prot · GL0957 · 1998-01-28 00:00:00 — Den sistameningen kanske låter litet grand kryptisk, men på rensvenska betyder det att vi i utskottet utgår från attregeringen ändrar sig på den här punkten och ser tillatt det blir förbättringar.När det gäller författningsutgivningen kan vi, somKönberg sade, glädja oss åt att en viss förbättring harskett. Andelen författningar som har kommit ut mind-re än före ikraftträdandet har minskatnågot i jämförelse med föregående år, alltså 1995eftersom det är som vi har granskat. Likasåhar antalet författningar som har kommit ut senare före ikraftträdandet minskat. Men konten-tan från utskottets sida blir, som har sagts, att andelenför sent utkomna författningar är oacceptabelt hög.Här finns det alltså anledningar att göra ansträngning-ar för att åstadkomma snabba förbättringar.Ansvaret för för sent utkomna författningar kanskeinte enbart kan lastas regeringen. Enligt min meningär det nödvändigt att det etableras ett närmare samrådmellan riksdag och regering på den här punkten. Detbehövs också ett närmare samråd med utskottenskanslier för att få till stånd mer realistiska tidsplaner.Först då tror jag att det går att komma till rätta medför sent utkomna författningar. En sista utväg kan juvara den som hänvisade till, nämligenatt skjuta upp ikraftträdandet av en lag. Rättssäker-hetssynpunkter kan i vissa fall tala för detta. Den härutvägen är alltid möjlig för att ta till om detskulle visa sig vara nödvändigt.Till det positiva i utskottets granskning kan väländå räknas yttrandena från Lagrådet. När det gällerskälen för att inte inhämta Lagrådets yttrande kannämnas att dessa, med något enstaka undantag, harredovisats tydligt och lättillgängligt i regeringenspropositioner. I budgeten och vårpropositionen harredovisningen ännu inte funnit sina former. Det kanman delvis ha förståelse för. Det är ju så nytt. Menenligt utskottets mening är det angeläget att redovis-ningen också i dessa propositioner görs på ett lättill-gängligt sätt.Det kan också konstateras att regeringen i de flestafall har följt Lagrådets synpunkter. När så inte harskett har man ingående motiverat sina ställningsta-ganden. Det är bra att regeringen har gjort det. Det ärprecis som det skall vara.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till hemstäl-lan i utskottets betänkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )6 § Standarder för sändning av TV-signaler,m.m.FöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1997/98:KU12Standarder för sändning av TV-signaler, m.m. (prop.1997/98:34)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 11 §. )7 § Kommunala kompetensfrågor m.m.FöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1997/98:KU13Kommunala kompetensfrågor m.m.Anf. 21 ():Fru talman! Den näringsverksamhet som bedrivsav kommuner och landsting har varit föremål för enintensiv debatt . Enligt 2 kap.7 § kommunallagen är det visserligen tillåtet förkommuner och landsting att driva näringsverksamhet,men det skall i så fall ske utan vinstsyfte och gå ut påatt tillhandahålla allmännyttiga anläggningar ellertjänster åt kommunmedlemmarna eller medlemmarnai landstinget.Att det har uppstått en debatt beror på att dekommunalt ägda företagen i stor utsträckning gynnasav sina ägare, dvs. kommuner och landsting. Det ärväl i och för sig inte så konstigt att en ägare gynnarsitt företag. Men man måste då ha klart för sig attkommunerna inte är några vanliga ägare. Bara exem-pelvis den kommunala beskattningsrätten ger enenorm fördel för kommunala företag i jämförelse medprivata företag. Dessutom har kommuner och lands-ting utökat sin näringsverksamhet tillsådant som inte kan anses ligga inom ramen för derasformella kompetens och naturliga verksamhetsområ-den.I 2 kap. 1 § kommunallagen står det att kommuneroch landsting själva får ta hand om sådana angelägen-heter som är av allmänt intresse och som har anknyt-ning till kommunens eller område ellertill deras medlemmar och som inte skall handhasenbart av staten, av annan kommun, av annat lands-ting eller av någon annan.Verksamheter som t.ex. energi samt vatten ochavlopp har av tradition, får man väl säga, ansetts liggainom ramen för kommunallagens 2 kap. 1 och 7 §§.Men när kommunerna t.ex. börjat köra budbilar ochdriva tvätterier, plåtslagerier, frisersalonger, butikeroch gym, då har man på alltfler håll börjat diskuteragränserna för vad en kommun egentligen skall hållapå med.Vi har kommit till ett läge där det inte verkarfinnas någon verksamhet som är främmande förkommunalt engagemang. Kommunerna startar stän-digt verksamheter som varit otänkbara förkommunal hantering. Det sker såväl inom förvalt-ningarna som i kommunalt hel- eller delägda företag.I på driver kommunfaktiskt en blomsteraffär. Man kan därmed komma attkonkurrera ut de privata blomsterförsäljarna på orten.I en av dessa - Klinte Handelsträdgård, som är ettfamiljeföretag med tre arbetande personer - får manverkligen jobba hårt för att hålla jämna steg med denkommunala blomförsäljningen. Jag har här i min handden prislista som den kommunala blomsterförsäljarendistribuerade i julas. Det är rejält låga priser som dethandlar om. Det är t.ex. begonia , cyklamen25 kr, saintpaulia och hyacinter 10 kr.Fru talman! Kommunerna skall naturligtvis intesyssla med affärer utan endast med angelägenhetersom måste lösas gemensamt, t.ex. myndighetsutöv-ning. Grunden för vår frihet och vårt välstånd ärmarknadsekonomin, och i en marknadsekonomi ärföretagen privat ägda. Offentliga och privata företagsom agerar på konkurrensmarknader har mycket olikaförutsättningar. Därför är det omöjligt att åstadkommafull konkurrensneutralitet.I första hand beror detta, som jag tidigare nämnde,på att all verksamhet ytterst garanteras avskattemedel. Kapitalet i ett kommunalt företag ärdärför inte lika flyktbenäget vid t.ex. dålig lönsamhetsom kapitalet i ett privat företag. Varje krona i detprivata företaget är ju alltid en riskerad krona somsatsas med krav på förräntning. Går ett privat företagdåligt så flyr kapitalet. Går ett kommunalt företagdåligt så pumpar kommunen bara in nya pengar. Manhar ju möjlighet att skaffa fram nästan hur mycketpengar som helst - oberoende av det kloka i place-ringen som sådan.Den kommunala verksamheten kan i all evighetfinansieras med skattemedel eller förlusttäckning frånde kommunala huvudmännen. Det finns många exem-pel på kommunala företag som fortsätter sin verksam-het år trots att de går med förlust.Det är ovanligt att kommunerna ställer någraegentliga ekonomiska krav på verksamheten i exem-pelvis kommunägda aktiebolag. Man gör sällan någrastörre anspråk på avkastning på insatt eget kapital.Ofta avsäger man sig aktieutdelning. Man ger kapi-taltillskott eller s.k. ägartillskott och skriver in för-lusttäckningsgarantier redan i bolagsordningen. Nä-ringsverksamhet i regi innebär därför ettlågt ekonomiskt risktagande - eller i många fall ingetalls - jämfört med privata företag. Det snedvrideralltså konkurrensen till de privata företagens nackdel.Eftersom de kommunala företagen är mycket närabundna till den egna kommunen eller det egna lands-tinget, finns det ofta en mängd kostnader som är ge-mensamma för den kommunala förvaltningen och detkommunala företaget. Det är självfallet mycket svårtatt på ett rättvist sätt fördela dessa kostnader så attden kommunala, skattefinansierade, förvaltningen intefår bära en alltför stor andel av de gemensamma kost-naderna.Den här situationen innebär att kommuner ochlandsting vid exempelvis en anbudstävlan ofta kanberäkna anbudspriser med lägre riskmarginaler änkonkurrerande privata företag. Det finns också mångaexempel på att kommuner favoriserat egenregin isamband med upphandlingar även om buden från dekommunala företagen inte legat lägst. Jag kan ge fleraexempel på det - för att nu inte tala om alla de fall därkommuner helt enkelt struntat i att tillämpa anbuds-förfarande och i stället gjort direktköp från ett egetföretag eller en egen förvaltning.Det förhållandet att anbudstävlingar inte uppfyllerrimliga krav på rättssäkerhet och likabehandling avanbudsgivarna kan för övrigt leda till att allt färreprivata företag bryr sig om att lämna anbud vid of-fentlig upphandling. Det är nämligen ofta en tids- ochkostnadskrävande process att färdigställa anbud. Färreprivata anbud kan leda till sämre fungerandekonkurrens och därmed också sämre kvalitet påmarknaden.Den indirekta stödgivning som består i att kom-muner och landsting ger förmånliga lån och kommu-nal borgen är naturligtvis ytterligare en konkurrens-fördel för det kommunala företaget. Genom att finan-sieringen av den kommunala verksamheten garanterasmed borgen kan exempelvis ett kommunaltbolag lättare få en låg kapitalkostnad i jämförelse medprivata konkurrenter. får i all-mänhet också låna pengar av kommunala kreditinsti-tut till lägre ränta än vad enskilda företagare får hosaffärsbankerna. Att kommunala företag får låna peng-ar till lägre ränta beror i och för sig inte på att detkommunala företaget är säkrare som sådant, utan påatt det är skattebetalarna som i realiteten bjuder påskillnaden mellan normal och ränta.Det fel som anhängarna av kommunala företag görsig skyldiga till, fru talman, är att man resonerar somom skattebetalarnas pengar på något sätt är gratis.Men så är inte fallet. Pengar som kommer från kom-munens skattebetalare har alltid en alternativ an-vändning hos dessa skattebetalare själva.Att se saken på annat sätt är fel, dels från allmänrättssynpunkt - man skall inte plocka av medborgarnamer pengar än vad som är absolut nödvändigt - delsockså från synpunkten att människor som betalar högaskatter riskerar att få det sämre ekonomiskt och där-med också vara tvungna att ansöka om bidrag frånexempelvis den egna kommunen. Man får en rund-gång som alla tar skada av.När det gäller medborgarnas möjlighet till insyn ide kommunala företagen - jag tänker då i första handpå de kommunala aktiebolagen - har dessa bolagunder alla år varit skyddade från insyn just därför attde har varit aktiebolag.De som talar varmt för näringsverk-samhet brukar ofta säga att allt har blivit så mycketöppnare nu när offentlighetsprincipen också gäller dekommunala bolagen. Men så förhåller det sig interiktigt. För den enskilde medborgarens del föreliggerdet faktiskt fortfarande stora skillnader mellan kom-munal förvaltning och kommunala bolag. Offentlig-hetsprincipen fungerar nämligen inte i praktiken pådet sätt som många tror.För det första är ju regleringen av de kommunalaaktiebolagen i grunden fortfarande privaträttslig,medan den kommunala lagstiftningen är offent-ligrättslig.För det andra finns det en särskild bolagskultursom gör att det ofta brister i rutiner och attityder be-träffande insynen. Den gamla principen om liten insyni aktiebolagen hänger så att säga kvar.För det tredje ligger det i sakens natur att sekre-tesslagen kan användas i ganska stor omfattning i ettaktiebolag. Mycket av det som behandlas i ett bolaghar ju betydelse för företagets ställning på marknaden,varför en hel del kan hemligstämplas som affärshem-ligheter.För det fjärde, vilket kanske är det viktigaste, sak-nar kommunmedlemmarna fortfarande rätt att över-klaga besluten i ett kommunalt bolag. En kommunskall visserligen förvissa sig om att den får yttra siginnan viktigare beslut fattas i de kommunala bolagen,men kommunens yttrande är å andra sidan inte bin-dande för bolagen.Det har ibland påståtts att offentliga företag skulleföreträda något slags högre moral än privata företag.Men sådana påståenden skall det väl knappast varanödvändigt att bemöta längre efter de många exempelpå missbruk från kommunala bolagsmäns sida somkommit fram , då det varit frågaom allt från vidlyftig representation med resor,krogbesök och besök på olika klubbar till renaoegentligheter i form av bedrägerier och andra brott.En av anledningarna till att sådant har kunnat skehar självfallet varit den oklara konstruktion som ettkommunalt bolag utgör i sin egenskap av både pri-vaträttslig och offentligrättslig skapelse. De bolags-män som har missbrukat sin ställning har i många falluppenbarligen trott att de har befunnit sig i ett slagsskyddad zon där de har haft rätt att agera som de villoch utan något större personligt ansvar. Jag är överty-gad om att det är förödande när förtroendevalda per-soner missbrukar sin ställning, eftersom det lätt kanresultera i att andra medborgare får en mer lättsinnigsyn på vad som är rätt och fel. Det kan i sin tur ledatill en allmän moralupplösning med ökad brottslighetsom följd.Erfarenheterna från de kommunistiska öststaternavisar tydligt att korruption och normlöshet hos makt-havarna leder till korruption och normlöshet även hosett lands befolkning. Den enskilde medborgaren frå-gar naturligtvis varför han måste rätta sig efter lagaroch normer när de ledande och förtroendevalda integör det.Fru talman! Det behövs mycket nytt företagande iSverige, inte minst när arbetslösheten är hög.Den omfattande kommunala näringsverksamhetenriskerar att allvarligt skada den fria marknaden. Omkommuner fortsätter att driva kommunala företag istor skala finns det ingen möjlighet för lokala småfö-retag att växa fram på grund av den snedvridning avkonkurrensen som de kommunala företagen skapar. Imånga kommuner kommer de mindre privatföretagenatt vara utslagna redan på förhand.Det nuvarande regelverket räcker inte till för atthindra kommuner och landsting att ge sig in på af-färsmässig verksamhet som inte ligger inom ramen förvad som kan anses vara en naturlig upp-gift. bör därför hos regeringen hemställaom förslag till sådana ändringar i kommunallagensom syftar till att minska omfattningen av närings-verksamheten i kommuner och landsting. Tillkomstenav nya kommunala bolag bör förhindras och avveck-lingen av de befintliga främjas, så att de missförhål-landen som förekommer kan undanröjas. Reg-lerna i kommunallagen om laglighetsprövning börändras så att det blir möjligt för förvaltningsdomsto-larna att pröva kompetensenligheten i den verksamhetsom ett kommunalt företag bedriver. Det bör ocksåinföras ett straffrättsligt sanktionssystem för de fall enkommun inte rättar ett av en förvaltningsdomstolupphävt beslut samt ett personligt vitesansvar vid bl.a.utebliven eller otillräcklig rättelse av upphävda beslutinom verksamhet.Som framgått av vad jag har sagt utgörkommunernas borgensåtaganden ett problem, bl.a.därför att de kommunala företagen får en orättmätigkostnadsfördel i förhållande till de privatföretag somkonkurrerar på samma marknad. Men det finns ocksånågot som heter solidarisk borgen och som innebär atten kommuns invånare kan bli tvungna att med skatte-medel betala en annan kommuns skulder. Kommunal-lagen bör ses över även på denna punkt och resultera iatt möjligheten att teckna borgen antingen helt tasbort eller också inskränks till att avse endast upplå-ning med anknytning till kommunens obligatoriskauppgifter.Jag har här talat för samtliga reservationer i detbetänkande som vi nu behandlar, och jag yrkar bifalltill reservation 1.Anf. 22 ():Fru talman! Jag vill för del yrka bifalltill reservationerna 1 och 2. stöder ocksåreservation 3.I år kan vi fira 150-årsjubileer av två viktiga mil-stolpar i svenskt samhällsbygge. 1848 fick Sverigeden första aktiebolagslagstiftningen. ägdeockså de första baptisdopen rum i , nämligen iFrillesås i norra , vilket kan betecknas somstarten för Folkrörelsesverige.Det kan tyckas som om detta är två väsensskildahändelser, men de är uttryck för samma genomgri-pande sociala rörelse som omformade under1800-talet, nämligen associationsandan.Även den moderna kommunen, som tillkom ge-nom kommunallagarna 1862, är ett utflöde av asso-ciationsandan. Den byggde på tanken att samhälletinte skulle organiseras som en enda hierarki där alladelar av samhället utgjorde olika korporationer underkungen. I stället skulle människor ges frihet att självasluta sig samman i associationer för att lösa gemen-samma problem.En av mina företrädare som liberal skriftställare,verksam i , 1844 följande:"Associationsprincipen är tidens räddningsmedel.- - - Sprängningen av de i exklusiva rättigheter för-härdade korporationerna frigör just den naturligaassociationsandan. - - - I industriellt och finansiellt, ilitterärt och vetenskapligt, i moraliskt och religiösthänseende visar sig denna nya associationsanda. Alladessa bolag, sällskap, föreningar för egna och förallmänna ändamål, höra tidens tecken till. "Associationsandan innebar bl.a. att skråväsendetavskaffades. Dess ekonomiska funktion övertogs avmoderna bolagsformer, främst aktiebolaget. Desspolitiska och sociala funktioner övertogs av kommu-nerna.Trots att aktiebolaget och kommunen har en ge-mensam historia, skapades de för två helt olika syften.Aktiebolaget skapades för att utgöra en effektiv aktörpå konkurrensutsatta och snabbt föränderliga markna-der. Kommunerna skapades för att vara en plattformför gemensamt beslutsfattande i gemensamma angelä-genheter.Under det senaste decenniet har det blivit allt van-ligare att gifta ihop dessa två associationsformer ochskapa kommunalt ägda aktiebolag. Det har säkertgjorts i förhoppningen att man därigenom skall skapadet bästa av två världar - att förena demokratiskstyrning med marknadsekonomisk effektivitet. Menresultatet har normalt blivit det motsatta. Vi har fåtthybrider som varken är utsatta för en demokratiskkontroll eller för en marknadsekonomisk kontroll.De kommunala bolagen skadar därför flera viktigasträvanden för ett gott samhälle.För det första inkräktar de på viktiga demokratiskavärden.Insynen blir sämre därför att man i bolagen - medrätt eller orätt - gärna åberopar affärsmässiga hänsynför att hålla saker hemliga.Kontrollen blir sämre, eftersom bolagens beslutinte kan överklagas på samma sätt som nämndbeslut.Medborgarna tvingas satsa skattepengar som risk-kapital, inte så sällan i verksamheter som ligger utan-för kommungränsen eller som på annat sätt stridermot den kommunala kompetensen.För det andra skadar de kommunala bolagen - närde ägnar sig åt näringsverksamhet - viktiga marknad-sekonomiska värden.Redan genom sin existens rycker de undan grun-den för privat företagsamhet, en privat företagsamhetsom genom sin inneboende dynamik skulle ha kunnatskapa nya produkter, nya marknader och nya jobb.Ofta kan kommunala bolag dessutom, som JerryMartinger har belyst i sitt anförande, genom särskildaförmåner snedvrida konkurrensen och skada enskildaföretag, t.ex. genom borgen, en egen mo-nopolskyddad sfär eller andra förmåner från kommu-nens sida.Över huvud taget talar all erfarenhet för att poli-tiskt styrda organ inte är särskilt bra på att driva affä-rer, och det ligger inget underligt i det. Affärsverk-samhet bygger på konkurrens. Politiken skall strävaefter gemensamma lösningar.Affärsverksamhet bygger på frivillighet - frivilligtrisktagande och frivilliga affärer. Politisk makt byggerpå obligatoriskt medlemskap i kommunen.Dåliga affärsidkare försvinner därför att de kon-kurreras ut. En kommun kan aldrig konkurreras ut.Framgångsrik affärsverksamhet präglas av flexi-bilitet. Framgångsrik politik innebär att bygga stabilastrukturer. Affärsverksamhet bygger på att hitta lön-samma produkter på lönsamma marknader. Politikenskall tillgodose socialt angelägna behov och vara likaför alla.Herr talman! Aktiebolaget har skapats för att kun-na bedriva effektiv affärsverksamhet. Kommunen harskapats för att effektivt kunna hantera gemensammalokala angelägenheter.Då man gifter ihop de här två associationsformer-na uppstår alltför ofta rena vilda vänstern: dålig de-mokrati och dålig ekonomi. Det beror inte på indivi-der eller på tillfälligheter. Det beror på ett systemfel.Även om det finns kommunala bolag i Sverigesom, efter omständigheterna, sköts på ett bra sätt, ärdet ingen tillfällighet att de flesta kommunala skanda-ler har uppstått i hägnet av bolags-formen.Om man skapar organisationer som varken är ut-satta för en effektiv demokratisk kontroll eller eneffektiv marknadsekonomisk kontroll, är det inte såunderligt att man ibland hamnar i situationer somosökt leder tankarna till den senromerske kejsarenHeliogabalus, han som enligt kejsarkrönikan i en ochsamma person förenade Västerns och Österns samtli-ga laster.Heliogabalus hade säkert väldigt roligt.Anf. 23 ():Herr talman! Vi har fått ganska omfattandedeklarationer kring frågan om näringsverk-samhet. Speciellt redovisade en långlista över en utveckling innebärande att kommunerna iSverige griper in på alltfler områden. Jag tycker attdetta har en del väldigt tveksamma effekter.Man kan försöka sätta sig in i situationen för ensmåföretagare ute i landet när det plötsligt kommer enkonkurrent i kommunens skepnad. Man skall då för-söka upprätthålla sitt företag och den egna inkomsten.Det gäller att vidmakthålla någon form av lönsamhet iverksamheten medan man konkurrerar med ett företagsom inte behöver ha någon lönsamhet. Syftet är redanfrån början att det inte behöver gå med vinst.Detta börjar t.o.m. ske inom områden som bloms-terförsäljning. Det är ju synd att det är så långt tillGotland. Var det man där tog för petunior?Det finns många bevis för att det skulle behövastydligare gränser för den kommunala näringsverk-samheten. Den situation som vi har , med ettmycket luddigt regelverk och dessutom utan möjlighe-ter till reella sanktioner mot dem som kliver in påuppenbart privat område, är inte längre rimlig.Jag tycker att det ur ett skattebetalar- eller väljar-perspektiv inte är särskilt lyckligt att ha det såhär. I många situationer kan det uppenbart ses somrimligt att i större utsträckning värna och välja dekommunala kärnområdena snarare än att försökarädda sysselsättning eller upprätthålla kommunalverksamhet inom ganska perifera områden.Jag håller också med när han sä-ger att politiker ofta är dåliga företagare. Företags-verksamhet ingår inte i det uppdrag som vi är valdaför att utföra. Den uppgift som vi har som politiker,både i och ute i kommunerna, är tillräckligtomfattande och viktig, och vi behöver inte ge oss inpå andras områden.Jag yrkar därför bifall till reservation 1.Anf. 24 ():Herr talman! Det har märkts enförändring i kommunernas verksamhet. Flera kommu-ner har börjat sälja tjänster och varor på marknadersom tidigare enbart de privata företagen var verk-samma på. Av flera skäl inger detta oro. För det förstakonkurrerar kommuner och privata företag ofta intepå lika villkor. Kommunerna har konkurrensfördelar,främst beskattningsrätten, som ger en i princip obe-gränsad tillgång på kapital. För det andra innefattarnäringsverksamhet också risker. Kommunmedborgar-nas tillgångar kan gå förlorade genom kommunensföretagande. Förluster i kommunala bolag kan dåäventyra resurser till kärnverksamhet somvård, omsorg och skola.I dag finns det ca 1 500 helägda och 800 delägdakommunala bolag. är konkurrensenmellan dessa bolag och privata bolag osund. Drygthälften av anmälningarna till riktarsig mot kommuner, landsting och statliga organ.Dagens kommunallag är inte tillräcklig för attprecisera hur långt den kommunala kompetensensträcker sig. Vi kristdemokrater menar att reglerna pådetta område måste ses över för att kunna skärpas ochtydliggöras. Kommunallagen medger inte att kommu-nerna driver kommersiellt företagande. Den godkän-ner bara sådan näringsverksamhet som ärallmännyttig och som drivs utan vinstsyfte. För allkommunal verksamhet gäller dessutom att den skalltillgodose ett intresse inom kommunen. Dessa be-gränsningar gäller också kommunala bolag.Kristdemokraterna har en mycket restriktiv syn påkommunal näringsverksamhet och kommunala bolag.Kommunal näringsverksamhet skall så långt sommöjligt undvikas. Det finns alltför många exempel påhur kommuner använt sin dominerande ställning föratt konkurrera ut privat näringsverksamhet. säljer genom Tekniska Verken icke allmän-nyttiga varor eller tjänster till företag och privatperso-ner. Det handlar bl.a. om verkstadsarbeten och för-säljning av växter och plantor, som vi hört exempel påtidigare här . kommun säljer genomTransport och Teknik icke allmännyttiga varor ellertjänster till företag och privatpersoner.