prot · GL09108 · 1998-05-14 00:00:00 — Ett annat skäl till att barn tar på sig skulden förföräldrars våld och övergrepp är att barn har behov avatt se sina föräldrar som goda och kompetenta. Närbarn inte kan känna tillit till och respekt för dem somstår dem allra närmast hotas deras känslomässigautveckling.I går fattade ett mycket viktigt beslut tillskydd för barnen, nämligen förbud mot innehav avbarnpornografi. I den debatten uttryckte många talareatt skyddet för barnen väger allra tyngst. Sverigesratificering av har medfört enökad medvetenhet om att barns bästa skall sättas ifokus. Därför ändras en mängd lagar som har sinutgångspunkt i barns bästa. Våra lagar skall nämligenspegla rådande samhällssyn.Under lång tid hade pappan ensam bestämmande-rätt över barn födda inom äktenskapet. Först 1920fick den gifta modern rätt att vara vårdnadshavaretillsammans med honom. har gemensam vård-nad blivit möjlig oberoende av äktenskap. Ända framtill 1972 var ensamstående kvinnor med barn tvungnaatt ha en förmyndare för sitt barn. Kvinnan var alltsåinte betrodd att själv bestämma över sitt barn. 1977kunde gemensam vårdnad fortsätta även efter enskilsmässa, och uppnås utan äktenskap för såväl sam-bor som särbor. 1992 markerades prioriteringen avgemensam vårdnad, så att domstolarna skall välja denvårdnadsformen så länge ingen av föräldrarna motsät-ter sig det.Reformen har fått mycket stor genomslagskraft.Redan 1983 valdes gemensam vårdnad för avskilsmässobarnen. hade andelennästan fördubblats, till . Statistiken visar ocksåatt barn till föräldrar med gemensam vårdnad huvud-sakligen bor hos mamman. Andelen har ökat från 85till . Fädernas andel haralltså minskat från trots att beslutet om varbarnet skall bo har fattats tillsammans och i överens-kommelse, dvs. utan inblandning av domstol. Tyvärrsaknas det forskning om varför det är så här. Det finnshypoteser om att fäderna gärna vill ha del i den juri-diska vårdnaden, som ger makt och medbestämman-derätt, medan den faktiska och tidskrävande omvård-naden varit och oftast förblivit moderns ansvar.Jag vill framhålla att det finns oerhört mångaschysta pappor. De är faktiskt i majoritet. Möjligtvissaknar jag en sak - jag hör dem inte i debatten tillförsvar för pappamånaden och de protesterar intehögljutt mot allt kvinnovåld. Låt mig en gång för allaslå fast att min och uppfattning är attgemensam vårdnad är att föredra i perspektivet avbarns bästa. Men i fall då övergrepp har förekommitinom familjen bör gemensam vårdnad vara utesluten.Som jag nämnde har av föräldrar-na gemensam vårdnad om barnen. Det är alltså förresterande av vårdnadstvisterna som det härlagförslaget kommer att få konsekvenser. Enligt minmening är det inte tillräckligt utrett om gemensamvårdnad verkligen skulle ha varit bäst för barnet idessa fall. Man har heller inte utrett vad som liggerbakom domstolarnas beslut om enskild vårdnad. Detsaknas uppgifter om i hur stor utsträckning våld ochövergrepp mot kvinnor eller barn som förekommit.I länder nära oss visar forskning att mannens våldär en bidragande orsak till många skilsmässor. I Dan-mark är det orsaken till var fjärde, och i tillvar tredje skilsmässa. Svensk forskning är mycketbegränsad på det här området, men inget talar för attförhållandena skulle vara markant annorlunda i Sveri-ge. Vi vet att det finns ett klart samband mellan kvin-no- och barnmisshandel. I en amerikansk undersök-ning av 146 barn till misshandlade kvinnor visade detsig att nästan hälften hade varit utsatta för våld frånnågon av föräldrarna - oftast fadern. En dansk under-sökning visar att hälften av barnen till kvinnor somhade misshandlats hade varit utsatta för fysiskt våld.Jag vet att många män känner sig provocerade avatt sådana här siffror lyfts fram. Gör inte det! Ta hell-re avstånd från dem som utför kränkande handlingar.Fortsätt att vara bra förebilder! Ni är faktiskt väldigtmånga män som är bra förebilder.Fru talman! Ett vanligt argument för ökad andelgemensam vårdnad är att det i de flesta fall egentligenbara handlar om svartsjuka och hämndgiriga kvinnor.Självfallet går det inte att blunda för det faktum attdet kan vara så i en del fall. När en konflikt mellanföräldrar blir tillräckligt djup och svår händer det attbarnets intresse och behov kommer i andra hand. Mendet får aldrig vara ett alibi för att underlåta att skyddade barn som verkligen blir utsatta.Det som har fått mig och väldigt många andra attreagera mot regeringens förslag är att det i förarbete-na till den nya lagen sägs:"Därmed är inte sagt att övergrepp inom familjenalltid bör utesluta gemensam vårdnad. "För mig är detta i alla lägen uteslutet.Nu har dock utskottet klokt nog uttalat att i de falldär den ena föräldern utsätter en familjemedlem förvåld, trakasserier eller annan kränkande handlingskall gemensam vårdnad vara utesluten. Detta måsteses som en halv seger för den opinion som finns motdet ursprungliga förslaget. När nu utskottet har gått sålångt - varför inte gå hela vägen och skriva in detta ilagen? Det är för mig obegripligt. Men det kanske gåratt få ett svar på den frågan här under resten av dagen.Det som oroar mig är att statsrådet i ett skriftligt svar på en frågafrån har sagt att förarbeten inte alltidgäller. Risken blir då att utskottets uttalande är av nolloch intet värde. Men här hoppas jag verkligen att jaghar fel.Fru talman! Jag skall gå över till att kommenterasamarbetssamtalen. Vi i har föreslagitatt det av lagtexten skall framgå att domstol inte skallkunna döma till samarbetssamtal mot en föräldersvilja i det fall en av föräldrarna dömts för vålds- ellersexualbrott. I andra fall vill vi att domstolen skallgöra en riskbedömning och särskilt beakta om barneteller den som motsätter sig samtalen utsätts för brotteller andra trakasserier. Tyvärr har vi inte fått gehörför våra synpunkter.Jag tror att samarbetssamtal i många fall kan ledatill lösningar som är goda för barnen. Men efter att hahört om misshandlade kvinnors upplevelser av samar-betssamtal är det min absoluta övertygelse att självasamtalen i sig känns som ännu ett övergrepp när kvin-norna tvingas konfronteras med våldsverkaren. IEngland har man rätt ändrat lagstiftningen pådet här området sedan det visat sig att många kvinnorutsattes för ytterligare våld efter samarbetssamtalen.Vårdnadstvistutredningen har redovisat att antaletsamarbetssamtal mer än fördubblats mellan åren 1986och 1993, och att detta har medfört att alltfler kom-mer överens i frågor om vårdnad och umgänge. Menstatistiken visar på intet sätt kvalitetsfrågor som t.ex.utsatta barns situation och hur den har påverkats avsamarbetssamtalen. Man vet inte heller i vilken ut-sträckning kvinnor är samarbetsvilliga enbart för attinte framstå som om de motverkar barnens rätt till sinfar och riskerar att bli fråntagen vårdnaden och där-med all möjlighet att skydda sig själva och barnen.Socialstyrelsens enkätundersökning visar att sam-talsledarna anser att en av de största svårigheternamed vårdnads- och umgängesutredningar är att det alltoftare förekommer anklagelser om misshandel ochsexuella övergrepp. Jag tycker att det är märkligt attdet är just anklagelserna i sig som anses vara proble-met och inte det faktum att våld och andra övergreppförekommer i så många fall. Jag tycker att det är an-märkningsvärt att regeringen har övertagit den formu-leringen.När det gäller utövande av vårdnaden föreslogVårdnadstvistutredningen att det skulle införas enbestämmelse i om att den som barnetbor hos skall få bestämma i frågor som rör den dagli-ga omsorgen om barnet. Regeringen har valt att inteföreslå det i propositionen. Det är även utskottsma-joritetens åsikt att så inte skall ske. Jag tror däremotatt det är bra för barnet om den förälder som barnetbor hos har en tydlig rätt och skyldighet att bestämmai frågor som rör den dagliga omsorgen. Det kan tro-ligtvis förhindra risk för konflikter i förhållande tillumgängesföräldern.Fru talman! Umgängesrätten beskrivs sedan längesom barnets rätt. I nu gällande lag har vårdnadshava-ren ansvaret för barnets umgänge med den andreföräldern. Umgängesföräldern har rätt att kräva in-formation om barnet av vårdnadshavaren och kanockså kräva rätt till umgänge i domstolsprocess. Vida-re har umgängesföräldern möjlighet att få dom omumgängesrätt verkställd, främst genom vitesföreläg-gande mot vårdnadshavaren och ytterst genom polis-hämtning. En umgängesförälder har också stora möj-ligheter att få vårdnaden överflyttad till sig om um-gängesrätten inte fungerar för att vårdnadshavarenmotsätter sig det. Det brukar benämnas umgängessa-botage.Men motsvarande regler saknas för barnet eller förden förälder som är vårdnadshavare. Om umgänges-föräldern sviker helt eller delvis vägrar att ha kontaktmed barnet, s.k. umgängesvägran, erbjuds inga somhelst rättsliga lösningar. Här öppnar sig i stället etträttstomt rum. Därmed är det omöjligt att hävda attbarnet har rätt till umgänge. Umgängesrätten är alltsåen föräldrarätt.Flera remissinstanser har aktualiserat vitessanktio-ner för den förälder som sviker barnet genom att un-dandra sig umgänge. Som svar på det skriver rege-ringen: "Det finns en risk att umgänge som måstetvingas fram med sanktioner verkar i fel riktning vadgäller relationerna". Den risken beaktas däremot intenär barn anses kunna tvingas att möta umgängesföräl-dern. För föräldern är umgänget frivilligt - för barneten plikt.Vi har godtagit regeringens slutsats att det inte börinföras ytterligare sanktioner. Men vi tycker att det ärmärkligt att regeringen anser att det finns skäl att intaen sträng hållning till s.k. umgängessabotage menförbigår existerande problem med umgängesvägran.Fru talman! Enligt det nya lagförslaget skall för-äldrarna kunna bestämma om vårdnad, boende ochumgänge genom avtal. Dessa avtal skall sedan gällaom de godkänns av socialnämnden och kunna verk-ställas på precis samma sätt som domstols dom kanverkställas . Det innebär att avtalen ligger tillgrund för länsrättens beslut om t.ex. polishämtning avbarn.Enligt min mening har regeringen inte heller härsatt barnets bästa i fokus. Polishämtning av barn är enmycket stark och i de flesta fall traumatisk händelseför barn. För barnets bästa och av allmänna rättssä-kerhetsskäl är det av absolut största vikt att det endastär domstols dom som skall kunna ligga till grund försådana beslut. Därför har vi yrkat avslag på förslagetom ändring i 21 kap. 1 § . Men vi villha ett tillägg i lagen om att barns bästa skall komma ifrämsta rummet och att rätten särskilt skall beaktarisken för att barn förs bort, kvarhålls eller annars farilla.När det gäller att verkställa en domstols dom omumgänge med kontaktperson stupar det ibland på attsocialnämnden inte hittar någon lämplig person, pre-cis som var inne på. Jag menar attdetta inte är rimligt. Barn och förälder som försökeretablera en ny kontakt skall inte behöva hindras av attnämnden inte har utsett någon. Jag är övertygad om,precis som , att det går att hittalösningar, kanske med hjälp av frivilliga organisatio-ner som t.ex. och liknande. Om de intefinns på orten bör det kunna gå att lösa med hjälp aven annan person som åtnjuter förtroende. Jag stöderalltså folkpartimotionen som innebär att regeringensnarast bör återkomma med ett lagförslag i den härriktningen.Fru talman! Slutligen vill jag yrka bifall till reser-vationerna 1, 4 och 7, men står naturligtvis bakomsamtliga mina andra reservationer också.I detta anförande instämde ().Anf. 97 () replik:Fru talman! Jag har stor respekt för den ödmjukaattityd som har i den här frågan. Jagkänner ungefär likadant. Men det får inte innebära inte vågar diskutera frågeställningar för att de ärsvåra och inte heller vågar ta ställning. Jag tycker nuatt och snart måste be-stämma sig. Man kan inte hålla på och åka slalom hurmycket som helst. Därför har jag några frågor.Har inte tagit intryck av de brevsom hon har fått från den andra sidan? Hon har jupratat för den ena sidan.Det andra är att är det enda parti iSveriges riksdag som vill avslå den proposition somvi nu behandlar. Det visar att jag bedömde läget rätt,även om vi är överens om detta med höger och väns-ter. Propositionen bygger på den grunden att det ärbarnens bästa som skall gälla. Då måste min nästafråga bli: Är skyddet för barnen tillräckligt i den lag-stiftning som vi har ? har ju inteföreslagit något alternativ.Vi är överens om detta med våld. Jag vill se dendomstol och den regering som inte lyssnar på vad ettutskott nyanserat säger.Fru talman! Slutligen skulle jag vilja fråga Väns-terpartiet om de inte står bakom FN:s barnkonvention.På s. 141 har utskottet citerat vad som står i artikel18. Det står: "- - - konventionsstaterna skall göra sittbästa för att säkerställa erkännandet av principen attbåda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för bar-nens uppfostran och utveckling. "Står bakom det?Anf. 98 () replik:Fru talman! Jag måste faktiskt säga att det sistavar ganska vulgärt. Jag hade inte förväntat mig detfrån . Det är självklart att vi står bakomFN:s barnkonvention. Det vet mycketväl.Agne sade att åker slalomoch inte vågar ta ställning. Det är det vi har gjort. Vihar alltså tagit ställning i det här ärendet.Sedan gällde det om jag har tagit intryck från denandra sidan. Jag är inte riktigt säker på vad AgneHansson menade med den andra sidan. Han delaråterigen upp det i olika kategorier, vilket jag tycker ärmycket olyckligt. Det är ju faktiskt ingen boxnings-match. Jag tolkar att den andra sidan skulle vara depappor som jag beskrev som inte får träffa sina barn.Jo, jag har tagit intryck av det. Jag tycker att det ärbeklagligt när det händer. Jag vet också att det hän-der. Men det får ändå inte vara ett alibi för de barnsom faktiskt är utsatta.Jag menar att dagens lagstiftning är fullt tillräck-lig. Den bygger på att föräldrarna i huvudsak självagör upp om vårdnad, umgänge och boende. Om gemensam vårdnad bestäms mot denenas klart uttalade vilja kan det vara mycket svårt attfå det att fungera i praktiken. Jag menar att det inte ärtill gagn för barnen.Anf. 99 () replik:Fru talman! Egentligen har vi alla fått besked i denhär repliken att den lagstiftning vi har är tillräcklig föratt tillgodose barnens bästa enligt vad och menar.Jag noterar bara att ni är ganska ensamma om det.Det har ni tydligen varit i hela beredningsprocessenfram till nu eftersom det just är detta att barn har rätttill båda sina föräldrar som har startat den här proces-sen och som har lett fram till det här lagförslaget.Slutligen, : Jag har väldigt svårtatt förstå hur ni kan tillstyrka ochbarnets rätt till båda sina föräldrar när man i en dom-stolsprocess med nuvarande regler, som Vänsterpar-tiet vill ha kvar, ger vetorätt åt en av föräldrarna. Kandet vara att tillgodose barnets bästa och barnets rätttill båda sina föräldrar?Anf. 100 () re-plik:Fru talman! Jag skall inte ta upp tiden med att läsahela artikel 9 i . Men där står detfaktiskt att ett åtskiljande kan vara nödvändigt, att detkan vara till barnets bästa i vissa lägen.Jag är fortfarande förvånad över att något sätt försöker anklaga för attinte ställa upp på . har suttit i betydligt längre än jag ochvet hur har drivit de här frågorna.Jag vill ställa en motfråga till . Enfråga till mig var ju om jag inte hade tagit intryck avden andra sidan. Då tycker jag att det är litet märkligtatt inte - jag skulle kunna ställa denfrågan - har tagit intryck av det han kallar andra si-dan, kvinnor som har beskrivit sin förtvivlan och vadde och deras barn har varit utsatta för.Anf. 101 ():Fru talman! Alla som lyssnar! Jag tror att det ärmånga föräldrar som lyssnar . Det har varit ettväldigt stort engagemang i den här frågan. Mångaföräldrar men även barn har hört av sig till alla oss ilagutskottet men även till de flesta här i riksdagen.Jag tycker att en utgångspunkt, som är viktig i de-batten, är att vi får ha respekt för att vi alla här noghar samma ambition. Vi vill alla se till att skydda demest utsatta, människor som har blivit utsatta förmisshandel eller hot.Jag måste inledningsvis ändå säga att jag förstårnär jag lyssnar på från Vänsterpar-tiet att jag inte riktigt delar hennes världsbild. Då ärdet kanske inte heller så konstigt att jag inte riktigtkommer fram till samma slutsats.Tanja Linderborg tog här i debatten upp misshan-del av kvinnor och barn. Det är ett allvarligt problem isamhället, ett problem som vi måste åtgärda på mångaolika plan, och det tänker jag återkomma till. Men detTanja Linderborg inte tog upp är att det även före-kommer misshandel av män - inte i lika stor ut-sträckning, men det förekommer. Det är till större delpsykisk misshandel.Sedan sade att det är få mänsom i praktiken tar hand om omvårdnaden av barnen.Då vill jag ge en verklighetsbild. Jag har många i minomgivning - jag är i den åldern - som precis har fåttbarn. Tyvärr ser jag även bland mina vänner hurkvinnor tar ett för stort ansvar för barnen och kanskeinte alltid släpper in männen i den direkta omvårdna-den av barnen. Det kan gälla småsaker, som att kvin-nan anser att mannen inte vet hur varm nappflaskanskall vara och därför själv vill ta hand om det.Det här är något som förekommer och som vi villmotverka. Jag vill att både män och kvinnor tar ettansvar. Föräldraskap är ett ansvar, och jag förordar ettgemensamt ansvar. Men om man ser verklighetenutifrån att det är kvinnor som är mest utsatta - jagsäger inte att kvinnor inte är utsatta, för det är de -och att det inte någonsin är männen som får en sämresituation så kan jag förstå att man kommer fram tillden slutsatsen. Men därmed delar jag inte världsbild.Jag tänker börja med att yrka bifall till vårt yrkan-de nr 9, men jag kommer att stödja alla yrkanden.När man diskuterar frågan om vårdnad, boendeoch umgänge måste man också se det här utifrån ettsamhällsperspektiv. De strukturer samhället har på-verkar både barn och föräldrar. Det är verkligen oro-ande att se hur de senaste årens nedskärningar hardrabbat just barnfamiljer.Det är en utveckling som vi från anserär oacceptabel, då bl.a. ekonomisk stress är en faktorsom skapar konflikter i familjer och mellan föräldrar.Vi tycker att samhället också skall ta ett ansvar för attunderlätta föräldraskap, t.ex. genom att erbjuda för-äldrautbildning. Det är också nödvändigt att de män-niskor som lever under psykisk stress eller be-finner sig i en utsatt situation snabbt kan få hjälp. Detär ingen verklighet . Människor som är underpsykisk stress kan få vänta innande får hjälp. Det är ingen bra grund för att hjälpaföräldrar som är under stress.Jag tror att vi alla har en dröm om ett lyckligt livoch att lycka i livet innebär att ha bra, livslånga rela-tioner. Jag tror också att vi även har en vilja att varagoda föräldrar. Men tyvärr är livet mer komplext.Ibland växer människor ifrån varandra utan att kansketycka illa om varandra eller skapa konflikter. Menibland skapas konflikter, speciellt därför att vi isamhället upplever både ekonomisk och social stress.Det tär på människor, och det påverkar deras relatio-ner till andra.Vi politiker kan inte lagstifta om känslor, vilket ärbra. Däremot skall vi skapa ett samhälle som ger debästa förutsättningarna för att vi skall fungera sommänniskor. Det vi tycker saknas i propositionen omvårdnad, boende och umgänge är en analys av hurt.ex. nedskärningarna har påverkat barnfamiljer ochföräldraskap, av hur olika strukturer i samhället harpåverkat föräldraskapet. Vi vill att man skall minskaden sociala och ekonomiska stressen genom att bl.a.minska arbetstiden och minska de ökande klassklyf-torna. Vi vill t.ex. höja barnbidraget och ge mer peng-ar till underhållsstöd och resebidrag. Vi vill ökamänniskors makt i samhället.Vid en skilsmässa klarar många föräldrar av sinseparation på ett sätt som är någorlunda bra för deinblandade, både föräldrar och barn. Tyvärr kan enseparation ta fram de sämsta och minst goda egenska-perna hos föräldrarna.Det absolut bästa, för både föräldrar och barn, äratt man löser konflikter utanför domstol, att man löserdem genom samarbetssamtal eller genom att kommaöverens. Att man inleder en domstolsprocess ser visom en allvarlig upptrappning av en konflikt mellanföräldrar. Vi anser att man i samhället skall försökamotverka det på olika sätt.I princip anser vi att samarbetssamtal skall ha fö-rekommit för att talan om enskild vårdnad skall fåväckas. Modellen har prövats i med gott resul-tat. En möjlighet att undvika samarbetssamtal måstefinnas i de fall där sådana samtal inte går att genomfö-ra, bl.a. därför att en förälder befinner sig utomlandseller därför att en av föräldrarna anses vara uppenbartolämplig som vårdnadshavare på grund av missbruk,övergrepp mot barn eller liknande. Vi föreslår attregeringen återkommer med förslag till omobligatoriska samarbetssamtal.Vi tycker också att det är viktigt att personer frånbägge könen är närvarande i samarbetssamtalen så kan identifiera sig med någon av sitt eget kön.Det centrala förslaget i propositionen, nämligendet om gemensam vårdnad mot föräldrarnas vilja,innebär att gemensam vårdnad skall vara huvudregelnär en domstol slutgiltigt avgör en vårdnadsfråga ochatt domstolen i domen även skall kunna ge order ombarnets boende.Domstolen skall vara förhindrad att besluta omgemensam vårdnad endast om bägge föräldrarna mot-sätter sig sådan vårdnad eller om man anser att ge-mensam vårdnad är till skada för barnet.Innebörden är att man skall försöka se till att utgåfrån barnens bästa i de här frågorna. Reglerna omvårdnad och umgänge har utformats med barnensbästa för ögonen. Det är barnens bästa, inte föräldrar-nas intressen, som rätten skall beakta när man bedö-mer både vårdnads- och umgängesfrågor.Det är många som har kommit med synpunkter iden här frågan som rör gemensam vårdnad. Jag harsamtalat med människor som är rädda att det nyalagförslaget kommer att innebära att domstolen dömertill gemensam vårdnad i fall där det har förekommitpsykisk eller fysisk misshandel eller hot.I alla de fall där det har förekommit psykisk ellerfysisk misshandel eller hot skall domstolen inte dömatill gemensam vårdnad med det nya lagförslaget.Däremot skall en förälder inte kunna ha vetorätt motgemensam vårdnad. Det är domstolarna och social-förvaltningarna som kommer att bedöma detta. Vianser därför att man behöver satsa mer på att ökaderas kompetens. Man behöver också satsa mer på deskyddsnät som finns i samhället för att hjälpa männi-skor som är utsatta för misshandel eller hot.Jag har även samtalat med människor som kunnatberätta om hur den lag som finns har använtssom ett verktyg, antingen för att hämnas eller för attfå mer pengar, dvs. underhållsbidrag i fall där bäggeföräldrarna är lämpliga som föräldrar.Den psykologiska effekten av att man inte fårvårdnad om sitt barn är oerhört viktig. Vi vill utgåfrån barnens bästa, nämligen att bägge föräldrarna harett ansvar för vårdnaden och ett ansvar för barnen.Utifrån barnens perspektiv är det i de allra flesta fallbäst att barnen får rätt till sina bägge föräldrar.Ibland måste vi sätta ett foto på barnet mellan oss.Ibland kan det finnas en konflikt, som t.o.m. är svår,mellan föräldrarna, men trots detta kan bägge föräld-rarna vara lämpliga som vårdnadshavare.Dagens lagstiftning, där en förälder kan fråntasvårdnaden mot sin vilja, även om bägge föräldrarna ärlämpliga som föräldrar, slår mot barnen allra mest. Viser dagens lagstiftning som ett slagträ som kan förvär-ra konflikten mellan mamman och pappan. Vi tyckeratt regeringens förslag är ett steg framåt för barnensbästa och en viktig signal från samhället.Vi anser också att lagen bör förändras så att dom-stolens möjlighet att döma till enskild vårdnad, i defall detta är nödvändigt och bäst för barnen, ökar. Viföreslår en förstärkning av 6 kap. § 2a andra styckettill en förstärkning där slutmeningen lyder: Risken föratt barnen utsätts för övergrepp, olovligt förs borteller hålls kvar eller annars far illa skall särskilt beak-tas.Vi vill alltså förstärka lagtexten för att öka dom-stolens möjligheter att göra en individuell bedömningfrån fall till fall.