prot · GM0936 · 1998-12-15 00:00:00 — Kristdemo-kraterna anser att en samlad kartläggning av dagensforskarutbildning behöver göras.Av vikt för utbildningens kvalitet är naturligtvisockså lärarnas kompetens. harlänge påpekat vikten av pedagogisk förnyelse ochpedagogiskt skickliga lärare inom den högre utbild-ningen. Vi arbetar därför t.ex. för att pedagogiskameriter i högre grad skall betonas vid anställning avprofessorer.Regeringen skriver i budgetförslaget att det peda-gogiska förnyelsearbetet måste ges högre prioritet ochatt examinationsformerna måste förnyas. Vi har underförmiddagens debatt hört de flesta betona vikten avpedagogisk utbildning för lärare inom högskolan.Kristdemokraterna håller med om detta men efterly-ser resurser och konkreta förslag. Som en del av sats-ningen på högskolan vill vi uppmärksamma utbild-ningen av lärare som redan är verksamma i högsko-lan. Det är inte rimligt att de som undervisar ochhandleder i högskolan förväntas besitta pedagogiskkompetens utan att ha fått någon utbildning. Inslag avpedagogisk utbildning i forskarutbildningen bör där-för övervägas.Ett annat sätt att höja kvaliteten skulle kunna varaatt låta den egna verksamheten få utgöra forsknings-objekt. Högskolans former och miljö för lärande är ettrelativt outforskat fält. Som en följd av dessa resone-mang vill vi kristdemokrater tillföra 50 miljoner kro-nor utöver utskottets förslag till just lärarnas kompe-tensutveckling i pedagogik. Menar man allvar med enpedagogisk förnyelse bör just den pedagogiska ut-vecklingen få starta med /90 fanns knappt 200 000 registrera-de studenter, och /98 var de drygt300 000. har alltså antalet studenterökat med . Men antalet lärare och forskarehar, som sagt, inte alls ökat i samma takt. Det sägersig självt att detta varit och är en stor utmaning förhögskolan, speciellt när det gäller att upprätthållakvaliteten på utbildningen.Trots den stora utbyggnad som högskolesystemetgenomgått stängs många sökande ute.Konkurrensen om platserna har alltså ökat trots denkraftiga expansionen. Detta är ett slöseri med begåv-ning som vårt land egentligen inte har råd med.Detta är naturligtvis i sin tur en av orsakerna tillatt så gott som alla är överens om att utbyggnaden avhögskolan måste fortsätta. Tyvärr är den bristandekontinuiteten i regeringens handlande i denna frågabeklämmande. Den planerade utbyggnadstakten harvarierat, och nya besked om antal platser har givits iså gott som varje budget- och vårproposition. Så sentsom angavs 15 000 nya platser, och före-slås 16 000. Man har heller inte lämnat entydiga be-sked om hur många av platserna som är nya och hurmånga som har funnits som tillfälliga men blirpermanenta.De olika beskeden har inte medgett långsiktigplanering i högskolorna men inte heller i de kommu-ner som berörs.Även tillgången till, alternativt bristen på, bra ochbilligt boende är en del av de studiesociala förutsätt-ningar som är viktiga. På många håll är situationenminst sagt kaotisk. Vi motsatte oss regeringens för-slag att avbryta det tillfälliga investeringsstödet tillbyggandet av 15 000 nya studentbostäder under peri-oden . Vi välkomnar därför det tillkänna-givande som på bostadsutskottets förslaghar givit regeringen i denna fråga.En annan studiesocial faktor som påverkar studi-erna är naturligtvis studiestödssystemet. Det har viförstått av förmiddagens debatt. Ändå väljer rege-ringen att skjuta en studiestödsreformpå framtiden. Detta är i allra högsta grad otillfreds-ställande, fru talman. Jag hade hoppats på utbild-ningsministerns besked i denna fråga , men detfick vi tyvärr inte. Jag beklagar också att utbild-ningsministern inte har kunnat prioritera att vara kvarunder debatten.Förutom att det krävs en satsning på lärarresurseroch en förbättring av de studiesociala villkoren krävsdet också att medel avsätts för kringresurser sombibliotek, utrustning, lokaler för självstudier ochtekniska hjälpmedel. Detta har varit svårt på mångahåll på grund av de generella besparingskrav somfinns. Däremot välkomnar vi naturligtvis regeringenssatsning på bibliotek.Studenter, som investerar i storleksordningen enkvarts miljon kronor på sin högskoleutbildning, harockså rätt att kräva hög kvalitet. Som en konsekvensav mina resonemang här tidigare vill vi kristdemo-krater därför utöka antalet platser i en något lugnaretakt än den regeringen föreslår. Vi vill i gengäld fort-sätta expansionen även som regeringeninte ger besked om, nämligen . Vi anslår me-del till 7 500 nya platser . Samtliga platserskall naturligtvis vara permanenta.Vid en så kraftig expansion som högskolan nu ge-nomgår är det viktigt att också noga tänka igenom varden skall ske. Även om det ur ett politiskt perspektivinte är lätt för ett universitet eller en högskola attuttrycka tveksamhet inför en möjlig expansion har detkommit signaler från några lärosäten att de skullevilja ägna sig åt konsolidering. I stort sett alla univer-sitet och högskolor får del av de nya årsstudieplatser-na - detta gäller dock inte självklart de icke-statligahögskolorna. fortsätter att gå emotregeringens negativa särbehandling av dessa hög-skolor. liksom tidigare gäller detta inte minst defria teologiska högskolorna.All högskoleutbildning bör ha någon form avforskningsanknytning. Vi kristdemokrater stöderdärför målet att tilldela fasta forskningsresurser tillalla högskolor, men det måste ske gradvis eftersomuppbyggnaden av goda forskningsmiljöer tar tid ochkräver långsiktighet.Under sommaren beslutade regeringen att hög-skolorna i , och fr.o.m. 1999skall erhålla ställning som universitet, delvis mot derekommendationer lämnat efter singranskning av de tre högskolorna. Regeringen menaratt beslutet innebär en viljeinriktning om en fortsattutveckling av de aktuella lärosätena. Kristdemokra-terna finner det därför förvånande att regeringen inteföljer upp sitt beslut helt och hållet och tilldelar extraresurser när det gäller forskningsanslag till samtliganya universitet.Högskoleverket har en uppgift i att granska ochbedöma kvaliteten vid universitet och högskolor.Verkets arbete är av stor vikt - något som jag notera-de att även utbildningsministern tycker. Verkets ar-bete har bidragit till ett utvecklings- och förbättrings-arbete inom högskolan, men vi anser att verkets rollkan utvecklas ytterligare. beslutarefter kvalitetsprövning bl.a. om vilka vetenskapsom-råden som skall finnas vid en högskola. Man prövarförutsättningarna att utfärda examina i forskarutbild-ningen, och man prövar och beslutar om examensrättinom grundutbildningen.I stället för att utveckla denna roll som oberoendekvalitetsgranskare föreslår majoriteten enligt vårmening steg i fel riktning. Den föreslår att regeringenskall besluta om en högskola skall tilldelas ett veten-skapsområde, med motiveringen att regeringen ocksåföreslår vilka resurser en högskola skall tilldelas.Detta motsätter sig , och vi hartidigare motsatt oss förslaget om att en högskola skallkunna tillsätta professorer utan tillstånd från . På så vis försvinner också där den obe-roende kvalitetskontrollen.Högskoleverkets bedömning att en högskola harförutsättningar för att bedriva forskning och forskar-utbildning inom ett vetenskapsområde behöver inteautomatiskt leda till att högskolan tilldelas resurserför detta. På samma vis kan regeringen eller riksda-gen t.ex. vilja att en viss högskola skall få ett visstvetenskapsområde, men då bör man först skapa förut-sättningar för detta genom att t.ex. bevilja medel förhögskolans utveckling. Därefter bör beslut fattas.Högskoleverkets granskning är en kvalitetsgransk-ning, medan regeringen kan lägga på även andraperspektiv.Fru talman! Majoriteten har beslutat om ramar förutgiftsområdet som inte stämmer överens med krist-demokraternas förslag varför vi inte kommer att deltai beslutet om anslagsfördelning. Vår syn på anslagenfinns i särskilda yttranden i betänkandena. Jag stårnaturligtvis bakom samtliga reservationer från Krist-demokraterna i dessa två betänkanden, men nöjermig, för tids vinnande, med att instämma i YvonneAnderssons yrkande om bifall till reservation 3 ibetänkande 1 mom. 1 och 5 och reservation 1 i betän-kande 2 mom. 1 och 9.Anf. 119 ():Fru talman! Som ny ledamot i kammaren kan jaginte undgå att bli förvånad över den debattordningsom råder i detta stora utskott. Jag hoppas trots allt attvi kommer fram till ett bra beslut på den punkten såsmåningom.Fru talman! Tillåt mig först att ge några kom-mentarer kring motionen om klinisk forskning ochutbildning, som också var innepå. Jag kan konstatera att utskottet återigen delaruppfattningen att det råder en obalans i mel-lan de olika lärosäten som har läkarutbildning. har en väsentligtlägre ersättning än andra lärosäten. Detta är oroande.Om vi inte får en annan ordning riskerar läkarutbild-ningen att hamna i en situation som leder till en bristpå läkare i - för övrigt ett läge som kangälla hela Sverige.Sedan läkarutbildningen etablerades i harumeutbildade läkare verkat på praktiskt taget allavårdcentraler - även långt inne i inland.Men kan vi tyvärr finna vårdcentraler somstår helt utan distriktsläkare. Läget håller på att bliallvarligt, och avvaktar regeringen ävenpå denna punkt.Utskottet delar också motionärens uppfattning attde s.k. ALF-avtalen inte är tillfredsställande. Manskriver att det är angeläget att regeringen så snart sommöjligt finner en lösning och att utskottet utgår ifrånatt regeringen med kraft driver på en förändring av denuvarande avtalsvillkoren.Jag hoppas därför, fru talman, att detta inte stan-nar vid fagra ord, utan att vi får se en aktivitet frånregeringens sida som snabbt avhjälper de obalansersom finns i landet vad avser just klinisk forskning ochutbildning. Här hade det varit lämpligt med ett svarfrån utbildningsministern, men det får vi avvaktamed.Fru talman! Svenskt utbildningsväsende är kanskeden viktigaste framgångsfaktorn för detta land meden liten befolkning och stor yta. Utan en välutbildadbefolkning blir vår konkurrensmöjlighet för såvälnationen som individen kraftigt försämrad. I ljuset avdetta finns det anledning att vara bekymrad över vårutveckling som kunskapsnation.Trots de vackra orden kring ärdetta naturligtvis ingen lösning på de grundläggandeproblemen. Tvärtom tränger det snarare ut väsentligasatsningar för att stärka kvaliteten inom den övrigautbildningssektorn.Svensk skola håller bra internationell standard,påpekar utskottet, men det räcker inte. Vi skall blivärldsbäst. Det kräver nya grepp på en lång rad om-råden.Per har, fru talman, tidigare kommenterat denhögre utbildningen, varför jag nu koncentrerar mig påhur skolans resultat kan följas upp, lärarnas roll ochhur det obligatoriska skolväsendet borde finansieras.Som alla vet är , årskurs 1-9, den ut-bildningstid i våra ungdomars liv som kanske är denallra viktigaste. Det är där grunden läggs för lärandet.Precis som för huset som skall byggas högt krävs deten stabil grund att stå på.Här danas också många av de normer och förhåll-ningssätt till utbildning som är så oerhört väsentliga.Här måste eleven lära sig vissa saker, t.ex. att skolanär en arbetsplats som kräver regler och krav. Jag sertyvärr tecken på att vi är på väg i en helt annan rikt-ning just vad det gäller detta.Den omhuldade integrationen mellan skola ochfritidsverksamhet tror jag t.ex. är ett farligt experi-ment med våra ungdomar. Den viktiga fria tiden är ensak, och tiden i skolan som regleras i läroplanen är enhelt annan sak. Inte minst de svagaste eleverna fårsvårigheter i ett system som blandar samman begrep-pen i skolan på det sätt som sker.Vi borde orka med en pedagogisk diskussion omvilka utgångspunkter om bäst gynnar utbildningsre-sultatet. Denna debatt göms under käcka parol-ler som "arbetslag", "livslångt lärande" och "flervuxna i skolan". Jag menar att det finns anledning attifrågasätta stora delar av den utveckling som vi ser . Jag är förvånad över att vi inte kanföra denna diskussion utan stora utropstecken.Fru talman! lämnar av elevernagrundskolan utan fullständiga betyg i de basala fär-digheterna läsning, skrivning och räkning. I vissaskolor är den siffran så hög som . Det är natur-ligtvis alldeles oacceptabelt och måste innebära attgrundskolan tar ett större ansvar för sina elever. Allaelever måste kunna uppnå kunskapsmålen inomgrundskolan, och därför borde inte årskurstillhörig-heten vara det allra viktigaste. Några elever behöverkanske , medan andra bara behöver för attklara kunskapsmålen.Kunskapsskillnaderna mellan skolorna är stora ilandet, precis som skillnaderna i kostnader för varjeutbildningsplats. I , som är den billigastekommunen, kostar en elevplats , medankostnaden i är . Genom-snittskostnaden i landet för är 50 900 kr.Det kan inflikas att motsvarande kostnad för enfriskola är , alltså en skillnad på 3 200 kr.Över landet innebär detta en kostnadsskillnad på3 miljarder kronor, som skulle kunna användas för attytterligare stärka kvaliteten i skolan.Detta betyder emellertid inte att kunskapsskillna-den är direkt relaterad till kostnaderna, utan mer tillhur skolan och lärarna lyckas med sin utmaning.Detta i sin tur är oftast beroende av vilken huvudmanman har. Här finns anledning att tillfoga att utbild-ning prioriteras sämre i de socialdemokratiskt leddakommunerna i landet än i de borgerliga kommunerna.Så var i varje fall fallet 1997.Fru talman! Det finns anledning att vara bekym-rad över skolans resultat och kvalitet och våra eleverskunskaper. Vi moderater är i varje fall detta. Att följaupp och utvärdera skolverksamheten är av störstabetydelse om man vill förbättra resultatet. Vi mode-rater menar att ett fristående kvalitetsinstitut meduppgift att granska och bedöma hur väl eleven ochskolan når de nationella målen skulle vara ett bra sättatt följa utvecklingen. Resultaten skall offentliggörasoch redovisas så att de utgör en nyttig press på skol-huvudmannen. utvärderar skolan sig själv, ochdet tror jag inte är ett bra system.Majoriteten förordar ett system med en nationellinspektionsnämnd under . Vi menar att detvore en olycklig lösning. Vi vill därför avsätta 200miljoner kronor för det fristående kvalitetsinstitutet,som därmed får en realistisk möjlighet att åstadkom-ma ett bra resultat.Utan välutbildade och engagerade lärare, fru tal-man, får vi en dålig kvalitet i skolan. Vi ser nu tyvärratt avhoppen från läraryrket ökar, framför allt i gym-nasiet, och att vi har att vänta oss en direkt brist påandra sidan . Läraryrket har inte denstatus det hade , vilket är besvärande.Men jag är inte förvånad. Med den utveck-ling som läraryrket fått , både när detgäller löner och framför allt när det gäller arbetsinne-håll, lockar yrket inte särskilt starkt unga, ambitiösaakademiker.Skolan har utvecklats till att vara inte bara en platsför undervisning och kunskapsbildande utan också enplats som i alltför stora stycken kommit att ersättaområden som normalt borde höra till familjelivet. ISverige, där vi i praktiken har ett kommunalt skol-monopol, blir också lärarnas och elevernas vardagmer formad av skolpolitikernas tyckande än ett utslagför det professionella i samråd med elever och föräld-rar.Vi moderater menar att skolan behöver förnyasoch vitaliseras med flera skolhuvudmän, där mång-fald och elevens intresse får styra i större utsträck-ning. Med den utgångspunkten blir det naturligt attstaten övertar finansieringen av skolan så att ett neu-tralt system uppnås. Vi vill göra en växling av detekonomiska ansvaret från kommunerna så att elevensegna val kan bli verklighet. Vi avsätter därför 50miljarder kronor till vad vi kallar en nationellskolpeng.Det borde som jag ser det vara en självklarhet föralla utbildningsintresserade att en så hög kvalitet sommöjligt uppnås i våra skolor runtom i landet. Därförborde frågan om vem som är huvudman för sammaverksamhet vara av underordnad betydelse. Jag serframför mig ett skolväsende som innehåller bådekommunala och fristående skolor samt fria skolormed både föräldrastyre och andra former av styre.Fru talman! För våra elevers skull, för kvalitetensoch mångfaldens skull, vill jag befria skolan frånnyckfulla kommunpolitiker.Fru talman! Jag ansluter mig i övrigt till det yr-kande som Per framförde i sitt första anförande.Anf. 120 () re-plik:Fru talman! tog upp de gymnasie-elever som lämnar skolan utan fullständiga betyg ochutan fullständig kompetens. har gjort enundersökning om marginalisering och utslagning iskolan där man ser sambandet att elever på gymnasi-eprogram med låg status får sämre betyg än sinaskolkamrater. Man tar upp att många av de vanligaförklaringarna inte längre håller, t.ex. att eleverna pånaturvetenskapliga programmet skulle ha genomgå-ende mycket bättre betyg när de söker in till gymna-sieskolan och därför skulle klara sig bättre. Det härstämmer inte riktigt. Fördelningen av betygsgrupper-na i de olika programmen är faktiskt ganska jämn,enligt den här undersökningen.Undersökningen kommer till slutsatsen att detsom händer i gymnasieskolan hör ihop med hur vivärderar arbete över huvud taget i samhället, dvs. attkroppsarbete värderas lägre än mer intellektuelltarbete. De yrkesorienterade programmen har ocksåhamnat lite grann i bakvattnet på många sätt. Prakti-ken, dvs. APU:n, fungerar ganska dåligt, eleverna fårbristande studievägledning osv.Jag skulle vilja höra om delaruppfattningen att det är där vi skall lösa problemen -att vi förbättrar praktiken och förändrar arbetssättet igymnasieskolan, i stället för att som moderaternatidigare har markerat förändra situationen genom attsänka kraven för de här eleverna när det gäller deraskompetens, speciellt i kärnämnena.Anf. 121 () replik:Fru talman! Jag tror faktiskt att man måste görabåda delarna. För vissa elever som kommer till gym-nasieskolan är det en svår uppgift att jobba på det sättsom man nu tvingas göra. Det är för många en tungbörda som gör att man slås ut från gymnasieskolanhelt i onödan. Den diskussionen borde man våga tautan att det framstår som att man vill försämra under-visningen som sådan.Sedan hörde jag inte riktigt den andra frågan frånbörjan, så jag får kanske be om ursäkt för det. Jag troratt gällde arbetssättet. Kan det stämma? Arbetssättetmåste naturligtvis också anpassas till eleverna. Det äralldeles självklart. Här finns det mycket att göra. Menden arbetsmetod som skall gälla måste formas på denenskilda skolenheten, så att den passar eleverna ochlärarna på den skolan.Anf. 122 () re-plik:Fru talman! Jag föredrar att tolka att han är öppen för att det mycket är en frågaom attityd hur man betraktar problemet. Betraktarman problemet endast som ett problem hos den en-skilde eleven blir lösningen en. Betraktar man detdäremot som ett problem som kan röra hur vi organi-serar och arbetar i skolan blir lösningen helt annor-lunda. Jag har i varje fall tyckt mig märka en vissuppmjukning i inställning här.Jag tror att det är oerhört viktigt att vi satsar pådessa ungdomar. Det kommer alltid att vara några fåsom inte klarar av det här, men för den stora mängdsom tog upp i sitt anförande är detknappast fråga om brist på begåvning. Möjligtvis kandet vara brist på motivation eller att man inte kännerigen sig, inte tycker att man får ut tillräckligt mycketav skolan som det är i dag.Anf. 123 () replik:Fru talman! De siffror jag nämnde gällde grund-skolan, dvs. Det handlade om avhoppendär och att man inte klarar av kunskapsmålen där. Härfinns det brister inom . Vi skulle här viljase en flexiblare lösning så att man kan arbeta kortareeller beroende på hur detta upplevs frånelevens sida.Men det var alltså jag pratade om.Anf. 124 ():Fru talman! Synen på kunskap och vad somegentligen är skolans uppgift kan sägas vara en vat-tendelare mellan vänster och höger, precis som väl-digt många andra frågor. Man kan i och för sig efterden här debatten konstatera att i en del frågor är såinte fallet. Vi hörde förut Per säga att det skullevara en högersväng att satsa på grundforskning. Vihar ju haft gemensamma reservationer i den riktning-en förut, så där har ni åtminstone haft vett att läggafram rätt typ av reservationer.Vi hörde också och flera mode-rater tidigare säga att den här debatten är något märk-ligt upplagd och att man borde ha lagt upp den på ettannat sätt. Också där är vi eniga. Jag citerar ogärnasocialdemokrater - mina kamrater i utskottsmajorite-ten får ursäkta - men jag tror att det var som en gång sade att även en trasig klocka gårrätt två gånger . I så fall har ett helt dygnredan gått i den här debatten.Faktum kvarstår ändå: Där Högern prioriterarkonkurrens och elitsatsningar talar Vänstern om enskola för alla. Där Högern vill bygga ett utbildnings-system som passar näringslivets behov vill Vänsternge människan möjlighet till allsidig bildning och ettkritiskt förhållningssätt. Där Högern skapar klyftorvill Vänstern jämna ut möjligheterna för unga männi-skor oavsett klass, kön och etnisk bakgrund.Det är lätt att konstatera att utbildningen är ett avde områden där Högerns systemskifte gick snabbt ibörjan av 90-talet. är det Vänsterns uppgift att integå bakåt utan att vrida riktningen åt vänster för attskapa en skola där alla, också i praktiken, ges sammachans och möjligheter. Det är ett stort och omfattandearbete, och än så länge går det alldeles för långsamt.Ett av de största problemen för skolan är bristenpå resurser. Därför är det bra att regeringen i budget-propositionen föreslår ökade ekonomiska möjligheterför kommunerna att satsa på skolan. Det är också ettav skälen till att vi i huvudsak står bakom utskottetsbetänkande vad gäller resurstilldelningen inom Ut-giftsområde 16, som diskuteras.Vänsterpartiet kommer att fortsätta - det kan jaggarantera er - att kämpa för att skolan får ökade re-surser, bl.a. för att anställa fler lärare och annan skol-personal men också för att öka satsningarna på lärar-nas fortbildning och på pedagogiskt utvecklingsarbe-te.Men en hel del går också att göra vad gäller sko-lans arbetssätt. Det tänkte jag framför allt ägna dethär inlägget åt, liksom åt gymnasieskolan och vux-enutbildningen.Fortfarande styrs mycket av det som händer iskolan av det som kallas den dolda läroplanen. Dethandlar om sådant som att eleverna lär sig att killarskall ta mer plats i diskussionerna än tjejer, att teore-tiska kunskaper och utbildningar är mer värda änpraktiska och att de egna erfarenheterna inte alls ärlika viktiga som det som läraren och läroboken be-rättar. Världen framstår som splittrad i olika ämnenoch i lektionstimmar, ofta alldeles utan sammanhang.Eleverna lär sig enligt den dolda läroplanen att detfinns en given sanning och att gemensamma presta-tioner inte är lika bra som individuella, eftersom desenare kan betygsättas.Men skolan har också en annan roll. Många lärareoch många skolledare gör ett viktigt och betydelse-fullt arbete. Det är också där man hjälper eleverna.Man vägleder dem i deras inlärning och i deras ut-veckling. Man formulerar ändå som ung människa förförsta gången en sammanhängande bild av livet, sam-hället och världen i skolan. ser detdärför som sin uppgift att stärka de progressiva insla-gen i skolan och att försöka bryta ned gamla ochförlegade arbetssätt och traditioner.Fru talman! Med hänsyn till övergångsfrekvensenpå är gymnasieskolan numera en skola föralla. avbryter visserligen sina studier, menen del av dem går över till alternativa utbildningar,som t.ex. folkhögskola. I realiteten har vi alltså nume-ra en tolvårig ungdomsskola som omfattar i det när-maste alla ungdomar i en årskull.Sexårsverksamheten bedrivs numera inom ramenför förskolan och bildar en egen skolform under be-nämningen förskoleklass. Vi kommer att återkommatill detta i kommande inlägg.Därmed har ändå tiden i det offentliga skolväsen-det utökats med ett trettonde år. anseratt det är dags att ta konsekvenserna av detta. Vi villutforma en sammanhållen ungdomsskola som är meranpassad till ungdomars olika utvecklingsstadier änvad fallet är i dag.Begrepp som presenteras på grundskolenivå krä-ver en förmåga till abstrakt tänkandesom många elever ännu inte kan prestera.