prot · GL09121 · 1998-06-09 00:00:00 — Vi skall inte fråga oss omvi skall subventionera lågproduktiva, otrygga och illaavlönade hushållstjänster.Vi skall fråga oss: Hur skall vi få en bättre utbil-dad befolkning både på bredden och på toppen? Viskall inte sätta stopp för detta genom att förfalla tillföraktfullt tal om bygdehögskolor och ansiktslyftet.Den pilen var riktad åt moderat håll.Vi skall fråga oss: Hur skall vi få ett rättvist ochproduktivt skattesystem? Vi skall inte hemfalla åtpopulistiska löften om slopad fastighetsskatt somfrämst skulle gynna de förmögna ägarna av mångmil-jonfastigheter som det skulle gräva stora håli statskassan.Och vi skall fråga oss: Hur skall vi få ett folkligareoch öppnare och inte ett eliternas somsaknar folklig förankring och som inte arbetar med defrågor som människor i allmänhet tycker är viktiga.Fru talman! Vi står inför ett nytt skede i den eko-nomiska politiken. När arbetslösheten fortsätter attminska kommer vi mer och mer att behöva diskuterahur vi skall bemästra flaskhalsar och förhindra bristpå arbetskraft i olika sektorer.När överskottet i de offentliga finanserna fortsätteratt växa kommer vi mer och mer att diskutera hur endel av detta överskott skall användas, till avbetalning-ar på statsskulden, till skattesänkningar eller till ut-giftsökningar.När tillväxten ökar, räntorna sjunker och framtids-tron stärks ytterligare kommer vi mer och mer att fåen diskussion om hur vi skall utnyttja de ökade resur-serna utan att gå in i en ny period av överhettning ochinflations- och spekulationsekonomi.Inför valet gällde diskussionen hur den ho-tande budgetkatastrofen skulle avvärjas och hur bud-getförstärkningarna skulle fördelas mellan olika grup-per.Inför valet bör diskussionen gälla hur tillväxtoch sysselsättning skall stärkas och hur tillväxtensfrukter skall fördelas. Det är förvisso en betydligtangenämare diskussion som vi har att föra.Förra gången bestämdes dagordningen av bakslagoch av en misslyckad ekonomisk politik. Denna gångbestäms dagordningen av en framgångsrik politik. Vikan bjuda på detta, även till de partier som inte nämn-värt har medverkat till att skapa förutsättningar fördessa framgångar.I detta sammanhang vill jag gärna framföra ettstort tack till och inte minst till Per-OlaEriksson för ett utomordentligt gott samarbete. Jagtänker då inte bara på den senaste uppgörelsen omfastighetsskatten utan naturligtvis på en rad tidigareuppgörelser som har gett en stadga och lett till fram-gång i den ekonomiska politiken. Det har gett bestå-ende framgångar som vi bär med oss också under dekommande åren.Fru talman! behöver under kommandemandatperiod en stark regering som å ena sidan svararför ordning och reda i statens finanser och som riderspärr mot överbud och populistisk löftespolitik ochsom å andra sidan är beredd att medverka till bredapolitiska lösningar över blockgränserna för att skapastabila majoriteter och en anda av samarbete ochsamförstånd.Anf. 57 BO () replik:Fru talman! Så talade mannen som kastade Sveri-ge in i spekulationsekonomin , som bidrogtill att skapa förutsättningarna för bankkrisen - man-nen som drev en politik som ledde till en lånekarusell.När återbetalda lån skulle amorteras föll efterfråganoch arbetslösheten ökade i förhållande till 90-taletsbörjan.Under perioden 1991-1994 vändes ett accelere-rande underskott till en förbättring. Då vändes enexploderande arbetslöshet till en uppgång i syssel-sättningen.Det vi har sett av den socialdemokratiska rege-ringsperioden är ett ökande antal socialbidragstagare.Vi har sett hur vården har urholkats. Den vårdgarantisom infördes under den borgerliga regeringen avskaf-fades, och vårdköerna har åter växt fram.Vad Socialdemokraterna har åstadkommit är enpermanentad massarbetslöshet och ett ökat bidragsbe-roende. Trots världens högsta skatter, har vi inte värl-dens bästa välfärd. Det är bilden av ett misslyckatregeringsinnehav.Det var inte mycket konkret som sa-de om framtiden. Men en sak som ni förr talade ommen som ni nu börjar att tala mindre om är vikten avatt skapa förutsättningar för sysselsättningsökning iden privata sektorn. Men ni driver å andra sidan enpolitik med höga skatter på arbete och med reglering-ar som går i motsatt riktning.Jan skulle ju inte kommentera vad Gö-ran sade, för det är mycket allvarligt. Jag villfråga finansministern: finansministern uppfattning att tre fjärdedelar av de nyajobben skall växa fram i den offentliga sektorn, att avdagens ungdomar som går ut på arbetsmarknadenskall, som statsministern sade, arbeta i den of-fentliga sektorn?Anf. 58 Finansminister ():Fru talman! Det är en fantastisk verklighetsbe-skrivning som svarar för. Att tala omkurvor som vände när det gäller statsfinanserna är ettav de mer groteska exemplen. Jag gav ju uppgif-ter om hur underskottet kulminerade under slutet avden borgerliga regeringstiden och hur detta möttes aven total misstro på marknaderna, som ju Bo Lundgreni vanliga fall brukar tillmäta stor betydelse, genom atträntan sköt i höjden och genom att förtroendet försvensk ekonomi var totalt körd i botten. Det är jusanningen och slutbetyget på den borgerliga regering-en.Sedan tror jag att har fått detta medhur många jobb som skall gå till den ena eller denandra sektorn om bakfoten. Det är så enkelt att depersoner i kommuner och landsting som är uppe iåren och går i pension - istorleksordningen 74 000-75 000 personer -skall ersättas. Sedan kommer det att ersättas personeri den privata sektorn, och det kommer att skapas nyajobb. Jag räknar med att sysselsättningstillväxtenfortsätter i en god takt . Det kom-mer att ge jobb både till ungdomar som träder till ochtill de som är arbetslösa eller som t.o.m. slutade attsöka jobb efter raset under den borgerliga tiden.Om tycker att detta är konstigt, skalljag då tolka det som att han inte ens vill ersätta depensionsavgångar som sker i den offentliga sektorn?Skall vi dra ned sysselsättningen i kommuner ochlandsting med 75 000 ? Är det detta som ärkontentan av inlägg?Sedan vill jag upprepa frågan som jag inte ficknågot svar på: Är det så att ni löser konststycket att påen och samma gång dra ned resurser till vård ochomsorg i kommuner och landsting och korta köer ochväntetider genom att genomföra kraftiga avgiftshöj-ningar och därigenom skära bort efterfrågan frånframför allt mindre bemedlade människor?Anf. 59 BO () replik:Fru talman! Det är intressant att fundera över omfinansministern är medveten om vad han säger, därföratt vad det gäller är att skapa förutsättningar för nyaarbetstillfällen. Basen för att finansiera den offentligasektorn, basen för välstånd och trygghet ligger ju,oavsett ambitioner, i vad som sker i företagen runt omi Sverige.Det är intressant att notera att landets statsministersäger att tre fjärdedelar av de ungdomar som kommerut på arbetsmarknaden bör rekryteras till offentligsektor. Det är ju ett misslyckande om man inte kanhantera den frågan på något annat sätt än att relativtsett öka den försörjningskvot som var och en har somarbetar i den privata sektorn.Sedan är det litet anmärkningsvärt när talar om kostnader för en vårdgaranti. Jag villåter upplysa om att en vårdgaranti kostari realiteten ingenting, om det inte är så att har tänkt sig att man skall låta bli att opereraden som står i kön. En operation kostar ju inte mindreom . Däremot är det mänskliga lidandet störreunder den perioden. Det kan bli en tidigareläggning,men sammantaget kostar ju köerna - inte vårdgaran-tin.Vad ni har misslyckats med är att bekämpa arbets-lösheten. 1995 och 1998, det första och det sista åretunder er mandatperiod, är arbetslösheten lika stor.Som redovisats här är det en svag uppgång i syssel-sättningen, trots en konjunkturuppgång. Vi har ensituation med mer tillfälliga än permanenta arbeten.Vi har en mycket besvärlig situation på arbetsmark-naden. Och vi har en finansminister som när han till-trädde sade att han hatade arbetslösheten, men sominte med ett enda ord i realiteten talar om vad rege-ringen, om den fick förnyat förtroende, skulle göra föratt sänka skatten på arbete. Det förslaget avvisar manju liksom förslaget att avreglera arbetsmarknaden. Vihar en regering som har åstadkommit permanent mas-sarbetslöshet och som uppenbarligen inte förmår attkomma ifrån den.Anf. 60 Finansminister ():Fru talman! Jag har varit med om att genomföraen stor skattereform. Däremot har jag inte Bo Lund-grens erfarenheter av att undergräva statsfinansernamed stora ofinansierade skattesänkningar. Jag kanförsäkra att både jag och socialdemo-kratin har all förmåga att om och när utrymme upp-kommer genomföra skattereformer . Mendet skall ske på ett både rättvist och produktivt sätt.Det skall inte ske på ett sätt som ensidigt gynnar debäst ställda i samhället.Sedan måste jag säga att resonemanget om ung-domar och den offentliga sektorn milt talat var förvir-rat. Vad jag pekar på är att det handlar om att ersättastora pensionsavgångar. svävar fortfa-rande på målet. Det verkar inte riktigt klart att han ärberedd att medverka till detta. Det är säkert så attmånga ungdomar kommer in i den offentliga sektorn,därför att personalen i sjukvården och omsorgen haren ganska hög genomsnittsålder. Det kommer säkertockså in en del som är något äldre, vilka har varitarbetslösa eller har jobbat på annat håll. Detta leder juinte till en höjd försörjningskvot. Det har Bo Lund-gren totalt fått om bakfoten.Det viktiga är att vi skall öka sysselsättningen. Detskall ske i den offentliga sektorn och i den privatasektorn både för ungdomar och för dem som intehar ett arbete.Sedan har också missförstått det helamed vårdgarantin. Det är klart att om man skall kortavårdtider, krävs det att man sätter in ökade resurser.Det förstår ju alla som är praktiskt verksamma inomsjukvården. Det krävs mer personal, mer utrustning,mer lokaler. Detta är inte gratis, Bo Lundgren.Slutligen konstaterar jag att jag får inget som helstsvar på frågan om det är med avgiftshöjningar som niskall lösa konststycket att på en och samma gång draned resurserna och minska köer och väntetid. Men jagkan försäkra att uteblivna svar kommer att ledatill nya och förstärkta frågor på det området.Anf. 61 () replik:Herr talman! Via frågan om vetorätten kom ErikÅsbrink in på regeringsfrågan på sedvanligt sätt. Låtmig nu turnera det hela, eftersom vi har en annanparlamentarisk situation än vad vi har haft på mångaår.Ni socialdemokrater vill vinna valet. Men vemskall ni då regera ihop med? Jo, det blir Vänstern ochMiljöpartiet. Om Socialdemokraterna sitter kvar kanvi alltså få en regering med somstatsminister, som skatteminister,som Europaminister, somenergiminister. Det, , blir nej till alltutom en expansiv finanspolitik.Min fråga till är alltså: Hur skall niregera? Vilket regeringsunderlag skall för att genomföra den politik som han i hög-stämda ordalag här har talat om? Mörka inte, utan talaom hur du tänker.Det andra är jämförelsen 1994-1998. Den blevsnabb och skissartad när finansministern kom in påfrågan om arbetslösheten. Det är ju inte färre syssel-satta än 1994. Antalet företagare minskar sedan1995. Det är färre kvinnor som har ett riktigt jobb än 1994.Till slut i denna omgång vill jag ändå gratulera fi-nansministern till att ha insett att det här med en folk-lig och öppen Europadebatt är något eftersträvansvärt.Jag hoppas att debatten också växlar in på EMU-frågan, helst års val. Annars blir det ettfiasko.Anf. 62 Finansminister ():Herr talman! Regeringsfrågan är förvisso viktig.Det är inte min sak att utse statsråd i en kommandesocialdemokratisk regering. Men jag vågar trots dettaredan nu säga att Per inte kommer att bliEuropaminister.Sedan noterar jag att har haft eg-na funderingar i regeringsfrågan tidigare. Jag läserinnantill:Konstellationen moderater, folkpartister och krist-demokrater är ett möjligt men osannolikt utfall. Kon-stellationen moderater, folkpartister, kristdemokrateroch centerpartister är ett fullt möjligt utfall men skulleinledningsvis riskera att vara parlamentariskt instabilt.Är det forfarande uppfattning?Det här var en skrift från , som gavs utför någon tid sedan.Jag vill komma tillbaka till frågan om vetorätten.Folkpartiet har ju - det belyste tidigare- lagt fram ett väldigt märkligt budgetalternativ därman till stor del förlitar sig på s.k. dynamiska effekter.Jag vet inte hur inre liv ser ut. Menhar inte något inflytande när alterna-tiven tas fram, vilket möjligen kan leda fram till kravpå en vetorätt internt inom ? Eller ställersig bakom de lättsinniga övningarnadär stora skattesänkningar och utgiftsökningar klarasmed dynamiska effekter? Vi har ju sett detta förr, ochdet manar inte till efterföljd.Anf. 63 () replik:Herr talman! Referatet i Handelsban-ken var i ett läge när hade en någotannorlunda inriktning än vad jag tror att det kommeratt bli framöver. Min förhoppning är att de fyra parti-er som räknade upp skall bli ett stabiltoch pålitligt regeringsalternativ.Så till dynamiska effekter. Jag är övertygad om attden politik som vi står för, med sänkta skadliga skat-ter på arbete, satsning på företagsklimatet, förbättratföretagsklimat och reformer av arbetsmarknaden,kommer att leda till en snabbare ökning av syssel-sättningen än om man inte gör någonting, på det sättsom socialdemokraterna talar om. Ni talar ju inte omdenna typ av reformer. Därmed minskar också beho-vet av utgifter för arbetsmarknadspolitiken.Jag vill emellertid notera att vi i vårt budgetalter-nativ som näst största post har en minskning, förse-ning eller spridning över tiden av infrastrukturinves-teringar.Krisens orsaker, sade , får väl merneutrala bedömare göra en bedömning av. Då kan jagväl få hänvisa till gamla lärare, AssarLindbeck. Han skriver så här:Flera av de negativa chocker som den svenskaekonomin utsattes för var heltklart ett arv händelser och politik. Up-penbara exempel är den snabba löneinflationen ochden alltmer övervärderade kronan, fallet i de inflate-rade tillgångsvärdena och sammanbrottet i den tidiga-re överhettade byggnadskonjunkturen.Så var det med det, . Allt ont kominte under åren 1991-1994.Anf. 64 Finansminister ():Herr talman! Det är naturligtvis alldeles riktigt,och jag har heller aldrig påstått att allt ont kom frånden borgerliga . Detkom förvisso en hel del, och det var illa nog. Menvisst fanns det också andra problem, med både hem-matillagade och internationella faktorer, som harpåverkat svensk ekonomi.Jag sade redan i mitt inledningsanförande att detär en viktig uppgift, som jag är övertygad om att vikommer att möta under nästa mandatperiod, att för-hindra en ny period med överhettning och spekula-tion.Det kan synas vara tidigt ute att varna för detta . Vi är inte i den situationen . Vi har fortfarandeen hög, fast dock snabbt sjunkande arbetslöshet. Menmycket talar för att vi som ett resultat av framgångar-na i den ekonomiska politiken kommer att behöva seupp för den typen av problem . Det gälleratt vara ute och förhindra att detta inträffar.Sedan vill jag varna för att inteckna inkomster ochbesparingar i förväg - för dynamiska effekter, somCarl B tydligen ändå har en viss förkärlekför. Det är lätt att göra optimistiska kalkyler, och såvisar det sig att de inte infrias.Det är också lätt att göra pessimistiska kalkylersom inte infrias. skrev, återigenunder sin tid i , att om inte gårin i valutaunionen kommer vi att permanent ha räntorsom ligger 1-1½ % högre än euroräntan. Det har visatsig, snabbare än vad jag själv hade räknat med, atträntemarginalen nu praktiskt taget är borta.Var alltså försiktig - det är ett gott allmänt råd -att i den ekonomiska politiken inteckna inkomsterinnan vi har dem, att lova bort pengar innan vi ser attde faktiskt har trillat in i kassakistan. Det manar till enviss återhållsamhet med löften och överbud, och dethoppas jag också att är beredd attmedverka till i fortsättningen, även när det gällertillverkare av egna budgetkalkyler.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag har noterat att finansutskottetsdebatter här i kammaren, inte minst med finansminis-tern, ofta tenderar att handla om en kamp om historie-skrivningen. Jag har också noterat att argumentenförfinas mer och mer under mandatperiodens gång.Den senaste varianten är att man beskriver vissa sakersom hände utan att sägaatt vi bar skulden för det. Men väldigt mycket handlarändå om detta.När räknade upp olika företeelser -det handlade om räntorna, statsskulden och arbetslös-heten - tror jag att han glömde en förklaringsgrund,nämligen att vi 1991 var på väg in i den djupastelågkonjunktur som vi har haft i västvärlden sedan1930-talet. Men är vi på väg in i den högsta ochmest långvariga högkonjunkturen, exempelvis i USA.I ligger vi visserligen något efter i konjunk-turcykeln. Men vi är på väg, tillsammans med restenav EU-länderna, in i en mycket stark konjunkturut-veckling. Den här förklaringen tycker jag kommerväldigt mycket i skymundan.En annan förklaring är också att sä-ger att vi gjorde upp med populistiska partier. Ja, vadskulle vi göra? Socialdemokraterna röstade aktivt idenna kammare mot förslag om budgetsanering på 61miljarder kronor. Vi var tvungna att försöka piska inBert och skaror här föratt trycka på budgetsaneringsknapparna, medan GöranPersson populistiskt krävde stora utgiftsökningar. Jagtror att den bilden bör man inte heller glömma bort,, herr talman, skulle det vara bra om ErikÅsbrink åtminstone med ett ord beskrev hur han tän-ker sig nästa mandatperiod om det skulle bli en socia-listisk majoritet.Hur kommer han att hantera de krav på försvag-ningar av den offentliga sektorns finanser med över32 miljarder kronor som har i sin mo-tion? Vem blir det, , som skall efterträdaAnders i ? Är det LarsBäckström, eller ? Det vorebra om vi fick reda på detta före valet.Anf. 66 Finansminister ():Herr talman! Det är väl litet tidigt ännu för att jagmer i detalj skall tala om vilka medarbetare jag skallanställa i under nästa mandatpe-riod. Jag funderar en del på de frågorna, men det ärlitet för tidigt att ge ett definitivt svar på den fråganännu. får vänta litet. Tids nog kommerbesked.Allvarligt talat: Regeringssamarbete har vi social-demokrater aldrig varit främmande för. Vi eftersträvari första hand egen majoritet. Även då är det myckettalar för att man bör samarbeta med andra partier.Men får man inte egen majoritet har man t.o.m.tvånget att samarbeta. Vi har visat både under den härmandatperioden och tidigare att vi är beredda att göradet. Det samarbetet har fungerat mycket väl. Underdenna mandatperiod har det framför allt varit medCenterpartiet. Det har också i vissa fall varit medandra partier.Jag utgår ifrån att det också under nästa mandat-period kommer att finnas former för samarbete medandra partier. Exakt vilka och exakt hur det skall gåtill är svårt att sia om. Det är i någon mån beroende avvalresultatet. Men jag tror inte att behövervara så orolig för detta. Det har gått att hantera underlånga tider, och det kommer säkert att går bra också iframtiden.Vad gäller historieskrivningen var jag medvetetselektiv i den meningen att jag koncentrerade mig påslutet av respektive mandatperiod just för att undvikaden typen av händelser som en nytillträdande regeringinte har så stort inflytande över. När jag pekade på atträntorna sköt i höjden under våren och sommaren1994 kan man inte rimligtvis skylla detta på att manhade så stora problem vid regeringsövertagandethösten . Det låg i tiden.Det är alldeles uppenbart. Alla som har följt denekonomiska utvecklingen vet att detta berodde på dentotala misstro som mötte den kompletteringsproposi-tion som den borgerliga regeringen lade fram. Trotsett skenande budgetunderskott var den totalt fri frånvarje typ av åtgärder. Det är klart att marknadens domdå blir hård, och det var vad vi fick se bli fallet.Anf. 67 () replik:Herr talman! historieskrivning sak-nar ett element. Det resonemanget bygger på att denborgerliga regeringen skulle få ett förnyat mandat ochkunna genomföra detta i budgetomgången på hösten.Sanningen, herr talman, var precis den motsatta.Vad som hände var att opinionsmät-ningarna tydde på att det var Socialdemokraterna somskulle få överta regeringsmakten. Man summerade dåde nej till budgetsaneringsförslag som vår regeringmötte här i kammaren, med aktivt motstånd från So-cialdemokraterna. Man tittade på de överbud somgjordes. Jag kan bara som exempel ta Kommunika-tionsdepartementets område, där vår regeringen före-slog 100 miljarder ochSocialdemokraterna föreslog 155 miljarder.Misstroendet från marknaden, herr talman, varmot den socialdemokratiska oppositionens överbuds-politik, som riskerade att förverkligas och bli en re-geringspolitik efter valet. Det är en viktig korrigeringav den historieskrivning som finansministern försökergöra här. Sedan kom Perssonplanen . Det äralldeles riktigt. Men vi talar nu om vad som händevåren 1994. Det var det som gjorde att marknadernareagerade negativt på den politik som socialdemokra-terna stod för.Var fanns med sitt tal om: Den somär satt i skuld är icke fri? Hade vi haft honom här italarstolen, där han hade understött vår regeringssträvanden vad gäller budgetsanering, hade lägetnaturligtvis varit mycket annorlunda. var detöverbud som gällde. var det Ny demokratis skarorsom skulle försöka vinnas för att satsa på en saneringav statsfinanserna. är mig fortfarandesvaret skyldig.Om han slår upp s. 96 i finansutskottets betänkan-de och tittar på vad hans tilltänkta samarbetspartnertänker sig vad gäller att försvaga statsfinansernasutveckling tror jag att det är en väldigt nyttig läsning.Anf. 68 Finansminister ():Herr talman! talade om överbuden påkommunikationsområdet. Det får mig att erinra migMats Odells saltomortaler när det gäller hur manfinansierar sådana investeringar. Som kommunika-tionsminister föreslog han att allting skulle lånefinan-sieras. När sedan detta i långt mindre skala föreslogsav den socialdemokratiska regeringen - Botniabananoch några projekt till - var det en skandal. Som vi harfått höra har hunnit göra ytterligare ensaltomortal i den frågan.Återigen till historieskrivningen, om det nu ärdetta vi skall ägna oss åt, men det är tydligen vadMats vill tala om. Det märkliga är att när detgår dåligt under borgerliga regeringar beror den dåli-ga utvecklingen i början av perioden på den föregå-ende socialdemokratiska regeringen, och när det gårdåligt i slutet på den borgerliga regeringsperiodenberor det på den kommande socialdemokratiska rege-ringen.Det är alltid Socialdemokraterna som bär ansvaretför att det går dåligt under en borgerlig regering.Möjligen kan slutsatsen ligga farligt nära till hands -fundera på saken, - att väljarna drar denslutsatsen att det inte är så vidare värst att rösta framen borgerlig regeringen, eftersom det tydligen gårdåligt både i början och i slutet av regeringsperioden.Hur vore det om kunde ta påsig ansvaret för politiken?Han behöver inte ta ansvaret för allting som sker.Det är klart att det finns yttre händelser som en rege-ring inte råder över. Men nog måste man åtminstonevid slutet av en regeringsperiod känna något ansvarför resultatet av den förda politiken. Om han inte ensär beredd att göra detta har han en svag grund för attbegära ett mandat av väljarna i nästkommande val.Anf. 69 () replik:Herr talman! Som vi ser av vårpropositionen ochfinansutskottets betänkandet kommer det de närmasteåren att finnas ett betydande överskott i statens finan-ser. Det är ett resultat av de mål för budgetpolitikensom är fastlagda, och givetvis också den bättre eko-nomiska utvecklingen till följd av saneringen. Detöverskottet skall användas på olika sätt. Det skallanvändas till investeringar i vård, skola och omsorg.Men därutöver finns också möjligheter till ytterligaresatsningar.Mot bakgrund av den skattedebatt som vi haft häri dag vill jag fråga om finansministern delar min upp-fattning att det vore bra att peka ut färdriktningen förskattereformen . Jag menar inte nu på en enda gång skall göra stora skattesänk-ningar, utan att man anger färdriktningen så att manvet vilka olika områden man skall prioritera. Jag troratt det vore bra.Den andra fråga jag vill ta upp gäller miljöområ-det.