart stöder den socialde-mokratiska linjen.Jag skall säga något om den debatt som handlarom passivitet kontra aktivitet, eftersom det ju egentli-gen ytterst är det som det är fråga om när man sägeratt vi har tänkt för mycket på volym. Vad hände när vitvingades ta över - även om inte villanvända uttrycket, men jag tror inte att vi skall ryggatillbaka för det - den massarbetslöshet som PerUnckel och hans regeringskamrater hade åstadkom-mit? Om vi bara hade bedrivit kvalificerad yrkesut-bildning skulle vi ha ställt oerhört många människor ien situation som förmodligen hade inneburit att dealdrig hade kommit tillbaka till arbetslivet igen. Ärdet verkligen det som Per och efter?Som jag ser arbetsmarknadspolitiken - och jag tarmig friheten att påstå att jag har en del erfarenhet avatt jobba med den praktiskt på fältet - handlar den omen ständig balansgång mellan å ena sidan att se till atthelst alla som står utan ordinarie jobb är aktiva pånågot sätt och å andra sidan att se till att ge tillräckligtmånga kvalificerad yrkesutbildning, så att man intehamnar i en situation där det inte finns arbetskraft närjobben är lediga.Jag skall säga något om en ort som ligger migmycket varmt om hjärtat och som heter Karlskoga.Karlskoga är en ort i Bergslagen som har varit oerhörthårt utsatt för strukturomvandling, inte minst medtanke på att man har haft en mycket stor andel avförsvarsindustrin. I den takt som vi har dragit ned pådessa behov har väldigt många blivit arbetslösa.Hösten 1994 var öppet arbetslösa iKarlskoga. var det ungefär 6 ½ %. Idetta fall handlar det inte om att människor är gömdaeller kamouflerade, Per , utan det handlar omatt människor har fått jobb, riktiga jobb, för att lånaPer vokabulär. Detta handlar om att man iKarlskoga mycket skickligt har sett till att få fram nyaföretag, att locka till sig företag, även från andra län-der, att se till att utnyttja arbetsmarknadspolitiken ochatt utnyttja den lokala kreativitet som finns.Detta visar att den arbetsmarknadspolitik som förshar möjligheter att åstadkomma väldigt positiva resul-tat. Men vi vet att mycket återstår.Jag vill passa på att fråga arbetsmarknadsminis-tern hur det ser ut när det gäller upphand-lingen av den kvalificerade yrkesutbildningen. Jag fåren del signaler om att det går litet trögt och att maninte riktigt når fram så snabbt som behövs för att manverkligen skall sätta dessa personer i utbildning ochför att kunna göra det på ett sådant sätt att man fak-tiskt kan fånga upp de lediga platser som dyker uppmed allt tätare intervaller.Anf. 26 ():Fru talman! Anledningen till att jag begärde ordetvar att jag blev litet konfunderad när jag hörde ar-betsmarknadsministerns svar. Jag tyckte på något sättatt jag kände igen delar av svaret. Då bläddrade jagigenom de papper som jag hade med mig och hittadeett riksdagsprotokoll från , ochdet är arbetsmarknadsministern i den socialdemokra-tiska regeringen som talar. Jag vill jämföra arbets-marknadsministerns svar med det som den so-cialdemokratiska arbetsmarknadsministern sade då.Arbetsmarknadsministern säger att i taktmed att efterfrågan på arbetskraft ökar krävs nu enomläggning av arbetsmarknadspolitiken.Vad sades då ? Jo, det sadesatt vi för att lyckas med det uppdrag som väljarna hargett oss måste lägga om arbetsmarknadspolitiken. Detsades vidare: I det korta perspektivet, vilket vi nujobbar med för att kunna lägga framförslag för , handlar det om att åtgärda fyraproblem, bl.a. efterfrågan på arbetskraft och flaskhal-sar på arbetsmarknaden.I dagens svar säger arbetsmarknadsministern attdet handlar om att stoppa begynnande flask-halsproblem och begär att AMS skall redovisa om-fattningen av flaskhalsproblemen.Fru talman! Det är ju inget nytt under solen. Dethar gått mellan dessa båda textersom är nästan identiska. Man kan fråga sig vad rege-ringen har sysslat med. Regeringen sade tidigare attden skall lägga om arbetsmarknadspolitiken. Återigensäger den att den skall lägga om arbetsmarknadspoli-tiken. Den sade tidigare att den skall åtgärda flask-halsproblemen. Återigen säger den att den skall åtgär-da flaskhalsproblemen. Men, fru talman, vad blir detav detta. Det blir inte speciellt mycket. Regeringenfortsätter ju faktiskt bara att administrera denna högaarbetslöshet.Fru talman! Man kan säga att det är fråga om ettkretslopp i formuleringar. Regeringen har ju faktisktbevisligen anammat kretsloppstanken i fråga om detmiljöpolitiska tänkandet. Men det är ju inte riktigt pådetta sätt som kretsloppet skall fungera, utan det gäl-ler i stället att bryta de arbetslösas kretslopp i åtgärderoch skapa förutsättningar för nya ordinarie arbeten.Det är ju det som debatten borde handla om. Vi har juefterlyst förslag under hela denna regerings mandat-period, förslag som skulle kunna leda till att vi får flerföretag och att de företag som finns vill anställa fler.Elver tog tidigare upp tjänstesektorn. Vihar under drivit den frågan för att öppnaden sektorn. , och har öpp-nat den sektorn och fått fram tusentals nya arbetstill-fällen. Och så sent som har socialdemokraterna iStockholms kommun faktiskt också önskat någotmotsvarande. Men på Lunchekot kunde mandirekt höra skatteministern avvisa detta förslag -dessvärre . Jag vet inte om arbetsmark-nadsministern har något annat besked. Det vore juväldigt välkommet. Vi från oppositionen efterlyserförslag och åtgärder som kan skapa förutsättningar förordinarie jobb. Talet om att lägga om arbetsmark-nadspolitiken och om att lösa flaskhalsproblemen harvi hört ända sedan den socialdemokratiska regeringentillträdde. Vi får höra det här igen - ett valår. Detvisar ju att regeringen faktiskt inte har lyckats pådenna punkt.Anf. 27 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Fru talman! Först några ord till Per . Hansnågot höga tonläge föranleder mig att ställa någrafrågor.För det första: Vem var det som skapade massar-betslösheten, Per ?För det andra: Vem skapade ett budgetunderskottav gigantiskt mått som vi fick ta över?För det tredje: Vem drog upp räntan? Jag har tidi-gare i visat en bild för Per . Jag vetinte om han kommer ihåg det, men jag har den medmig . Denna bild från hans eget husorgan visar att räntan var . När var det,inte var det under den nuvarande regeringens tid?För det fjärde: Vem avskaffade 134 800 jobb in-om den offentliga sektorn och 306 000 jobb inom denprivata sektorn?Per , med tanke på debatten om arbets-marknadspolitik och mindre meningsfulla åtgärderundrar jag: Vem var det som införde ALU? Inte vardet jag och inte var det . Och vemhar haft högst volym? Inte var det jag och inte var detAnders , utan det var regeringsom hade det.Den här debatten är så pass angelägen och allvar-sam att det skulle vara klädsamt med ett litet mindrehögt tonläge; detta för att kunna diskutera i sak i stäl-let för med den retorik som Per ägnar sig åt.Svaret på alla mina frågor är ju att det var den rege-ring som ledde som skapade massarbets-lösheten, som skapade budgetunderskottet, som sågtill att räntan steg och som avskaffade alla de hundra-tusentals jobben både inom den privata och inom denoffentliga sektorn, som införde ALU och som hadeden högsta volymen . rörde detsig om 263 000. Så mycket har vi aldrig ens kommit inärheten av, Per ! Det var ni som stod för denpolitiken.Nu är det igen, för Per kan spåra enspricka mellan och det social-demokratiska partiet. Men jag kan lugna Per Unckel.Det finns ingen sådan spricka, utan vi är fullständigtöverens. Det är inte alls så att vi på grund av någonartikel eller på grund av att Per hetsar upp sigskyndar oss och lägger om politiken. Arbetsmark-nadspolitik är mycket mera grannlaga än så.När prognosen från AMS kom underhösten, där man pekade på vissa flaskhalsproblemunder 1998, sade jag till AMS: Det är dags att nivrider om all arbetsmarknadsutbildning mot den efter-frågan som ni kan se. Det gjorde AMS. Vidare: till AMS drog vi ned volymen, för såskall man göra när konjunkturen går upp och det finnsen risk för överhettning. Vi satsade mera på kvalitati-va åtgärder, dvs. Vi lade in resursarbe-ten i volymmålet. Därmed skapade vi utrymme föryrkesutbildning för , alltså vadföretagen nu efterfrågar. Detta är sanningen.Det handlar inte om vad AMS sade se-dan. Per gjorde en feltolkning av vad som ståri broschyren i fråga.