prot · GL0957 · 1998-01-28 00:00:00 — Då är frågan tillLars : Vad är viktigast för , merpengar till skolan tillsammans med oss eller maktentillsammans med ?Anf. 6 ():Fru talman! För sedan såg jag ett TV-program om mobbning. Där visade man hur dåligt debarn mår som blir utsatta för en sådan kränkning.Några timmar senare såg jag en dokumentär om andravärldskriget, där man bl.a. belyste hur mycket s.k.vanliga tyskar visste om Förintelsen. Det var skräm-mande att se hur mycket som gick igen i de två pro-grammen. En man som bodde nära en järnvägsstationi intervjuades. Han hade sett många judarfösas ihop och skickas i väg på tåg. Journalisten frå-gade: Varför gjorde du ingenting? Du måste ju haförstått att någonting var fel. Då svarade han: Jagkunde ha förlorat jobbet. Det var inte så lätt. Förmod-ligen var det så, men fler borde ha reagerat.I går hade vi en gripande manifestation till minneav Förintelsen här i kammaren. Jag vet att fler än jagblev oerhört berörda av tal. Hannämnde bl.a. att demokrati främst är människors för-hållningssätt mot varandra. Det handlar alltså omrespekt för dem som inte tycker som jag eller för demsom inte ser ut som jag. Det handlar också om civil-kurage, att våga säga ifrån, att våga se även om det ärobehagligt. Mobbning är lätt att fördöma i teorin, mensvårt att hantera i praktiken. Det är från den utgångs-punkten vi måste börja debatten.I min värld är skolan ingenting annat än en spe-gelbild av samhället. Alla har inte en given plats idagens individualiserade samhälle, tyvärr heller inte iskolan. Jag tänker särskilt på flyktingbarn med trau-matiska upplevelser och barn som varken passar inomsärskolans ram eller i den s.k. vanliga skolan.Den psykiska ohälsan bland barn och ungdomarökar. avled 30 pojkar och 10 flickor isjälvmord, och faller 13 barn och ungdomar,alltså mer än ett barn , offer för mord ellerdråp. Nästan vart tionde barn i åldern upp till 19 århade varit i kontakt med barn-och ungdomspsykiatriska öppenvården. Dessa barnhar svårt att tala för sig, och därför är det viktigt att vivuxna blir deras röst. Ingen grupp i samhället kan hastörre behov av det offentliga samhällets hjälp än nyssnämnda grupper. Det ökade våldet i skolorna ochproblemet med allt klotter är ett rop på att bli sedd -hallå, här är jag!Den förra borgerliga regeringen talade med emfasom bästa skola. Den skulle uppmärksammade begåvade barnen, men man nämnde aldrig barnmed särskilda behov. , ,minskade resurserna till skolan . Rätt skallväl ändå vara rätt.Den senaste tiden har skolfrågorna fått ett mycketstort utrymme i den offentliga debatten, och det ärbra. Men det finns en risk att debatten bara fokuserarproblem och inte så mycket på att det även finnsmånga goda exempel i skolan. Det är, precis somskolministern sade, viktigt att poängtera att alla skolorinte är lika.Naturligtvis går det inte att blunda för det faktumatt många barn inte trivs i skolan. Vi har en skolplikt iSverige, och med den måste följa en skyldighet atterbjuda alla elever en skola där barn får möjlighet attväxa och bli sedda, där de får de verktyg som behövsi vuxenvärlden. Skolan måste göras mer lustfylld. Detskall kännas lika roligt att gå till skolan i årskurs 7som i årskurs 1 - jag tror att ni allaminns hur fantastisk den dagen var.Under senare år har antalet elever i varje klassblivit allt större, likaså har antalet lärarlösa lektionerblivit större. Det är klart att en sådan situation skaparoro i klassrummen, och det signalerar att skolan kan-ske trots allt inte är så viktig. Av besparingsskäl hardessutom många kommuner dragit ned eller heltplockat bort extra resurser i form av skolkuratorer,psykologer och annan personal som tidigt kundeupptäcka om det var något problem. har alltflerbarn och ungdomar färre vuxenkontakter än någonsin,och det är allvarligt.Fru talman! Jag delar uppfattningen om vikten avatt lärarna har hög kompetens och att statusen i lärar-yrket bör höjas. Ett annat bekymmer är att en stor delav lärarkåren har mist sin auktoritet. Men hur löser viproblemen med alla lärare som är utbrända och intelängre är besjälade av att undervisa? Omplacerings-möjligheterna är starkt reducerade. Den kom-munala verksamheten är så hårt slimmad att den dör-ren i det närmaste är stängd. Här har rektorerna ettstort ansvar som arbetsledare. Kontinuerliga utveck-lingssamtal som leder till konkreta handlingsplanerkan vara ett sätt att uppmärksamma och stöttalärare som har problem i sin yrkesroll.Skolan är absolut största arbetsplats mensamtidigt en av de sämsta. Det finns få yrkesgruppersom skulle kunna tänka sig att arbeta under förhållan-den som elever och personal, oftast kvinnor, tvingasarbeta under. Mögel, damm, dålig luftkonditionering,dålig belysning och hög bullernivå hör vardagen till iskolan. Även den psykosociala arbetsmiljön är underall kritik. En viktig väg att gå för att nå en bättre ar-betsmiljö är att ge eleverna ökat inflytande över sinegen arbetsmiljö. De skall ha rätt att utse egnaskyddsombud, som skall ha samma rättigheter somskyddsombud inom andra yrkesgrupper. En bra ar-betsmiljö innebär att elever bättre tillgodogör sigutbildningen. Därför är det en samhällsekonomisktmycket viktig fråga.(Applåder)Anf. 7 ():Fru talman! Det som man i den senaste tidensskoldebatt har oroat sig mest över är att många eleverinte har tillräckliga kunskaper, inte får betyg eller intehar tillräckligt bra betyg i matematik, svenska ochengelska. Röster höjs med krav på att lärarna måstebli bättre, eleverna måste bli flitigare och att detmåste bli mer ordning i skolan.Eleverna drivs av krav på bra betyg som en förut-sättning för framtida jobb. Skolans mål är att utbildalönearbetare. Det målet har satts i förgrunden, och dethar av tradition en framskjuten plats i socialdemokra-tisk skolpolitik. Skolans alla andra mål har kommit iskymundan.Viktigare än betyg är naturligtvis att varje barn fårmöjlighet att utvecklas till en trygg och självständigindivid med nyfikenheten i behåll, lust att lära ochmed bra relationer till kamrater och till vuxna. Barnenskall få utveckla en god förståelse för andra männi-skor och respekt för andra oavsett ras, kön och religi-on samt få en demokratisk grundsyn. Skolan måsteockså rymma rika möjligheter till andra aktivitetersom konst, musik, dans, diskussioner i livsfrågor osv.Den verklighet eleven möter när han ellerhon lämnar skolan ställer andra och delvis högre kravän vad tidigare generationer har mött. Många frågor kräver ett globalt perspektiv,t.ex. Samhället har blivit mångkultu-rellt. Eleverna måste därför få en god förståelse förmänniskans plats i det ekologiska systemet. De måstekänna till grundvillkoren för liv på jorden och kunnase nutid och framtid i ett historiskt perspektiv - kun-skaper som de som vuxna behöver för att föra ut-vecklingen vidare in i ett socialt och ekologiskt lång-siktigt hållbart samhälle.Varje barn skall kunna lämna skolan nöjd med sinskolgång för att med tillförsikt gå ut i livet med till-gång till kunskapens värden och kulturens glädjeäm-nen. Visst kommer skolgången att bli olika för olikabarn. Människor är olika. Men ingen - ingen - skallglömmas eller lämnas utanför i skolan. Miljöpartietvill inte bara ha en skola för alla utan också en skolaför envar.Ser någon mitt barn i skolan? Många föräldrarställer sig oroligt den frågan . Ser någon mittbarn i skolan? Barn är olika och måste behandlasolika för att få utvecklas efter sina egna förutsättning-ar. För att det här skall kunna ske i skolan behövsvuxna som kan träda in och hjälpa. Barn med speciel-la behov, t.ex. barn med läs- och skrivsvårigheter,måste få extra stöd av speciallärare. Skolpsykologen,skolkuratorn och skolsköterskan har alla viktiga upp-gifter i skolan. Fritidspedagogen i skolbarnsomsorgenskall ha tid att sätta sig ned och prata. Det skall finnasvuxna som ser och griper in när ett barn mobbas. Justpå denna personal har skolan dränerats. Skolansstörsta problem är att så många av de vuxna somen gång fanns där inte finns där längre.Hur kunde det bli på det här sättet? Den stora ned-skärningen skedde under förra mandatperioden. Jagupplevde den i , där vi i kommunfullmäktigefick höra folkpartister och moderater, som då hademajoritet och även regeringsmakten, meddela attskolan skulle effektiviseras enligt marknadens före-bild. Skolan sades vara som ett företag. Barnen ochderas skolresultat var "produkter" och föräldrarna"kunder". "Ökad produktion" innebar bl.a. fler eleverper anställd. Och så avskedades i närmare20 % av skolpersonalen. Liknande nedskärningargjordes över hela landet under den borgerliga rege-ringen, inom både skola och barnomsorg.Socialdemokraterna har inte lyckats reparera ska-dorna. Kommunerna har fortfarande så dåliga eko-nomiska resurser att de inte klarar situationen.Miljöpartiet har föreslagit att man i stället för attbetala arbetslöshetsersättning med statliga medel skallföra över medel till kommunerna så att människor kangå tillbaka och återta de arbeten som så väl behövs iskolan. Vi har dessutom föreslagit en förkortning avarbetstiden, vilket ger fler människor arbete också iskolan. Genom att växla från skatt på arbete till skattpå miljöfarlig verksamhet skulle kommunerna ocksåfå råd att anställa fler.De här tre åtgärderna skulle lösa en del av pro-blemen och föra tillbaka många av de förloradetjänsterna till skolan utan kostnader för stat ellerkommun.Miljöpartiet kräver ökade resurser till skolan. Vihar i budgeten 3 miljarder mer än statsbudgeten förkommunal verksamhet. har minskningar.Folkpartiet har i varje fall inga ökade anslag tillkommunen, vad jag kan se. Att inte satsa på skolan äroklok politik. Ett rikt land med en fattig skola är interikt . Och självklart skall vi också ha en braskola för barnens egen skull.Anf. 8 ():Fru talman! Vi får aldrig glömma att skolan är endel av det omgivande samhället och en spegel av detendenser som finns där.I dag kommer många barn med problem av olikaslag till skolan. är 40 000 barn med om attderas föräldrar separerar. De lämnar inte sin oro ochosäkerhet vid skolgrinden. Andra kommer utan att hafått sova därför att någon i familjen haralkoholproblem. Minst ett sådant barn finns i varjeklass. Många oroar sig för familjeekonomin därför attden ena av eller båda föräldrarna är utan arbete. Barnoch ungdomar från utåt sett väl fungerande hemkommer med en stor sorg i hjärtat därför att derasföräldrar aldrig har tid med dem. En femtedel av allamellanstadieelever säger sig inte ha någon vuxen atttala med.Det är kanske inte så konstigt att motivationen intealltid är i topp hos alla elever. Åtminstone en del avförklaringen till de problem som skolan brottas medoch till att så många elever lämnar skolan utan till-räckliga kunskaper måste sökas utanför skolan ochåtgärdas där. Familjepolitik, skolpolitik och rättspoli-tik hänger ihop.Det är ett allvarligt läge när våldet i vissa skolor ärså utbrett att skolledare och lärare vänder sig till poli-sen för att de inte klarar av situationen. När kränkan-de språk, slag och sparkar hör till vardagen har vimisslyckats. Det är så jag tror att vi måste se det. Detär hela samhällets misslyckande att inte alla våraskolor är den trygga plats som är förutsättningen föratt inlärningen skall fungera.En elev som sitter och funderar på var hon skallgömma sig på rasten för att komma ifrån sina plågo-andar är inte mottaglig för läsövningar eller historie-kunskap. En lärare som våndas för att träffa sina ele-ver och räknar dagarna till loven kan inte inspireraoch väcka intresse. Hon har helt enkelt inte tillräckligkraft till det.När en skola förändras sker det inte över en natt.Det är en process som sker stegvis och pågår undermånga år. I ivern att komma ifrån den gamla auktori-tära skolan har många successivt ramlat över i krav-löshetsdiket. Lärare och andra vuxna har blivit räddaför att vara just vuxna. Rädslan för att hämma barnensutveckling eller för att framstå som auktoritär har letttill att många på köpet också förlorat sin auktoritetoch sitt civilkurage.Nu hävdar skolministern och en del andra att denhär utvecklingen i skolan kan hejdas om bara skolanfår mer resurser. Jag tror inte det. Det är en viktig delmen inte hela lösningen på problemet. För att undvikaalla missförstånd vill jag betona att vi kristdemokrateranslog mer än regeringen tillkommunsektorn i vårt budgetförslag för den närmastetreårsperioden. Det var pengar som vi bl.a. ville an-vända just till elever och skolor med särskilda behov.Men vi inbillar oss inte att det är det enda som behövsför att vända utvecklingen i positiv riktning.Hur skapar vi tillsammans en trygg och stimule-rande skolmiljö? Hur blir just vår skola en plats därvarje barn och vuxen kan lita på att bli sedd och re-spekterad som den hon är? Det är de frågor som lärareoch skolledare måste diskutera tillsammans med ele-ver och föräldrar och komma fram till ett program för.Utgångspunkten måste självklart vara skolans värde-grund som den beskrivs i läroplanen. Den måste om-sättas i praktiken i varenda skola.Etik måste levas, den kan inte sägas. Samtal ometik måste också pågå och på alla stadier.De kan inte förpassas till ett särskilt ämne, en vissårskurs eller till klassrummet. Den etiska medvetenhe-ten måste genomsyra hela skolans verksamhet. Att detvarit dåligt med den saken under ganska många årberor framför allt på den politiska styrningen av sko-lan. Det ständiga talet om objektivitet och neutralitethar skrämt till passivitet eller i värsta fall tystnad ivärderingsfrågor.Men den gamla regeln, som brukar kallas dengyllene, behandla andra så som du själv vill bli be-handlad, är inte farlig. Den behöver putsas upp ochbli utgångspunkt för verksamheten i varje skola. Attskapa ett klimat i klassrummet, i skolan, där bådebarn och vuxna möts med respekt och respekterarandra och där medmänsklighet ses som naturligt ocheftersträvansvärt är den bästa förebyggande insatsenmot mobbning och annat våld. Ett sådant klimat ärockså förutsättningen för att inlärningen skall fungerapå ett bra sätt. Därför kan ingen uppgift vara viktiga-re.Föräldrar och lärare är nyckelpersoner för attskolan skall lyckas. Föräldrarna borde skrivas in iskolan med barnen. Deras intresse och en-gagemang för skolan och för sitt eget barns motgång-ar och framsteg är avgörande för barnens utveckling.Lärare som lyckas möta föräldrarna på skolgolvet ochdra in dem i ett konstruktivt samarbete för barnensbästa gör både sig själva och barnen en stor tjänst.Skolstyrelser med föräldramajoritet är bra, men deträcker inte. Varenda förälder måste engageras.Lärare är, eller har i alla fall varit, ett tåligt släkte.De har ständigt utsatts för nya direktiv uppifrån somde förväntats anamma med friskt mod. Nya pedago-giska modeller har avlöst varandra, och skolans or-ganisation har varit under förändring. Lä-rarrollen som från början var en utpräglad pedagogiskuppgift har fått mer och mer socialtjänstliknandeinslag. En lärare förväntas kunna växla mellan att varakurator, psykolog, pedagog och extramamma. Där-emot handlar utbildningen fortfarande ofta om denpedagogiska uppgiften.Jag tror att det är ett större bekymmer hur vi skallfå och behålla duktiga lärare i skolan än hur viskall bli av med dem som inte lyckas med yrket. Detär dags att visa i praktisk handling att lärarna är sko-lans viktigaste resurs.(Applåder)Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! Det är flera som har talat om lärarna.Låt mig också göra det en stund.Att vara lärare och stå inför en klass är att kanskefatta 100 beslut på , massor av beslut omsaker som måste hanteras. Man önskaribland när man står där i klassrummet att man kundetrycka på en stoppknapp och stanna allting, så att manhann tänka efter. Jobbar jag nu egentligen med attfostra demokratiska medborgare som har respekt förvarandra och för människovärdet? Fostrar jag nu införjämställdhet? Lär jag eleverna lusten i lärandet, att taansvar för sitt eget lärande? Lär jag dem till demo-kratiska medborgare? Allt det som lärare vill arbetamed men som man ibland kanske inte riktigt hinnerreflektera över i en vardag där allting går väldigt fortoch där man ofta har många elever.Vill vi att lärare skall göra ett bättre arbete tror jaginte att vi kan fortsätta att kräva att man skall utveck-las genom att lyfta sig själv i håret. Vi kan inte hellertro att man blir en bättre lärare genom att ha hotet omavskedande över sig. Man måste få utrymme och tidatt reflektera över sin egen praktik och en möjlighetatt göra det utvecklingsarbete som vi vet att lärare villgöra. Det är så i skolan att tid är pengar. Vi kommerinte ifrån det. Skolan måste ha resurser nog för attkunna ge lärare och det utrymmet för att deskall kunna växa i sitt yrke.Jag anser att läraryrket är ett av de viktigaste yr-ken som finns. Vi har ansvar som politiker för attskapa utvecklingsmöjligheter och attraktion i detyrket. Jag tycker att det är litet märkligt att höra bådeLars och , som vill hahögre lärarlöner. Det är ju lätt, därför att det är enfråga som inte bestäms härifrån. Låt oss diskutera defrågor som faktiskt styrs härifrån och som vi kanpåverka från riksdag och från regeringen.En av de saker vi kan påverka är ju de ekonomiskaresurserna i kommunerna och det ekonomiska utrym-met. Det är alltid väldigt mycket lättare att fördela ettekonomiskt utrymme som finns än att se till att skapaett ekonomiskt utrymme. Jag vill säga till att om man är ansvarig för att gårdjupare och djupare in i en ekonomisk kris, som ledertill att var tredje krona som spenderas i skolan ärlånad, tycker jag att det är litet billigt att sedan kom-ma och säga att det inte är fråga om resurser för atthöja kvaliteten i skolan, utan att det handlar om ensystemförändring.Självklart kan inte alla skolans problem lösas medmer resurser. Men skolan har fått gå igenom en krispå grund av att den här , den tidigare rege-ringen och kanske också andra tidigare regeringar intetillräckligt kraftfullt har kunnat ta ansvar för det somlegat på oss, nämligen att se till att vi har en sundekonomisk utveckling, att vi har balans i de offentligafinanserna och att vi har en ökad sysselsättning i lan-det. Detta leder alltid till att skolan förlorar resurser,och det leder till syvende och sist till att det blirmycket svårare för dem som arbetar i skolan att lyck-as med sitt uppdrag. Låt oss återställa detta innan viskyller på att skolan inte klarar av sin uppgift.Vad det handlar om är att vi skall fortsätta med detarbete som pågår, med tydligare mål och resultatkrav.Det är väldigt klart uttryckt i läroplaner, betygskriteri-er och kursplaner. Vi skall utveckla ett kvalitetssäk-ringssystem. Vi skall fortsätta med integrationenmellan skola, förskola och fritis. Vi skall fortsätta attarbeta med föräldrastyrelser och elevinflytande. Viskall utöka lärares utvecklingsmöjligheter. Vi skall gestöd till skolledarskapet, jag skall återkomma till denfrågan, och vi skall ge mer resurser till skolan för attsatsa på gråzonsbarnen, så att inget barn skall behövalämna skolan som förlorare.Anf. 10 ():Fru talman! Skolan är ett mycket verbalt område.Målformuleringarna är ofta vackra. Men många ordkan dölja mycket. Det finns en risk för att skolanliksom kvävs i ett våtvarmt omslag av vackra ambi-tioner efter en sådan här diskussion. Lärarna som harföljt skolans utveckling länge har ju lärt sig att ge-nomskåda det där. De vet vilken realitet som stårbakom.Jag tyckte att det var litet avslöjande när skolmi-nistern tryckte på den där stoppknappen och fundera-de på vad hon egentligen ville göra i sin lärarroll. Honhar ju den bakgrunden. Hon funderade på om hon harlärt eleverna att bli demokrater, om de skall respekte-ra varandra och om de skall vara jämställda. Men honfunderade ingenting på kunskap. Jag tror att skolanskulle vinna på om vi skalade bort väldigt mycket avblomsterspråket och var otroligt tydliga i vår uppgifttill skolan. När vi har sagt att kunskapen skall stå icentrum har vi mött olika argument. Det vanligastehar alltid varit varianter på temat: Men vi måste tänkapå de svagaste i skolan.Vi hör här skildringar om hur problemen i samhäl-let växer och att problemen i skolan därmed växerautomatiskt. Det ligger naturligtvis en del i det.Ta del av den intressanta artikelserie som varit iDagens Nyheter och som handlar om en skola i Har-lem som kämpar mot alla odds. Där kan ni snacka omsociala problem! Artikeln visar hur man med ett tyd-ligt ledarskap, med tydliga mål och med en tydligsatsning på lärarrollen kan nå resultat också utifrån ensvår social situation. Alla med praktisk erfarenhet vetatt det inte finns någon motsättning, tvärtom, mellanatt stödja svaga elever och att ha ordning och redasamt en tydlig kunskapsinriktning. Elever från studi-emotiverade hem kan alltid kompensera brister i sko-lan. Det är i stället de som saknar den bakgrundensom står där hjälplösa om skolan inte fyller sin upp-gift.Jag har absolut inte sagt att skolan inte behövermer resurser, tvärtom. För att kunna betala lärarnavettigare löner behövs det naturligtvis pengar. Kom-munerna har ju två stora inkomster: skatter och stats-bidrag. Jag för min del tror, för att svara på AndreasCarlgrens fråga, att Moderata samlingspartiet är enbättre partner för än de flesta partier här iriksdagen är när det gäller att skapa en tillväxt avskatteunderlaget.Sedan finns det ett antal partier som är betydligtbättre partner än när det gäller att slåvakt om statsbidraget till kommunerna. Poängen är juatt om man fastnar i detta bidragstänkande missar manatt själva dynamiken i samhällsutvecklingen ligger iatt det blir fler skattebetalare. Det verkar vara ettproblem att veta vad man ska välja. Ja, man kan t.ex.välja , som både står för en bra tillväxt avskatteunderlaget och slår vakt om statsbidragen tillkommunerna.Anf. 11 (m):Fru talman! kan man på första sidan i läsa att stödet till Stockholmselever medläs- och skrivsvårigheter, dyslexi, mer än halverats påett år. Både i och i har Social-demokraterna makten. I varje fall i är deten vänsterpartist som har hållit i rodret. Det talasmycket om resurser men man slarvar med priorite-ringarna. Det här är ett bekymmer. Jag vet att dettaicke skulle ha hänt om hade hållit i skol-frågorna i . Där är vår budget för skolan,och så är det i nästan alla andra kommuner, betydligtstarkare än många andras.Det handlar väldigt mycket om hur man använderresurser. Detta med att säkra resurser till skolan är enav poängerna med den politik som vi moderater för påutbildningsområdet. En skolpeng för alla handlar omatt öronmärka pengar för skolan, inte bara om attskicka i väg pengar och sedan hoppas att folk skalltycka att undervisningens kvalitet är väsentlig.Det är intressant att så många har engagerat sig iLorraine idéer om hur man skapar bra sko-lor. Det är bra att vi får exempel från . Socialde-mokraterna skär ju på skolforskningen i dethär landet. Därför vet vi inte riktigt allt som vi skullebehöva veta. Punkt nr 1 för är ord-ning. Hon säger ungefär så här: VarkenKristus, eller skulle kunna klara avundervisning eller utöva ledarskap om det rådde kaos.Det är detta som gjorde att jag inledningsvis uppehöllmig vid den brist på ordning och uppförande som påmånga håll finns i våra skolor. Det krävs konkretainsatser. Jag tror att det är nödvändigt att skolminis-tern faktiskt är tydlig om vad som skall göras. Se överskolförordningen och ge konkreta besked!Anf. 12 ():Fru talman! Jag tror att skolministern har fel, atthon underskattar sina möjligheter att vara med ochbidra till den absolut nödvändiga uppvärderingen avläraryrket. Här - politiskt, genom initiativ från skol-ministern - kan vi se till att nya karriärvägar öppnasför lärare, att möjligheten till nya karriärtjänster öpp-nas. Det gäller då t.ex. disputerade lektorer, som jagtidigare nämnt.Vi kan göra långt kraftfullare insatser för attkomma till rätta med lärarbristen och vi kan ta av-stånd från förslag om rekryteringstjänster, som jutvärtom skulle sänka läraryrkets status.