prot · GL09115 · 1998-05-29 00:00:00 — Risken med likriktade eller allt-för enhetliga lösningar vad gäller barnomsorg ochskola, är att många barn hamnar vid sidan av - utandet stöd och den speciella stimulans som det enskildabarnet behöver.Det finns inslag i det socialdemokratiska förslagetsom genomsyras av en ambition att se till att alla barnplaceras på dagis, och helst ett kommunalt sådant.Förordningen gäller inte enskilt drivna daghem, famil-jedaghem eller andra alternativ. Risken är uppenbaratt det tolkas som om dessa vore sämre än de somarbetar enligt statens regler.Därtill kommer att socialdemokratiska politikerredan har antytt att kommunerna bör ställa krav på defristående alternativen att arbeta efter läroplanen. Varttar utvecklingen, kreativiteten och friheten vägen då?Det är mot bakgrund av dessa frågor som vi mode-rater inte vill ha en statlig läroplan för förskolan. Vimenar att föräldrarnas önskemål och kunskaper om deegna barnens behov måste få komma till uttryck närdet gäller valet av barnomsorg. Vi anser att det iförsta hand måste vara föräldrarna som skall ställakraven på god kvalitet genom att kunna välja barnom-sorg. Det är orimligt och omänskligt att mer ellermindre kräva att var och en skall lämna sina barn statligt reglerad verksamhet från ålder.Ett sätt att säkra hög kvalitet i den offentliga barn-omsorgen är att se till att den personal som ansvararför verksamheten har en gedigen utbildning. Jag repe-terar för statsrådet : den som ansvararför verksamheten har gedigen utbildning. När detgäller mindre barns utveckling och inlärning är detförskollärarna som har en sådan utbildning.Vi anser att förskollärarna bör ha det professionel-la ansvaret för förskolans pedagogiska verksamhet.Men regeringen låter sig nöjas med att de statligareglerna gäller som direktiv åt arbetslaget. Förskollä-rarnas utbildning tillerkänns uppenbarligen ingetvärde. Därmed är det stor risk för att de mindre bar-nens förmåga till inlärning inte tas till vara och att detskolförberedande arbetet blir mindre meningsfullt. Iett längre perspektiv är det en förödande konsekvensoch ett kunskapsförakt.Men det är inte bara barnomsorgens pedagogiskakvalitet som riskeras. Alla vi som har eller har haftbarn inom barnomsorgen vet att det inte bara handlarom pedagogisk verksamhet. Barnomsorgen är ju ock-så barnens vardag när mamma och pappa måste arbeta- att barnen bara får vara, att de kan leka fritt eller attde har någon att tycka om, vilket också är viktigt. Ochomsorgen är minst lika viktig i detta avseende. Riskenmed statliga läroplaner är att den fria leken och var-dagen beskärs på bekostnad av planering och peda-gogisk verksamhet.Vår slutsats är att föräldrar måste ges möjlighet attvälja barnomsorg och inriktning inom den. Barn ochderas familjer är olika. Det i sig är en garanti för högakrav på kvalitet i barnomsorgen. Föräldrarnas intresseoch engagemang för att ge barnen en stimulerandeuppväxt skall inte underskattas.Vikten av att barns nyfikenhet och förmåga att läratas till vara och betydelsen av förståelsen för grund-läggande normer och värden leder inte till krav på attalla barn måste gå i förskola från ett eller ålder.Det finns en risk, som vi ser det, att en läroplankommer att lägga en hämsko över verksamheternasutveckling. Den skall ju ligga till grund för kommu-nernas tillståndsgivning och tillsynsutövning. Det kanju ge snäva utgångspunkter när kommunerna skall gesitt tillstånd för alternativt driven barnomsorg.Frågan är om de verksamheter som drivs ienskild regi skulle få möjlighet till det om en läroplanalltid skall ligga till grund för verksamheten. Och vemvinner på det när utvecklingen begränsas?Fru talman! Jag har bara ett enda yrkande, nämli-gen yrkandet under mom. 2, dvs. vår reservation 1,som innebär att vi yrkar avslag på förslaget att införaen läroplan i förskolan.Anf. 132 ():Fru talman! utgångspunkt är attbarnens uppfostran och lärande huvudsakli-gen är familjens ansvar. Det vill jag inledningsvis slåfast.Förskoleverksamheten i olika former är för mångabarn ett viktigt komplement till föräldrarnas omsorg ihemmet. Och det är av största vikt att barnen har enmeningsfull verksamhet då de är i förskolan. Vi serpositivt på att regeringen i propositionen tydliggör detvärdefulla pedagogiska arbete som utförs i mångadaghem och förskolor. Särskilt viktig kommer läro-planen att bli för de något äldre barnen, där ocksåandelen som deltar i förskoleverksamhet är större.Låt mig också slå fast att anser att enläroplan för förskolan inte får betraktas som ett förstasteg mot en obligatorisk verksamhet för barn från varesig ett eller ålder. Vi anser också att en läro-plan för förskolan inte får innebära att andra omsorgs-former än dagis inte kan vara lika värdefulla ellert.o.m. bättre för de barnfamiljer som väljer sådana.Så till förslaget, eller rättare sagt icke-förslaget,om förskollärarnas roll. Förskolläraren fyller en viktigfunktion i förskoleverksamheten. Personal med hög-skoleutbildning för pedagogisk verksamhet med barnkan ta till vara barns egna nyfikenhet och lek för enpedagogisk uppgift. Vi anser det faktiskt vara ganskabeklämmande att regeringen frångår kommitténsförslag att inte införa särskilda riktlinjer till förskollä-raren utan i stället inför riktlinjer för arbetslaget.Självfallet spelar alla personalkategorier en viktiguppgift i förskolan, och det skall finnas olika perso-nalgrupper representerade i verksamheten och i ar-betslaget. Särskilt för mindre barn spelar omvårdna-den en stor roll.Vi anser dock att förskolan, om man menar allvarmed att förtydliga det pedagogiska arbetet, ocksåmåste ha pedagogiskt högskoleutbildad personal. Detbör därför finnas krav på att det i förskoleverksamhe-ten finns förskollärare, något som också bör återspeg-las i läroplanen med särskilda riktlinjer för förskollä-rare.Reaktionerna på regeringens förslag har ocksåvarit starka. Många av oss har fått många brev. Det ärnog det ärende som jag under mina år har fått mestbrev om. Jag skall referera ett.Lärare från i skriverbl.a. följande:I regeringens förslag framkommer inte alls synenatt utbildning är något som leder till kompetens. Re-geringen lyfter fram SKAF:s remissvar som menar attbarnskötare och förskollärare har olika kompetenssom inte är liktydigt med högre och lägre utbildning.Det visar på en klart utbildningsfientlig hållning.Vidare skriver de:Vi lärare har mångårig erfarenhet av att vidare-utbilda barnskötare till förskollärare. Samtliga sägeratt de efter utbildningen ser barnen på ett helt annatsätt . Regeringens proposition är en kränk-ning för alla utbildade förskollärare, studenter i ut-bildningen och lärarutbildare.Centerpartiet delar till stor del de åsikter som finnsi breven.Jag tycker inte att vare sig regeringen eller ut-skottsmajoriteten ger någon riktigt bra förklaring tillvarför den har lagt fram sitt förslag. Jag hoppas att vifår det i dag.Tyvärr verkar det finnas kommuner - jag utgårfrån att det är enstaka kommuner - som tänker använ-da regeringens förslag på ett felaktigt sätt.Jag har fått elektronisk post från en medborgare iVingåker som säger att kommunen där har sagt uppett tiotal förskollärare till och att mankommer att flytta förskollärare från dagis till försko-leklasser.Jag utgår från att detta inte var regeringens avsiktmed förslaget.Familjedaghem och öppna förskolor skall inte om-fattas av läroplanen. Vi instämmer i regeringens be-dömning så långt att läroplanen inte obligatoriskt börgälla för dessa. Kompetensen i verksamheten bördock vara avgörande för tillämpningen av läroplanen,inte vilken form som man valt för verksamheten.Såväl familjedaghem som öppna förskolor som upp-fyller läroplanens krav bör erbjudas möjligheten attansluta sig till läroplanen. Vi anser att regeringenborde få i uppdrag att utforma ett regelverk som möj-liggör det. Och jag skulle också vilja att statsrådeteller utskottsmajoritetens företrädare talar om varfördetta krav avstyrks.Fru talman! Jag yrkar härmed bifall till reservation6. Vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer,men för tids vinnande avstår jag från att yrka bifall tilldessa.Anf. 133 ():Fru talman! De debatter som vi för om ut-bildningsutskottets betänkanden blir mina sista somriksdagsledamot. Jag skall därför kortfattat passa påatt tacka mina kompisar i utbildningsutskottet. Ni ärjättebra allihop, och det har verkligen varit ett nöje attfå sitta i utbildningsutskottet.Nu när man skall sluta med politik kan det varaskönt att - när man sitter hemma vid köksbordet ochkanske är arg över en del tokigheter som ni kommeratt besluta - veta att det ändå har gjortsmed gott hjärta och att det också kan finnas en godtanke bakom tokigheterna. Så har det i alla fall varithittills. Ni är jättebra. Det har varit ett nöje att fåarbeta ihop med er.Så till dagens ärende. Jag tror att merän något annat parti har varit engagerat i frågor somtidigare rörde barnomsorgen och som rör försko-lan. Vi har kämpat, väntat, talat och längtat efter detbetänkande och den proposition som vi behandlar idag.När Barnomsorg och skola-kommittén kom medsina två betänkanden tyckte vi att det såg väldigt braut. Den representant från som satt med iden utredningen var väldigt nöjd med att ha fått ige-nom i stort sett alla de krav som vi tyckte var viktigastnär det gällde förskolan.Med detta som bakgrund blev vi faktiskt litetsnopna och besvikna över den här propositionen. Vihade kunnat ha en glädjens dag och skålat ichampagne. känns det mer som att det är läge föravslagen sockerdricka. Det blev inte riktigt så bra somvi trodde. Det är några punkter där vi har väldigt svårtatt förstå varför majoriteten har landat på det somman har landat på.Marie Wilén talade om alla de brev som vi harfått. Jag tror sällan att jag som politiker har fått såmånga brev. Det visar att detta är en fråga som enga-gerar väldigt många i vårt samhälle och inte bara desom arbetar inom förskolan. Det skulle ta för lång tidatt läsa upp alla, men det är ett brev som sammanfal-ler väldigt väl med den uppfattning som vi har i Folk-partiet, så jag tänkte låta brevskrivaren göra sig tilltalesman för det som vi i tycker är kons-tigt. Det är i som skriver så här:"Det är med förfäran som vi läser ändrade förslag till den nya läroplanen i försko-lan. I det första förslaget hade förskollärarna specifiktansvar för att läroplanen följdes. Ändringen innebäratt det gemensamma ansvaret läggs på hela arbetsla-get oavsett utbildning.Med en bakgrund som barnskötare och flera årsarbete inom förskolan och studerande tillförskollärare tycker vi oss ha en viss insikt. Sombarnskötare på en avdelning med ca 20 barn medolika bakgrund kände vi oss ofta otillräckliga. Vi hadeinte tillräckligt med kunskaper för att bemöta barnmed olika behov av stöd.För att kunna göra ett bra arbete i förskolan be-hövs en tydlig och kompetent ledare som kan inspire-ra och driva verksamheten framåt. Om alla i ett ar-betslag skall ha lika mycket ansvar för verksamheten iförskolan hamnar vi genast på minsta gemensammanämnare. Vem gagnar det? "Så skriver i . Jag vidarebefordrarden frågan: Vem gagnar det att man nu ger ansvarettill hela arbetslaget och inte till dem som har denutbildning och kompetens som behövs för att leda enbra pedagogisk verksamhet i förskolan? Vad är detför fel med att låta förskollärarna som har högskole-utbildning också få ta det ansvar som de är utbildadeför? Det har jag väldigt svårt att förstå, och detta harFolkpartiet en helt annan uppfattning om.När förskolan får ett större pedagogiskt ansvar äntidigare är det kanske ännu viktigare att det är utbil-dad personal som har huvudansvaret för verksamhe-ten. i högskolan har man ju den kompetenssom behövs för att lära och utveckla barn. Det är enkompetens och en yrkeskår som är värdefull och somvi borde ta mycket mer på allvar än vad som fram-kommer om majoriteten får sin vilja igenom i det härbetänkandet.För är det lika viktigt att ingen obehö-rig personal skall ha pedagogiskt ansvar inom försko-lan som det är att ingen obehörig grundskollärareskall undervisa inom . mål äratt all personal med pedagogiskt ansvar inom försko-lan skall vara högskoleutbildad. Det är också viktigtatt de barnskötare som arbetar inom förskola gesmöjlighet till vidareutbildning till förskollärare. Detvar den ena punkten.Den andra punkten som vi är oerhört kritiska emoti det här betänkandet gäller målen för förskolan. Föratt en läroplan skall få effekt måste det finnas indivi-duellt uppsatta mål för vad barn skall uppnå i skolan.Vi saknar detta i betänkandet. För både elever ochlärare är det viktigt att det finns klara mål för verk-samheten. Det bör vara två typer av mål, anser vi: ettmål som anger inriktningen på förskolans pedagogis-ka verksamhet och uttrycker en önskadkvalitetsutveckling - det brukar kallas mål att strävamot - och det andra målet skall utgå från det enskildabarnets förutsättningar och med hänsyn till detta ut-trycka vad barnet skall ha uppnått när det lämnarförskolan - det brukar kallas mål att uppnå.För oss liberaler är det självklart att människorsom arbetar inom skolan har mål med verksamhetenoch ansvar för att de uppfylls. Detta bör även gälla förden pedagogiska verksamheten inom förskolan.Att inte ha klart uppställda mål eller något resulta-tansvar för verksamheten inom just förskola visarvilken liten tilltro majoriteten har till små barns möj-ligheter till lärande och till deras högskoleutbildadelärares kompetens. Jag tycker att det är litet märkligtatt det bara är och som hardenna uppfattning.Den tredje punkten - som är oerhört viktig - bott-nar i den uppfattningen att den utvidgade pedagogiskainriktningen på förskolan är så viktig därför att det geralla barn en likvärdig chans i livet. Utbildning ochkunskap blir alltmer viktigt i arbetslivet och i vuxenålder. Vi vet att mekanismerna för vilka som kommeratt klara att skaffa sig den utbildningen och vilka sominte gör det grundläggs väldigt . Därför är detviktigt att detta verkligen kommer alla barn till del.Därför vill vi att samtliga barn skallerbjudas plats inom en barnomsorg med tydlig peda-gogisk inriktning.I många kommuner förlorar barn till arbetslösa sinplats inom barnomsorgen. Men med ökad pedagogiskinriktning inom förskolan är det extra viktigt att allabarn får denna möjlighet att utvecklas. Jag, som harvarit kommunalråd, vet att det ofta kan vara ekono-miska skäl som gör att man inte har denna utbyggnadi alla kommuner. Men jag tycker ändå att detta är enså oerhört viktig rättvisereform att regeringen bordeöverväga - om det är en resursfråga - att se till attdetta verkligen blir möjligt i alla kommuner. Det är enoerhört viktig rättvisefråga.Jag vill kort kommentera det som för räkning och MarieWilén för räkning var inne på. Jagtänker inte söka någon debatt, men när beskriver den pedagogiska verksam-heten inom förskolan, då känner jag att vi nog inte harriktigt samma bild av vad pedagogisk verksamhetinnebär. Det som beskriverär egentligen inte kritik av pedagogik i förskolan, utandet är kritik av dålig pedagogik i förskolan. Det äralldeles givet att det inte finns något motsatsförhål-lande mellan en djupare pedagogisk inriktning i för-skolan och att barnen leker och har det trevligt ochtryggt, snarare tvärtom. Den moderna pedagogikengår ut just på detta. Men det blir kanske mer en debattom verklighetsbild. Jag hoppas verkligen att min litetmer optimistiska syn är den som bäst överensstämmermed verkligheten.Sedan är jag kanske litet mer bekymrad över dettaatt ett införande av läroplan på något sätt skulle göradet svårare för alternativ till den kommunala försko-lan att hävda sig. Jag kan inte riktigt se att det skullebehöva att vara så. Om det vore så, då vore det ettbekymmer. Jag är naturligtvis väldigt angelägen omatt föräldrarna skall ha total valfrihet när det gällervilken form av förskola som de önskar till sina barn.Men det står ju alla fritt - även för de förskolor sominte är kommunala - att ansluta sig till denna läroplaneller till någon annan inriktning. Vi måste väl tro påföräldrarnas förmåga och förnuft när det gäller attsjälva välja vad de vill. Jag hoppas att dessa farhågorinte besannas. Men det är någonting som verkligenmåste bevakas i framtiden.Fru talman! Med det anförda vill jag yrka bifall tillreservation nr 13 under mom. 21.I detta anförande instämde ().Anf. 134 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka arbetsgemenskapen i utskottet. Jag tycker att duhar varit en verklig tillgång i det arbetet.Det skall handla om förskolan . Jag tycker attförskolan har ett oerhört ansvarsfullt och betydelse-fullt uppdrag. Det handlar ju om pedagogisk verk-samhet för barn från ett t.o.m. ålder. Det är enav de mest intensiva perioderna i en människas liv, dåkroppen, känslolivet och de sociala och kognitivaförmågorna växer och utvecklas.I tycker vi att det är bra att vi nu fåren läroplan för förskolan som tydliggör de pedagogis-ka målen men som också betonar leken och det frialärandet och skapandet. Just förståelsen för barns lekvar ett av fundamenten i pedagogik. Jag troratt han sade ungefär så här: Leken är det kommandelivets hjärteblad.Det tycker jag är så fint. För det är genom lekensom barnen utvecklas - socialt, känslomässigt, moto-riskt och intellektuellt. Och jag tror att det är viktigtatt barn har rätt att få vara just barn. Därför är tankenpå en småbarnsskola där barnen alltför tidigt tvingasin i av vuxna bestämda inlärningssituationer för migavskräckande. Vi menar att förskolan inte får"skolifieras" i negativ bemärkelse.Vi skulle gärna se att mycket av den pedagogiksom används i förskolan , och som utgår frånbarnet och barnets intresse, fick ökad betydelse även igrundskolan - och varför inte även i gymnasieskolan?Enligt mitt sätt att se bygger pedagogiken i förskolanjust på respekt för barnet. Det handlar om att se bar-net och att ha tilltro till barnets egen förmåga, nyfi-kenhet och lust att lära.Jag vill här också säga att vi tycker att det är braatt förslag om uppnåendemål intefinns med i det betänkande som vi nu skall ta ställningtill. Om man skall uppnå mål måste man säga: Du haruppnått och du har inte uppnått målen. I det ligger ettslags godkänt/icke godkänt.Jag tycker att det är viktigt att markera att rege-ringen i stället har poängterat att det inte är det en-skilda barnet som skall uppnå ett bestämt mål. Målenskall i stället rikta sig till, och ställa krav på, verk-samheten.Barn har en oerhört stor inlärningskapacitet om lä-randet får ske på barnets egna villkor. Om barnetalltför tidigt tvingas in i skolans inlärningsmetoderriskerar det att hämmas i sin utveckling, vilket kanförsämra den framtida inlärningskapaciteten.Något som det har debatterats mycket och skrivitsmycket om är det här med arbetslaget och förskollä-rarnas ställning. Jag tror att det var somefterlyste motiven för det här ställningstagandet. Jagskall försöka redogöra för det för del.Arbetslaget har en tradition i förskolan. menar att de anställda i försko-lan borde arbeta i arbetslag och genom sitt demokra-tiska samarbete utgöra en god förebild för barnen. Dettycker jag är viktigt.Arbetslagets princip går ju ut på att personalengemensamt diskuterar sig fram till hur man skall för-dela arbetet med tanke på vilka arbetsmoment som äraktuella, hur arbetstiden är förlagd och hur barnensaktivitetsutbud skall organiseras.Arbetslagsidén har också, skulle jag vilja hävda,utvecklats till att bli en viktig grund för det som vikallar för förskolepedagogiken, alltså förhållningssät-tet i förskolan, som jag tycker är ett bra förhållnings-sätt. Den har också varit en förutsättning för det ål-dersintegrerade arbetet.Jag tror också att arbetslagsidén, tanken om ar-betslaget och de erfarenheter som har gjorts i försko-lan, har påverkat . Man kan inte i försko-lan skilja på omvårdnad, omsorg, lek, arbete ochinlärning. Det är integrerat i det pedagogiska arbetet.Inlärning och utveckling sker och överallt -inte bara i tillrättalagda inlärningssituationer.Har man det synsättet är även omvårdnaden ochomsorgen av barnen av stor pedagogisk betydelse. Dågår det inte att särskilja det pedagogiska arbetet frånomsorgen och omvårdnaden. Det viktigaste är attutveckla barnens trygga identitet och ge dem enkänsla av tillit både till andra människor och till sinegen förmåga.Läroplanen skall ju i första hand handla om bar-nens behov. Jag är rädd för att den här debatten omförskollärarnas roll i arbetslaget faktiskt har lett till attpersonalgrupperna inom förskolan har ställts motvarandra. Det tycker jag är väldigt olyckligt, för dethär är två kvinnogrupper som har gjort ett oerhört braarbete och som båda behövs i förskolan. Den utveck-lingen är definitivt inte bra för vare sig barnen ellerpersonalen.Vi menar alltså att barnskötare och förskollärarehar olika men viktiga pedagogiska kompetenser. Vitycker också att det är naturligt att alla som arbetar iförskolan skall ha någon typ av högskole-utbildning. Men riktigt hur den här utbildningen skallse ut, vilket innehåll den skall ha, tror vi faktiskt attdet är litet för tidigt att egentligen fastställa.Man måste också fundera på hur man skall kunnavidareutveckla den särskilda kompetens som barnskö-tarna besitter, alltså omsorgspedagogiken, som jagskulle vilja kalla den. Det finns intressanta försök,bl.a. vid i , där man just harbyggt upp en högskoleutbildning som grundar sig påbarnskötarnas särskilda kompetens. Med det här villjag inte säga att jag underskattar förskollärarnas bety-delse, och inte heller deras profession. Jag tycker attdet är fullständigt naturligt och nödvändigt att definns med i arbetslaget. Men läroplanen skall rikta sigtill hela laget och inte till en viss grupp.Hur den här framtida utbildningen skall se ut ärdet som i alla fall jag har uppfattat att skall se över. Då måste man funderaöver hur hela skolans struktur har förändrats ochkommer att förändras. har vi en förskola för barnfrån ett till . Vi har förskoleklass för sexåringar.Vi har en nioårig grundskola, och vi har en treårig -på sätt och vis obligatoriskt - gymnasieskola. Det ärju så många som går i den ändå.Vi kommer att få en obligatorisk skolstart . Vi är på väg att se en helhet över de här 13åren. Då är det väldigt viktigt att vi funderar på hurlärarutbildningen, utbildningen av den här personalen,skall se ut. Det gäller flexibilitet, kompetens, breddosv. Det är inte självklart att vi skall skiva korven påsamma sätt som vi alltid har gjort.Något annat som har varit viktigt för oss är att tittapå barn som är i svårigheter. Där har vi markerat attgruppstorleken är oerhört viktig för barnen. Barn somhar behov av särskilt stöd behöver vistas i mindregrupper. Vi tycker att man borde dra lärdom avforskningsresultaten, som klart och entydigt visar attom det blir mer än en tredjedel av barnen som harbehov av särskilt stöd i samma grupp, kantrar model-linlärningen till det negativa.Vi tycker också, när vi pratar om arbetslaget, attdet till arbetslaget skall knytas barnpsykolog ochannan personal som har speciella kunskaper. Det ärviktigt att personalen kan få den psykologhandledningsom behövs - särskilt när det gäller arbetet med barnmed och i svårigheter.Dessutom blev jag och, tror jag, flera andra av ut-skottets ledamöter, mycket imponerade av vad vi sågav Reggio pedagogiska filosofi vid utskottetsbesök där. Där ser man barnet som aktivt, kompetentoch medforskande. Man jobbar projektinriktat ochtematiskt. Man dokumenterar det pedago-giska arbetet, och man har en reflekterande, medfors-kande hållning hos dem som arbetar.Man släpper också in kulturarbetare, det som mankallar för artistas, som har intresse av att bidra tillbarns utveckling och lärande. Det ser jag som ettoerhört viktigt pedagogiskt komplement som ocksåbör får större utrymme i den svenska förskolan.Jag vill återigen säga att vi tycker att förskolanssätt att arbeta är positivt. Vi tror att skolan skulle måbra av att få in mer av förskolans kultur. Vi ser ingenanledning till att förskolan nu måste ta över skolanshierarkiska och ganska splittrade arbetsorganisation.Vi tycker att det behövs fler personalkategorier även iskolan.