prot · GL0999 · 1998-04-29 00:00:00 — Det är naturligtvis bekymmersamt nären stor majoritet i svenska har en stånd-punkt och den allmänna opinionen så uppenbart haren annan ståndpunkt. Jag tror mycket på korrekt in-formation om detta, för det är mycket lätt att ägna sigåt skrämselpropaganda. Därför är den korrekta infor-mationen det allra bästa för oss att ägna oss åt liksomatt ta fram de många positiva exemplen på vad EUfaktiskt betyder för vanliga människor, t.ex. ungamänniskors möjlighet att åka ut i för att stude-ra och arbeta, detta att vi går mot ett passfritt EU,precis som vi har haft passfrihet i , och att visamarbetar på väsentliga områden som underlättar föross att klara miljöproblemen, kampen mot brottslighetoch att klara sysselsättningen. Det är vardagsnärafrågor som svenska och regeringen helatiden har prioriterat under regeringskonferensen ochkommer att fortsätta att prioritera i vårt EU-samarbete. Detta bör vi informera om.Anf. 53 () replik:Fru talman! Jag är helt ense med utrikesministernom det. Det är faktiskt inte bara en större del av parti-erna och ledamöterna i kammaren som är positiva tillAmsterdamfördraget.I propositionen kan man läsa att stora delar av or-ganisationsvärlden är positiva till att god-känner Amsterdamfördraget. Jag tycker att det ärviktigt att detta framhålls och hoppas att organisatio-nerna hjälper till med upplysningsverksamheten. Dethandlar om organisationer som , , , ,i , , , Stock-holms Handelskammare och Medborgarrättsrörelsen.Det är alltså en stor del av de svenska organisationer-na som är positiva. När man lyssnar på delar av denhär debatten tror man inte att det är så. Det låter näs-tan som om det skulle vara fråga om någon form avkonspiration från ledamöter, men så äricke fallet som tur är.Anf. 54 () replik:Fru talman! Jag kan också passa på att ge en klapppå axeln eller en eloge till regeringen. Det handlar omatt man den här gången har haft en mycket mer öppenprocess under förhandlingarna. När Maastrichtfördra-get togs fram var det ur många aspekter mycket dåligtmed öppenheten under förhandlingarna, och det gavockså stora bakslag. Men den här gången har detfungerat bättre. Trots att området har varit alldeles förstort för att kunna ha en kontinuerlig diskussion på ettbra sätt, har vi från och ändåkunnat följa processen någorlunda.Utrikesministern sade flera intressanta saker. t.ex. att det inte är aktuellt med förentastater, för att gå in på den konkreta frågan som disku-teras. Jag fick en verklig deja vu-upplevelse, för pre-cis så sade innan vi ansökte ommedlemskap i . blir det en ny regeringskon-ferens, och de stora staterna inom EU driver på motmer överstatlighet, att fler beslut skall fattas medmajoritet och att de stora staterna skall få mer infly-tande på de små staternas bekostnad. Jag undrar omregeringen är beredd att vara litet tuffare den härgången, att stå på sig och följa den svenska majorite-tens inställning eller om man är beredd att ge med sigoch offra ännu mer av svensk självständighet undernästa regeringskonferens.Anf. 55 Utrikesminister ():Fru talman! Den svenska opinionens åsikt när detspecifikt gäller var besluten skall fattas och på vilketsätt de skall fattas tror jag att man skall vara väldigtförsiktig att uttala sig om. Jag inser att det är väldigtlätt att föra skrämselpropaganda och tala om makt-överföring till odemokratiska organ eller institutioner,som gjorde. I stället kan man fråga sig:Är det vettigt att fatta beslut om sådant som har medöppenheten att göra med möjlighet att lägga veto ellermed kvalificerad majoritet? Skall beslut som har medmisshushållning av EU:s medel att göra fattas medenhällighet eller med kvalificerad majoritet? Om mani fråga efter fråga frågar svenska folket vad de tycker,tror jag att vi nyanserar bilden mycket kraftigt.Vad vi är inne på från den svenska regeringenssida är just att i de praktiska frågorna få de bästabeslutsmöjligheterna. Men det finns naturligtvis desom hävdar att allting blir mycket bättre om man gördet överstatligt och fattar beslut med kvalificeradmajoritet. Jag står inte för det. Jag accepterar intedetta synsätt, därför att inom t.ex. utrikespolitiken tardet i allmänhet . Men detta att det i huvud-sak är ett område där vi fortfarande använder enhäl-lighet och möjlighet att lägga veto tror jag är bra förbeslutsfattandet, för denna ytterligare eftertanke be-hövs just på det området. Sedan kan det finnas ensta-ka frågor som skall hanteras på ett annat sätt. Låt ossvara litet praktiska här i stället för att bara teoretiserakring det.Anf. 56 () replik:Fru talman! Det kan låta bra att man skall varapraktisk, som utrikesministern säger, men det härhandlar om relativt teoretiska frågor. Det handlar omhuruvida vi skall ge mer inflytande till och om huruvida vi skall överlåta merinflytande till kommissionen och ge den initiativrätt.Det kan tyckas vara svåra teoretiska frågor, mensom utrikesminister tycker jag att man borde kunnaargumentera kring sådant också. Jag tycker att den häroförmågan att sätta ned foten och visa en klar inställ-ning och drivkraft, och i stället mer följa med ström-men, talar väldigt mycket för att EU-frågan måste blien stor fråga också i höstens val till riksdagen.Då är det så att om vi får som är EU-motståndare, EU-kritiska, efter höstens val, kan viockså garantera att inte ytterligare beslutsrätt överförsfrån riksdag till EU. Jag tror att det för denmajoritet bland svenska folket som är EU-kritiska, ären trygghet gentemot det luddiga prat som utrikesmi-nistern har visat prov på i dag.Anf. 57 Utrikesminister ():Fru talman! Att vissa här är mot EU vet vi ju. Där-för kan de bara se saker och ting på ett sätt. Men EUär ju en organisation som både är överstatlig ochmellanstatlig. Och det mellanstatliga är det huvudsak-liga, det dominerande.När man är med i en sådan organisation är det juen praktisk hantering. Hur skall frågor uppfattas?Skall de inrangeras i det överstatliga eller i det mel-lanstatliga facket? Skall vi ha möjlighet till veto ellerskall man fatta beslut med kvalificerad majoritet? Detfinns också flera andra institutionella frågor som manhela tiden måste fundera på. Men man måste göra detutifrån sakliga frågor. Annars blir det totalt obegrip-ligt.Jag kan förstå att EU-motståndare gärna vill göraEU obegripligt för svenska folket. Men jag har enannan åsikt. Därför hanterar jag de här frågornamycket mer praktiskt.Anf. 58 () replik:Fru talman! Jag tror ju inte att svenska medborga-re som är EU-skeptiska är det på grund av någotverklighetsfrämmande teoretiserande. Det är inte sålänge sedan som skrev ett brev tilltalmannen och bad ledamöterna av riksdagatt hålla tyst i diskussionen om skatterna för högatjänstemän.Svenska medborgare kunde mycket väl höra hurKlaus Hänsch, talmannen i , tog emotde elva EU-kritikerna. tog antieuropéerna plats iEU-parlamentet, hette det. Detta är ju praktiska erfa-renheter som man naturligtvis kan ha synpunkter på.Den 17 juni 1997 undertecknades Amsterdamför-draget. Då fanns det ett antal ungdomar som är uteoch reser i som var EU-kritiker, skeptiker tilldet hela. De demonstrerade utanför det ställe där dethär undertecknades. Det var ingenbrottslighet. Det var ingen skadegörelse. Det var ingetvåld. Ändå greps de av polisen. De fick handfängsel.De förhördes. De fick lämna fingeravtryck. Åklagaren förklarade att misstanken gäll-de delaktighet i brottslig organisation.Det är de erfarenheterna det gäller. De här ung-domarna skickar ut information på Internet. De åkerhem till och berättar för sina kamrater vad dehar varit med om. Det är också praktiska erfarenheter.Jag skulle vilja fråga utrikesministern: det sä-kert att man inte registrerar folk för att de är kritiskamot EU och skickar den informationen runt till andraländer?Anf. 59 Utrikesminister ():Fru talman! Vi har kommit väldigt långt frånAmsterdamfördraget när tar upp den härtypen av diskussioner. Tala om skrämselpropaganda!Anf. 60 () replik:Fru talman! Jag kan bara konstatera att det här ärsaker som faktiskt har hänt.Anf. 61 (m):Fru talman! Med anledning av de senaste replik-skiftena får jag intrycket att utrikesministern ser EU-arbetet litet grand som en praktisk hantering i störstaallmänhet. Det är litet synd. Det får inte vara så attvalet står mellan den svartmålning och skräckskild-ring som en del ägnar sig åt och den praktiska hante-ringen. Det skall ändå finnas något slags Europatankei botten, en känsla av att det faktiskt är väldigt viktigtatt vi i kan hålla samman och försöka arbetafram vår gemensamma framtid. Vi skall lyfta framjust det perspektivet mer än att bara prata om praktisksamverkan.EU är ännu inte ett område utan inre gränser. Fort-farande finns det ju hinder för unionsmedborgare ochandra att fritt röra sig inom unionen. Just fri rörlighetär ett vitalt och grundläggande intresse för männi-skorna. Det inger en känsla av att tillhöra något störreän den snäva nationalstaten. Den fria rörlighetenbefrämjar dynamik och ökade kontakter människoremellan. Jag tycker att det ändå är en del av Europa-tanken rent praktiskt.Schengensamarbetet, som vi ju diskuterade ochfattade beslut om här i kammaren, förs nu in iEU. regler om asylprövningm.m. är också en del i EU-samarbetetoch därmed i tillämpliga delar inte längre ett Scheng-ensamarbete - som inte har varit eller blir ett fullska-ligt EU-projekt eftersom ett par länder står utanför.Fri rörlighet kräver ökat samarbete vad gällergränskontroll, visering, asyl, invandring och annatcivilrättsligt samarbete. Det är rätt självklart att det ärså. Alla länder måste garantera att det finns en säkerprövning för de människor som vill vistas i unionen.Tredjelandsmedborgare får genom Schengenavta-let och Amsterdamreglerna nu en mycket friare rör-lighet inom unionen. Tredjelandsmedborgare behöveri fortsättningen inte hålla på att söka asyl för alla deländer de vill besöka i . Man kan röra sig fritt- eller i varje fall betydligt friare.Amsterdamfördraget innebär att stora delar av detmellanstatliga samarbetet i den tredje pelaren försöver till den första pelaren. Överföringstiden har sattstill . Därefter skall, det är avsikten, majoritets-beslut gälla också på detta område.Alla unionsmedlemmarna är, och det måste tydli-gen understrykas gång på gång i denna kammare,utpräglade rättsstater - låt vara med litet varierandetraditioner och kultur inom lagstiftning och förvalt-ning. När det gäller asylregler har ju alla stater för-pliktat sig att följa och tilläggs-protokollet . Vidare har unionsländernaförpliktat sig att samråda med UNHCR och andrarelevanta organisationer om frågor som rör flykting-politik.Varje land inom unionen kommer i fortsättningenatt utöver detta också för egen del praktisera mergenerösa regler. De har också rätt att pröva varjeasylansökan fritt, även om den har prövats iannat EU-land.Medlemsländerna anser vidare enligt Amsterdam-fördraget att det finns behov av att harmonisera reg-lerna vad gäller människor som fördrivits utan attdärför vara s.k. Genèveflyktingar. Tillfälligt skyddoch åtaganden enligt principen om burden-sharing ärfrågor som medlemsstaterna nu har åtagit sig att sam-arbeta kring. Man vill också utöka möjlighe-terna för tredjelandsmedborgarna att bosätta sig frittinom unionen.Fru talman! Det är naturligt att unionsländernafördjupar sitt samarbete i de frågor som rör asyl ochinvandring. Det finns givetvis bland medlemsländernaen djup insikt om att ett stort invandringstryck kom-mer att bestå så länge som skillnaderna i levnadsvill-kor och politiska styrelseskick varierar så kraftigtäven inom EU:s närområden.EU:s agerande måste ses i en helhet. Utveck-lingshjälp, avtal om ökad handel, rivande av tullar,betonande av mänskliga rättigheter och fredsbevaran-de insatser är en del av EU:s åtagande gentemot fatti-ga länder och länder med bristande demokrati.I länderna söder och öster om är be-folkningsökningen massivt snabbare än i ländernanorr om . Det är givetvis inte möjligt attpå lång sikt klara ett alltmer ökande invandringstryckpå annat sätt än genom att en ökad och mer jämt för-delad ekonomisk utveckling åstadkoms.EU:s invandringsregler, liksom för övrigt Sveri-ges, måste ses i detta perspektiv. Asyl tillkommer densom har skyddsbehov och tillfälligt uppehåll den somflyr undan tillfälliga katastrofer, krig och liknande.Fru talman! Detta är precis i enlighet med vad vibeslutade här för svensk del när vi be-handlade det stora migrationspolitiska betänkandet.Förutsättningar för den fria rörligheten är, som jagnämnde tidigare, att medlemsländerna har avtalat omatt tillräcklig kontroll sker av den som vill resa in iEU, att asylprocessen är rättssäker för dem som sökerasyl och att tillräckliga legala förutsättningar kanutarbetas för att komma till rätta med männi-skosmuggling och annan gränsöverskridande brotts-lighet. Amsterdamfördraget är ett steg framåt härvid-lag och ger tydliga möjligheter och förpliktelser tillökad och nödvändig samverkan.Det svartmålas nu om att EU inrättar en fästningEuropa. Detta är ren skrämselpropaganda och heltfelaktigt. Varje land kommer även i fortsättningen attkunna föra en egen invandringspolitik. Det EU villinföra är minimiregler. Nej-partierna kan inte anklagaAmsterdamfördraget eller för attvara mer restriktiva ur flyktingpolitisk synpunkt.Genom det här samarbetet har vi bara lagt fast mini-miregler. Nationella regler kan läggas ovanpå. Omnej-partierna kan finna majoritet här i kammaren fören ökad och mer s.k. generös invandringspolitik finnsdet ingenting som hindrar detta. Det är bara att sätta igång och bilda opinion och skaffa sig majoritet fördet.Där vi inte har nått så långt - det kanske förhand-lades litet grand i Amsterdamförhandlingarnas slutän-da om detta - är hur vi skall kunna reglera bättrebosättning och arbete för tredjelandsmedborgare pålägre sikt. Tredjelandsmedborgare som har ett legaltuppehållstillstånd och har varit här skallkunna få en chans att resa, bosätta sig och arbeta påsamma sätt som övriga unionsmedborgare. Där finnsdet fortfarande en bit att gå.Jag yrkar bifall till förslaget här och bifall till deyrkanden som tidigare gjorde.Anf. 62 ():Fru talman! Det råder en massiv EU-trötthet i vårtland. Dagens debatt om Amsterdamfördraget möterett förstrött intresse. Visserligen är en klar majoritetav folkopinionen EU-negativ, men trots detta lyckasinte nej-sidan väcka någon större opinion med attutmåla som det slutliga gigantiska stegetmot att ersätta nationalstaten med en allsmäktig,överstatlig Brysselbyråkrati. Inte heller ja-sidan kanpå något sätt återuppliva entusiasmen från folkom-röstningen . "Bingo för " möts aven gäspning, om det över huvud taget noteras.Vad är det för fel på svenska folket, som efter ettja i folkomröstningen, nu med klar majoritet avvisarEU-tanken och i än högre grad tanken på ett svensktEMU-medlemskap? Svaret är naturligtvis att det inteär något fel på svenska folket. Det är en fullt förståe-lig reaktion på hur de politiska ledarna och främstregeringen skött vårt svenska EU-medlemskap.Inför folkomröstningen hukade särskilt Socialde-mokraterna. I en gigantisk valspurt lyckades de - detär helt sant - vända opinionen till ett knappt ja, främstgenom att utnyttja den auktoritet som den återinträddasocialdemokratiska statsministern då åtnjöt. Det varinte fredens , det var inte samarbetets Europaoch det var inte visionernas som vann detsvenska folkets stöd. Det var auk-toritet och den socialdemokratiska rörelsens vädjan-den till människors plånböcker. Det var krämarnasEuropa. När medlemskapet var ett faktum, upphördedebatten om vad vi skulle göra med vårt EU-medlemskap. Skyll inte EU-skepsisen på folket utanpå det politiska ledarskapet eller snarare bristen påsådant.Fru talman! "Handlar det mot bakgrund av de fö-restående utmaningarna i form av utvidgning ochglobalisering inte snarare om fördragskosmetik?Kärnfrågorna i förmåga att möta framtiden -reform av jordbruks- och strukturpolitiken, finansra-marna, institutionerna, konsekvenserna av den eko-nomiska och monetära unionen - stod antingen intepå dagordningen för eller blev ajournera-de till nästa regeringskonferens. Vad som återstod ärett sammelsurium av nyregleringar och detaljförbätt-ringar som sammantaget inte betyder något substan-tiellt steg framåt. "Orden är , utgivare av denmest ansedda tyska utrikespolitiska tidskriften och en av de främsta tyska Europafö-respråkarna.Den regeringskonferens som avslutades i juni1997 i blev nödvändig då en rad viktigaförändringar av EU inte kunde uppnås vid . Det var förändringar somdå ansågs nödvändiga för att klara den föreståendeutvidgningen med , och hade i uppgift att föreslåförändringar som i än högre grad ansågs nödvändigaför att möjliggöra en omfattande utvidgning till denya demokratierna i Öst- och . SomWerner Weidenfeld så träffande skriver blev Amster-dam ett fortsatt på stället marsch - om det nu är detsom är innebörden av "bingo för "?Fru talman! Det gamla, fria och demokratiska Eu-ropa har haft betydande svårigheter att möta det nyaEuropa som framträdde efter murens fall. Litet till-spetsat kan man hävda att de många nya demokratiskastaterna med öppnare gränser och en stark önskan attsnabbt integreras i det fria, demokratiska avmånga av de gamla demokratierna främst uppfattassom problem och belastningar.Visst kan man se EU-staternas, särskilt deras re-geringarnas, ovilja och oförmåga att genomföra enförnyelse av jordbruks- och strukturpolitiken och avEU-institutionernas roll och utformning som ett sättatt bevara nationellt förmånliga villkor i förhållandetill övriga medlemsstater. Men än allvarligare, ochminst lika sannolikt, är att oförmågan till förändringbottnar just i en betydande ovilja att genomföra ensnabbare och mer omfattande utvidgning till de nyademokratierna. Enligt många skulle detta ske till pri-set av mindre gynnsamma villkor för de gamla med-lemmarna. Amsterdamfördragets stillastående intebara försvårar och försenar utvidgningsprocessen -det var i stor utsträckning motivet bakom.På en lång rad vitala områden i byggandet av detnya - med som mest dramatisktexempel - där just EU:s och även Natos utvidgnings-processer är de kanske mest avgörande för framtiden,saknas politiskt ledarskap i . Amsterdamför-draget är avsett att maskera denna avsaknad av poli-tiskt ledarskap och solidaritet med det nya Europa.Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenskulle kunna ge EU en roll för freden i , påsamma sätt som EU varit ett fredsprojekt mellan EU:smedlemsstater. Den skulle kunna vara ett uttryck förEU:s solidaritet med dem som står utanför. Men, somden välrenommerade kännaren av GUSP vid i PhilipGordon visar i en nyligen publicerad artikel, därav harblivit intet.När solidariteten, särskilt med dem som står utan-för, ställs mot snäva nationella egenintressen får soli-dariteten alltid vika, särskilt om det rör sig om destora EU-staternas egenintressen. Som : När inte ens krigen i kunde banaväg för en gemensam utrikes- och säkerhetspolitikinom EU - vad skall då kunna göra det?Fru talman! Det var givetvis både viktigt och väl-kommet att och kunde bidra till attLettland och gavs ett på papperet bättre ut-gångsläge än vad kommissionen var beredd till. Mendet finns, mot bakgrund av de verkliga intresseförhål-landena inom EU, inte anledning att överdriva denslutliga betydelsen av denna kompromiss. I principåterstår allt för att göra stödet för och Litau-en till en succé. Här skulle aktiva stöd varaen vital tillgång.Ointresset och oviljan att alltför snart öppna EUmot de nya demokratierna är stort. De avgörandefrågor som skjutits till ytterligare en regeringskon-ferens kommer för många inom EU av rent nationelltegenintresse att stå i vägen för den nödvändiga poli-tiska beredskapen för en omfattande utvidgning. Detär skäl nog att vara mycket försiktig i förväntningarnapå de resultat vid nästa regeringskonferens, som var-ken eller kunde frambringa.Fru talman! Under av kallt krig i Europastod järnridån som symbolen för ofrihet. Med murensfall öppnades gränser, och människor kundeåter röra sig fritt. har oviljan att forma enöppen och generös flykting- och invandrarpolitikblivit alltmer utbredd i , inte minst - inte pågrund av - men inom ramen för hurEU:s regeringar utformar det s.k. Schengensamarbe-tet. Fästning är ingen obehaglig framtidsvisionutan under snabbt förverkligande med Schengenlän-derna som arkitekter.Det hittillsvarande samarbetet inom EU:s tredjepelare har varit mellanstatligt. Det innebar att EU:sparlament och domstol saknat insyn. Det har varit enbetydande brist. I fördes dessa frågor inunder EU-samarbetet liksom även Schengensamarbe-tet. Därmed får man i dessa frågor en bättre insyn ochmer kontroll. Det är i sig ett framsteg, men kan intedölja att framför allt används föratt hålla flyktingar borta.Det är därför inte någon tillfällighet att det var just- och egentligen enbart - Schengenfrågorna somfördes framåt i . På nästan bara detta om-råde - att hålla oönskade människor utanför - ärenigheten mellan EU-staternas regeringar betydande.Det cirka tusentalet kurdiska flyktingar som an-lände till under juldagarna fick EU:s regeringaratt sätta julmaten i halsen. De samlades till krisöver-läggningar och hårda tag mot den turkiska regeringen.Det som man förolämpade vid toppmötet iLuxemburg skulle nu ta sitt ansvar och förskona detrika från ytterligare flyktingar från fattigareoch mer förtryckta områden i grannskap.Helt i linje med svensk politik, kommenterade vårutrikesminister detta.Genèvekonventionen är grunden för asylpolitiken.Protokollet om asyl för medborgare i EU:s medlems-stater är därför principiellt djupt otillfredsställande.Det kan förstås hävdas att eftersom EU:s medlemssta-ter är demokratier skall inte frågan någonsin behövaaktualiseras. Men i så fall är protokollet onödigt.Sverige borde ha anslutit sig till den ensidiga förkla-ring som avgavs av . Solidariteten med andraEU-länder får i detta fall inte vara större än vårt an-svar för de internationella åtagandena för att värnaasylrätten.För många Europavänner innebar med-lemskap i EU att vi skulle få möjlighet att påverka EUmot större öppenhet, minskat demokratiunderskottoch ökad solidaritet.Amsterdamfördraget var ett närmast fullständigtmisslyckande i arbetet att reformera EU och skapaförutsättningar för att snabbt integrera de många nyademokratierna. Alla viktiga frågor sköts framåt.Det demokratiska underskottet inom EU är enverklighet. Visst är det demokratiskt valda regeringarsom fattar besluten. Men har i allt väsentligt dekorativ funktion. Amsterdamför-draget bara putsar i kanten på detta. Ett verkligt de-mokratiskt EU skulle ta itu med att ett enstaka land pågrund av nationella egenintressen kan hindra EU frånatt ta gemensamma tag i viktiga gränsöverskridandefrågor. Det står inte i strid med att subsidiaritetsprin-cipen måste få ett tydligare genomslag - tvärtom ärdet en förutsättning. Allt som inte måste beslutas iBryssel skall beslutas på hemmaplan. Endast så kandet folkliga förtroendet för EU stärkas.Fru talman! Att spela med och godkänna Amster-damfördraget innebär att förändringstrycket gentemotEU-staternas regeringar även i fortsättningen förblirmycket svagt. Genom att avslå förslaget att godkännaAmsterdamfördraget skulle vi ge en signal om att EUmåste påbörja en verklig reformering så att det kanutvidgas med de nya demokratierna i Central- ochÖsteuropa i det snaraste.Anf. 63 (m) replik:Fru talman! Är det ett tal från den siste liberalen vihör eller inte? Det har ju sagts i tidningarna attdet skulle vara så. Det är i så fall intressant om det ärpå det sättet.Lennart Rohdin nämnde ordet flyktingar litetslarvigt. Han sade att det kommer flyktingar med båttill . Är de flyktingar skall de ocksåbehandlas som flyktingar och därmed också in i enasylprocess, precis på det sätt som sker i alla andrasammanhang. Det var bara det att då inte hadeen asylprocess som riktigt uppfyllde de minimireglervi nu talar om. Man gav ett slags passersedlar för attflyktingarna skulle kunna ta sig vidare in i , omde nu var flyktingar.