prot · GL09112 · 1998-05-26 00:00:00 — Sist-nämnda förslag är föranlett av de problem med under-rättelseskyldigheten som visat sig förekomma i vissafall.När det gäller personer som är gripna, anhållnaeller häktade skall målsäganden enligt 13 c § förun-dersökningskungörelsen (1947:948) endast underrät-tas i de fall den frihetsberövade personen avviker ochom det behövs. Bestämmelsen diskuterades i proposi-tionen Brottsoffren i blickpunkten - en brottsofferfondoch andra åtgärder för att främja brottsoffrens ställ-ning (prop. 1993/94:143, s. 48 f.). Med hänsyn till attdet är en grannlaga uppgift att sprida upplysningar ompersoner som endast är misstänkta - inte dömda - förbrott begränsades underrättelseskyldigheten jämförtmed vad som gäller i andra fall.I samma proposition diskuterades frågan om un-derrättelse i de fall påföljden för brottet blir överläm-nande till vård, men några bestämmelser om underrät-telser till målsägande i dessa fall föreslogs inte. Frå-gan om underrättelser avseende dem som har omhän-dertagits enligt lagen (1990:52) med särskilda be-stämmelser om vård av unga togs också upp i denproposition om påföljdssystemet som jag nämn-de och som bl.a. rör påföljder för unga lagöverträdare(prop. 1997/98:96, s. 171). Då underlag saknades föratt ta ställning till frågan lämnades inga förslag i dendelen.Som framgår av min redogörelse finns bestämmel-ser som i stor utsträckning säkerställer att offer förbrott underrättas om gärningsmannen avviker eller avandra skäl vistas på fri fot utan bevakning. Våra reglerär dock inte heltäckande. Det kan naturligtvis inträffaatt de regler som finns i något fall inte följs på ettkorrekt sätt. Regeringen har följt upp de fall där dethar visat sig att reglerna inte har fungerat tillfredsstäl-lande. I de fall reglerna inte tillämpats korrekt har jagstor tilltro till att de ansvariga myndigheterna ser tillatt de åtgärder vidtas som är nödvändiga, t.ex. för attförbättra rutiner och förbättra kunskapen om de reglersom gäller.Det finns dock ytterligare behov att förbättra re-gelverket. En sådan situation har påvisats av i ett beslut så sent som iår. Beslutet rörde ett fall där en man som var intagen ikriminalvårdsanstalt hade meddelats ett besöksförbudtill skydd för en kvinna som inte var offer det brottmannen avtjänade straff för. I ett sådant fall har enkriminalvårdsanstalt inte någon författningsenligskyldighet att lämna underrättelse om den intagnesvistelser utanför anstalten. JO påpekar att det kanfinnas behov av en underrättelseskyldighet också i ettsådant fall. Det håller jag med om.En annan situation där det finns behov av en änd-ring är den som jag tror att syftar på isin interpellation. Det är ett fall som har uppmärk-sammats i pressen och som gäller en kvinna somutsatts för en mycket allvarlig våldtäkt. Gärningsmän-nen skulle efter avtjänat straff utvisas ur . Enav männen begärde hos regeringen att utvisningsbe-slutet skulle upphävas. När mannen frigavs frånfängelsestraffet togs han i förvar enligt bestämmelser iutlänningslagen i avvaktan på regeringens beslut medanledning av mannens ansökan. Innan regeringenhade fattat sitt beslut att inte upphäva utvisningenavvek han från . Detfinns inte någon författning eller annan föreskrift målsägaren skall underrättas om att dendömde befinner sig på fri fot i ett sådant fall. Ävenhär finns ett behov av en ändring.Jag kommer att se till att åtgärder vidtas för atttäppa till den form av luckor i lagen som de här fallenär exempel på. Kontakt har redan tagits med som kommer att se över rutinerna när detgäller underrättelse beträffande personer som är tagnai förvar.Som alldeles säkert känner till harBrottsofferutredning överlämnat sitt betän-kande Brottsoffer - Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40). Där behandlas vissa frågor om un-derrättelse till brottsoffer om frihetsberövade gär-ningsmän. Betänkandet remissbehandlas för närva-rande.Jag kommer att fortsätta reformarbetet förbrottsoffer med stöd av den ytterligare kunskap somarbetet med utredningsförslaget kommer att ge. Jagkommer också att arbeta vidare med åtgärder för attförebygga våld mot kvinnor och att underlätta förkvinnor som har utsatts för brott med utgångspunkt ide åtgärder vi har vidtagit och som har redovisats ipropositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55).Då , som framställt interpellationnr 290, anmält att han var förhindrad att närvara vidsammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen.Anf. 77 ():Herr talman! Jag tackar för svaret på LennartRohdins vägnar. Jag tycker att det är bra att vår justi-tieministern kommer att fortsätta reformarbetet förbrottsoffer. Jag tycker också att det är bra att minis-tern kommer att arbeta vidare med åtgärder för attförebygga våld mot kvinnor och underlätta för kvin-nor som har utsatts för brott.Den aktuella frågan gäller kvinnan som inte fickveta att den gärningsman som ca 3 ½ år tidigare utsat-te henne för ett fruktansvärt avskyvärt brott hadeavvikit från den plats där han satt i förvar. Hon sombrottsoffer fick inte veta att han, gärningsmannen, varpå rymmen slarvigt uttryckt. Att den aktuella händel-sen skulle bero på en lucka i lagen är för mig en gåta.Den aktuella gärningsmannen hade vid ett flertaltillfällen under sin fängelsevistelse gjort framställ-ningar till regeringen om att utvisningen av honomefter avtjänat fängelsestraff skulle upphävas.Eftersom jag fick det här på mitt bord ochinte hade bakgrunden, har jag varit i kontaktmed såväl i som polisen iMalmö.Regeringen avslog, säkert med all rätt, gärnings-mannens önskan han satt i fängelset. Trotsdetta inhiberas verkställigheten av utvisningen pålivstid, dvs. den skjuts upp. Det är faktiskt justitiemi-nistern själv som gör det. Gärningsmannen tas i för-var. En grov brottsling sätts i . Det är i sig anmärkningsvärt att manneninte hålls kvar i fängelset eller sätts i häktet, som detär svårare att avvika från.Anf. 78 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag måste erinra om att kammaren inte bör över-lägga om det enskilda fallet.Anf. 79 ():Herr talman! Jag måste i alla fall säga att sex må-nader efter avviker mannen. Rapporten lämnas tillJustitiedepartementet.Jag har svårt att förstå var luckan i lagen finns.Här borde väl , som hade ären-det på sitt bord, kunnat se till så att kvinnan fick in-formationen. Därför är min fråga till justitieministern:På vilket sätt är det exempel som interpellationenhandlar om en lucka i lagen?Sedan vill jag också fråga om det beror på enlucka i lagen att polisen inte får vetskap om dettaförrän efter att mannen har avvikit. Berorallt det verkligen på luckor i lagen? Eller är det så faktiskt har slarvat i det här enskilda ärendet?Anf. 80 Justitieminister ():Herr talman! Jag anser nog att det är en lucka i la-gen, nämligen i utlänningslagen. Det är ju den lagsom reglerar förvarstagandet av personer. Det är intelängre lagen om vård i anstalt som gäller, eftersomhan är frigiven från fängelsestraffet och är frihets-berövad i avvaktan på att bli utvisad från landet. Dåär det alltså förvarstagandereglerna i utlänningslagensom gäller. Där finns det en lucka vad gäller skyldig-het att informera målsäganden i samband med t.ex. enrymning som det här är frågan om. Det är den luckanjag anser måste fyllas igen.Sedan finns det ju andra frågeställningar somAnn-Kristin Føsker med rätta, tycker jag, lyfter fram.Är det lämpligt att en person av det här slaget förva-ras i ? Borde intehäkteslokal användas i stället?Jag vill inte gå in på den diskussionen utifrån detenskilda fallet. Men rent principiellt måste de myn-digheter som har att fatta beslut i den här typen avärenden naturligtvis överväga vilken säkerhetsnivåsom behövs på den lokal där en person skall förvaras.Det finns ju möjlighet att använda t.ex. häkteslokaler ide här sammanhangen. Det är viktigt att myndigheter,när de fattar dessa beslut, alltid överväger vad säker-het och andra förhållanden kräver vid val av lokal attförvara personer i.Anf. 81 ():Herr talman! Då vill jag ställa en följdfråga. Justi-tieministern lovar här att se över och täppa tillde luckor som finns lagen. Det är ju en process sombrukar ta sin tid innan det kommer fram till ett regel-rätt beslut och innan lagen träder i kraft. Det är pro-positioner som skall ut och behandlas osv. Har justi-tieministern varit i kontakt med t.ex. Invandrarverketoch polisen för att , med gällandelag, kunna förhindra att sådana här saker inträffarfram till dess att vi får en regelrätt lag som styr dethela?Anf. 82 Justitieminister ():Herr talman! har, efter samtal frånJustitiedepartementet, redan satt i gång att övervägahur detta kan regleras. Det sker i samarbete medKriminalvårdsstyrelsen som är den myndighet somansvarar för verkställighet av fängelsestraff och imånga fall också för verkställighet av beslut om för-var. Det går inte att säga om det är författning-sändringar som behövs eller om den här frågan kanomhändertas genom att man lämnar föreskrifter avnågot slag. Det är en betydligt enklare åtgärd som kangå mycket snabbare.Anf. 83 ():Herr talman! Det var det som jag åsyftade inled-ningsvis. Det är för mig en gåta att det här bara skullebero på en lucka i lagen. Det gläder mig att justitie-ministern skall se över detta och kanske ordna det påett enklare sätt.Det hör ju också till fakta i det här ärendet att dethamnade mellan stolarna precis som tog över ärenden från polisen den1 oktober förra året.Det här är kanske ett olycksfall i arbetet. Men detär ett mycket olyckligt olycksfall i arbetet för detbrottsoffer som lever under skräck. Jag vill ändå sägadet.Anf. 84 Justitieminister ():Herr talman! Utan att kommentera det enskildafallet vill jag säga att det naturligtvis är oerhört viktigtatt myndigheter, särskilt i samband med förändringarnär ansvar övergår från en myndighet till en annan, ärsärskilt uppmärksamma på frågor som har att göramed människors säkerhet.Jag är övertygad om att det finns en mycket djupinsikt hos myndigheterna om det. Likafullt kan iblandmindre övervägda beslut komma att fattas, och det ärmycket olyckligt.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1997/98:281 om of-fentlig upphandlingAnf. 85 Finansminister ():Herr talman! har frågat hur jagavser att verka för att kommuner inte fråntas rätten attställa miljökrav vid offentlig upphandling.Lagen om offentlig upphandling reglerar i detnärmaste all offentlig upphandling av varor, tjänsteroch byggentreprenader. Över vissa värden, de s.k.tröskelvärdena, grundar sig lagen i huvudsak på EG-direktiv. Under tröskelvärdena motsvarar bestämmel-serna i stort de bestämmelser som gällde för stat ochkommun innan lagen trädde i kraft den 1 januari1994.Enligt bestämmelserna i lagen skall en kommunvid en upphandling anta antingen det anbud som ärdet ekonomiskt mest fördelaktiga eller det anbud somhar lägst anbudspris. Vid bedömningen av vilketanbud som är det mest fördelaktiga skall kommunenta hänsyn till bl.a. pris, leveranstid, driftskostnader,kvalitet, miljöpåverkan m.m.Europeiska gemenskapernas kommission harframfört kritik mot vårt sätt att införliva upphand-lingsdirektiven i denna del. Kommissionen anser atten upphandlande enhet inte har rätt att ställa mil-jökrav på det sätt som den svenska lagen om offentligupphandling medger. Vi har inte samma inställningsom kommissionen och har därför inte ändrat lagen.Kommissionen har i ett meddelande omoffentlig upphandling inom Europeiska unionen tagitupp miljöfrågan. Kommissionen anser att gällandeupphandlingsregler gör det möjligt att i viss utsträck-ning beakta miljöaspekter. Men kommissionen beto-nar att upphandlingsreglernas syfte är ekonomiskt ochatt miljöaspekter noga bör värderas från denna ut-gångspunkt.Kommissionen avser att i ett tolkningsmeddelandeutveckla och klarlägga möjligheterna att ta hänsyn tillmiljöaspekter vid offentlig upphandling. Samtidigtsäger man emellertid att ett tolkningsmeddelande intekan användas för att vidga hänsynstagande till miljön,utan i så fall fordras ändringar i upphandlingsdirekti-ven.Kommissionens meddelande om offentlig upp-handling har diskuterats vid inre marknads-rådsmötet. och gjorde då ett gemen-samt uttalande i miljöfrågan. I detta understryker vivikten av att miljöhänsyn tas inom alla områden. Vianser att det vore önskvärt att analysera om den rättabalansen har uppnåtts i den gällande gemen-skapslagstiftningen rörande offentlig upphandling.Slutligen uppmanar vi kommissionen att ta hänsyn tillmiljöaspekter när ny lagstiftning inom området har på rege-ringens uppdrag analyserat hur miljökrav och andrakrav på ekologisk hållbarhet kan ställas vid offentligupphandling. Av rapporten framgår att miljöfaktorerkan tillmätas betydelse vid val av det mest fördelakti-ga anbudet endast under förutsättning att det förelig-ger ett samband mellan miljökraven och föremålet förupphandlingen.En särskild delegation för ekologiskt hållbar upp-handling har tillsatts med uppgift att arbeta pådrivan-de för att den offentliga upphandlingen skall vara ettinstrument för att åstadkomma en ekologiskt hållbarsamhällsutveckling.Slutligen har det inom tillsattsen arbetsgrupp som skall ta fram en svensk positionom vilka miljökrav som bör kunna ställas vid offentligupphandling. Gruppen skall även analysera hur dessakrav överensstämmer med upphandlingsdirektiven.Det händer således mycket inom detta områdesom är viktigt för regeringen. Mot bakgrund av vadjag nu har sagt kommer jag inte att vidtanågra ytterligare åtgärder.Anf. 86 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret. Även omdet arbete som regeringen gör framkommer av svaretvill jag ändå ställa några klargörande frågor.Vilka miljökrav skall man kunna ställa? Situatio-nen i samhället är att många kommuner villkunna ställa olika miljökrav vid offentlig upphand-ling. Ofta vänder man sig till sin inköpschef eller tillsin tekniska chef för att få klarhet i om man kan ställade här miljökraven.Dessa vänder sig i sin tur ofta till . Nämnden har hårda riktlinjer förnär man kan ställa miljökrav vid offentlig upphand-ling. Ofta får kommunfullmäktige ett besked av in-köpschefen eller den tekniska chefen att man inte kanställa de kraven.Det finns i landet också en stor oro. Vad är det förkrav som gäller? På vilket sätt kan vi verka? Det finnsen bild av att miljökrav inte är förenliga med å sin sida har isin rapport sagt just det som finansministern ocksåsäger, nämligen att miljöfaktorer kan - observera kan- tillmätas betydelse vid val av det mest fördelaktigaanbudet endast under förutsättning att det föreliggerett samband mellan miljökraven och föremålet förupphandlingen.Det nämnden pratar om är just föremålet för upp-handlingen. och även i den senasterapporten skiljer två olika former av miljökrav. Jag vill ta ett exem-pel. Tvättmedel innehåller tensider. Det är ett mil-jökrav att man inte vill ha tensider vad gäller föremå-let. När det gäller papper kanske man vill ha ickeklorblekt papper. Produktionssättet är alltså det manvill angripa. Man vill inte att det vid tillverkningenskall finnas klor. Man vill köpa upp papper utan klor.I många fall vågar inte kommuner lägga anbudoch ställa miljökrav därför att en väldigt hård bedömning. Nämn-den säger att miljökrav oftast är oförenliga med denoffentliga upphandlingen.Jag vill veta om regeringen vill klargöra vilkamiljökrav som gäller. Vilka miljökrav skall man kun-na ställa? Jag tycker inte att finansministern ger någotsvar på det.Jag tycker att det är anmärkningsvärt om det är såatt man har tillsatt en arbetsgrupp för att ta fram ensvensk position om vilka miljökrav som bör kunnaställas vid offentlig upphandling. Har regeringen i dagingen egen åsikt om och ingen egen analys av vilkamiljökrav som man skall kunna ställa? I landet är detmånga som vill ha miljövänlig konsumtion för att tasteget mot ett ekologiskt hållbart samhälle och sominte vågar göra detta.Jag vill gärna ha svar på de två frågorna.Anf. 87 Finansminister ():Herr talman! Det är viktigt att ha klart för siggrunderna för att vi har en reglering när det gälleroffentlig upphandling. Syftet med de regler som finnsär att skapa garantier för att upphandlingen sker på ettså ekonomiskt rationellt sätt som möjligt. Det innebäratt kommunen, eller vilken den upphandlande enhetennu är, sammanväger de olika aspekterna. Dit hör intebara priset utan även en rad andra faktorer som sam-mantaget ger det bästa ekonomiska utfallet. Det ärgrunden för den lagstiftning vi har på området. Detnämns särskilt att en av de aspekter som man skallkunna beakta är miljökraven.När det sedan gäller tolkningen av miljökraven fårman skilja på två olika förhållanden. Det ena är omvaran eller produkten i sig kan förorsaka mil-jöproblem. Då är det helt klart en viktig aspekt somkan vägas in i bedömningen när man fattar beslut omupphandling.En annan sak är det däremot inte möjligt att tahänsyn till. Det är om själva produktionsprocessen harmiljöaspekter men som inte har någon direkt inverkanpå upphandlaren. Då finns det inte möjlighet att tasamma hänsyn.Sedan är vi naturligtvis i viss mån bundna av EU-reglerna på området. Jag har redogjort för det i mittsvar. Man kan sammanfatta läget som att ärett av de länder som driver miljökraven hårdast. Vi ärinte ensamma - har intagit en likartadståndpunkt - men man kan konstatera att vi befinneross i minoritet. Flertalet av medlemsländerna är inteberedda att gå lika långt som vi. Det är naturligtvis ettbekymmer.Å andra sidan kan det inte gärna leda till någonannan slutsats än att vi skall fortsätta våra ansträng-ningar att bilda opinion och påverka andra länder i enmer miljövänlig riktning. Miljöfrågorna är ju i syn-nerligen hög grad av den karaktären att de har inter-nationella återverkningar. Det kan alltså inte varanågot alternativ att vi drar oss ur ett internationelltsamarbete därför att vi inte får gehör förvåra ståndpunkter. Tvärtom måste vi fortsätta ochkanske ytterligare förstärka våra ansträngningar för attså småningom också få gehör för våra uppfattningar.Yvonne Ruwaida tog också upp den arbetsgruppsom är tillsatt i och frågade om viinte har någon egen uppfattning. Syftet med den härarbetsgruppen är ju att skaffa ett ytterligare underlagsom kan påverka vårt kommande agerande. Arbets-gruppen har inte slutfört sitt arbete. Jag tycker att denskall få göra det, och jag hoppas och räknar med attden kommer att ge ett viktigt bidrag i den fortsattamiljöpolitik som vi skall bedriva från regeringenssida.Anf. 88 ():Herr talman! Det är någonting jag inte riktigt för-står här. I en marknadsekonomi, i en fri konkurrens,måste ju jag som konsument ha möjlighet att ställa dekrav jag vill ställa. Det innefattar både krav på varansmiljöeffekter och krav på produktionssättets miljöef-fekter.Anledningen till att jag ställde den här frågan varatt kommun hade beslutat att upphandla s.k.grön eller miljömärkt el till kommunens fastigheteroch anläggningar. Detta anmäldes till länsrätten, sombeslöt om inhibition av detta beslut. Inhibitionsbeslu-tet kom upp i kammarrätten, och har kammarrätteni en dom upphävt inhibitionsbeslutet och fastställt attEkerö kommun har rätt att upphandla grön el samt attdetta inte strider mot någon lag eller något EG-direktiv. Detta var kammarrättens bedömning, somalltså skiljer sig från finansministerns åsikt i den härfrågan.Detta skapar naturligtvis en situation som blirväldigt förvirrande för alla som vill upphandla olikavaror eller tjänster.I morgon skall kommun på nytt ta upp dethär och gå ut med ett anbudsförfarande för att försökaupphandla grön el. Det är alltså produktionssättet manvill komma åt. Vad jag undrar är: Skulle finansminis-tern vilja råda kommun att inte göra detta? Detblir konsekvensen av det finansministern har sagt.Jag tycker att situationen är väldigt olycklig.Hela arbetet med att få en hållbar utveckling och enmiljövänlig konsumtion hämmas av att man inte vetvad som gäller, och också av att det kommer olikasignaler från olika departement på regeringsnivå.Miljödepartementet anser ju att man skall vara merprogressiv och även försöka angripa produktionssät-tet, inte bara varornas egna miljöeffekter.Den fråga jag ställer är: Hur skall kommunagera? Är finansministerns råd att man inte skall gå utmed detta anbud?Jag tycker att det här är en viktig har tagit ställ-ningen att man inte kan påverka produktionsproces-sen. Men i t.ex. arbetet med certifiering är ju produk-tionssättet en av de saker man skall försöka angripanär man upphandlar. Man kommer då i ett dilemmadär olika beslut står mot varandra. Denna situation ärsom sagt olycklig.Anf. 89 Finansminister ():Herr talman! När det gäller kommun ochdess önskan att upphandla grön el är det ju inte jagsom har uttryckt en uppfattning utan länsrätten. Ienlighet med gällande lagar har länsrätten beslutat ominhibition, dvs. att ställa in upphandlingen tills vidarei ärendet. Detta kan möjligen förebåda att länsrätten isin kommande prövning kommer till slutsatsen upphäver kommunens beslut. Det är inte mittagerande, utan det är länsrätten som agerar.Sedan kan man diskutera hur lagarna är utforma-de. Det är naturligtvis möjligt att anse att de bör änd-ras på det ena eller andra sättet. Jag tycker att vi skallha ordentligt på fötterna om vi skall revidera lagenom offentlig upphandling. Grunden för den lagstift-ningen är, som jag sade i mitt föregående inlägg, attskapa garantier för att offentliga myndigheter, inklu-sive kommuner, uppträder på ett ekonomiskt rationelltsätt. Det handlar om att hantera skattebetalarnaspengar på ett så ansvarsfullt sätt som möjligt. Vägle-dande när man bestämmer sig för att upphandla enviss produkt skall vara vad som totalt sett är mestfördelaktigt ekonomiskt. Där ingår priset, men däringår också en rad andra faktorer som kan vara vikti-ga. Miljöaspekter hör till dessa.Om man vill gå ifrån den ordningen får man, somsagt, tänka sig noga för. Den offentliga sektorn hargenom sin storlek en mycket stor inverkan på olikamarknader, och om helt andra typer av hänsyn skalltas än vad som gäller kan det få långtgåendeeffekter. Jag avvisar inte att vi för en sådan diskus-sion, och de exempel jag har nämnt visar också att vifrån regeringen är öppna och lyhörda när det gäller attta fram ett ytterligare underlag på det här området.Jag har också redovisat att vi aktivt driver de härfrågorna i EU-sammanhang, där vi utan tvivel är ettav de länder som är mest pådrivande för att låta mil-jöhänsyn spela en större roll än vad som varitfallet. ligger dock en majoritet av med-lemsländerna på en annan linje som är mer restriktiv.Det kan man beklaga, men det tillhör realiteterna iinternationellt samarbete. Slutsatsen kan, som jagsade förut, inte gärna bli en annan än att vi skall fort-sätta att driva på. Vi kan inte mäla oss ur detta samar-bete. Tvärtom måste vi fortsätta att anstränga oss föratt få större förståelse för våra ståndpunkter.Anf. 90 ():Herr talman! Som jag sade förut har ju kammarrät-ten upphävt inhibitionsbeslutet. Man har också sagtatt kommuns beslut att upphandla grön el intestrider mot någon av de lagar som finns , varkenEU-lagar eller svenska lagar. Detta var kammarrättensbedömning, som alltså skiljer sig från länsrättens.Finansministern säger att skattebetalarnas pengarskall användas på ett så ekonomiskt rationellt sätt sommöjligt. Att ställa miljökrav är ju ett sätt att se tillhelheten i ekonomin, för miljö är också ekonomi. Dethandlar om en hållbar utveckling. Det handlar om dekostnader vi får på grund av miljöutsläpp och annatsom påverkar både hälsa och miljö på olika sätt.Skattebetalarnas pengar borde alltså, tycker jag, kun-na användas för att handla miljövänligt, eftersom detär ekonomiskt lönsamt i längden.Jag blir litet förundrad, ty för mig är fri konkur-rens och marknadsekonomi att man också har rättenatt ställa vissa krav. Att ställa kravet, såsom Ekerökommun har gjort, att till sina fastigheter få upphand-la grön el är ett val som beslutsfattarna i kom-mun har gjort.