prot · GL09102 · 1998-05-06 00:00:00 — Dessutom är det viktigt att skapaen beredskap för att möta de här barnen så att de inteblir isolerade och fullständigt hamnar vid sidan av ettvanligt liv. Annars kommer vi nämligen framgent attmöta de här barnen på ett annat sätt, i negativa for-mer.Mot den bakgrunden kände jag ett behov av attlyfta fram just den här speciella frågan. Sett in i fram-tiden tror jag att detta med hur vi gör med våra barnväldigt mycket är avgörande för hur framtiden kom-mer att te sig. Vi måste våga diskutera saker på etthelt annat sätt. Det gäller också vuxna emellan. I dagär vi i vårt samhälle rädda för att prata om döden. Ja,vi är rädda för en mängd saker som faktiskt måstediskuteras, också tillsammans med barn. Det gör attdet blir svåra situationer i skolan där vuxna inte vågarprata med varandra och än mindre med de unga män-niskorna eller med barnen.Vi har ett ledarskap att utöva härifrån ,oavsett vad det gäller. Därför är våra signaler väldigtbetydelsefulla. Jag anser att man kan signalera omsaker även om utredningar pågår. Värderingar ochsynsätt skall vi stå fast vid och väldigt tydligt deklare-ra härifrån, även om vi åberopar att vi kanske fårvänta på detaljerade förslag till dess att en utredninghar lagts fram, varit ute på remiss osv. och vi får enproposition.Anf. 111 ():Herr talman! Jag skall inleda med att instämma iprecis vartenda ord som föregående talare sade. Detär oerhört viktigt att de här barnens situation upp-märksammas. Det är också därför jag står med på denreservationen. är det nya barn som blirutsatta. Det är oerhört viktigt att vi som politiker, visom har det här som vårt ansvarsområde, är de somlyfter fram det här och ser de här barnens situation.Herr talman! Jag vill annars börja med att säga attdet här är ett väldigt positivt betänkande från justi-tieutskottet - även om vi från har endel reservationer. De flesta av reservationerna kanskehandlar om att vi skulle vilja gå ett litet steg längre.Men de förslag som majoriteten står för i betänkandetär positiva. De innebär ett steg i rätt riktning.Herr talman! En av de viktigare förändringarna idet här betänkandet är förändringen för de långtids-dömda. Det gäller att man skall fatta ett särskilt besluti varje enskilt fall. Detta beslut skall ange de särskildavillkor som skall gälla för verkställigheten. Det blir enindividuell bedömning när det gäller anstaltsplaceringoch permission.Herr talman! I det system som finns med 7 §tredje stycket har man bara gjort bedömningen utifrånstrafftidens längd, alltså vilka inskränkningar dendömde kommer att ha . Därför är detoerhört positivt att man nu förändrar sin syn, att mangör den individuella prövningen och inte bara kopplardet här till strafftiden.Det är oerhört viktigt att varje intern får den rättaanstaltsplaceringen och de rätta restriktionerna - bådeur samhällsskyddsperspektiv och utifrån den enskildainternens perspektiv och rättssäkerhetsperspektivet.Vi från ser det alltså som väldigt posi-tivt att regeringen nu har kommit med en sådan för-ändring.Ytterligare en positiv förändring är den förstärk-ning som man gör när det gäller kvinnors möjligheteratt bli placerade i en anstalt med bara kvinnor. stadgar att män och kvinnor skall hållasåtskilda. har inte tidigare kunnat följa den. Nugår man ett steg längre. Man säger att kvinnor inteskall bli placerade i blandade anstalter. Det gör manbl.a. utifrån att man vet att kvinnor i de här kategori-erna och de här miljöerna oftast är utsatta för ett för-tryck. Detta förtryck är mycket större än det somkvinnor råkar ut för i det vanliga samhället. Kvinnor-na har ofta själva varit utsatta för brott. De har levt imiljöer där man blir misshandlad. De har själva varitprostituerade, utnyttjade. Samtidig har de begått brottsom man blir dömd för.Vi i anser att regeringen borde hagått ett steg längre. säger regeringen äntligen attkvinnor blir utsatta för det här förtrycket, och att dedärför skall bli placerade på anstalter för kvinnor -om kvinnan inte medger något annat. Men frånVänsterpartiets sida anser vi att det borde vara enomöjlighet att säga att om en kvinna medger det självkan hon få bli placerad på blandad anstalt även om vivet att hon blir utsatt för förtryck, även om vi vet attdet inte är en positiv situation för de här kvinnorna.Det är att lägga ett oerhört stort ansvar på de härkvinnorna att de själva får fatta detta beslut när vi vetatt det är en nedbrytande miljö och att det inte ärpositivt för deras utveckling. Då anser vi i Vänster-partiet att lagstiftningen i stället borde ha utgått frånatt män och kvinnor inte skall placeras på sammaanstalt. Bara om det finns mycket särskilda skäl - närkvinnan begär det själv och lämnar särskilda skäl somkan prövas - skall man i undantagsfall kunna placerakvinnor i blandad anstalt.Ett exempel på sådana skäl kan vara något somhar med barnsituationen att göra. Kvinnor på anstalterhar nämligen oftast också ansvar för barn. Där kan detfinnas skäl att i vissa fall göra undantag för att under-lätta kontakten med barnen osv. Men man hade be-hövt gå ett steg längre.Sedan, herr talman, är det också oerhört viktigt ute på anstalterna får ett mer anpassat behand-lingsinnehåll för kvinnorna. Det underlättas också avatt ju mer renodlade anstalter vi har, desto mer kan viutveckla de behandlingsmetoder som behövs. Ävenom den här utvecklingen pågår skulle det vara lättare,och också driva på utvecklingen mycket fortare, omman hade de enskilda anstalterna.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till reser-vation 4.Sedan, herr talman, vill jag också ta upp en frågasom finns i det här betänkandet som handlar om vakt-bolag inom kriminalvården. Det har tidigare skettinom kriminalvården att man har använt sig av privatavaktbolag. Det har även skett inom polisen vid någottillfälle. Men justitiekanslern har sagt att det här inteär i överensstämmelse med vår lagstiftning. Därförkommer regeringen med en lagstiftning som gördet möjligt att i vissa fall ta in privata vaktbolag tillbevakningsuppdrag inom kriminalvården.Vi i ser det som en mycket oroandeutveckling att man släpper in privata vinstintressen påett så viktigt område som den repressiva delen avstaten. Även om de privata vaktbolagen inte skall varainkopplade direkt i behandlingsarbetet utan bara haövervakningsuppdrag handlar det om att man ändåöppnar för den möjligheten. Vi i anseratt om man inom kriminalvården har problem att medbefintlig personal klara av den typ av övervaknings-uppdrag och transportuppdrag som kan förekomma,så är man nog underbemannad.Vi yrkar avslag på förslaget om att öppna för denhär möjligheten. Med det yrkar jag bifall till reserva-tion 10.Vi i har också en del andra reser-vationer som vi givetvis står bakom. Vi kommer dockinte att yrka bifall till dessa för tids vinnande och föratt kammaren inte skall behöva bli så pressad.Jag vill bara avslutningsvis litet kort ta upp fråganom narkotika inne på anstalterna. Precis som Modera-terna - och även alla övriga partier i utskottet - anservi att det är oerhört viktigt att våra anstalter hållsnarkotikafria. Men vi känner också till de stora svå-righeter som finns med att genomföra detta.Från sida lyfter man framde repressiva bitarna. Det gäller hur man kan ökarepressiviteten, hur man kan skärpa besökskontrollen,visitationerna och sådana bitar. Det kan vara viktigainstrument. Men vi från anser också attdet är oerhört viktigt att man arbetar vidare med be-handlingsmetoder för dem som är missbrukare inne påanstalterna. Man måste också arbeta utifrån ett posi-tivt synsätt.Ibland måste jag säga att jag kan tycka att det ärganska starkt att så många, med tanke på hur otroligtmånga av dem som döms till fängelsestraff somär narkomaner, faktiskt under en så pressad situationsom strafftiden är lyckas hålla sig drogfria.Det vore mer intressant om vi i utskot-tet och i den här debatten också kunde diskutera vaddet är för effekter som gör att vissa människor klararav att hålla sig undan. Vad var det för insatser? Vadvar det för metoder man använde för att lyckas meddetta?Det handlar om att utveckla de positiva metodernaoch inte bara stirra sig blind på de repressiva delarna.Samtidigt måste vi ändå se till att vi har anstalter medrättssäkerhet för internerna. Vi måste ha anstalter därman inte har ett klimat som omöjliggör ett samarbetemellan personalen och de intagna.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till hem-ställan i resten av betänkandet.Anf. 112 () replik:Herr talman! Jag begärde replik med anledning avdet sade på slutet i sitt inlägg om nar-kotikafria anstalter. Det är inte så att vi moderater intevill medverka till genomförandet av sådana åtgärdersom föreslår. När vi talar om behand-lingsprogram bör det ju rimligen också inrymma denhär farsoten som drabbar de intagna på anstalterna därdet bokstavligen flyter omkring narkotika. Det är enfruktansvärd situation, framför allt för dem som villkomma undan detta hemska nedbrytande gift.Jag kan inte tänka mig att vi i Mode-rata samlingspartiets riksdagsgrupp skulle vilja från-hända kriminalvården de möjligheter som kan ges denintagne att bli befriad från det som det är oerhört svårtatt skilja sig ifrån.Eftersom nämnde rökningen vill jagsäga att där har vi politiker varit väldigt tafatta. Vihade ju en diskussion om rökning och rökavvänjninghär i kammaren . Jag tror fak-tiskt att vi har bättre förutsättningar att göra insatserav bestående värde på anstalterna i kriminalvården.Anf. 113 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att invända motGöthe beskrivning av det oerhörda flödet avnarkotika inne på anstalterna där det kommer somvågor och där man inte kan värja sig. Situationen påväldigt många av våra anstalter är faktiskt mycket brai just det hänseendet att det finns litet narkotika. Där-emot vet vi att vi och på olika anstalteribland har fått uppgångar i narkotikamissbruket. Detär allvarligt, men jag tycker att det är viktigt att manhåller sig till en relativt sann verklighetsbeskrivning.Jag är helt övertygad om att , precissom vi i , tycker att behandlingsinsat-serna inne på anstalterna är oerhört viktiga. Men detjag sade om var att ni i den här debattenbara talade om urinprovstagning, narkotikahundar,plexiglasskivor, kroppsvisitering och liknande. Jagtror att det finns en fara i att ha en övertro på dessamycket repressiva metoder.På Österåkeranstalten är det litet annorlunda efter-som folk har sökt sig dit frivilligt. Där använder mansig av den frivilliga urinprovstagningen. Det är villko-ret för att man skall få vara där. Man får mycket godaresultat där genom att man samarbetar och har möj-lighet att arbeta på ett annat sätt. Jag tror att det äroerhört viktigt att vi lyfter fram de positiva exemplenoch att vi ser att man lyckas med en stor grupp somkommer in på anstalten som missbrukare och faktisktkommer ut drogfria. Vi skulle behöva analysera vaddessa framsteg beror på i stället för att bara titta pådet som vi misslyckas med.Anf. 114 () replik:Herr talman! Tack för uppmärksamheten på dethär området, ! Det är oerhört viktigt förden intagne att få all tänkbar vettig hjälp för att kom-ma undan narkotikabruket. Antingen det kallas lasteller någonting annat är det ett elände för envar. Jagtror inte att det är så många - jag säger att jag tror förjag kan inte veta det - narkomaner som inte skullevilja slita sig ur detta. Som många andra som sitter ikammaren här har jag talat åtskilliga gånger med demsom har skaffat sig ett beroende av narkotika - ochdet har de skaffat sig själva.Alice nämnde . Det är naturligt-vis bra att finns och att man har genomförtdessa framgångsrika program där. Men det är ju fak-tiskt så att man har tagit fram en gräddfil. Det är möj-ligt att det är ett synnerligen olämpligt uttryckssätt avmig. Det är de som verkligen har en hundraprocentigmotivation för att bli av med narkotikaberoendet somfår komma dit. Dessvärre är det emellertid så att påsomliga anstalter förekommer det mer narkotika sombokstavligen flödar än på andra anstalter. Det gåretappvis eller i olika omgångar. Det är till stort be-kymmer för personalen. Därför anser vi moderater attvi är tvungna att ta till speciella åtgärder som glasski-vor och vissa andra repressiva åtgärder.Anf. 115 () replik:Herr talman! Man skall kanske inte säga gräddfil,men det är ett uttryck som används ibland när detgäller . På har man inte haft någotspeciellt lätt klientel. har det varitmänniskor som har varit inne i ett oerhört djuptdrogmissbruk under en mycket . Men manhar faktiskt fått ett bättre resultat innepå Österåkeranstalten än vad man har fått ute på be-handlingshem. Det har funnits en metodutveckling påÖsteråker. Man har varit mycket framgångsrika ochlyckats rehabilitera väldigt tunga missbrukare till ettdrogfritt liv.Det är självklart att vi skall sträva efter att allaanstalter skall vara narkotikafria. Men vi vet att dethar varit kö till . Det är köute på de anstalter där man kan söka sig till speciellanarkotikafria avdelningar där man får ta urinprov osv.Samhället, staten och kriminalvården har inte enskunnat erbjuda dem som själva verkligen strävar efteratt bli drogfria den möjligheten. Då känns det interiktigt att använda sig av de repressiva metoderna.Det är oerhört viktigt att vi strävar efter att få allanarkotikafria och använder alla de positiva metodersom vi kan hitta. Det är viktigt att vi inte bara tittar påde repressiva sidorna utan faktiskt tittar på de lyckaderesultaten och använder oss av dem i fortsättningen.Anf. 116 ():Herr talman! Kriminalvården har genomgått ettflertal förändringar sedan 1974 års kriminalvårdsre-form infördes. Organisationen har effektiviserats,beslut har decentraliserats och det har skett en ut-veckling av verkställighetsinnehållet. Utbildning,påverkans- och behandlingsprogram har fått en cen-tral roll.De huvudprinciperna i lagen om kriminalvård äralltjämt giltiga. De tar sin utgångspunkt i att frihetsbe-rövandet kan påverka skadligt och att åtgärder måstesättas in för att motverka detta.Tiden i anstalt skall främja den intagnes anpass-ning till ett icke-kriminellt liv. Till huvudprincipenhör också att det inte får innebära att samhällsskyddetsätts åt sidan. Utvecklingen inom kriminalvårdeninnebär inga förändringar när det gäller den s.k. be-handlingstanken och dess betydelse för verkställighe-ten. Förberedelserna inför frigivning har också encentral roll för att den intagne skall avhålla sig från ettkriminellt liv.Det finns inte skäl att frångå dessa principer. Allt-så skall kriminalvårdens verksamhet kännetecknas aven human människosyn, god omvårdnad och ett aktivtpåverkansarbete med en hög grad av säkerhet, respektför den enskildes integritet och rättssäkerhet.Fängelseutredningen hade till uppgift att utreda enny lagstiftning och fick blandade synpunkter. En delav förslagen är inaktuella. I betänkandet tas upp endel förändringar av kriminalvården i anstalt. Jag villbelysa några av dem.Jag börjar först med den särskilda klassificeringenför särbehandling av långtidsdömda enligt 7 § tredjestycket lagen om kriminalvård i anstalt, de s.k. sjutre-orna. Denna paragraf skall avskaffas, och en merindividuell bedömning skall införas. Den nuvarandeklassificeringen är trubbig och föga flexibel. Den haralltsedan den infördes kritiserats av såväl de intagnasom av företrädare för anstalterna. Regeln har upp-levts som orättvis och svårhanterad. I och med inom kriminalvården har inrättat en särskildutredningsavdelning, kan det göras en mer adekvatbedömning i det enskilda fallet. De villkor som skallgälla under verkställighet, placering och förflyttningoch vistelse utanför anstalten skall bli mer individuelltanpassade och ge den intagne större möjlighet attaktivt arbeta med sin situation. påverkasden inre säkerheten på anstalten.Bedömningarna skall utgå från en risk- och be-hovsprofil, dvs. risken för återfall i brottslighet. Detinnebär att kravet på starkt samhällsskydd kvarstår.Normalt skall kvinnor placeras på anstalter elleravdelningar enbart för kvinnor. Så sker i regel. Det ärangeläget att det nu uttryckligt i lagen framgår attkvinnor har en ovillkorlig rätt att avtjäna sitt straffutan att komma i kontakt med män.Eftersom det har funnits en begränsad tillgång påplatser för kvinnor vid frigång och för att komma närabarn och familj har placering ibland skett på annatsätt. Men ändringen i lagstiftningen kommer att stärkaden utbyggnad som kommer att ske av utslussnings-platser och också utvecklingen av programverksamhetför att tillgodose kvinnors behov. har vidflera tillfällen uttalat att detta måste tillgodoses.Vistelser utanför anstalter är ett viktigt led för attunderlätta rehabiliteringen. Det motverkar den skadli-ga påverkan som fängelsestraff har. Permissioner föratt träffa anhöriga, frigång och fritidsaktiviteter med-verkar till ett icke-kriminellt liv. De nuvarande reg-lerna är en lämplig avvägning mellan olika intressensom tar hänsyn till samhällsskyddet, men också denintagnes behov skall beaktas.Tillämpningen av reglerna fungerar för närvarandetillfredsställande. av de permissioner som hargenomförts har skett utan misskötsamhet.Därför finns det inte behov av att strama upp permis-sionsbestämmelserna. Det finns inget förslag till änd-ring i lagstiftningen. I stället föreslås terminologinändras till de begrepp som används inom kriminal-vården. Normalpermission och särskild permissionersätter benämningen korttidspermission.Det är också angeläget att placeringen utanför an-stalt i enlighet med § 34 skall vara kvar för sammaändamål som . Det är ett viktigt gedrogmissbrukare vård och behandling. Målet är attutveckla verksamheten.Det är viktigt för att nå resultat vid placering i be-handlingshem att behandlingen fullföljs utan att av-brytas. Myndigheterna bör vara ense om betalnings-ansvaret. Det är dels problem med § 34-placeringarmen också vid kontraktsvård om hur de ekonomiskaproblemen skall lösas. tas dessa frågor upp i enutredning för att få en slutlig lösning på de ekonomis-ka problemen.Vid några speciella tillfällen - som också AliceÅström tog upp - har bevakningsföretag anlitats förrutinmässiga bevakningsuppdrag. Det har inte funnitsnågot lagstöd för detta. Därför får det inte förekom-ma. ändras lagen så att det kan finnas möjlighettill att vid alldeles speciella tillfällen anlita vaktbolag.Det kan vara dygnet-runt-bevakning vid sjukhusvis-telse eller om det under särskilda omständigheter påhäkten och anstalter behövs en minutbevakning.Det är helt klart att detta bara får förekomma i all-deles speciella fall och får inte gälla ordinära bevak-ningsuppgifter. Det får inte heller ske någon behand-lingskontakt med de intagna.Kriminalvården har skyldighet att underrätta mål-sägande, om målsägande så önskar, när den intagnevistas utanför anstalten. De nuvarande reglerna harmedfört tillämpningsproblem. Detta har bl.a. upp-märksammats av JO. Den skall avse alla fall där den intagne kanvistas utanför anstalten utan bevakning. Men det skallfinnas vissa restriktiva undantag, dvs. om det finnsbevakning eller om det uppenbart är obehövligt attunderrätta målsäganden.I anslutning till lagstiftningsförslagen har det imotioner framförts krav och problem. varmt om barnens situation. Det är problemsom har uppmärksammats. De måste diskuteras fram-över. Små barn som finns tillsammans med föräldrar ianstalt påverkas . Det är olämpligt att ha barn ianstalten. Man måste utgå från barnens bästa.Jag tycker att det framgår av utskottsbetänkandetatt problemen skall lösas för barnens bästa. Det kaninte bara kriminalvården göra. Det måste ske i sam-verkan med socialtjänst och andra myndigheter.Det har kommit förslag i en utredning. Vi måsteinvänta beredningen av de konkreta förslagen.Jag vill säga till att jag tycker attdet är klart uttalat att vi måste lösa problemen utifrånbarnens bästa.En annan fråga som aktualiseras är kampen motdroger. Vi socialdemokrater sätter denna kamp högt.Regeringen har också i budgetpropositionen klartuttalat att kriminalvården skall verka för att häktenoch anstalter hålls fria från narkotika. Regeringen harsatt ett krav på kriminalvården att avrapportera vilkaåtgärder som vidtas.En publicerad undersökning visar att detpå de allra flesta anstalter aldrig eller sällan före-kommer narkotika. Jag vill därför säga till GötheKnutson att ingen riskerar att bli narkoman på anstalt.Det är en myt, som gärna för vidarevarje gång vi här i kammaren diskuterar narkoti-kaproblemen.På några få anstalter förekommer det ofta narkoti-ka, och det är naturligtvis ett problem. Nästan hälftenav de intagna har missbruksproblem, och vi skall varamedvetna om att det är nästan ogörligt att helt stoppaförekomsten så länge det finns en efterfrågan.Jag skall citera , som är chef förkriminalvårdsanstalten i . Han säger:"Att påverka de intagna att välja bort drogerna ärnog det bästa sättet att komma åt problemet. Så längede vill ha narkotika kan de alltid på ett eller annat sättfå tag i det. "Drogbekämpningen inom kriminalvården måsteske med åtgärder av olika slag, precis som i samhälleti övrigt. Det gäller att differentiera de intagna, moti-vera dem att delta i behandlingsprogram, se till att detfinns tillgång på platser för missbrukarvård, kontrolle-ra genom urinprov och visitationer och ta initiativ tillsärskilda projekt som vänder sig till dem som harmissbruksproblem. Dessutom behöver behandlings-metoderna utvecklas.Kriminalvården har i ett projekt kartlagt proble-men med att bedöma omfattningen för att man skallkunna följa upp åtgärder och förbättra metoderna föratt kunna ge en adekvat vård.Under 1997 har insatserna ökat på narkotikaområ-det. Antalet deltagare i narkotikarelaterade programoch andra behandlingsåtgärder har ökat. Antalet mo-tivations- och behandlingsplatser för narkotikamiss-brukare har också ökat.I en rapport om våldet på anstalterna tar man uppnarkotikahanteringen och de problemen. En del för-slag till åtgärder är under beredning inom kriminal-vården. Utskottet är enigt om att det är angeläget attdetta följs upp och skyndas på. Det vill vi också geregeringen till känna.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i jus-titieutskottets betänkande och avslag på reservatio-nerna.Anf. 117 () replik:Herr talman! Jag kan hålla med om det mesta iBirthe Sörestedts anförande och intentionerna med deförändringar som har skett. Jag sade ju tidigare att jagtyckte att det var väldigt positivt.Jag vill ändå lyfta upp frågan om situationen förkvinnorna och den förändring som görs . Denförändring som vill ha tycker jag äroerhört viktig. Då handlar det om att kvinnor har denovillkorliga rätten. Regeringens förslag är att en kvin-na inte utan eget medgivande får placeras i en annananstalt.Det vi från hade velat se är i ställetatt undantag kan medges om kvinnan själv begär detoch det finns starka skäl för en annan placering. Atttotalt förbjuda det tror vi också skulle vara en omöj-lighet. Men med öppningen att man får placera kvin-nan i en annan anstalt om hon ger sitt eget medgivan-de utan att det finns särskilda skäl är att inte ta ett steglängre, vilket vi behöver göra. Faktum är, precis somBirthe Sörestedt sade, att man följer detta i storutsträckning. Men vi behöver gå längre för att föränd-ra situationen ännu mer.Jag vill bara kort ta upp frågan om de privatavaktbolagen. Det är bara i mycket särskilda fall somde skall användas, och de skall inte användas i någonstörre utsträckning. Då kan vi från Vänsterpartietssida inte förstå varför det skall vara så viktigt att göraen förändring i lagstiftningen och därmed öppna möj-ligheten för privata vaktbolag. Är det inte rimligareatt hålla statens repressiva del ren från privatavinstintressen och att staten i de särskilda fallen tar påsig kostnaderna för att detta skall av inom kri-minalvården?Anf. 118 () replik:Herr talman! Vi menar att genom att kvinnor fåren lagstadgad rätt till platser som är skilda från mänstärks kvinnornas situation inom kriminalvården. Detmedverkar också till att det tas fram platser för kvin-nor med bra program, som kanske blir delar av anstal-ter.