prot · GL09111 · 1998-05-25 00:00:00 — Det alla talade om var nu måste samarbeta på ett annat sätt så att mantog gemensamt ansvar. Man stod också inför det fak-tum att kanske skulle de svenska och andra nordiskamedarbetarna få finna sig i att de inte längre kundestanna kvar. Det var en oerhört orolig tid. Man villeinte att det arbete som hade utförts skulle spolierasutan skulle få fortsätta med oförminskad kraft. Det härborde man säkert ha insett tidigare. Men det här varredan på 60-talet, alltså ungefär då vi började utveck-la svenskt bistånd i statlig regi, som man tog uppvikten av detta samarbete.Många kyrkor och ideella organisationer insåg ioch med utvecklingen mot självständiga afrikanskastater att det enda möjliga och säkra för att garanteraatt det arbete som påbörjats i svensk eller nordisk regiskulle vara att det lades under afrikanskt ledarskap isamarbete med svenska medarbetare. Denna utveck-ling var mycket tydlig. Till att börja med arbetademan sida vid sida i ledarfunktioner för att mer ochmer överlämna ledarskap till afrikaner och låta svens-kar ha en rådgivande funktion vid sidan om. Dettavisade sig mycket betydelsefullt när medarbetarnaperiodvis var tvungna att lämna de länder där de arbe-tat på grund av de oroligheter som pågick.Att detta inte har fungerat lika bra på det statligaområdet utan först nu aktualiseras över hela linjen kansäkert förklaras med att de gemensamma värderingarmellan regeringarna har saknats, därför att vi har haftatt göra med stater som inte haft en utvecklad demo-krati. När det däremot gäller medarbetare, både in-födda och svenska som arbetade intimt tillsammans it.ex. kyrkligt, humanitärt och socialt arbete, utveckla-des de gemensamma värderingarna med attarbetet växte fram. Men vi välkomnar att man såmycket nu betonar partnerskapets betydelse. Det äroerhört viktigt för att vi skall kunna utföra ett riktigtgott utvecklingsarbete tillsammans.Vi har även i vår motion på den här skrivelsentagit upp biståndsnivån. Vi välkomnar de slutsatsersom dras i skrivelserna, att den positiva utvecklingen iAfrika inte får leda till att biståndet från omvärldentrappas ned. Man påpekar att söder om är oerhört fattigt och att fattigdomenegentligen ökar. Man påpekar att det absolut inteskulle gå för sig att vi nu lämnade åt sitt öde.Den insikten välkomnar vi verkligen.Vi delar också slutsatsen i skrivelsen att de ländersom inte uppnått FN:s biståndsmål på av natio-nens BNI och som sänker sin biståndsnivå trotsdetta egentligen agerar helt irrationellt. Men vi tving-as än en gång konstatera att regeringen skönmålar denegna politiken. I skrivelsen heter det att avnedskärningar ökar återigen biståndet. Det äranmärkningsvärt att man nu i klarspråk talar om denedskärningar som gjorts. Men vi vill ändå understry-ka att när man nu börjar öka biståndet gör man detfrån en väldigt låg nivå historiskt sett. Dessutom harvi påpekat i vår reservation tillsammans med andrapartier att det faktiskt är så att skall man vara riktigtkorrekt har vi inte riktigt kommit därföratt vi talar om av BNI men FN talar om 0,7 %av BNP. När man jämför dessa siffror - jag har siffrorsom går - har det under de senasteåren rört sig om en skillnad på ungefär 500 miljoner.Vi har ordat mycket om enprocentsmålet tidigare.En del har tyckt att det kanske inte hör hemma i sam-band med den här skrivelsen, men vi tycker att det gördet därför att så mycket av vårt bistånd går till Afrika.Nu säger man visserligen att man vill öka biståndettill , men det gör man på bekostnad av andradelar av världen. Vi vet ännu inte vilka. Men vi förvår del menar att det inte skall ske på bekostnad avandra delar av världen därför att vi vill öka vår bi-ståndsinsats betydligt mer än vad regeringen ochutskottsmajoriteten vill göra. Man vill bara öka med0,först och sedan år2001. Vi menar att det med den takten tar alldeles förlång tid. skall jag inte orda mer om det, för vi hartagit upp detta . Men det har stor bety-delse eftersom vi talar om en av de fattigaste konti-nenterna.Vi skulle också i detta sammanhang vilja påpekaatt vi fortfarande vidhåller vår uppfattning att detbehövs ett oberoende sekretariat för analys och utvär-dering. Jag skall inte gå in på några detaljer där. Faktaom vad vi tycker om detta är mycket väl kända.Vi menar också att detta har betydelse t.ex. när detgäller vårt samarbete med regionala organisationer.Vi kristdemokrater har påpekat att ger ganskageneröst till dessa organisationer i utan att viegentligen har sett riktigt ordentligt på deras redovis-ning. Också detta är ett skäl för att vi behöver dettaoberoende sekretariat för analys och utvärdering.Vi har redan hört om ansvaret gentemot Världs-banken av ett par talare. Vi kristdemokrater vill un-derstryka att vi tycker att det är Utrikesdepartementetsom skall fortsätta att ha det finansiella ansvaret ochdärför också policyansvaret gentemot ,IMF och regionala banker. Det har den största kompe-tensen när det gäller dessa frågor. Därför tycker vi attdet är naturligt att så sker.Vi kristdemokrater har också ställt upp på den re-servation som finns när det gäller . Detrimmar mycket illa med partnerskapsidén att behandlaett avtal på det sätt som man hitintills har gjort. ärvi glada för att ikraftträdandet har uppskjutits och tar mer tid på sig att försöka komma överens. Vihoppas att det blir så också med utvecklingsländerna.Annars är de i en sits där de får välja mellan att skrivapå någonting som de kanske inte tycker är bra förderas egen del eller att helt stå utanför avtalet. Det ärför deras del inte någon lätt sits.Vi kristdemokrater har också i vår motion lyftfram vikten av att handel och investeringar får vara ettverksamt medel för framgång. Där menar viatt småföretagsverksamheten måste få mer stöd. Dethar vuxit upp en informell marknad. Den är helt avgö-rande för många afrikaners existens och möjlighetertill ett drägligt liv. Denna informella sektor är densom kommer att drabbas mest vid avregleringar iekonomin. Därför är det viktigt att den sektorn intemissgynnas av en handelsreglering.Det är viktigt att genom bistånd och investeringarstödja regional och lokal handel under mer organise-rade former. Vi har länge hävdat att det är en nöd-vändighet att göra så. Vi är glada att regeringen harsvängt och starkt pläderar för en ökad inriktning påhandel vid sidan av ett reguljärt bistånd och ett merutvecklat samarbete mellan svenska näringslivet ochstaten. En underlättande faktor för en kraftfull ut-veckling av handelsrelationerna med de afrikanskaländerna är den integration av Sidas kontor och UD:sambassader som fyrpartiregeringen beslutade om år1993.Vi menar också att det är viktigt att stödja den typav verksamhet som är särskilt inriktad på kvinnor.Ungefär 80 % av livsmedelsproducenter ärkvinnor. Vid sidan av detta har de också ansvaret föratt fostra barnen och ta hand om hemmet. Men derasinflytande på samhällsutvecklingen har hitintills varitmycket begränsad. Ett av skälen till detta är att de intehar någon egen social och ekonomisk plattform. Dehar svårt att fullfölja sin utbildning och att engagerasig i arbetslivet.Därför har vi föreslagit att man borde ha någotliknande i som man med framgång har prövat iBangladesh, dvs. något i stil med , somger krediter till fattiga människor och som särskilt harvänt sig till kvinnor. av det projektetslåntagare är kvinnor. Det har betytt mycket för attförbättra deras levnadssituation och ge dem säkrareinkomster. Vi skulle med glädje se att man kundestarta något liknande projekt i Afrika.Jag har också än en gång lyft fram den stora sjö-regionen som ett exempel på vad man skulle kunnagöra för att främja en utveckling av det civila samhäl-let och för att bedriva ett freds- och försoningsarbetepå bred nivå i de lokala samhällena. Jag tror också atten sådan modell skulle kunna användas kanske ocksåi i Kivu och i andra närliggande stater därden behöver användas.Det är riktigt att vi redan har ett arbete i Burundi.Men även där, ungefär som jag sade när det gälldepolitiken österöver, är det fläckvis. Det skulle kunnanå ut till praktiskt taget alla kommuner om man an-vänder sig av de kanaler som finns. Då skulle detbehövas en strukturerad insats under sakkunnig led-ning. Där skulle man verkligen kunna utveckla ettpartnerskap.Anf. 142 ():Fru talman! I kammaren här står utrikespoli-tiken i fokus från många olika utgångspunkter, och såäven i utrikesutskottets betänkande 1997/98:UU14 Enförnyad svensk Afrikapolitik inför 2000-talet.Jag vill först yrka bifall till de ställningstagandensom utrikesutskottets majoritet ställt sig bakom menockså avslag på de yrkanden som vi har valt att intestödja.Utrikesutskottet har tagit fasta på att detta är enskrivelse man har haft anledning att behandla till-sammans med de motioner som väckts med anledningav regeringens skrivelse. Det leder fram till att vi intenu i beslutsform tar ställning till andra förslag som haruppkommit på annat sätt därutöver. Inte heller anservi att det åligger att fördela arbetet inomregeringen.Det är också viktigt att redan inledningsvis marke-ra den stora samsyn om den framtida Afrikapolitikensom framgått både av motionernas innehåll och utri-kesutskottets behandling samt de inledande anföran-dena . Mycket i motionerna handlar om att manvill förtydliga, få en mer utförlig beskrivning ellerkanske endast betona att man delar majoritetens synpå hur man kan stödja afrikanskt ledda förhandlings-processer mot fördjupad demokrati och uthållig eko-nomisk tillväxt med inriktning på fattiga människorssituation, utveckla partnerskap mellan ochomvärlden och stärka det långsiktiga utbytet mellanSverige och Afrika.Vi lägger härmed grunden för en bredare och mersammanhållen politik gentemot . Detta betän-kande slår fast att politik gentemot Afrikasyftar till ett mer jämbördigt förhållande - ett part-nerskap - och dessa resonerande formuleringar präg-lar betänkandet. På samma sätt vill vi att våra relatio-ner med skall präglas av detta synsätt.Även om det inte var motivet bakom detta arbetemed att ta fram denna policy konstaterar man snabbtatt ett tydliggörande av vår Afrikapolitik även kom-mer att vara ett starkt stöd när driver sin linjei FN och inom EU, t.ex. med Loméförhandlingarna,eller inom WTO när vi driver kravet om nolltullar förMUL-länderna.Vi vill även i detta sammanhang påminna om attstora-sjö-området var identifierat som ett prioriteratområde för i . rolli har debatterats tidigare här ikammaren, och jag hänvisar i övrigt till den debatten.FN:s generalsekreterare skrev nyligeni en artikel att FN är redo att spela en roll. Det måsteockså världssamfundet vara, och det måste ocksåAfrika vara. Det sista sades med kritisk adress tillAfrikas ledare. Vidare sade han att afrikanerna intelängre kan skylla problemen på kolonialismen.Artikeln byggde på den rapport som den 24 aprilmed välkomnande togs emot av FN:s säkerhetsråd.Rapporten handlar om bakgrunden till konflikterna iAfrika och hur de bäst skall kunna lösas. Den rappor-ten har redan satt sina spår i debatten på mer än enkontinent.Det finns en befogad kritik, som många talare ti-digare har tagit upp här , mot delar av det afri-kanska ledarskapet. Men vi skall även ha med i bildende stora uppoffringar som bidrog till befrielsen avZimbabwe, , och ,med alla fasor under inbördeskriget. Det finns exem-pel på många goda ledare från olika delar av Afrika.Det räcker med att säga det är alltför sällan ett för afrikanerna gottledarskap har fått omvärldens stöd. har ledar-skapet direkt underminerats. Kongo-Brazzaville är ettsentida tragiskt exempel på detta.Betänkandet har föregåtts av ett långt förarbetedär alla partier företrädda i har haft möjlig-het att påverka innehållet. Nog så viktigt är att det harfunnits en stor lyhördhet för afrikanska ledare såvälinom politiken som i det civila samhället. Många somdeltagit kommer från den nya generationens ledare.Det är även väl värt att nämna att påfallande mångaockså har varit kvinnor. Jag skall ge exempel på tvåledare: från och JosphDiescho från var en man och en kvinna somberikade både mina och andras kunskaper om Afrika.Fru talman! Då jag tillsammans med två nordiskakolleger varit i ett av mest konflikt-drabbade områden kan jag inte avhålla mig från attockså komma in något på de erfarenheterna. Vi restetill Stora Sjöområdet, till ett med en sådanpåtaglig spänning i luften att den även slog igenombilrutorna när vi passerade mellan bostadshusen.Promenader var uteslutna. Vidare for vi via ett mili-tärtätt över det vackra landskapet medKivusjön in i . När planet landat i utkanten avhuvudstaden och jag går mot ankomsthal-len ser jag genast spår av anfallet mot flygplatsen ifebruari. Det är spår i form av splittrat glas i entrédör-ren, likt ett sår i en för övrigt välhållen anläggning.Skottlossningen som jag fortfarande kan se spår avvittnar i blixtbelysning om landets situation. Menglassplittret får mig också att tänka på en intervju medFN:s generalsekreterare berättade att han aldrig glömmer enlektion han fick som 17-åring i den lilla gymnasiesko-lan i hemlandet . Hans lärare höll upp ett stortvitt papper med en liten, liten prick och frågade: Vadser du?En svart punkt, svarade den unge Koffi.Du ser en svart punkt, fast i princip hela papperetär vitt. Gå inte ut i livet med den livssynen, unge man!sade läraren.Koffi Annan lyssnade och lärde något som hanmenade sedan har präglat hela hans syn på tillvaron.Och visst är det lättare för mig att se glassplittret ientrédörren än allt det väl fungerande runt omkring,på samma sätt som den unge Koffi Annan såg densvarta punkten i stället för allt det vita, positiva runtomkring. Jag är väl medveten om att som kon-tinent har gigantiska problem. Men den vars blickfastnar på problemen kan inte se det positi-va, och finner då inte heller de nödvändiga byggste-narna till en bättre framtid. En afrikansk politik måsteha sin förankring i den afrikanska verkligheten.Fru talman! har mer än 30 krig utspe-lats bara på kontinent. Det stora flertalet avdessa har varit inbördeskrig. 14 av 53 länderdrabbades av väpnade konflikter enbart under 1996.Dessa stod för mer än hälften av alla krigsrelateradedödsfall i hela världen. De resulterade även i mångahandikapp samt mer än 8 miljoner flyktingar. Detmotsvarar hela befolkning.I kunde jag lugnt sitt och njuta av enläcker avokado med vinäger och fundera över depositiva steg framåt politikerna nu hade tagit där, ochvilka ytterligare öppningar man kunde skymta. Men isamma stund vet jag också att människor svälter ihjälendast en mil utanför , och att det två milutanför staden, uppe bland de gröna kullarna, fortfa-rande pågår väpnade sammanstötningar. I några pro-vinser är av befolkningen internflyk-tingar, boende i olika läger. Och de djävulska minor-na ligger även där ute och väntar på sina oskyldigaoffer.Bilden av är för många t.o.m. för mångfa-setterad för att passa in i ett pressmeddelande, ochäven i ett betänkande som här. Komplexiteten gör tvingas till ett visst mått av generalisering. Va-riationerna inom och mellan de afrikanska länderna ärså svåra att fånga och få fram att bilden, som oftastblir dyster, kan vara ett reellt hinder för kontakterinom t.ex. handelsområdet.Kd stöder med sin motion det pågående samarbetesom driver för ett försoningsarbete på detlokala planet i Stora Sjöområdet. Då kd även tar uppsamarbetet kring vattendrag som bördet nämnas att det redan finns ett samarbete i form avriktat stöd till genom Aut-hority. Action finns, men jag kanutöver detta kort informera om att det även finns ettbiståndsstött samarbete mellan länderna kring med utgångspunkt i fisket. Man skall inteutfiska sjön.Det är i vi tydligast har kunnat bedriva ettfredsfrämjande arbete i den här regionen. Men Sveri-ge är även aktivt inne i genom Sida, m.m.När det gäller och är det dystrasignaler som kommer ut. När Mobuto vidmakten drog sig tillbaka till för att söka densista vilan drogs en suck av lättnad.Nu har det gått . Det är fortfarande svårt attfinna något att glädja sig åt. Inte heller grannländernatycks imponerade av president insatser. Av de16 inbjudna statsöverhuvudena var det nämligen baraRobert från och från som fanns påplats vid firandet . I stället vet vi att stri-derna mellan regeringstrupper och rebeller i Go-maområdet tog ny fart samma helg. Det kan hända attdetta är symboliskt, då också var den stad därKabila startade den offensiv som ledde fram till mak-ten.De rikedomar berg gömmer har lockatmånga, alltför många, utan att det har kommit folkettill del. Inte heller har oljetillgångarfrämst kommit folket till del. Att människorna i Afri-ka - vilket framkom vid mina samtal under där nere - ser på slagorden trade, not aid meden viss ironi är förklarligt. liknar det mer nyko-lonialism än handel.Men en ökad handel är nödvändig att åstadkom-ma. Inget land har varaktigt kunnat reducera fattig-domen utan en långvarigt hög ekonomisk tillväxt.Relationerna mellan välstånd och fördelning har docksom bekant en tendens att alltför sällan få rätt balans.I statistiken över världshandelns totala utvecklingförsvinner nedåt i tabellerna. Men om vi istället tittar på den afrikanska utrikeshandeln ser vi attdenna ändå har fördubblats i värde under det senastedecenniet. Skall man peka ut ett stort handelshinder ärdet den utbredda protektionismen. lyfts framsom förebild, och näringsliv har en sär-ställning.Flera partier har passat på tillfället att hänga påmotioner som berör för att få ytterligareen chans att tycka till om . Attdet skulle komma något slutligt ställningstagande i ettläge när förhandlingarna tagit paus är det väl ingensom på allvar räknat med.Moderaterna skriver i sin motion om att länderinte kan absorbera investeringskapital och att detfinns ett motsatsförhållande mellan bistånd och privatinvesteringskapital. skriver detta glöms-ka av att alla länder knappast får del av några inves-teringar.Moderaterna vill också låsa fast sig vid siffror,t.ex. att biståndet inte skall överstiga av BNP.Det kan inte majoriteten ställa sig bakom. Det vi serhär är spåren efter moderat inrikespolitik som ocksåringlar ned mot , vilket är föga förvånande.Fru talman! organise-rade 22 afrikanska stater nationellaval med någon form av konkurrens. Den demokrati-sering som skett i södra har också utrikesut-skottet under innevarande mandatperiod kunnat stude-ra på plats genom besök i , ,, , och . I Swazi-land grubblar man väl fortfarande på förändringarna ilandets konstitution.Men demokrati är inget nytt i - inte ens iden av oss allmänt omfattande tappningen. Frihetsi-dealet var inte någon främmande tanke i tra-ditionella samhälle. Demokratibegreppet var centralt iden frigörelsekamp som ledde till dagens självständi-ga stater. Att det var makt åt folket som stod i för-grunden var logiskt i den dåvarande politiska situatio-nen. Man prioriterade frigörelse snarare än frihet. Motbakgrund av detta finns det ett mer kollektivt levnads-sätt och en livssyn som lägger stor vikt vid storfamil-jen och ibland även klanen. När statsmaktens legitimi-tet är svag tenderar också andra strukturer att bli änmer framträdande.Det vi däremot fortfarande har otillräckliga - ja,förvånande litet - kunskaper om är de traditionellaafrikanska styrsystemen. Jag saknar tillgänglig littera-tur på området. På en del håll är de traditionella styr-systemen utplånade, men i de områden där de fortfa-rande betyder något för människors vardagsliv bordevi ha större kunskap. Här kan partnerskapet underlättaarbetet med att knyta samman de ibland två parallellasystemen - det traditionella och det officiellt rådande- till en demokratisk helhet.För att åstadkomma ett effektivt bistånd måste viförstå och känna till de strukturella, kulturella, socialaoch religiösa förhållanden som styr kvinnors ochmäns roller. Vi har slagit fast att bristande jämställd-het, liksom för övrigt korruption, är ett utvecklings-hinder.Att kvinnans ställning av tradition kan skifta på-tagligt inte bara mellan utan också inom länder kundeutskottet lära sig under sin resa i . Mengenerellt är kvinnors möjlighet till lån, ägande avmark och utbildning försummade områden.Det finns en skrivning i betänkandet som jag sär-skilt välkomnar. Det är den del som handlar om stödtill informella strukturer, den sfär där flertalet kvinnorrör sig. Flera motioner har också tagit upp skuldav-skrivning osv. Men jag ser att talartiden är ute, så jagfår väl återkomma till resten under replikerna.Jag vill bara avsluta med att säga att mitt helhets-intryck av både förarbetet och det arbete vi har be-drivit i utskottet och här är att det finns väldigtmycket hopp och optimism i det här betänkandet.Trots den ofta dystra situationen är detta ett positivtavstamp till någonting nytt.Anf. 143 Statsrådet ():Fru talman! Det är riktigt som sadeatt alltför länge har bilden av dominerats avsvält och underutveckling, krig och katastrofer. Så hardet varit i där svälten och inbördeskriget harskapat en humanitär katastrof, i där staten harfallit sönder i inre stridigheter och i de återkommandekriserna i och . Det är dödens Afrikavi ser, präglat av det förflutnas demoner.Men ser vi också ett nytt växafram. Det är livet i vi ser med förhoppningarom en framtid med frihet och framsteg. Vi som harbesökt har där sett hur det demokratiskasamhället håller på att bildas efter apartheid. Stödettill kampen mot kolonialism och apartheid är Sverigesstörsta, längsta och mest framgångsrika solidariskaengagemang. Som en tydligt gest för den solidaritetenställde ju också sin första utomafri-kanska resa just till Sverige.Vårt engagemang för finns kvar. Vi ar-betar nu för att stödja uppbyggnaden av det nya de-mokratiska . kommer statsministerPersson, om socialdemokratin får fortsatt förtroende,att bjuda in en delegation från det svenska samhälletmed ett brett deltagande från svenskt näringsliv, folk-rörelser, akademiska institutioner och kulturliv för atti och södra dra i gång en nysatsning.Den skall bygga på våra nära relationer under antia-partheidåren. Den skall dessutom utveckla vår förmå-ga att på bred front göra gemensam sak inför ett nyttårhundrade.Vid besök i , , , , och har jag själv sett hurett nytt börjar ta form. harmånga länder påbörjat en demokratiseringsprocess.Av alla stater som hade enpartisystem eller militärsty-re 1990 har tre fjärdedelar hållit allmänna val i någonform under senare år.Men de nya demokratierna är bräckliga och behö-ver fortsätta att utvecklas för att en demokratisk kulturskall få fäste. Demokrati kräver demokrater, och de-mokrater föds inte över . Utvecklingen av de-mokrati har tagit i , och det kommeratt ta i Afrika.En ny generation afrikaner tar själva ansvar förutvecklingen ur fattigdom till välstånd och demokrati.De nya ledarna sätter ekonomisk utveckling och so-cial sammanhållning högt på den politiska dagord-ningen. Den ekonomiska reformpolitiken har börjatbära frukt i en rad länder.Det är självfallet hos afrikanerna själva som dettyngsta ansvaret för att skapa ett nytt vilar.Men får detta inte innebära att vi lämnarvårt engagemang och, som några säger, låter Afrikalösa sina egna problem. Demokrati kräver också ut-veckling. Tomma magar och tomma sinnen är ingenhållbar grund för demokrati. Det är vår uppgift att gemateriellt och moraliskt stöd åt en politik som ledertill en positiv utveckling i Afrika.Regeringens skrivelse till om Afrika-politiken syftar till att möta förändringen i ochi världen med ett modernt, effektivt och rättfärdigtsamarbete mellan och . Det är viktigtatt undvika att lämnas på efterkälken i globali-seringsprocessen. De ökade privata kapitalflödena harhittills gått förbi. Ändå har i vissmån inneburit en ekonomisk återhämtning för Afrikaefter 1980-talets förlorade decennium då realinkoms-terna minskade per invånare och år. Mellan1996 och uppgick den ekonomiska tillväxten iAfrika till i genomsnitt . I flera länder var denbetydligt högre.Men fortsatta ekonomiska och sociala reformer ärnödvändiga, annars riskerar eftersläpning ivärldsekonomin att bli permanent.