prot · GL0952 · 1998-01-20 00:00:00 — Vi vet att det utantvekan är mycket stöldbegärliga prylar som förvarasdär, i detta fall automatvapen.Har det genomförts några skärpningar vid det ak-tuella förbandet - ett bland många i - underde , eller har det rent utav gått i motsattriktning vid LV 3 i närheten av ? Det är etts.k. hett område sett ur dessa synvinklar.Har skärpningar på något sätt beordrats med an-ledning av de stölder som har förekommit vid militäraförband även ? Nollvisionen, dvs. attinte något vapen skall kunna stjälas, har tydligen heltgått förlorad. Jag antar att försvarsministern gärna villge aktuella siffror över utvecklingen. Vi hoppas attden inte är alltför illavarslande.Har det nu blivit mer vakthållning vid alla för-band, eller är det bara vid det aktuella luftvärnsför-bandet man har beordrat en skärpning av rutinerna?Vilka order har utgått? Jag är tacksam för svar.Anf. 11 Försvarsminister ():Fru talman! Som jag sade i svaret har regeringentagit problemen på stort allvar. Jag kan också redovi-sa statistiken som pekar på att det verkligen har gått åträtt håll. förkom 152 vapen. vardet 70 vapen. Den största enskilda posten 1996 var 19vapen som stals på ett uppseendeväckande sätt frånSvea livgarde. Av dessa har 17 återfunnits.Min bedömning är att det sker en stor förändringgenom att man flyttar in vapen från mobiliseringsför-råd till anläggningar där det finns personal året ochdygnet runt, och man förvarar dem dessutom bättre.Det gör att vi, som jag tror, har en sådan långsiktigutveckling att vi kan nå ett resultat där egentligen intenågra vapen förkommer.Samtidigt kan man självklart inte vara nöjd medvad som har hänt. Jag kan konstatera att så fort dettabrott ägde rum har det också vidtagits åtgärder påmyndighetsnivå, där jag anser att ansvaret för genom-förandet skall ligga.Chefen för operationsledningbeslutade , dvs. i går, att tillsätta en arbets-grupp för vakttjänst i lokal. Arbetsgruppen skall be-handla teknik, byggnader och uppträdande. Den skallledas av Mellersta militärområdet, ha deltagare frånövriga militärområden och experter från högkvarteretsjuridiska avdelning och den militära underrättelse-och säkerhetstjänsten. Ett resultat skall föreligga den1 mars och kan komma att medföra förändringar iFörsvarsmaktens regelverk.Jag är positiv till den åtgärden inom Försvarsmak-ten. Den ligger i linje med den inriktning som rege-ringen med starkt stöd från har givit för attlösa det här problemet. Jag ser därför fram emot attarbetsgruppen och också Försvarsmak-ten kommer att vidta förändringar som just har attgöra med vakttjänst i lokal.Det är uppenbart så, att genom inflyttningen avvapen från mobiliseringsförråden riktas brottslig pla-nering i ökad utsträckning mot de ställen där det fort-farande finns vapen tillgängliga, vilket bl.a. är vaktlo-kaler inom Försvarsmakten.Anf. 12 ():Tack, fru talman och försvarsministern! Jag villställa en kompletterande fråga med anledning av densenaste kuppen, som gjordes i största enkelhet. Detborde egentligen vara genant. Inte i första hand förden enskilde vaktposten. Han har säkert gjort så gotthan har kunnat i stundens förskräckelse.Vi har en inneliggande årsklass på 25 000 friskamän som alla är utrustade. Men vi kan inte förmå osstill, enligt instruktion fram till , att hållamer än en enda man i vaket och tjänstgörande till-stånd. Om vi tänker efter ordentligt - och jag har hafttillfälle till det både som officer ochsom politiker - borde vi förundras över den öppenhetoch inte så litet av godtrogenhet som vi har i Sverige.Man har varit väldigt häpen runt omkring oss i värl-den och också på nära håll över detta.Hur vanligt är det nu efter den här skärpningen attdet är två personer - två värnpliktiga eller över huvudtaget tjänstgörande - som är i vaket tillstånd? Har vifortfarande så utomordentligt snälla rutiner i övrigt?Det är i varje fall inte den värnpliktiges inställningnär han kommer till tjänst att han skall sova sig ige-nom åtta . Han skall också kunna bidra,förutom med utbildningen och förkovran, till säkerhe-ten i den svenska neutralitetsvakten.Den behöver vi förvisso också som ärså snäll och vänlig internationellt sett som den vi nuhar vant oss vid. Vi ser inga militära hot omkring oss.Det är alldeles uppenbart att vi i viss utsträckning,tillåt mig att säga det, håller på att slumra till.Jag vet att vi har ett utomordentligt välutrustat för-svar, och vi har bra personal. Men vi är uppenbarligenväldigt godtrogna då ett helt förband med vapen lig-gande framme bokstavligen kan intas under loppet avett par minuter. Det är inte den värnpliktiges fel somsuttit vakt. Jag påstår heller inte att det är ansvarigtbefäls fel, utan det beror på den anda som vi någotsätt kommit att besmittas av i den svenska säker-hetsvakten. Vi tror tydligen alla om gott.Trots att det nu har blivit en förbättrad situationmed färre vapen försvunna, dvs. färre stulna, är det ivarje fall nära hundra vapen som stjäls, bokstavligeninne på militärt område. Det är väldigt många frågorsom en allmänhet skulle vilja ställa direkt till denmilitära ledningen i vårt land, försvarsledningen ochförsvarsministern. Har vi så ont om personal i enåldersklass som omfattar 50 000 personer, varav någ-ra försvinner av fysiska skäl, att vi inte kan ha hund-raprocentig vakttjänstgöring?Anf. 13 Försvarsminister ():Fru talman! är upprörd över vadsom har förevarit, och det är jag också. Vi är upprör-da med all rätt. Det är ett stort ont när vapen, inteminst så farliga vapen som detta handlar om, försvin-ner och hamnar i annan brottslig verksamhet. Vi kannog utgå från att detta var syftet.Jag vill inte ge någon kommentar om vad brottsut-redningen ger vid handen. Jag har ingen informationatt redovisa om hur brottet har gått till. Jag anser inteheller att det är upp till regeringen att göra ett ställ-ningstagande i frågan om hur den lokala chefen harhanterat de regler som gällt för vakttjänsten. Det är ensak för högre chefer inom Försvarsmakten att bedömahur läget var vid det här förbandet vid det aktuellatillfället.Däremot innebar tillgreppet att Försvarsmaktensamma dag som brottet utfördes gav order om enökad beredskap. Med omedelbar verkan gäller att detskall finnas två vakter i vaktkurer. Det gäller för helaFörsvarsmakten, och det gör att jag anser att det äveni det mycket kortsiktiga förloppet säkerligen skett enförbättring av förhållandena.Vi styr samhället genom generella riktlinjer frånregeringen och . Vi har en mycket klar upp-sättning krav på och uppdrag om hur samhällsfunk-tionerna skall utövas i dessa avseenden. Regeringenhar med stöd av varit väldigt tydlig. Det äruppenbart att genomförandet bättre kan preciseras.Jag ser därför fram emot att Försvarsmakten efter denutredning man tänker göra på införoch genomför ytterligare regler som gör att man redu-cerar - för att inte säga helt eliminerar - risken attbrott begås mot vaktkurer och vaktpersonal inomförsvarsmakten.Göthe har i sina två inlägg tagit upp frå-gan om vilket antal värnpliktiga vi har. Hur mångavärnpliktiga som står till förfogande i ett enskilt för-band kan jag inte gå in på. Men jag ser det som fulltmöjligt att utfärda föreskrifter, som t.ex. har gjorts,med innebörden att man inte skall ha en ensamvärnpliktig i tjänst vid tillsyn där det kan finnas riskerför brott i syfte att komma över vapen.Anf. 14 ():Fru talman! Jag har naturligtvis noterat att företrä-darna för myndigheter här skall göra en mycket snabbgenomgång av vakttjänsten vid förband. Om man gårifrån att ha en till att ha två värnpliktiga i vaket till-stånd innebär det en hundraprocentig förstärkning.Det skall naturligtvis finnas en chef vid varje vakt.Vi har alltså en population på om inte 25 000 sååtminstone tillräckligt många tusen innelig-gande värnpliktiga för att vi skulle kunna ha sammanumerär på vakthållningen vid våra förband som vihade tidigare, dvs. en hel vaktstyrka. Den skulle kun-na rycka ut . Men vi har slappat till såmycket att vi är nere vid i stort sett bara en person ivaket tillstånd. Det är en förskräcklig situation, sär-skilt då vi inte har minsta form av säkerhetsåtgärder.Det finns i stort sett bara en glasruta som enligt in-struktionen skall vara nedfälld om vederbörande intekänner den som knackar på. Vi lever i en betydandegodtrogenhet. Vi är invaggade i den på grund av att viinte har något krig omkring oss, men inte desto mind-re tar vi förfärliga risker med det rådande tillståndet.Jag frågar försvarsministern: det nu pengarsom fattas för att vi skall kunna få vettiga installatio-ner för vakthavande vid våra militära förband? Vi hartrots allt ganska många kvar, och detta är angeläget.Anf. 15 Försvarsminister ():Fru talman! Det pågår ett investeringsprogramsom syftar till att förbättra säkerheten vid vakttjäns-ten. Men det har alltså skett ordergivning inom För-svarsmakten som tillämpas och som iprincip är möjlig att genomföra inom ramen för nuva-rande resurser. Jag har nämnt att vi nu har tvåmanna-poster. Vidare skall det finnas striktare rutiner för hurvapen i en vaktkur skall förvaras, dvs. under lås.Dessutom finns det föreskrifter om hur man inte fåröppna vaktkurer och fönster och därigenom ökarisken för att brott begås mot vaktstyrkan.Min bedömning är att det har varit och skall varamöjligt för Försvarsmakten att dra slutsat-ser av brottet i och göra betydelsefulla dragsom höjer säkerheten. Jag förutser att Försvarsmak-ten, när rapporten har avlämnats, kommer att genom-föra ytterligare åtgärder. Självfallet kommer ocksåregeringen att följa åtgärdernas inriktning. Vårt syfteär att få ned antalet förluster. Därför har vi en årligstatistik. Regeringen följer denna huvudinriktning.Skulle det påfordras ytterligare anvisningar från rege-ringen, kommer vi självfallet att lämna sådana.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1997/98:93 om barn-konventionen och dess förverkligandeAnf. 16 Statsrådet ():Fru talman! har frågat socialmi-nistern dels vilka åtgärder regeringen vidtagit för attbarnkonventionen skall omsättas i det praktiska kom-munala arbetet, dels vilka åtgärder regeringen plane-rar att vidta för att ställning ochgenomförande skall förstärkas i kommunerna. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skallbesvara interpellationen.Jag vill inledningsvis framhålla att arbetet med attförankra det synsätt som genomsyrar barnkonventio-nen är långsiktigt. skall vara ettverktyg i arbetet att gradvis förbättra barns villkor.I syfte att sprida information om barnkonventio-nen och därmed följa åtagandet i artikel 42 avsatteregeringen 30 miljonerkronor ur Allmänna arvsfonden för att ge ideellaorganisationer möjlighet att sprida kunskap om kon-ventionens bestämmelser och principer. Under perio-den fick 34 organisationen medel för projekt kringbarnkonventionen. Dessa organisationer har gjortbetydande insatser för att föra ut information omkonventionen. Informationen har i första hand nått uttill de egna organisationerna men också till barn ochungdomar genom lärare, och till olika personalgrup-per framför allt inom barnomsorg och skola.En ny myndighet, , inrättadesoch började sin verksamhet . Myndig-heten har till uppgift att bevaka barns och ungdomarsrättigheter och intressen, och den skall särskilt följaupp hur lever upp till barnkonventionen.Under /95 gjordes från Socialdepar-tementets sida en central satsning inom skolan påinformation om . Socialdepartemen-tet anslog medel och stod tillsammans med BO, Räd-da Barnen och Tidningen i Skolan bakom en tävling,vars syfte var att eleverna skulle lära känna barnkon-ventionen genom att själva arbeta aktivt med den.I vårt land är tillämpningen på den kommunala ni-vån av stor betydelse för hur konventionen omsätts ipraktisk handling. Att göra till ennaturlig del i det kommunala planeringsarbetet ärdärför av stor vikt för genomförandet av barnkonven-tionen. Aktiviteterna kring och intresset av stöd iarbetet med förefaller ha ökat un-der de senaste två åren.Barnombudsmannen har som ett verksamhetsmålatt verka för att kommunerna använder barnkonven-tionen som ett praktiskt redskap i arbetet med barn.Detta är ett långsiktigt arbete. Barnombudsmannenhar därutöver haft i uppdrag att utarbeta en särskildidéskrift riktad till politiker och tjänstemän i kommu-ner och landsting. Denna idébok, Ett steg framåt förbarnkonventionen, har överlämnats till mig.I november 1996 fattade regeringen beslut om yt-terligare en stor informationssatsning om barnkon-ventionen. ur Allmänna arvfondenhar ställts till förfogande. Med-len skall användas till projekt i frivilligorganisatio-nernas regi som syftar till att öka kunskaperna hosförtroendevalda och anställda i kommuner och lands-ting. Jag har fattat beslut om medel till de treförsta projekten i denna satsning. Det har kommitmånga bra ansökningar om projektmedel, och beslutom dessa kommer att fattas under den närmaste tiden.Barnkommittén har analyserat hur svensk lag ochpraxis förhåller sig till bestämmel-ser. Kommittén lämnade sitt betänkande sommaren1997. Betänkandet är föremål för en mycket omfat-tande remissbehandling, som slutförs . Där-efter skall remissvaren sammanställas och beredasvidare inom . Regeringen kommerdärefter att lämna en proposition till riksdagen.Anf. 17 ():Fru talman! Först vill jag tacka för svaret. Beroende på alla och den vilasom vi alla behövde och längtade efter har det hunnitgå sedan jag skrev min interpellation, men dessärende är precis lika aktuellt och berättigat som inovember.Frågan om är ett exempel blandflera frågor i vilka det egentligen inte råder någonmålkonflikt eller någon annan sorts motsättning mel-lan oss kristdemokrater och regeringen. Vi är allaöverens om dess värde och även om målen. Men nuhandlar det om hur och när vi skall kunna förverkligakonventionen och fylla den med innehåll och gå frånvackra ord till konkret handling. Det finns mångainstrument att arbeta med. Det ena tror jag inte behö-ver utesluta det andra. Tvärtom kan det många gångervara bra med litet olika vinklar som kan kompletteravarandra.Fru talman! Jag är litet beklämd över att se statis-tiken om vilken genomslagskraft barn-konventionen hade fått. Det är sedanSverige ratificerade konventionen, och man tycker attett sådant viktigt dokument borde ha trängt in i verk-samheten snabbare. Så har det inte blivit, och vi hardå det läge vi har. Det gäller som jag sade att vi påolika sätt försöker påskynda det här arbetet.Personligen tror jag liksom mitt parti att hela sam-hället måste utformas utifrån barns behov på ett heltannat sätt än vad som är fallet. Väldigt mycket avlagstiftning och de paragrafer och tillämpningsföre-skrifter vi har utgår faktiskt från vuxenvärlden. Vibehöver därför få enmetersperspektivet eller 50-centimetersperspektivet ännu klarare.Jag vet att många ideella organisationer har arbe-tat mycket med de här frågorna och att de träffarberörda ministrar med jämna mellanrum. Jag skullevilja fråga vilka signaler får vidde här mötena, om de här organisationerna känner attde får ordentligt med genomslag och respekt för sittarbete eller om det är trögt och jobbigt. Det är trotsallt ganska stora pengar som har satsats under de häråren. Det är naturligtvis fantastiskt bra att den härverksamheten får pengar, men det handlarockså om ifall den verkligen får ett genomslag. Dettaär min första fråga.Jag skall i mitt nästa anförande också tala litet omfamiljen, något som jag tror att förväntat sig att jag skall göra.Anf. 18 ():Fru talman, statsrådet och interpellanten! Barnensställning har varierat under historiens gång och geo-grafiskt. Det krävs ett oförtröttligt arbete för att kunnavärna barnen, och vi måste lyssna mycket mer påbarnen. De ökade möjligheterna till elevinflytande iskolan är ett utmärkt sätt att ytterligare lyssna påbarnen, men det är förvånande att inte fler kommuneraktivt medverkar till att ungdomsråd inrättas.Den italienska statsstaden förbjöd redanår 1396 barn att arbeta. , ,finns enligt organisationen 42 stater som kränker slaveriförbudet i interna-tionella sammanhang. Internationella arbetstagaror-ganisationen har försökt bedöma barnarbetetsomfattning. uppskattar att det fanns i genomsnitt78,5 miljoner ekonomiskt aktiva barn i världen ,varav ca 70,9 miljoner var . Totaltarbetar av barn i den åldersgruppen. Andraseriösa organisationer uppger att uppemot 250 miljo-ner barn utnyttjas. Som prostituerade arbetade 2 mil-joner barn. Som vi vet utnyttjas dessa barn ävengrymt av svenskar, och det finns de som gynnas eko-nomiskt av de här transporterna, nämligen resebolag,hotell och liknande.Att även berör barn utanför vårtkommunala gränsområde och landsgränserna gör attvi måste ha ett internationellt perspektiv även pådenna fråga. Jag har förstått att gärnaställer upp och delar med sig av sina kunskaper ombarnkonventionen lokalt. Det finns även andra frivil-ligorganisationer som ser ett värde i att delta i denkommunala processen med att implementera barn-konventionen i verksamhet och attityder.Det är svårt att studera utvecklingen vad gällerbarnarbete, bl.a. på grund av att många berörda länderinte har tillgänglig information. De berörda företagenär mindre benägna att öppet tala om i vilken omfatt-ning de använder sig av barnarbete. Frihet för kapital,inga sociala regelverk, bristande demokrati, fattigdomoch en oorganiserad arbetsmarknad påverkar barnar-betarnas situation.När arbetslösheten sköt fart under den borgerligaregeringsperioden besökte jag några skolor med yngreelever, och man sade då väldigt tydligt ute på skolor-na att man märkte att eleverna var oroligare. Vi harockså kunnat se en ökad efterfrågan bl.a. på barnpsy-kiatrisk hjälp. Det märks oerhört snabbt, långt innandet är mätbart. Barnens omgivning påverkar alltsåbarnen oerhört mycket, och kampen mot arbetslöshe-ten är därför viktig även för barnen.Vi får hoppas att implementeringen av barnkon-ventionen kommer att märkas i de ekonomiska priori-teringar som de olika partierna gör lokalt. Det finnsmånga oklarheter vad gäller hur en del partier ställersig. Man talar om att prioritera barnen, men i konkretahandlingar såsom budgetprioriteringar, syns det intealltid.Det är bra att nu tar fram enskrift, och det är viktigt att man då tillvaratar allamöjligheter till en bred debatt om barnens villkor.Med tanke på de pengar som finns avsatta skulle jagvilja fråga ministern om man ute i kommunerna medfördel kan knyta ihop implementeringen av barnkon-ventionen med den ökade medvetenheten om barnar-bete. Man kan lokalt ta debatten med näringslivet, tadialogen med handeln och lyfta fram frågan i sam-band med inköp. Kan man koppla ihop detta medkonsumentrådgivningen? Kan det vara något förvänortssamarbete? När vi har en bred debatt och folkhar intresse för barn är det viktigt att frågan intesplittras upp för mycket. Den formella implemente-ringen är förstås en sak, men när man arbetar medbarnfrågan är det också viktigt att man höjer medve-tenheten och knyter ihop arbetet på flera olika plan.Jag skulle vilja se en bredd i det här, och jag skullegärna vilja höra inställning till det.Anf. 19 vice talman ():Fru talman! Också jag tackar statsrådet för svaretoch interpellanten för att hon har framställt interpel-lationen.Det är som sagt vi godkände barn-konventionen, och statsrådet sade att det handlar omett långsiktigt arbete. Men även ett långsiktigt arbetekräver mycket av incitament från dem som har ansva-ret för att införa i det svenska sam-hället. Jag upplever att man från regeringshåll ändafrån början har varit för litet engagerad i själva dis-kussionen kring vad står för vär-demässigt.Det gäller att vara ute överallt i samhället och ikommunerna och diskutera med kommunerna hurprioriteringar skall ske om man skall kunna sättabarnets bästa i fokus. måste man nästan skruvaom uppe i hjärnkontoret för att riktigt förstå barnpers-pektivet och inte alltid utgå ifrån sitt eget vuxenpers-pektiv.På sistone har vi ju kunnat läsa om några exempelpå barn som inte har klarat av sin skolgång därför attde har haft diagnosen DAMP eller något liknande.Där har skolan upplevt att de har varit jättejobbiga.Då har man dragit slutsatsen att hemmet har faleratoch tagit dem från familjen som kanske har varit deenda som har klarat av att sköta det här barnet. Ge-nom att man då inte har fokuserat på barnet utan påorganisationers möjligheter att klara av sina uppgifterhar man gjort fel prioriteringar. Den här debatten ärfaktiskt väldigt viktig.Man ropar på mer resurser, men det hjälper intemed mer resurser om man inte förstår vad barnkon-ventionen står för. Man kan få mer och mer resurser,men om man inte klarar av att prioritera och vet vaddet innebär att sätta barnets bästa i fokus hjälper detinte med mer resurser. Då fortsätter man att prioriterafel.Jag håller med om att pengarna till frivilligorgani-sationerna har haft en oerhört stor betydelse och fort-farande har det. Utan deras och barnrättsorganisatio-ners jobb skulle inte ställning varavad den är . Då hade man inte haft den insiktsom man har . Jag tycker att de gör ett alldelesutmärkt jobb. Men det räcker inte med att frivilligor-ganisationer jobbar med de här frågorna.Jag skulle vilja fråga statsrådet om det inte är möjligt att statsrådet och flerastatsråd - eftersom det här tränger in i flera samhälls-områden är det inte bara ett statsråds ansvar att barn-konventionen tillämpas - går ut och deltar i den härvärdediskussionen om vad står för.Vi måste ställa oss frågan vad det innebär för migsom statsråd, som riksdagsledamot, som rektor ellersom förälder. Det är då man levandegör den attitydmot barn som man måste ha om man skall kunna levaupp till . Jag efterlyser mer av dessaincitament. Det har betydelse för kommunala besluts-fattare om statsråd far ut och deltar i debatten. Då blirdet mer påtagligt, och då klarar man kanske också avatt göra de skarpa prioriteringar som faktiskt krävsibland.Jag tycker att väldigt fint beskrev dethelhetsperspektiv som krävs. Alla är faktiskt inblan-dade i detta. utbildar bl.a. militär somskall fara till Bosnien. För att klara ut olika problemkrävs det att man har insikter om barnkonventionenäven där. Därför räcker det inte bara med familjenoch skolan, utan det krävs allas engagemang för skall klara tillämpningen av barnkonventionen.Anf. 20 ():Fru talman! Vi moderater tycker också att det ärbra att den här frågan kommer upp till diskussion. Dethar slagit mig och oss att egentli-gen har fått en väldigt liten genomslagskraft. Jag görbara den enkla jämförelsen med t.ex. Agenda 21.Arbetet med dessa skulle dras i gång ungefär samti-digt. kom faktiskt före. Alla kom-muner håller nu på att aktivt arbeta med urett underifrånperspektiv. Det bör man göra med barn-konventionen också. Det är ju viktigt att den förank-ras överallt bland medborgarna. håller man påmed och tar fram dokument. Jag vill intepåstå att det är dokument som är det viktiga, utan detär ju förankringen.Man borde ha haft en chans att göra på precissamma sätt med , men det har inteblivit så. Egentligen kan man undra varför det inte harblivit så. Jag påstår inte att det är kommunerna ochdet offentliga som har huvudansvaret. Det är det inte,utan det behövs en bred förankring. Men någon måsteändå dra i gång det hela och börja försöka spridakunskaper. De frivilliga organisationerna har fåttganska mycket pengar. Det är jag medveten om. Frå-gan är hur mycket vi medborgare har fått del av denkunskap de har. Än så länge har det säkert varit precissom statsrådet säger, nämligen att de har informeratganska mycket inåt. Det finns undantag.Jag kan ta ett exempel från min egen kommun,kommun. Där drog en eldsjäl med anknyt-ning till i gång . Vi hade tvåhelger i kommunen. Den ena helgen var barnens, ochden andra var de vuxnas. Vi hade runda-bords-samtaloch diskuterade vad man skulle kunna göra tillsam-mans. Det var en startpunkt i min kommun som fickpolitikerna att vakna och inse att de kanske skullegöra något för att införliva detta i kommunens arbete.Det viktiga för mig är att det blir en diskussion blandalla medborgare. Det är det som behövs.