prot · GL0974 · 1998-03-04 00:00:00 — Ekonominutgör det kitt med vilket man kan hålla samman deneuropeiska unionen.När det gäller de beslut som vi är i färd med attfatta tycker jag att det är glädjande att vi i alla väsent-liga frågor har nått fram till en enighet i konstitu-tionsutskottet. Det sker en klar uppdelning helt i en-lighet med vad vi tidigare förpliktat oss till. Det skeren klar uppdelning när det gäller ansvarsförhållande-na. Det är som skall ha ansvaret för pen-ningpolitiken. Det är regeringen som skall ha ansvaretför de övergripande valutapolitiska frågorna. I det härsammanhanget faller det också på regeringen att be-sluta om system för hur vår växelkurs skall ordnas.Det har funnits några mindre frågor där det harrått diskussion. Där har det gått att ena partierna. Detgäller exempelvis rapporteringsskyldigheten. Det blirinte till utan till finansutskottet. Därmedundviker man också att komma i klammeri med detankar som förbjuder att instruktioner lämnas frånmyndigheter eller andra till om hur denskall agera.När det sedan gäller själva uppläggningen avRiksbankens arbete har det funnits en del, och finnskanske en del, meningsskiljaktigheter. Det harkommit till uttryck i tre särskilda yttranden som vi harfogat till det här betänkandet. Det ena yttrandet tarupp anmälningsplikten för beslutsfattarna. Vi menaratt det kanske är för långtgående krav som ställs.Det andra gäller karenstiden för dem av beslutsfat-tarna som lämnar . Det talas om upp tillett års karenstid. Vi menar att den vanliga sekretess-lagstiftningen kanske torde vara till fyllest i de härsammanhangen.Vi har också i ett särskilt yttrande betonat att viborde ha regler om utfrågningar som motsvarar deregler som är fastlagda på det här området i Ma-astrichtfördraget. Men i stor sett har det ändå kunnatuppnås enighet om det här steget i det fortsatta arbetetsom skall leda fram till ett ännu starkare och ett ännumera enat Europa.Jag beklagar bara att vi har företrädare för isola-tionismen i och . Deverkar vara som tågpassagerare som säger: Stoppatåget, vi vill så gärna hoppa av, men det går för fortför att vi skall våga göra det. Men några konstruktivabidrag från dessa isolationismens företrädare har jagtyvärr inte kunnat skåda, om inte kring ekonomismen och hans teologiska fun-deringar när han får tänka litet längre möjligtvis kanleda fram till ett större perspektiv, till något nytt somskulle kunna berika oss alla.Jag yrkar bifall, fru talman, till konstitutionsut-skottets betänkande nr 15 och avslag på samtligareservationer.Anf. 22 () replik:Fru talman! När det gäller liknelseom tåg är det väl han som har hoppat på tåget.Han vill inte ens ha en stämpel på biljetten som sägervart den skall föra. Det överlåter han åt experterna,dvs. ledning, när det gäller penningpoli-tiken.Jag vill också säga något om den moderata politi-ken. Den är mer klar. Man vill in i , man serdetta som ett steg på den vägen och tycker att det ärbra. Därför är det en mer tydligt formulerad politik.Det framgår också av de särskilda yttrandena. Närde som har hög ställning i direktionen i Riksbankenåläggs att redovisa sina ekonomiska intressen varnarmoderaterna för detta. Om de skall redovisa förmycket kan det dämpa rekryteringen, dvs. alltför rikapersoner blir kanske ointresserade av uppdragen.Moderaterna visar bockfoten. Man behöver inte läsamycket för att se var egentligen står.Jag begärde ändå ordet därför att det alltid är in-tressant att studera hur en majoritet förenar sig. FrånPär-Axel kunde vi förut höra att den härfrågan inte alls har med EMU att göra. Men jag note-rar att säger att det bara är att leva upptill det vi har förpliktat oss till, nämligen EMU:s and-ra etapp. Om jag tolkar det riktigt har helt annan uppfattning än den uttryck för när det gäller den här frågans anhäng-iggörande vid EMU.Anf. 23 () replik:Fru talman! Jag kan försäkra - ochdet tycks han vara medveten om - om att vi moderaterär helt klara över både färdriktning och vilka even-tuella hållplatser som finns. Han behöver inte ha någ-ra som helst bekymmer om detta.När det sedan gäller frågan om huruvida detta ärEMU:s andra etapp eller inte är det sjävfallet så. Detkan vi också läsa i betänkandet, där det framgår iklartext.Anf. 24 () replik:Fru talman! Då får majoriteten göra upp om dettaså att det ut också för attden här frågan har med EMU att göra och att det ärEMU:s andra steg. Det var egentligen det jag ville haklarlagt, fru talman.Jag är helt förvissad om att vet vartde vill åka med tåget. Men penningpolitiken är detexperterna som skall sköta, inte politiken. Den skallinte sköta det hela.Det är klart att det är följdriktigt med den modera-ta elitistiska ideologin. Jag har full förståelse för att nidriver den ståndpunkten och att ni också ser att dettaär bra därför att det är ett första steg på vägen in iEMU. Det är dit ni syftar. Ni är inte oklara på denpunkten. Det finns andra som låtsas något annat ochändå för en politik som går emot det som de öppetvågar säga att de är för, och det är värre.Anf. 25 () replik:Fru talman! Om det nu slås fast att vi skall ha enfast penningpolitik, ett fast penningvärde så är det välinte något som kan göra något annat än just nytta förSverige och för svenska folket. Vi har alltför dåligaerfarenheter av hur inflation och annat kunnat härjafritt under . Det har inte lyck-liggjort någon människa utom möjligtvis de som spe-kulerat kraftigt i olika hänseenden.Då är det bra att vi nu sent omsider ändå får enfast penningvärdespolitik klart och tydligt fastlagd.Sedan är jag också tacksam för att förstått budskapet. Han vet, och vi moderater vet,vart vi vill, och vi kommer också att se till att vi nårdet målet.Anf. 26 () re-plik:Fru talman! Att jag blev litet förvånad är kanskeför mycket sagt, för det var ju ganska bekant. Men detär ändå förvånande att man i det här läget behöver taupp diskussionen på det sätt som gjor-de om att har svårt att förstå våra excessermed att stå utanför valutaunionen. Sedan säger han:Det är som vi moderater säger, vi är redan bundna.Det är en oerhört intressant fråga. Man kan natur-ligtvis titta på de konvergenskriterier som gäller ochså kan man diskutera om statsskulden innebär att vi ärkvalificerade. Det förstår jag att man inte gärna villtala om från moderat håll, för vi vet ju varifrån denkommer. Balanskravet klarar vi, det vet vi. Vi har nuett beslut om ställning. Jag har aldrigsagt att det inte på har med EMU att göra.Däremot har jag sagt att regeringen kommer att åter-komma till med de beslut som behövs närvi är redo för valutaunionen. Det var i varje fall vadjag menade.Men sedan, , kommer den stora frå-gan, som för oss socialdemokrater har varit så viktig,nämligen folkets inställning i den här frågan. Att dåköra med budskapet om att vi är bundna, att vi intehar något val, att saken är klar, att vi skall släpas tillden gemensamma valutan , är inte bra förvare sig den europeiska unionen, , EMU ellerdet läge vi har.Därför skulle jag bara i all vänlighet vilja rådaBirger Hagård och hans moderata vänner att vara litetförsiktiga med den här argumenteringen. Den visar sigdessutom inte vara riktig. kommer inte attsläpas till den ekonomiska monetära unionen.Anf. 27 () replik:Fru talman! Jag är ledsen, , menfaktum är att på många håll ute i och ävenle-des i kommissionen menar man att redan hartagit sitt beslut och att det som kommer bara ärkonsekvenser av tidigare fattade beslut. Ingen tvekankan väl heller råda om att inte på något sätttillhör de ledande i den europeiska unionen. ,exempelvis, gör betydligt större ansträngningar för attkunna skaffa sig en plats bland de främsta, bland desom styr och inte bara vill bli styrda.Pär-Axel talar om folkets inställning.Men snälle ! Vi har ändå som poli-tiker i uppgift att försöka vara opinionsbildande. Jagefterlyser mera kraft och vilja från socialdemokrater-na när det gäller att gå ut och informera och bildaopinion - inte att man bara halvhjärtat hoppas attnågot slags visdom skall komma till folket någonstansuppifrån. Vi får själva hjälpa till i det sammanhanget,och det gäller inte minst för er socialdemokrater.Anf. 28 () re-plik:Fru talman! Personligen delar jag gärna den syn-punkten att vi skulle må väl av mer debatt i den härfrågan, både vad gäller folkupplysning och tydliggö-rande av alternativen. Däremot tycker jag inte attBirger Hagård och väljer en bra väg närde går ut med budskapet att vi redan är bundna. Det ärinte där som samtalet startar, utan det sker i en dis-kussion om de olika lägena.Birger Hagård är säkert lika övertygad som jag omatt det inte är bra för vare sig eller ,om fortsätter att vara en vrång medlem. Vimåste jobba tillsammans i det sammanhanget. Vi skallgöra det genom en stor debatt och opinionsbildning,men vi skall inte gå ut med ett budskap som rymmerså mycket av politikerförakt och som innebär att sa-ken egentligen redan är klar. Var försiktig på denpunkten, !Anf. 29 () replik:Fru talman! Det är uppenbart att och jag har mycket gemensamt när det gäller attgå ut och informera och försöka att gemensamt strävaför delaktighet i det europeiska byggnads-verket. säger : Gå inte ut ochsäg att vi är bundna! Vad jag har sagt är att en stor delav beslutsfattarna ute i anser att vi är bundna.Tänk om det verkligen skulle komma till en prövningoch det skulle visa sig att vi verkligen är bundna! Vadskall vi göra då?Anf. 30 () replik:Fru talman! Jag vill oförblommerat be om ursäkt. Jag sade tidigare från talarstolen attdet i inte finns någon opinion för att vi skallgå med i som ett steg på vägen till att göraEuropa mäktigare och skapa en federal stat. Det är jufelaktigt. Det finns enstaka röster i som fak-tiskt talar om att detta är att ena och skapa detnya. är en av dem. Jag tror att han ärnästan ensam i riksdag, men han är en avdessa röster. Jag vill helt och hållet be om ursäkt förmitt sätt att uttrycka mig. Jag tycker att man måsterespektera inställning. Den är värdmer respekt än mycket av det andra.Det känns också roligt att den såvitt jag vetmörkblåaste nationalist och högerman som finns iSveriges riksdag säger till mig att jag är isolationist,eftersom jag vill att skall ha en egen valuta.De är något som jag skall ha med i bakhuvudet införframtiden.Anf. 31 () replik:Fru talman! Det tycks ha undgått vi hade en folkomröstning om anslutningtill den europeiska unionen. Där var det faktiskt rättmånga som gick ut och talade om enande.Dessutom fick vi en majoritet för anslutning av Sveri-ge till enande. Jag undrar alltså om inte PeterEriksson har fått det där med opinionen litet grand ombakfoten i detta sammanhang.Uppenbarligen framstår nu som enav de ropande rösterna i öknen när han vill gå vidarepå den isolationistiska väg som han och hans parti harslagit in på.Anf. 32 () replik:Fru talman! Den sista mätning av opinionen iSverige som jag har sett i den här frågan visade att61 % av svenska folket tyckte att inte skallvara med i EU. tyckte att vi skulle vara med.Det är litet mer än vad kan räkna med ide SIFO- och TEMO-mätningar som kommer i da-garna, men det är inte någon jättestor majoritet. Såvittjag vet har det inte sedan folkomröstningen om EUfunnits en enda mätning som visat en majoritet för attvi skall fortsätta att vara kvar i EU och för att detta ärett bra projekt.Jag tror alltså att får fundera engång till på vem som är den ropande rösten i öknen idetta sammanhang.Anf. 33 () replik:Fru talman! ger här ett utmärkt ex-empel på att man får ta opinionsmätningar med enganska stor nypa salt. Trots allt finns det fler än mo-derater som ställer sig positiva till EU. Jag är dess-bättre också på det klara med att de som framställersig som negativa inte alls är en grupp som på någotsätt motsvarar dem som ger sitt stöd åt dennes parti. Man får vara försiktig med opini-onsmätningar. De svar man får beror ofta på hur manställer frågorna, och de ställs på bästa sätt.Anf. 34 ():Fru talman! riksbank är världens äldsta.Den lyder under , vilket är unikt.I dag kommer att avskaffa sina möjlig-heter att genom lag styra på det sätt visjälva önskar. Vi kommer inte heller att styra pen-ningpolitiken genom beslut av de riksbanksfullmäkti-ge som vi utser. Makten över penningpolitiken går tills.k. Det är ett mycket betydel-sefullt steg. Jag anser att gör ett stort miss-tag.Roland och jag har motionerat om attriksdagen inte skall ändra regeringsformen 9 kap.12 § och ta ifrån de av utsedda riksbanks-fullmäktige makten över penningpolitiken. Jag yrkardärför bifall till reservation nr 1, där man tar ställningför vår motion.Däremot ansluter och jag oss tillregeringens förslag att det i regeringsformens 9 kap.införs en 11 § som ger regeringen makten över valu-tapolitiken. Det betyder t.ex. att inte kanknytas till EU:s växelkursmekanism, utan att ett de-mokratiskt ansvar kan utkrävas.Regeringen föreslår att riksbankslagen skall änd-ras så att målet för penningpolitiken skall vara attupprätthålla ett fast penningvärde. Jag har föreslagit imotion K3 att de högst prioriterade målen för pen-ningpolitiken i skall vara full sysselsättningoch finansiering av omställningen till kretsloppssam-hället.Det vilande grundlagsförslag som vi beslutar om skall bekräftas av den nyvalda . KUmenar att bör ta slutlig ställning till innehål-let i riksbankslagen först när grundlagen ändrats.Genom utskottets redogörelse för vad den ändringenskulle innebära står det dock klart att vi inte har någrasom helst möjligheter att lagstifta fritt rörande Riks-banken, om vi antar det framlagda förslaget tilländring av regeringsformen.Finansutskottet anför i sitt yttrande till KU att ensjälvständig riksbank måste ges ett demokratiskt för-ankrat mål för verksamheten. Det låter ju väldigt bra,men hur långt sträcker sig vår demokratiska rätt?Finansutskottet framhåller nämligen att det, eftersomRiksbanken kommer att omfattas av det europeiskacentralbankssystemet, ECBS, inte är möjligt att fast-ställa ett verksamhetsmål som strider mot ECBS verk-samhetsmål, nämligen ett fast penningvärde. Dettapåminner litet grand om Fords yttrande att man fårvälja vilken färg man vill bara man väljer svart.I KU:s betänkande s. 19 citerar jag: "Som ovannämnts kommer att bli en del av ECBS,oavsett om kommer att delta i valutaunioneneller inte." Och litet längre ned: "kan alltsåinte lagstifta om att målet ett fast penningvärde skallvara underordnat målet full sysselsättning eller någotannat mål, eftersom detta skulle strida mot EG-fördraget." Så långt om vår demokratiska rätt att själ-va bestämma.Förutsättningen för att man skall kunna säga attdet mål vi sätter upp för är demokratisktförankrat blir alltså att i demokratisk ord-ning beslutat ansluta sig till ECBS. Men det har viuppenbarligen inte.I folkomröstningen framhölls uttryckligen att detvar som skulle ta ställning till den ekono-miska och monetära unionen, EMU. De tre faserna iEMU är alla steg på vägen till valutaunionen och dengemensamma centralbanken.Juridiskt sett är vi bundna av alla tre stegen när viaccepterade och gick med i EU.Men har politiskt markerat att vi inte anseross bundna och att ingen kan tvinga oss. Det är bra.I och med att beslutat att inte nu gå medi valutaunionen bör vi självfallet inte heller införabestämmelser som syftar till medlemskap i valutau-nionen. För att det skall vara meningsfullt att behållaen penningpolitisk självständighet i landet skall vinaturligtvis också behålla alla instrument för att kunnaföra en framgångsrik självständig sådan politik.Vi hade därför behövt analysera djupare varför detär viktigt med en egen valuta och riksbank. Det endasom förs fram i debatten är att man därmed kan pareraasymmetriska makroekonomiska chocker. Vad sominte nämns är att som instrument i ensådan situation blir hämmad om den främst skalltänka på att bekämpa inflationen.Ett exempel från kan vara bely-sande. De centerledda regeringarna klarade den storamakroekonomiska oljechocken genom en kraftigunderbalansering av budgeten och stora utlandslån.Sverige var till beroende av importerad olja.Andra länder producerade olja och skar guld medtäljknivar i och med oljeprishöjningen, men för det en stor påfrestning på samhällsekonomin.Oljepriset mer än sexdubblades.Vad gjorde de centerledda regeringarna? Vi låna-de tillbaka en del av det vi betalat för oljan utom-lands, dvs. vi ökade vår utlandsskuld kraftigt.Statsskulden blev ungefär lika stor som . Inomparentes kan sägas att den avvecklades utan någrastörre bekymmer , trots att vi devalveradeoch det därmed borde ha varit svårare att avvecklautlandsskulden.Vad använde vi pengarna till som vi lånade? Nä-ringslivet omstrukturerades kraftigt. Varvsindustrin,som hade koncentrerat sig på supertankrar, lades ned.Marknaden hade helt försvunnit. var världensandra största varvsnation, och det var därför en oer-hörd omställning.När varvsindustrin lades ned gavs stålindustringenom stora statliga investeringar en ny framtid. Var-ven köpte en hel del stål. Vi hade stora investerings-planer för stålindustrin. Det blev en väldig turbulensdär i och med att beställningarna försvann. Statenpumpade in pengar i stålindustrin och omstrukturera-de den för en ny framtid, bl.a. vid Domnarvet i Dalar-na. Regeringen hade alltså många penningpolitiskainstrument till sitt förfogande. Med god-kännande klarade krisen utan arbetslöshet.Det stora framtidsprojektet för näringslivet nu äromställningen till ett kretsloppssamhälle. För att ge ensådan omställning styrfart skulle staten behöva an-vända alla de penningpolitiska instrument vi hade på70-talet men som anpassningen till EU gjort att viavskaffat för att underställa oss marknadens godtycke.Det är sällan kortsiktigt lönsamt att göra de storaomställningarna i näringslivet. Och marknaden, somnu avgör var investeringarna skall läggas, har ingetintresse för sådana investeringar som kanske aldrigger högre aktieutdelning men som räddar de fortsattaförutsättningarna för ett gott liv för alla.Fru talman! gör nu enligt min uppfatt-ning en fatal dumhet som avskaffar möjligheten attstyra penningpolitiken för full sysselsättning ochfinansiering av kretsloppssamhället. Genom att tvingaRiksbanken att följa marknadens diktat urholkas de-mokratin. Jag yrkar bifall till reservation nr 1.Fru talman! I reservation nr 4 yrkas bifall till enpartimotion från , K7. Där önskar vi att se-delutgivningsrätten skall vara kvar i i Riks-banken. Innan den skall kunna avvecklas måste engrundlagsändring ske. Reservation nr 4 tar alltså uppvårt yrkande i partimotionen. Jag yrkar därför ocksåbifall till reservation nr 4.Anf. 35 () replik:Fru talman! och jag är åsikts-fränder i den här saken. Jag har inget att invända motdet har anfört. Men eftersom detinte finns någon från som är uppsatt påtalarlistan för att tala för partilinjen ger jagBirgitta möjligheten att säga om dettaberor på sjukdom, att det inte funnits tid att ta sig hittill , eller vad det nu beror på.Anf. 36 () re-plik:Fru talman! Det är väl ofta tradition att inte allapartier går upp i debatten när man är överens. Center-partiets majoritet har efter långvariga diskussioner iCentergruppen kommit fram till att vi stöder regering-ens förslag. Majoriteten kommer alltså att stödja detsom har fört fram.När det sedan gäller reservation 4 är det ett miss-tag från den person som företräder i KU. Viyrkar självfallet bifall till vår partimotion där, och detkommer vi att stödja allihop. Men när det gäller re-servation 1 blir vi bara några stycken som stöder den.Det är en minoritet inom som anser attregeringsformen inte borde ändras så att Riksbankenblir oberoende enligt regeringens förslag.Anf. 37 ():Fru talman! Jag ber om överseende om jag i mittanförande en märkesdag som denna ägnar mig mindreåt detaljer i det aktuella utskottsbetänkandet och meråt ärendets förhistoria. Min återblick, inte tusen mennästan , kan ses som en exempelstudiepå vad långsiktighet och konsekvens betyder i poli-tiskt reformarbete även när ett parti under långa peri-oder befinner sig i opposition.När jag tog över som ekonomisk talesman för mittparti beslöt jag att lägga störrevikt än tidigare vid vad som då kallades kredit- ochvalutapolitik. I den ekonomisk-politiska debatten vardetta nästan ett vitt fält. Finans- ochkonjunkturpolitik dominerade i den ännu förhärskan-de keynesianismens anda, medan penningpolitik ochstrukturfrågor spelade en underordnad roll.Till att börja med gällde det för oss att undanröjaalla de regleringar som låste kredit- och valutamark-naderna. Steg för steg lyckades vi under 1980-taletövervinna den dåvarande socialdemokratiska rege-ringens motvilja mot liberalisering. Det kanske skalltilläggas att vi fick inte så litet hjälp i denna strävanav finansmarknadernas tilltagande internationalise-ring.Därmed skapades också efter hand förutsättningarför en mer effektiv penningpolitik i syfte att bekämpainflationen. Med inspiration hos ochmonetarismen ställde vi krav på ökad självständighetför . Länge hade då uppdraget att sitta iriksbanksfullmäktige delats ut till äldre riksdagsleda-möter som ett slags dekoration. såg vimoderater emellertid till att prioritera ekonomiskkompetens, och uteslöt vi riksdagsmänfrån valbarhet - inte därför att de inte kunde varakompetenta utan för att understryka kravet på obero-ende i förhållande till den dagsaktuella politiken.Som ledamot av Statsskuldspolitiska kommitténträffade jag en uppgörelsemed regeringens företrädare om att Riksgäldskontoretfick omvandlas från ett verk direkt underställt riksda-gen till en myndighet under motatt regeringen förlorade rätten att utse ordförande iriksbanksfullmäktige och att riksbankschefen gavs enmer självständig ställning. Dessa förändringar låg ilinje med en tendens i många industri-länder att ge centralbankerna större handlingskraft ikampen mot inflationen. Samma strävan kom dess-utom till uttryck i det europeiska integrationsarbetetgenom planerna på en ekonomisk och monetär union,EMU, i Maastrichtfördraget.I en moderat kommittémotion till 1989/krävdes ytterligare ändringar i den lagstiftningsom reglerar ställning. De tog främstsikte på att via reglerna för valbarhet, valsätt, man-datperiod m.m. vid utseende av ledamöter i fullmäkti-ge minska möjligheterna till politiska påtryckningarvid penningpolitikens utövande. Dessutom förordadesatt skulle få som lagfäst mål att värnakronans värde.När denna motion just skulle avslås av finansut-skottets majoritet, hände det sig pikant nog att dåva-rande statsrådet skickade över förslagtill utredningsdirektiv med samma inriktning till riks-dagen för påseende. Lika pikant kunde det förefallaatt detta direktivutkast återkallades , därför att LO framfört stark kritik mot däruttryckta tankegångar. kom ändåutredningsarbetet i gång. Uppdraget var att i syfte attöka effektiviteten i antiinflationspolitiken formuleraett mål för verksamhet. fri att föreslå ändringar i formerna för valav riksbanksfullmäktige, fullmäktiges sammansättningoch mandatperiodens längd.När sedan den borgerliga regeringen tillträddehösten 1991, tilldelades utredningen också uppgiftenatt tillgodose de krav som kunde komma att ställas påpenning- och valutapolitisk lagstiftning vid ett svensktdeltagande i Europeiska gemenskapen. gavsutredningen en parlamentarisk sammansättning, ochjag utsågs till dess ordförande.I det betänkande som blev färdigt be-tonades det att om en trovärdig låginflationspolitikskulle kunna etableras, behövde den inte föra med sigkostnader i form av högre arbetslöshet. Men förut-sättningen var då att ansvaret för penningpolitikendelegerades till och att denna gavs i upp-drag att värna penningvärdet. skulle dendemokratiska kontrollen tryggas genom att målet förverksamheten fastställdes och ledningen för Riksban-ken utsågs av . för-slag var också så utformat att svensk medverkan i deteuropeiska samarbetet på det monetära området inteonödigtvis skulle behöva försvåras eller fördröjas.Emellertid anförde de socialdemokratiska ledamö-terna reservation mot alla föreslagna ändringar beträf-fande . har redan i debattenmed välbehag läst upp delar av den texten.