prot · GL0953 · 1998-01-21 00:00:00 — Men vi måste få produk-tionsöverskottet och vinsterna att återföras till inno-vationer och nyskapande av mindre företag, som skallkunna växa av ny teknik. Då är det miljösektorn somär viktig, då måste flexibiliteten öka, då måste arbets-tidsreformer komma till. Tro inte att man kan göra detmot hela löntagarkollektivet.Det är inte sant som säger att det ärmed hjälp av reformer som gör det lättare att anställasom ni vill komma vidare. Era förslag går ut på att detär lättare att avskeda. På det sättet skapar man ingenny sysselsättning, . 62 () replik:Fru talman! Våra förslag syftar till att göra detlättare för enskilda människor att få jobb. De tar intehänsyn till behov och önskemål hos fackliga ledare,som slår vakt om den stela struktur vi har på arbets-marknaden.Jag tyckte att det var uppmuntrande att höra HansAndersson konstatera att det är genom att skapa bättrevillkor för den mindre företagsamheten som vi kan fåtill stånd flera jobb. På den grunden möts vi. Men jagär alldeles övertygad om att vi för att skapa sådanaförutsättningar måste motverka de tendenser som harskapat nuvarande tillstånd, med en dominans för storaföretag och därutöver nästan bara ensamföretagare.Det handlar om villkoren för den mindre företag-samheten, där man kommer in på regelsystemet ochdär man kommer in på beskattningsvillkoren. Dessamotverkar att de här företagen växer. De har ingetincitament att göra det. För att skapa sådana incita-ment krävs skattelättnader. Det krävs avregleringar.Det krävs ett erkännande av att den som lyckas i sittföretagande också skall få någon utdelning av dettagenom ökade inkomster.AjourneringPå förslag av andre vice talmannen medgav kam-maren att förhandlingarna ajournerades tillkl. 14.14 på grund av ett tekniskt fel på högtalaran-läggningen.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.14.Anf. 63 () replik:Fru talman! Det är mycket av det som man i och för sig kan hålla med om, t.ex.sänkt skatt på arbete, sänkt skatt för tjänstesektorn,förnyad arbetsmarknadspolitik osv. Men när modera-terna talar om den ökade flexibiliteten på arbetsmark-naden brukar det nog bakom ändå ligga att man skallöka löneskillnaderna, i praktiken genom att ha lägrebetalt än vi har för de lägst betalda arbetena. Detär klart att det ger många nya jobb om man gör så.Det är den anglosaxiska modellen.Här uppfattar vi som väldigt stela.Min fråga till är: Kan ni tänka er attdiskutera andra varianter, att t.ex. titta mer på arbets-tid och sådana faktorer för att få fler i arbete? Vill viverkligen ha ökade sociala orättvisor, som det blir omman ökar löneskillnaderna på det sätt som man hargjort i ?Anf. 64 () replik:Fru talman! Vi formulerar inte några föreskrifterom hur lönebildningen skall gå till eller vilka lö-neskillnader den skall resultera i. Det skall bestämmaspå marknaden. Men jag är för min del helt på detklara med att det är bättre för människor att ha ettjobb, om än - ofta övergångsvis - till en lägre lön, änatt stå utanför arbetsmarknaden och åtnjuta bidrag ochvara osäker på vad framtiden kan erbjuda.När det gäller arbetstidsförkortning, som är Miljö-partiets lösning på alla problem, är vi på helt annankurs. Det är i själva verket en rättighet för människoratt få arbeta. Att föreskriva att man skall vara begrän-sad till exempelvis 35 timmars arbetsvecka är oss heltemot. Det är ingen lösning. Problemet för ärinte att vi arbetar för mycket i vårt land, utan proble-met är att vi behöver arbeta mer för att kunna upprätt-hålla det välstånd i form av vård, utbildning och om-sorg som alla efterfrågar. Det gör man inte genom attreglera arbetstiden i fortsättningen.Anf. 65 () replik:Fru talman! smet undan litetgrand. bekräftar han min farhåga. Mantänker sig alltså att det bara finns två alternativ.Ökar man löneskillnaderna innebär det att manmåste ha fler lågt betalda jobb. Det är klart att detfinns nya jobb att hämta om man sänker minimilönenoch även sänker bidrag, t.ex. socialbidragen. Annarsblir det mer lönsamt att gå på dem än att jobba.Det får väldigt långtgående sociala effekter. Detser vi exempel på bl.a. i . Frågan är då: Villverkligen ha det samhället? Är man inte,som många andra ekonomiska tänkare, öppen för attdiskutera andra varianter, där man tittar på arbetstids-faktorer, kombinerar det med lägre sociala avgifteroch arbetsdelning? Hur man reglerar eller inte regle-rar kan vi diskutera, men är man ändå inte beredd attföra en diskussion som är mer öppen kring de härfrågorna? Jag uppfattar tyvärr som väldigtlåst här. Det ger inga nya jobb.Anf. 66 () replik:Fru talman! är det faktiskt så väl ordnat i Sve-rige att vi inte har någon lagstiftad minimilön. Men det finns föreskrifter i kollektivavtalen somskapar samma effekt. De utestänger människor frånarbeten som de annars skulle ha kunnat få, där dehade fått en välförtjänt och välbehövlig träning i attvara på arbetsmarknaden och kunnat meritera sig förbättre löner i framtiden.Att de arbeten som har tillkommit i , tillskillnad från i och särskilt i , skullevara låglönejobb är en myt. Flertalet av dessa jobb ärvälbetalda just genom att man har avreglerat arbets-marknaden.Får jag ställa en fråga till som gällerarbetstidsförkortning: Har någonsintänkt på sambandet? har tillsammans medNorge den kortaste årsarbetstiden bland industrilän-derna. I och arbetar man längre tid.Ändå har de där inte bara högre levnadsstandard utanockså en betydligt lägre arbetslöshet än vi har i Sveri-ge. Det finns alltså inget samband mellan arbetstidoch välstånd, som ni gör gällande.Anf. 67 Näringsminister () replik:Fru talman! Jag har en kort fråga till : På vilket sätt har er politik förändrats i förhållan-de till den politik som ni bedrev mellan 1991 och1994?Anf. 68 () replik:Fru talman! Som jag påminde om i mitt anförandeökade arbetslösheten när vi tog över 1991, jobbenblev färre. hade vi vänt den utvecklingen.Då gick arbetslösheten ned, jobben blev fler. Vi fördealltså en politik som skapade jobb, och det skulle vinaturligtvis fortsätta med. Det är nämligen den sortspolitik som vi nu förordar: fortsatta skattelättnader,avregleringar som främjar tillväxt och skapar utrym-me för företagen att expandera och erbjuda de jobbsom måste tillkomma i den enskilda sektorn om detskall bli en varaktig förbättring i sysselsättningssitua-tionen.Anf. 69 Näringsminister () replik:Fru talman! Jag skulle uppskatta om och bedrev just den argumentatio-nen, dvs. att ni vill fortsätta med den politik ni bedrevmellan 1991 och 1994. Det skulle underlätta för allaoss andra att bedriva valrörelse . Jag troratt det är rätt tydligt för svenska folket att just denperioden inte var någon höjdare i svensk politik. Detvar de svåraste åren gått igenom efter andravärldskriget. Därför är det rätt brutalt när både Tobis-son och Bildt säger att de är rätt stolta över detta. Detär ni ensamma om i Sverige.Anf. 70 () replik:Fru talman! Kan industriministern bestrida att motslutet av Socialdemokraternas regeringsperiod, dvs.framåt 1991, steg arbetslösheten? Det var er politiksom ledde till det.Vi fick krispaket på krispaket. Vi såg hur AllanLarsson förgäves spanade efter vändpunkten.Vi tog tag i detta, och det krävde mycket arbete.När vi satte i gång vände utvecklingen. ,närmre valet, sjönk arbetslösheten och det fanns flerjobb.Det tog er att stoppa den gynnsammautvecklingen. Ni gjorde det med hjälp av en återgångtill högskattepolitik och regleringar. Vi har sett resul-tatet.Trots betydligt gynnsammare internationella kon-junkturförhållanden har ni under de somhar gått inte lyckats få fram fler jobb i Sverige.Anf. 71 ():Fru talman! Jag har en vision om att åter-igen skall bli en nation i arbete. skall vara ennation som präglas av framtidstro och optimism, därmänniskor kan få jobb på den reguljära arbetsmark-naden och där hela vårt land har del i en positiv ut-veckling.Med hjälp av den budgetsanering som harmedverkat till har en bra grund lagts för en sådanutveckling. Statsfinanser i balans, kraftigt sänktaräntor, stabil valuta och låg inflation gör att vi nu harbra möjligheter att ta till vara den goda konjunkturenoch skapa förutsättningar för en nation i arbete.Vägen dit är dock lång. har massar-betslösheten i ett kvävande grepp. När vi nuhar levt med hög arbetslöshet finns entendens till att perspektiven förskjuts. Arbetslöshetstalsom ansågs orimligt höga riskeraratt mötas av acceptans. Jag vill för min del slå fast attkampen för nya jobb måste stå högst på den politiskadagordningen. Arbetslöshet är och förblir ett gissel.Det är socialt nedbrytande för den enskilde samtidigtsom det är ett samhällsekonomiskt slöseri.Utvecklingen har vänt. Antalet arbetslösa minskar och anta-let i arbete ökar. Antalet varsel minskar och antaletnyanmälda lediga platser ökar.Om vi skall få ordentlig fart på sysselsättningstill-växten måste fler nya företag startas och befintligaföretag måste ges förutsättningar att växa. Åtgärderför att stimulera denna utveckling har genomförtsunder senare år. Bl.a. har arbetsgivaravgifterna sänktsmed på en lönesumma upp till850 000 och på en summa på 180 000 för egenföreta-gare. Arbetsrätten har reformerats, och den socialatryggheten för företagare har kraftigt förbättrats ge-nom den nya a-kassan. Kvittningsrätten har återinförtsoch dubbelbeskattningen har lindrats.Jag skulle i det här sammanhanget vilja rikta enfråga till med anledning av hans anfö-rande. Han sade att han vill ha förändringar i arbets-rätten som gör det lättare att anställa. Vilka hinderfinns i den nuvarande arbetsrätten mot att anställa?De är i de små och medelstora företagen som denstörsta potentialen för nya jobb finns. För Centernsdel är det därför ett prioriterat område att gå vidaremed sänkta arbetsgivaravgifter riktade till dessa före-tag. Med hjälp av sänkta arbetsgivaravgifter för små-företagen fångas också en mycket stor del av denexpansiva tjänstesektorn in. Vi måste också gå vidaremed regelförenklingar. Det måste helt enkelt bli enk-lare att bli och vara företagare.Omställningen till kretsloppssamhället är nöd-vändigt för en hållbar utveckling och skapar samtidigten stor mängd nya arbetstillfällen. En viktig del i dettaär omställningen av energisystemet och en avvecklingav kärnkraften.Med hjälp av det ekonomiska saneringsarbetet harockså utrymme skapats för att tillföra vård-, omsorgs-och utbildningsområdena ökade resurser. Detta ärviktigt och bra för kvaliteten i verksamheterna, men ärockså viktigt för arbetsmarknaden och framför alltkvinnornas möjligheter att få jobb.Den tillväxt som vi just nu ser i sysselsättningengår dock stora områden av vårt land förbi. Befolk-ningssiffrorna talar sitt tydliga och dystraspråk. De regionala obalanserna ökar. Flyttlassenrullar i snabb takt mot några få tillväxtregioner i vårtland. Vi har som nation inte råd att inte ta till varatillväxtkraften i hela vårt land. Regionalpolitikenmåste effektiviseras och präglas av en helhetssyn somgör att tillväxten i ekonomin och sysselsättningenkommer hela vårt land till del.En paradox är att som vi har massarbets-löshet är det alltfler företag som rapporterar arbets-kraftsbrist. Bristen på arbetskraft med adekvat ut-bildning gör sig gällande inom flera sektorer. I förstahand handlar det om olika yrken som förutsätter hög-skoleutbildning. Men det blir också allt vanligare medbrist på yrkesutbildad arbetskraft inom industrin, somt.ex. tekniker och svetsare.Detta är en oacceptabel tingens ordning. Samtidigtsom människor inte kan få jobb bromsas tillväxten iföretagen på grund av arbetskraftsbrist.Arbetsmarknadspolitiken måste därför styras övermot mer kvalitet i åtgärderna i stället för kvantitet.Centern anser att för att möta efterfrågan på vissatyper av utbildad arbetskraft i näringslivet att denkvalificerade yrkesutbildningen bör fördubblas ochuppgå till i storleksordningen 50 000 platser i genom-snitt . För att skapa utrymme för den ökadeomfattningen av yrkesutbildningen måste det s.k.volymmålet justeras ned till i storleksordningen140 000 platser.Arbetsmarknadspolitiken måste också på ett bättresätt än inriktas på kvinnornas situation på ar-betsmarknaden. Ökad decentralisering och störreinflytande på den lokala nivån över arbetsmarknads-politikens utformning måste också genomföras.Fru talman! Med hjälp av fortsatt ordning och redai statsfinanserna med låg ränta och låg inflation, yt-terligare sänkta arbetsgivaravgifter riktade till demindre företagen, förenklingar och minskad byråkratiför företagen, fortsatt satsning på kompetensutveck-ling och utbildning, en effektiv, decentraliserad ochkvalitativt inriktad arbetsmarknadspolitik, gör attSverige återigen kan få målet om full sysselsättning isikte.Anf. 72 () replik:Fru talman! frågade mig vadsom hindrar företagen att anställa. Jag tycker att det ärrätt makabert att ett parti som har stött regeringenssysselsättningsfientliga politik ställer en sådan fråga.Det är uppenbart att de skattehöjningar och återregle-ringar som har varit behjälpligt med harmotverkat sysselsättningen. Det har funnits flera en-skilda exempel på detta, t.ex. den tidigarelagda mom-suppbörden och den fördubblade sjuklöneperioden,som just har försvårat för mindre företagare att byggaut sin verksamhet.Inte nog med detta: Man har i hög grad stimuleratfram det som är huvudman för,dvs. den förtida avvecklingen av kärnkraft. Det driverupp elpriser och slår ut väl fungerande produktionsan-läggningar.Så kommer man i efterhand och säger att dennapolitik har gått ut över befolkningsutvecklingen, för-därvat jobb i glesbygden och tvingat människor attflytta därifrån.Det är ni med er politik som har hjälpt till att geSocialdemokraterna en majoritet för en sysselsätt-ningsfientlig politik.Anf. 73 () replik:Fru talman! Det är beklagligt att lyssnar på mina frågor. sade i sittanförande att arbetsrätten måste förändras så att detblir lättare att anställa.Min fråga till var följande: Vad ärdet i arbetsrätten som hindrar företag att anställa?Lars svarade på något helt annat.Sedan har vi naturligtvis helt olika syn på möjlig-heten att skapa ett hållbart energisystem. Kärn-kraftsavvecklingen innebär inte något hot mot jobben.Tvärtom innebär det stor potential för att skapa nyajobb och att satsa på och utveckla alternativa energi-källor som är långsiktigt hållbara, som är inhemskaoch som skapar jobb i . Dessutom ger detförutsättningar att skapa jobb över hela vårt land,vilket inte är oviktigt i sammanhanget.Anf. 74 () replik:Fru talman! Det finns inget som helst exempel ihela världen på att det har varit möjligt att skapa väl-stånd och nya jobb genom att slå ut väl fungerandeproduktionsanläggningar.Elving inriktar sig nu särskilt på arbets-rätten. Det är klart att de restriktioner som där finns iförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagarebegränsar möjligheterna att anställa. Vi har tillsam-mans en gång i regeringsställning lagt fram ack såblygsamma förslag i liberaliserande riktning. Det regering som nu har understött tagittillbaka.Vi menar att det inte räcker. Vi måste gå längre isyfte att få en mer individualiserad arbetsmarknad därmänniskor själva bestämmer inte bara vilka löner deär beredda att acceptera utan vilka arbetstidsförhål-landen och övriga anställningsvillkor som passar dem.Om man ser till ungdomar är det ingalunda så attdet gamla inrutade anställningsförhållandet - 9-5, påsamma arbetsplats från ungdomsår till pensionsålder -är något man eftersträvar. Tvärtom krävs det merflexibilitet. Då får vi mer jobb, även ute i företagen.Anf. 75 () replik:Fru talman! Jag hoppas att den uppmärksammelyssnaren konstaterar att inte hade ettenda konkret exempel, som jag efterlyste.Jag skulle vilja rekommendera attåka ut i landet och träffa småföretagare. Jag gör detganska ofta. Av dem som jag träffar är det nästaningen som anför just arbetsrätten som ett hinder förexpansion och utveckling. Det är helt andra faktorersom de efterlyser. Vi har faktiskt förändrat arbetsrät-ten under den här mandatperioden, och har tillsammansgenomfört, vågar jag påstå, långt vidare förändringar iarbetsrätten än vad vi lyckades åstadkomma underfyrpartiregeringens tid.Jag skulle som sagt vilja rekommendera att prata med de enskilda företagarna och intebara med deras organisationsföreträdare på som driver det här som en politiskkampanj. Prata med de enskilda företagarna! Då fårockså reda på vad problemen är förexpansion i näringslivet.Anf. 76 HANS () replik:Fru talman! Jag har två frågeställningar.Den första gäller just en tillväxtorienterad, kompe-tensorienterad arbetsmarknadspolitik. PartikamratenHörnlund var ju en exponent för att föra bort densvenska arbetsmarknadspolitiken från kompetensin-riktning till volymåtgärder med ALU, ungdomsprak-tik osv. Vi hade ju rekordartat många åtgärder. Tyvärrhar en hel del av det återkommit , närCentern återigen fick inflytande över regeringsarbetet.I dag är det 35 000 i arbetsmarknadsutbildning, mendet kommer till IT-utbildning. Jag menar att det måstelyftas väsentligt mer än de sammanlagt 50 000 somElving anger.Min andra synpunkt är näringslivets finansiellaansvar. Varför får vi i aldrig stöd förvåra förslag om framtidsfonder och vinstdelning föratt utnyttja produktionsöverskottet för utbildning ochproduktivitetshöjning där det skall ske - på jobbet,innan folk blir arbetslösa? Det kan handla om utbild-ning, rehabilitering, praktik osv.Anf. 77 () replik:Fru talman! När det gäller arbetsmarknadspoliti-ken tror jag att och jag är överensom att vi måste satsa mer på kvalitet i stället förkvantitet. Det har vi gemensamt under de senaste åreni arbetsmarknadsutskottet också åstadkommit. Vi harsuccessivt justerat ned de s.k. volymmålen för att bl.a.försöka skapa utrymme för mer arbetsmarknadsut-bildning.Genom det senaste beslutet har vi öppnat möjlig-heter som regeringen sedan har utnyttjat för att gåytterligare ett steg på vägen. Det tycker jag är bra,men jag tycker också att det är otillräckligt. Det ärdärför vi från sida har preciserat vårt krav påatt gå väsentligt vidare.Det finns som sagt två skäl till varför det är nöd-vändigt. För den enskilde är det viktigt därför att haneller hon lättare kan få jobb och en adekvat kompe-tens som passar på arbetsmarknaden. Men det ärockså nödvändigt därför att bristen på arbetskraft medadekvat kompetens hindrar eller bromsar den tillväxtsom annars skulle ske i företagen. Gör vi en omlägg-ning till mer kvalitet i stället för kvantitet i arbets-marknadspolitiken så verkar det för en positiv ut-veckling från flera olika håll.Anf. 78 HANS () replik:Fru talman! Jag är tacksam över att såsmått kommer krypande åt det håll där Vänsterpartietfinns. Även har - det skalljag också säga - haft synpunkter av den arten.Se till att vi har en effektiv, kompetensinriktad ar-betsmarknadspolitik. anslår nästan ingapengar. Det gör vi. Ni har anslagit pengar, som rege-ringen, men ni har låtit det gå till stora volymer medlåg kvalitet.Men gärna till den andra frågan. Varför skallsamhället, och a-kassan, dessaoffentliga kassor, stå för alla kostnader på en arbets-marknad som har blivit alltmer just in time? Jag ex-ploaterar arbetskraften så länge den är frisk, stark ochjag har marknadsbehov av den. Sedan får den gå,helst med arbetsrätt där det inte finns någrarestriktioner. Jag ropar och skriker på flaskhalsar iden sekund jag har marknad för mina produkter. Menmitt eget ansvar för att utbilda folk, att rekrytera i godtid - var finns det? Varför skall jag som företagare tavinsten och samhället och socialförsäkringarna kost-naderna? Det är ett drömsamhälle för , menkanske inte för än så länge.Anf. 79 () replik:Fru talman! Jag håller med om attdet här är ett oerhört viktigt problem som vi måstefinna lösningar på. Det får inte vara på det sättet attföretag höjer sin kompetens genom att byta anställda.Det måste i stället ske en successiv utveckling i före-taget med lärande i arbetslivet och med kompetensut-veckling. De allra flesta företag jobbar på det sättet.De företag som är framgångsrika jobbar också på detsättet. Men det finns alltså undantag. Den arbetsmark-nadssituation som är med massarbetslöshet upp-muntrar mer till att byta arbetskraft än till att kompe-tensutveckla.Jag för min del är helt klar över att det måste tillnågon form av trepartsöverenskommelse för att lösadet här. Arbetsmarknadens parter, de anställda ochföretagen måste tillsammans med staten gemensamtfinna ett system där man medverkar till att organiseramen framför allt finansiera ett långsiktigt system förkompetensutveckling och vidareutveckling i arbetsli-vet för de anställda.Anf. 80 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga någontingom framtiden så som den spås av dem som har dettatill uppgift. och de stora banker-na som har prognosavdelningar säger om de närmastetvå tre åren att tillväxten i blir låt oss säga2½ % och i bästa fall . sägernågra optimister att den kanske blir och andra1½ %. Konjunkturnedgången kommer någon gång1999 eller . Ovanpå detta kan det bli sämregenom Asienkrisen.Gemensamt för dessa bedömare är dock att trotsatt vi har en jämförelsevis god tillväxt, särskilt utanAsienkrisen, kommer den totala arbetslösheten, sum-man av dem som är öppet arbetslösa och dem som är iåtgärd, att gå ned från 12, till kanske 10 %i de optimistiska prognoserna och till i de flestaprognoser, dvs. en nedgång med 1-1½, max . Detär denna situation vi har att ta ställning till.Då måste jag säga att jag blir litet bekymrad överden traditionalism och ortodoxi som härskar dels idenna kammare, dels i den arbetsmarknadspolitiskadiskussionen i allmänhet. Arbetslösheten riskeraralltså att bli hängande kvar på en mycket hög nivåäven vid en mycket positiv utveckling i ekonomin.Det här visar enligt min mening att det inte räckermed att säga att vi måste få upp tillväxten, att få uppBNP-tillväxten. Det räcker inte. Tillväxten blir dess-utom sannolikt ganska måttlig. Man måste göra nå-gonting annat, man måste ta risken politiskt att görasaker och ting som är ovanliga i . Det innebärkanske att man bryter ut och kommer bort från vo-lymmålen - det är en del av detta - men också frånden traditionella arbetsmarknadspolitiken. Det inne-bär kanske också att man gör en del av de saker somman har testat i andra länder där alla inte kan förutsät-tas vara idioter. I dessa länder har man kommit nedtill en arbetslöshet som ligger väsentligt under densvenska. Det kan ju faktiskt finnas något att lära frånutlandet. Det gäller särskilt som regeringen, tillsam-mans med , har misslyckats så grundligt ifrågan om sysselsättningen. Man lovade i 1994 årsvalrörelse att arbetslösheten skulle vara nerei . Man skulle skapa 90 000nya jobb i ett första skede. Det misslyckades manmed. Sedan bytte man mål för politiken, eftersommålet fungerade som ett bete i det socialdemokratiskaröstfisket; när det inte var användbart bytteman till ett nytt.Hur har det gått ? Jo, vi har i dag28 000 färre sysselsatta i vanliga, reguljära jobb än dånäringsministern och hans regering tillträdde i oktober1994. Inte ens under varvs- och stålkrisen i slutet på70-talet var sysselsättningen så låg som den är i dag.Sysselsättningen har inte heller under något borgerligtregeringsår varit så låg som den är . Sysselsätt-ningsökningen var betydligt starkareän vad den är . Det går uppåt , men trendenär oerhört mycket svagare. Sysselsättningen var inovember lägre än i september förra året.Andra halvåret 1997 var sysselsättningen lägre änandra . Det går inte bättre för syssel-sättningen i . Man kan klamra sig fast vid endecembersiffra från och peka på att syssel-sättningen hade ökat med 7 000 reguljära jobb mellannovember och december på en arbetsmarknad där detfinns 3,9 miljoner personer, men detta ligger väl inomden statistiska felmarginalen.Den totala arbetslösheten, summan av dem som äri åtgärder och dem som är öppet arbetslösa, liggeralltså fortfarande, efter det att harintroducerats, någonstans . Dethar gått bra med , men det är inte lös-ningen på det här problemet inom överskådlig tid.Detsamma gäller kompetensutvecklingen.