prot · GL09106 · 1998-05-12 00:00:00 — Detta är bara ett konstate-rande att det nu ställs ökade krav på aktivitet, ochganska snabb aktivitet, från regeringens sida när detgäller den här viktiga frågan.Det är en miljöfråga, men vi skall också ha klartför oss att skogen är vår viktigaste exportvara och denviktigaste vara vi har också när det gäller förnybararesurser. Därför är det angeläget att man handlar nu.Anf. 11 Miljöminister ():Fru talman! Som jag sade inledningsvis har jagstor respekt för bedömningar. När detdäremot kommer till åtgärderna, budgeten och detpolitiska avgörandet vill jag hänvisa till den ansvarigeministern, som är , som lägger framsin proposition . Även om vi skallha ett gemensamt ansvar för miljöfrågorna är detviktigt att varje fackminister har sektorsansvaret förmiljön på sitt område.Göte har fått vänta, bl.a. medan veten-skapsmännen trätte om skogskalkningens och göds-lingens vara eller inte vara. Han har fått vänta i ett parår, och jag tror att han också kan vänta i ett par veck-or på att få den skogspolitiska propositionen.Till syvende och sist handlar det om att vi ocksåser till att bekämpa inte bara symtomen utan ocksåorsakerna. Jag hoppas på ett fortsatt aktivt samarbetemellan regering, riksdag och alla berörda myndigheterför att vi skall kunna se till att den försurningsstrategisom vi har fått ett politiskt beslut om i EU nu skallfortsätta att verka på ett bra sätt i hela EU, så att viminskar de sura utsläppen över Sverige.Vi vill också att de här frågorna skall bli några avde viktigaste på miljöområdet i anslutningsförhand-lingarna med de östeuropeiska länderna, vilket inne-bär att kampen mot försurningen också skulle stå högtupp på dagordningen i alla de nya medlemsländerna iEU. Därmed kan vi se till att kraftigt minskade här problemen.Anf. 12 ():Fru talman! Jag ser med förväntan fram mot att fåläsa den skogspolitiska propositionen. Det skall bliintressant att se vad det står just på detta område. Jagbeklagar att det har tagit så . Det ärtyvärr en erfarenhet vi får leva med när det gällerpropositioner, att vi får dem så sent att vi inte hinnerbehandla dem under vårriksdagen.Det skulle ändå vara värdefullt om miljöministernutifrån det miljöansvar som hon har klart kunde uttalaatt hon ser positivt på skogskalkningen som åtgärd föratt komma till rätta med de här frågorna. Jag tror atten sådan markering skulle ha stort värde när det gällerden fortsatta debatten om och den fortsatta handlägg-ningen av just den här frågan. Jag har givetvis respektför att de praktiska och faktiska förslagen skall kom-ma från , men här ligger ändå ettdelat ansvar.Jag vill också understryka vikten av att vi gemen-samt arbetar för att komma till rätta med de här miljö-frågorna inom EU. Där är ministern och jag överensom att EU är ett väldigt bra forum för att driva ettkonkret och konstruktivt miljösamarbete över grän-serna. På den punkten har vi inte olika uppfattningar.Jag tackar för svaret, och jag vill gärna ha ytterli-gare konkreta besked när det gäller synen på den häråtgärden som sådan. Sedan skall jag invänta denskogspolitiska propositionen och se vad som står iden.Anf. 13 Miljöminister ():Fru talman! Jag vill bara i ett mycket kort avslu-tande inlägg göra glad genom att svaraett klart ja på hans fråga.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1997/98:285 om kon-kurrens på hyresmarknadenAnf. 14 Inrikesminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta i syfte att konkurren-sen på hyresmarknaden inte snedvrids än mer.Inledningsvis vill jag framhålla att jag anser attSten verklighetsbeskrivning är missvisan-de. Som redovisas i propositionen Bostadspolitik förhållbar utveckling (prop. 1997/98:119) har staten ochkreditinstituten inte träffats av direkta kreditförlusterför krediter till de kommunala bostadsföretagen. Där-emot är statens kostnader för att rekonstruera bostads-rättsföreningar och privata bostadsföretag betydandeoch kan totalt komma att uppgå till nästan 20 miljar-der kronor. Som kollektiv utgör inte heller de kom-munala bostadsföretagen någon belastning för sinaägare kommunerna. Skillnaderna är emellertid storamellan företag i olika kommuner. Många mindrekommuner har genom strukturomvandlingen drabbatsav stora svårigheter. Dessa svårigheter slår ocksåigenom på deras bostadsföretag.Den svenska bostadspolitiken har under mer än 50år grundats på en uppgiftsfördelning, där staten harsvarat för att finansiella och legala instrument finnstillgängliga för bostadsbyggandet och där kommunensvarat för att kommunens invånare kan erbjudas debostäder de behöver. De kommunala allmännyttigabostadsföretagen har blivit ett av de mest centralaverktygen för kommunerna i deras arbete med attutveckla en väl fungerande bostadsförsörjning.Som framgår av den bostadspolitiska propositio-nen anser regeringen att denna ansvarsfördelning ärändamålsenlig och bör bestå även . Starkaoch väl förvaltade bostadsföretag, som kan tillhanda-hålla goda bostäder till alla slags hushåll, är en vä-sentlig förutsättning för att hela befolkningen skallkunna få en reell valfrihet i boendet. Det kommunalaengagemanget för bostadsförsörjningen bör utvecklasgenom att kommunerna tar en alltmer aktiv roll iledningen för sina bostadsföretag.För att tillgodose behovet av hyreslägenheterkommer det liksom att behövas både kommuna-la och privata bostadsföretag. Jag delar inte StenAnderssons uppfattning att en utveckling av de kom-munala allmännyttiga bostadsföretagen skulle leda tillatt privata företag försvinner från hyresmarknaden.Utvecklingen visar tvärtomatt de privata bostadsföretagen väsentligt ökat sinandel av bostadsbyggandet - både totalt sett och iförhållande till de allmännyttiga företagen. Någraförslag till åtgärder utöver de förslag som regeringenlagt fram i den bostadspolitiska propositionen, som nubehandlas i , är inte aktuella.Då , som framställt interpellatio-nen, anmält att han var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav andre vice talmannen att StigGrauers fick delta i överläggningen i stället för inter-pellanten.Anf. 15 ():Fru talman! Jag ber att få tacka inrikesministernför det svar som jag härmed fått. Jag hade kanskelämnat samma svar om jag hade varit socialdemokra-tisk inrikesminister - det är inte otroligt. Det var påsätt och vis ett väntat svar.Slutsaten när det gäller frågan om vilka åtgärderstatsrådet är beredd att vidta i syfte att konkurrensenpå hyresmarknaden inte snedvrides än mer är att inri-kesministern säger: Jag ser inte att jag behöver vidtanågra åtgärder alls. Jag skulle vilja säga att detta ärsammanfattningen av det hela.Nåväl, vi kan ha olika uppfattningar om hur och ivilken omfattning de här problemen verkligen förelig-ger. Det är rätt som inrikesministern säger att dethittills inte har varit några uppenbara problem förstaten när det gäller de kommunala bostadsföretagen.Å andra sidan har det funnits problem för enskildafastighetsägare. Problemen är ju kopplade till förhål-landet att de kommunala bostadsbolagen blir hyresle-dande.Jag hade kontakt med en fastighetsägare . Han sade: Jag har träffat en över-enskommelse med mina hyresgäster om ett renove-ringsprogram. Jag har ställt i utsikt att det skall funge-ra - jag har ekonomi för det osv. Förhållandet att mannu intervenerar i mina möjligheter att fastställa hyres-sättningen genom att de kommunala bolagen uppträ-der som de gör innebär att jag måste gå tillbaka tillhyresgästerna och säga att villkoren har förändrats såatt jag inte kan genomföra mina åtaganden.Det kan väl hända att hyresgästerna har förståelseför detta, att man sträcker ut tiden för det eller att manfinner någon annan teknisk lösning. Men ändå pekardet på det dilemma som detta innebär. Mot den bak-grunden tycker jag att det är rimligt att, som StenAndersson gör i interpellationen, fråga vilka åtgärderstatsrådet är beredd att vidta.Jag har också läst en bedömning som redovisadesi Affärsvärlden , där bl.a. fastig-hetsekonomen tar upp problemenmed de kommunala bostadsföretagen. Han säger attdet rör sig om ett tillskott på 40-50 miljarder för attklara av problemen. Enligt mitt sätt att se innebär detatt man ger en riktad subvention till krisföretag inomden kommunala bostadssektorn på 40-50 miljarder.Han framhåller att det därutöver finns ett utrymme på10 miljarder, som krävs för att hålla halvsäkra bolagunder armarna och hjälpa dem vidare.Det är klart att detta oroar oss som arbetar med enfri marknadsidé. Jag skulle därför vilja fråga inri-kesministern: Det är väl inte helt otroligt att de farhå-gor som framförts har ett berättigande? Det finns väl ioch för sig en latent skuld som staten har till de illaskötta kommunala bostadsbolagen som kan hamna iren kris?Anf. 16 Inrikesminister ():Fru talman! Jag sade inte att jag inte skall vidtanågra åtgärder alls. Jag sade att jag utöver den bo-stadspolitiska propositionen som ligger på riksdagensbord inte är beredd att vidta några åtgärder.Sedan vet naturligtvis , som den in-formerade man han är, att vi har ett system för hyres-sättning i vårt land som kallas för bruksvärdessyste-met. Det innebär att de förhandlingar som förs mellanhyresgästernas organisationer och de allmännyttigaföretagen är hyresledande. Detta kan man naturligtvisha olika uppfattningar om beroende på vilket per-spektiv man ser det från. Ser man det från ett konsu-mentperspektiv, att man vill ha så låga hyror sommöjligt och att hyrorna skall ta en så liten del av in-komsterna som möjligt, så är det naturligtvis ett brasystem. Låt mig säga att det inte är aktuellt från minsida att gå in och ta några initiativ när det gällerbruksvärdessystemet.När det gäller de allmännyttiga bostadsbolagen ärjag glad för att tog upp frågan till debatthär . Först och främst finns det anledning att slåfast att majoriteten av de allmännyttiga bostadsbola-gen i vårt land, närmare bestämt , fungerar bra.En del fungerar mycket bra. De har inga problem.Sedan finns det ett antal allmännyttiga bostadsföretagsom har problem. De finns särskilt på de orter somhar haft en befolkningsminskning, som har mångatomma lägenheter och som förvaltar ett litet antallägenheter. Där hittar vi just dessa bostadsbolag. Detär dem som vi nu skall gå in och hjälpa till att rekon-struera.Jag läste också artikeln av professor , där han definierade kostnaderna till 40-50 miljarder. Men han använde sig då av metoden attutgå från att problemen framöver kommer attvara likartade med dem som är och att de ut-vecklar sig negativt på samma sätt. Detta är mer ellermindre en spådom. Jag skulle lika väl kunna säga attjag bedömer att utvecklingen kommer att gå åt raktmotsatt håll, att den blir ännu mer positiv och därige-nom skriva ned beloppet. Men jag har som utgångs-punkt tagit en statlig utredning - den känns trygg attluta sig mot - som har sett över frågan.Den förre luftfartsverkschefen fick regeringens uppdrag att utreda situationen iallmännyttan. Han lade fram sitt betänkande förrasommaren. Han kom fram till att det fanns ett rekon-struktionsbehov omfattande ca 6 miljarder. Jag kangärna erkänna att har situationen förvärratsytterligare, så det kanske behövs 7-9 miljarder. Mendetta skall ju ställas mot allt det som vi blev drabbadeav efter fastighetsexcesserna på den kommersiellasidan . Det lär ha kostat skattebeta-larna att rekonstrueraalla de fastighetsaffärer som gjordes då, där de s.k.proffsen var inblandade som rådgivare. Mot den bak-grunden tycker jag att våra kommunalmän och -kvinnor har skött sig förvånansvärt bra.Anf. 17 ():Fru talman! Jag kan hålla med om att det somhände i fastighetskrisen, som inrikesministern avslut-ningsvis hänvisade till, inte är föredömligt. Det äringet mönster som vi över huvud taget vill ha vare siginom den privata sektorn eller den kommunala sek-torn.Må vara att framskrivningarna är mer eller mindresäkra och att man utifrån olika ställningstagandenbedömer dem på ett eller annat sätt som kanske inte ärhelt likvärdigt. Men man kommer nog ändå inte ifrånatt det finns en latent skuld. Jag vet t.ex. att SABO-chefen inte räknar upp 40-50 miljarder när han serskuldhotet framför sig. Han hävdar att man i ställetskall ha kassaflödet som beräkningsgrund. Ja, det kanman ha, även om jag själv tycker att kassaflödesbe-räkningen borde baseras mer på dagligvaruhandelmed hög kassaomsättning och mindre på kapitalkrä-vande verksamheter, som bostadssektorn har. Bortsettfrån detta kan vi ändå inte komma ifrån att det liggeren latent skuldrisk i det hela. Vi kan inte heller kom-ma ifrån att av kommunerna har misslyckatstotalt.Jag var för nere i och togdel av deras problem. Där är bostadsbolaget totaltbarskrapat. Det gäller inte enbart detta. Även kom-munen är totalt barskrapad. För att riktigt beskriva hursvårt man hade det kan jag berätta att man sade att detenda tillgångsvärdet var några miljoner som låg ikommunalhuset. vet jag att man vidtar speciellaåtgärder där, men det är ändå viktigt att konstatera attdet finns kommuner som mer eller mindre är på fall-repet med hänvisning till att deras bolag inte klarat attgå runt. Det har varit utflyttning och liknande händel-ser.Detta är ett risktagande som jag tycker är viktigt.Jag tycker att det finns fullt fog för om vilka åtgärder som skall vidtas. Oberoendeav miljardbeloppet skulle jag vilja fråga vilka åtgär-der man skulle kunna tänka sig att vidta om man ändåaccepterar hypotesen att det här ligger en latentskuldbörda för staten. Enligt inrikesministern får mansöka vägar för att lösa det problemet på något sätt.Jag tycker alltså att har skäl försitt sätt att formulera problemet. Jag skulle vilja höraom inrikesministern rent principiellt kan skissa någonväg att komma till rätta med detta problem.Anf. 18 Inrikesminister ():Fru talman! För att komma någorlunda rätt i sif-ferexercisen om hur djup krisen är i vissa av de all-männyttiga bostadsbolagen känner jag det tryggast attluta mig emot en statlig utredning, som dessutom harvarit ute på remiss. Där har den inte föranlett någonstörre kritik, utan den har fått ett rätt gediget motta-gande. Jag tycker att det känns tryggast.Jag vill inte gå så långt att jag likt sä-ger att de kommuner som har problem med sina bo-stadsbolag har misslyckats. Det har säkert gjorts endel felbedömningar ute i kommunerna. Det tror jag attdet finns anledning att erkänna. Man kan ha byggtmer än vad befolkningstillväxten har motiverat i slutetpå 80-talet. Man har kanske byggt på sig en del pro-blem. Man skulle kanske ha varit restriktivare när detgäller att bedöma hur stort antal lägenheter som behö-ver byggas.Men ser man generellt på de företag som har dessaproblem ser man att majoriteten av problemen finns ide områden som de senaste två tre åren har haft enbefolkningsminskning, som det har funnitsgott om tomma lägenheter i beståndet. Då har självabefolkningsminskningen förvärrat tillståndet. Det kanman inte lasta vare sig kommunalmän eller någraandra för. Det beror på den rörlighet vi har på arbets-marknaden.Om nu bifaller såväl regeringens bo-stadspolitiska proposition som vårpropositionenkommer det ett anslag på denärmaste tre åren som skall användas just för att till-sammans med ägarna rekonstruera de allmännyttigabostadsbolagen så att de blir friska och sunda och kanspela en viktig roll på bostadsmarknaden.Jag anser - jag har sagt det - att detär nödvändigt att ha ett kraftfullt inslag av allmännyt-tiga bostadsbolag på den svenska bostadsmarknaden.Det är en förutsättning för att vi i fortsättningen skallkunna vara så lyckosamma som vi är med densociala bostadspolitiken.När jag är ute och träffar mina kolleger inom EUoch vi diskuterar bostadsfrågor är jag väldigt tillfredsoch nöjd med att jag slipper de bekymmer som minakolleger har. De uppstår när man bygger speciellabostadskvarter för mindre bemedlade människor, dets.k. Ett sådant bostadssystem vill jaginte ha. Jag tycker inte att det präglas av grundtankenom en social bostadspolitik.Jag vill säga att de kommunala allmännyttiga bo-stadsbolagen har varit garanten och grunden för att vihar sluppit den typen av bostadskvarter i vårt land. Vihar kunnat bygga utifrån en social bostadspolitik. Vitänker i alla fall fortsätta med att stå för den politiken.Jag vet inte hur det är med och det partihan företräder, men vi kommer icke att svikta när detgäller den utgångspunkten för vår bostadspolitik.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1997/98:275 om vux-enmobbning på arbetsplatsernaAnf. 19 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Fru talman! har frågat mig om jagkommer att ta initiativ till ett bredare forskningspro-jekt eller en utredning i syfte att vi skall få fördjupadekunskaper kring vuxenmobbning och eventuella för-slag till åtgärder.Det är tragiskt att mobbning förekommer på ar-betsplatser och i skolan. Det är naturligtvis helt oac-ceptabelt att människor utsätts för psykiskt lidandemed sjukskrivning och kanske med utslagning frånarbetslivet som en yttersta konsekvens av en kränkan-de särbehandling. Jag delar helt om vikten av att det vuxna samhället ocharbetslivet föregår med gott exempel och tydligt visarbarn och ungdomar att mobbning inte tolereras.Under slutet av 1980-talet och pågick en omfattande debatt och forskning kringfrågor om mobbning i arbetslivet. Debatten tydlig-gjorde behovet av ett arbetsrättsligt skydd för anställ-da och tydligare riktlinjer för arbetsgivarens ansvar.Arbetsmiljölagen skärptes och förtydligades 1991,bl.a. beträffande den psykosociala arbetsmiljön. År1993 beslutade Arbetarskyddsstyrelsen om föreskrif-ter för åtgärder mot kränkande särbehandling i ar-betslivet (AFS 1993:17). Arbetsgivaren ges här ettansvar för att kränkande särbehandling så långt möj-ligt förebyggs och för att omgående vidta åtgärder ide fall någon utsätts för kränkande särbehandling.Föreskrifterna, liksom de allmänna råden om derastillämpning och kommentarerna till föreskrifterna, ärtill stor del inriktade på förebyggande insatser. har med stöd av ovanstående be-stämmelser möjlighet att ingripa mot psykosocialtbetingade arbetsmiljöproblem. Vissa former av krän-kande särbehandling kan också strida mot anställ-ningsskyddslagens bestämmelser och prövas i Arbets-domstolen.Arbetarskyddsstyrelsen genomför just nu en un-dersökning för att få en bild av hur föreskrifternatillämpas på arbetsplatserna.Mitt intryck är att det genom den tidigare forsk-ning som bedrivits om mobbning finns en omfattandekunskap inom området, men att problemet ligger i attfå kunskapen att genomsyra våra arbetsplatser. Före-tagshälsovården har en viktig roll som förmedlare avkunskap till arbetsgivarna både när det gäller före-byggande åtgärder och stöd till arbetsgrupper, indivi-der och arbetsledare om problem uppstått.Forskning har visat att dålig arbetsorganisation,brister i ledarskap och oförmåga att hantera konflikterutgör en riskmiljö för mobbning. En god arbetsorga-nisation och chefer och arbetsledare med kompetensom olika arbetsvillkors påverkan på människors upp-levelser, samspel och konfliktrisker i grupper är där-för av största betydelse för att vi skall kunna skapa ettklimat där kränkande särbehandling inte uppstår.Stress på grund av alltför hög arbetsbelastning ialltför nedbantade organisationer är en grogrund förmobbning, liksom oro för nedskärningar och uppsäg-ningar.Forskningen inom arbetsmiljöområdet har undersenare år kraftigt förstärkts just mot de områden därökad kunskap behövs för att utveckla en god ar-betsorganisation. Ökade forskningsinsatser görs ocksågenerellt om psykisk och social belastning i arbetsli-vet och mer specifikt om konsekvenser av kraftigtnedbantade organisationer. Målsättningen måste varaatt uppnå arbetsorganisationer som kännetecknas avdelaktighet, helhetsperspektiv, jämställdhet mellankvinnor och män, kompetensutveckling av de anställ-da samt en god arbetsmiljö med förebyggande avfysiska och psykiska hälsorisker.Hittills har kampen mot arbets-lösheten varit den överskuggande uppgiften. Närarbetslösheten nu sjunker är det min ambition att sättafokus även på arbetslivsfrågorna. Jag avser därför atttillsätta en delegation som får i uppdrag att granskaarbetslivets utveckling. Delegationen skall identifierade viktigaste problemområdena, lägga fram förslag tillförbättringar och bilda opinion.Opinionsarbete och förslag till åtgärder motmobbning och bakomliggande orsaker blir en själv-klar del av delegationens arbete.Anf. 20 ():Fru talman! Jag vill börja med att tacka ministernför det mycket intressanta svaret. Det gäller specielltministerns svar angående att man avser tillsätta endelegation om arbetslivsfrågorna som skall bedrivaopinionsarbete samt ge förslag till åtgärder. Ävenmobbning och bakomliggande orsaker kommer attvara en självklar del av delegationens arbete.Jag delar åsikten i ministerns svar angående barn-och ungdomsmobbning i skolans värld. Anledningentill att jag tycker att frågan om vuxenmobbning är såviktig att det behövs en djupare forskning och utred-ning på området är bl.a. min egen erfarenhet av fack-ligt arbete som heltidsanställd ombudsman under 15år. Jag har också av sex varit före-ståndare för arbetslöshetskassan för i Mal-mö.Jag har varit med under högkonjunkturens dagarpå 80-talet och också senare när det har varit sämretider inom byggbranschen. Jag har sett vad som hän-der med människor vid förändringar i arbetsorganisa-tionen. Mitt deltagande i en företagshälsovårdsorgani-sation har också givit mig funderingar kring ämnetvuxenmobbning.Det mänskliga lidande som det innebär att blimobbad på en arbetsplats tror jag nästan att endastden som själv har varit utsatt riktigt kan förstå viddenav. Det är ofta fråga om att man inte blir informeradom vad som händer. Det kan vara att folk reser sigoch går när man sätter sig vid det gemensamma mat-bordet. Det kan vara att man inte blir inbjuden tillgemensamma träffar på jobbet. Man får inte delta ividareutbildning, kompetenshöjande åtgärder m.m.Det kanske kan vara att man blir omplacerad tillnågon undanskymd arbetsplats, att man blir utsatt försexuella trakasserier, hot osv. Man kanske inte får denlöneförhöjning som alla andra tycks få, som man självupplever det. Liksom både ministern i sitt svar och jagi min fråga kan man konstatera att listan kan görasmycket lång.En annan icke oväsentlig del är kostnaden. Detfinns beräkningar på att samhällets kostnader skullekunna ligga i storleksordningen 18 miljarder kronorper år - detta då förutom det mänskliga lidandet.På 1980-talet var det många människor som träd-de fram i massmedierna och vittnade om personförföl-jelser på arbetsplatserna. har vi lagstiftning ochföreskrifter på området som skulle kunna anses varatillräckliga.Jag tycker att det finns ett bekymmer somfrån början, kan man säga, härrör från 1990-talet.Mycket i arbetslivet har förändrats bara på de häråren. Det har varit fusioner, sammanslagningar, ned-dragningar, nystartande av företag och omstart avföretag. Vi har hela IT-världen. Vi har distansarbete,koncernförändringar osv.Det finns också något annat som påstås i den all-männa debatten. Fackliga organisationer och andrahar påtalat att det finns en tystnad på arbetsplat-serna. Man vågar inte säga ifrån av rädsla att bli avmed sitt arbete. Jag tycker att också detta på något sättblir en form av mobbning.Min fråga till ministern är: Kommer detta med dens.k. tystnaden på arbetsplatserna att vara en del avdelegationens arbete? Det skulle också vara intressantom ministern var beredd att säga något mer om dele-gationens mål och syfte just med arbetslivsfrågorna,som är otroligt viktiga och väsentliga.Anf. 21 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ():Fru talman! Jag delar synpunkteroch håller med om de exempel han ger. Det är enstakaexempel som vi alla kan känna igen oss i - inte föregen del kanske, men att det här har drabbat någon ivår omgivning. Vi har ju en situation där arbetslöshe-ten är hög, eller har varit hög .