prot · GL0969 · 1998-02-18 00:00:00 — Egentligen skulle ElisaAbascal ha diskuterat den frågan. kan vise att lagstiftningen är dålig när det gäller katter. Mankan faktiskt säga att många katter i princip är fredlösai vårt land, oavsett om det handlar om märkta kattereller inte. Här borde det ske en ändring så att katternafår ett större skydd än de har.Jag yrkar bifall till reservation 10 och förutsätteratt väcker frågan på annat sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )4 § Rennäring m.m.FöredrogsJordbruksutskottets betänkande 1997/98:JoU13Rennäring m.m.Anf. 37 ():Herr talman! Betänkandet är tunt. Det beror på attdet sitter en utredning som skall göra en stor översynav hela rennäringslagen och rennäringsfrågorna.Anledningen till att jag begärt ordet är att jag haren reservation i detta betänkande. Reservationenbygger på ett moderat motionsyrkande. Jag har ingenegen motion. Däremot ställde jag enfråga till jordbruksministern om just transporter avrenar och om transportburarnas storlek. Det har näm-ligen kommit en hel del rapporter om samernas oroför att den ändrade storleken på transportburarna skallmedföra problem för renarna. Ändringen är, som såofta numera, föranledd av ett EG-direktiv, direktiv91/628/EEG, som handlar om skydd av djur vidtransport. I det direktivet står det bl.a. att djur skallförses med tillräckligt utrymme för att kunna stå i sinnaturliga ställning. Här skiljer sig samernas uppfatt-ning från om vad som är renensnaturliga ställning.De flesta samer hävdar att renen står med huvudetnedåt. Det betyder att den tidigare storleken på trans-portburar var väldigt bra. Renarna stod stilla undertransporterna. Det var tre renar i varje bur och detfungerade bra. Den ökade takhöjden betyder att re-narna kan höja huvudet, vilket en ren gör när den ärorolig eller skrämd. Det betyder att risken nu är störreatt renarna börjar klättra på varandra, med ökadeskador som följd. Man har under de transporter somförekommit denna vinter noterat fler skador. Det ärkanske svårt att dra slutsatser efter en så pass kort tidmen det är i varje fall vad man tycker sig kunna se.Inför beslut kunde en personsom åkte med vid en rentransport konstatera att dentidigare höjden på transportburarna gjorde att renarnastod väldigt stilla och förhöll sig lugna under helatransporten.Det här är exempel på hur , medregeringens goda minne, på något sätt läser direktivenså i detalj att man inte ser till verkligheten. Inte hellerhär har sunt förnuft fått råda. är dock direktivetverklighet; beslutet finns. Ett stort antal rentransport-burar har blivit ombyggda, vilket också har inneburitextra kostnader.Jag tänker inte yrka bifall till reservationen utanvill bara på detta sätt markera att jag tycker att rege-ringens beslut och inte fulltut är förenliga med djurskyddslagen. Detta borde haundersökts mera innan beslut fattades.Anf. 38 ():Herr talman! Eftersom inte yr-kat bifall till sin reservation föreligger endast utskot-tets förslag i betänkandet, som jag yrkar bifall till.När de här frågorna diskuteras visar det sig att detvå motioner som väckts i stort sett är tillgodoseddagenom att en stor parlamentarisk utredning tillsatts idagarna. Den kommer att beröra en stor del av defrågeställningar som motionärerna har tagit upp ochsom gäller rennäringens utövande och dess omgiv-ning.Den fråga om föranlett reservationen är under be-handling. Den har föregåtts av ett väldigt förarbete.Det har varit tre remissomgångar - en 1995, en 1996och en 1997. Den veterinär som följt frågan utifrån enanpassning till EU-direktivet har en del synpunktervad gäller rådande av naturlig ställning vid transportav djur. Den incident som inträffade i samband meddjurtransporterna i Lossen då av de renar somtransporterades enligt det nya systemet visade ökadeskador vad gäller blodvite men även andra skador. Deförorsakades kanske av att en grind enligt uppgift vartrasig mellan båsplatserna i transportvagnen. Detgjorde att renarna trängdes mer än normalt. Det ärskäl att följa utvecklingen ytterligare.Nu är frågan under överklagande från näringenssida hos departementet. Man kan väl utgå från att manmed den samlade klokskap som finns bör kunna följafrågan ordentligt. Det är precis som i den tidigaredebatten här att det måste vara djurskyddet somär satt i främsta ledet. Det är alltså djurskyddet vidtransport av levande djur, och ingenting annat, somskall vara det ledande när besluten fattas.Med detta, herr talman, yrkar jag än en gång bifalltill utskottets hemställan.Anf. 39 ():Herr talman! Från föreligger ingen re-servation i det här betänkandet. Många av de frågorsom berörs kommer att återkomma t.ex. i sambandmed att småviltsjakten debatteras i kammaren någongång med anledning av ett betänkande om jaktoch viltvård som än så länge inte är justerat i jord-bruksutskottet. Där har synpunkter, kän-da . Vi anser att småviltsjakten, så somden bedrivs i svenska fjällen, inte är ekologiskthållbar.Jag vill bara kommentera jordbruksutskottets be-tänkande 1996/97:JoU1 där man tog upp frågan omen sammanhållen rovdjurspolitik. uppdrogåt regeringen att t.ex. i samband med budgeten för1998, dvs. , återkomma med förslag samlad rovdjurspolitik. Vi kan se att en utredare idagarna tillsatts. I det här fallet har regeringen varitoerhört långsam i förhållande till uppdraget från riks-dagen. Man får vara tacksam att man nu kommit igång, men det är mycket märkligt att regeringen tagitså på sig för att tillsätta en utredare.Beträffande kadaverhanteringen menar vi att mandär naturligtvis måste ha någon sorts biologisk syn.Renar har alltid funnits i fjällen. Att renar dör i fjälleninnebär att det blir mat för andra rovdjur - fjällrävar,korpar, rovfåglar osv. Vi måste ändå se att renen,även om det är ett tamdjur, faktiskt också kan levavilt. Att hantera kadaver på det sätt som man gör itätbebyggda områden i och blirbefängt i fråga om renar. Det står att undantag skallgöras för självdöda renar. Jag hoppas att det är full-komligt klart att så skall vara fallet.När det gäller transport av renar kan man konsta-tera att det egentligen är sorgligt att behöva transpor-tera renar så långa vägar. Naturligtvis vore det bättreom slakten kunde utföras på platsen. Även här har EUmycket detaljerade regler för mobila slakterier. Jaghoppas att det kan finnas en lösning så attvi slipper se dessa transporter av renar och i ställetkan ha mobila slakterier på platsen. De flesta trans-porter av djur utsätter djuren för stress. Helst skulleman vilja att transporterna är så få och så korta sommöjligt. Vi vet ju att renar inte alls är speciellt vanavid människor. Här är naturligtvis stressen stor hos dedjur som transporteras.Jag har inget annat yrkande än utskottets.Anf. 40 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlas treyrkanden i en kd-motion. Det handlar om huvudman-naskapet för småviltsjakten inom renbetesområdet,renbeteskommissionen och en gränsöverskridanderenskötsel vid gränsen mellan och samtom att bredda och utveckla de samiska näringarna.Eftersom vi inte har någon ordinarie ledamot i jord-bruksutskottet skall jag kort beröra våra tankar i mo-tionen.Först vill jag ta upp det som rör småviltsjakten.Syftet med var just att förbättra samernasmöjligheter som minoritet och ursprungsbefolkningatt vidareutveckla och hålla sin kultur levande, kunnata initiativ till verksamheter och åtgärder som främjaren levande samisk kultur i vid bemärkelse. Vid beslutom att inrätta tinget betonades också att Sametingetsstatus successivt skulle stärkas genom att kompetensoch befogenheter gradvis skulle utökas. Vi tycker attett exempel på det skulle småviltsjakten kunna vara.Administrationen och skötseln skulle kunna överflyt-tas från länsstyrelserna till eller möjligentill annan samisk huvudman som får be-sluta om.Vi är positiva till vad utskottet säger i betänkan-det. Vi känner till att en utredning har tillsatts där manuppdrar åt att tillsammans med berördaintressenter komma med ett förslag till hur den fram-tida utformningen skulle kunna se ut. Där ser vi möj-ligen ett förslag till beslut senast den 1 april.Så till renbeteskonventionen. Den svensk-norskarenbeteskonventionen, som löper ut den 30 april2002, handlar om en gemensam samisk gränsöver-skridande renskötsel. Vi betonar i motionen att kon-ventionsförhandlingarna måste ha sin utgångspunkt iatt genom gränsöverskridande lokalt markutnyttjandeskapa förutsättningar för en ekologiskt, ekonomisktoch kulturellt bärkraftig rennäring. Förutsättningarnaför lokala lösningar för markutnyttjande måste nogaundersökas och överenskommelser mellan betesdist-rikt och samebyar stimuleras.Vidare säger vi att en helhetssyn på området inne-bär bl.a. att nyttjandet av renbetesmarkerna längs heladen svensk-norska gränsen måste ingå i kommissio-nens mandat. Betesområdenas lämplighet för olikasäsonger, särskilt inom de sydliga områdena längsgränsen i och , måste kunnastuderas av kommissionen och förslag därvid presen-teras. I förhandlingarna måste särskilt uppmärksam-mas att kommande användning av säsongsbetena intefelaktigt medför förslitning av betesresurserna, någotsom vi känner till förekommer i Härjedalen.När det gäller det samiska näringslivet har riksda-gen beslutat om en översyn av stödet till rennäringen,vad gäller administration, lagstiftning och samiskkultur efter det att revisorer lämnat enrapport i dessa frågor. Det är viktigt att denna översyninnebär ett stärkande av de samiska organisationernasmöjligheter att ta större eget ansvar med aktivt stöd avriksdag och regering. Ett helhetsgrepp över hela fältetär självklart önskvärt för att stärka den samiska identi-teten. Målsättningen med detta arbete måste vara attstärka förutsättningarna för den samiska näringsut-vecklingen med ett ökat självbestämmande och enförändring av reglerna för samebyns kompetensområ-de och villkoren för medlemskap i sameby. En refor-mering av nuvarande system måste innebära att sa-merna själva skall få ta ansvaret för sina angelägenhe-ter med samebyn i centrum.Herr talman! Utskottet har besvarat våra yrkandenmed att hänvisa till de aktuella utredningar som är pågång. Det gäller renbeteskonventionen, som redan ärutsedd. Det gäller också den kommitté som är tillsattför att titta på frågan efter revisorers syn-punkter samt uppdraget till att kommamed ett förslag på hur en framtida hantering av små-viltsjakten i fjällen skulle kunna se ut.I och med detta anser utskottet att våra tre yrkan-den delvis är tillgodosedda, vilket jag också natur-ligtvis kan instämma i. De har hanterats på ett positivtsätt. Det är fortsättningen av det hela som blir intres-sant. Jag har inte för avsikt att här göra något ytterli-gare yrkande, utan hoppas att de utredningar som nupågår skall skapa goda förutsättningar för en positivutveckling av det samiska näringslivet och hela densamiska kulturen. Jag hoppas att de även skall resulte-ra i att får ökad status med ökade befo-genheter så att den samiska befolkningen äntligenerkänns fullt ut, och själv kan fatta beslut om sin egenkultur och sin egen framtid.Det handlar således om att riksdag och regering ibästa fall kan komma att återupprätta sitt skamfiladeförtroende hos samerna. Det är både minoch förhoppning att framtidenskall se ut så.Anf. 41 ():Herr talman! Jag tycker att använ-der väldigt stora ord i slutpläderingen för sin motionnär han talar om skamfilade rykte hossamerna. Jag tror att inte på något sätt harett sämre rykte hos samerna än hos andra näringar.Den inriktning som den parlamentariska utred-ningen har fått på sin arbetsuppgift innebär i principatt bättre förutsättningar skall skapas för den samiskanäringen . Detta innebär att man skall tittaöver de 102 lagparagrafer och förordningar somegentligen reglerar rennäringen , och öppnamöjligheter för vidgade verksamhetsområden.När det gäller de övriga delarna så har vi läst detre yrkanden i kd-motionen som rör rennäringen. Detfinns naturligtvis saker och ting i dem som bör kom-menteras på ett speciellt sätt.Sametinget har tillsammans med berörda areellaintressen fått i uppdrag att före kommamed ett förslag till en samlösning för huvudmanna-skapet för jakt ovan odlingsgränsen. Men redan i dagkan man säga att den huvudsakliga intäkten från jaktovan odlingsgränsen går till samerna. En tredjedel gårtill samebyn, en tredjedel går till Samefonden och entredjedel äts upp av administrationen. Den tredjedelsom äts upp av administration äts upp inne i Same-tinget likväl som på . Det har alltså ingenbetydelse var detta läggs, utom kanske i den mån har större förståelse för de människor somlever bredvid rennäringen om man har en statlig ochneutral plats för fördelningen. Denna del berörs ickedirekt av utredningen.Den gränsöverskridande renskötseln är en mycketkänslig fråga. Det handlar om en förhandling mellanNorge och . Det är en känslig fråga eftersomju längre söderut man kommer på båda sidorna, destostörre motstånd har man i på grund av attrenskötseln inte är så väl hävdad i de södra delarna,och , som i de norra delarna. I utskottets betänkande har vi ansettatt detta i stort ingår i den grupp som har att förhandlafram en ny konvention mellan och Norge.Anf. 42 ():Herr talman! När det gäller ryktet som riksdag ochregering har hos samerna vet vi ju att vi kan gå långttillbaka historiskt och se hur samerna har misshante-rats genom tiderna. Det gäller även det som har medsmåviltsjakten att göra. Jag antar att stor kunskap om att samerna har helt andra åsikterom hanteringen av småviltsjakten än vad själv har. För övrigt bör vi nog förbättra vårtrykte inte bara bland samerna, utan bland alla näring-ar och alla näringsgrenar.Det är väldigt fint att man nu har uppdragit åt Sa-metinget att tillsammans med de berörda komma medett förslag om huvudmannaskapet för småviltsjakten.Vi välkomnar naturligtvis detta, men det är ju eftermånga diskussioner och mycket förhalande som viäntligen har kommit fram till denna ståndpunkt. Trotsallt vore det ett sätt att lyfta den samiska identitetenoch människovärdet om man i den yttersta av gles-bygder själv via samebyar och sameting på något sättfick ta ansvaret för administrationen av detta. Manberörs i hög grad ute i samebyarna av detta, och riks-dag och regering bör hjälpa till att stärka den samiskaidentiteten. Också här handlar det om att ta bort vårtskamfilade rykte.Eftersom jag råkar bo i inser naturligtvisockså jag renbeteskonventionens problem när detgäller de södra fjällområdena. Men just därför, efter-som vi nu har en renbeteskonvention, är det viktigt verkligen tar tag i även de här svåra bitarna ochinte lämnar södra änden därhän. Jag tycker att det böringå i konventionens arbetsuppgifter att även härkomma med idéer och förslag till en lösning.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )5 § Förvaltningen av kommunala pensionsme-delFöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1997/98:KU17Förvaltningen av kommunala pensionsmedel (prop.1997/98:52)Anf. 43 ():Herr talman! Pensionsåtaganden är till sin natur avmycket långsiktig karaktär. De pensionsåtagandensom görs kommer att få rätts-verkningar fram till senare delen av nästa århundrade.När det gäller pensionsskulden för de kommunalaavtalspensionerna kan sägas att den kommer att blimycket stor . Enligt beräkningar somgjorts av , , kom-mer den kommunala pensionsskulden att uppgå tillsammanlagt ca , varav100 miljarder väntas belasta kommunerna och 50miljarder landstingen. väntas den samman-lagda pensionsskulden inom kommuner och landstinguppgå till ca 450 miljarder kronor.Riksdagen beslutade om vissa änd-ringar i kommunallagen och kommunalförbundslagensom innebär införandet av ett balanskrav år 2000.Innebörden av detta är att kommuner, landsting ochkommunalförbund skall upprätta sin budgetså att intäkterna överstiger kostnaderna. Om ett nega-tivt resultat uppstår skall detta regleras i budgetensenast då det negativa resultatetuppkom. Endast om synnerliga skäl föreligger kanundantag från regleringskravet göras.Bestämmelsen om ekonomisk balans innebär attdet också ställs krav på redovisningsmässiga avsätt-ningar till framtida pensioner. Redovisningen av pen-sioner skall ske enligt en s.k. blandad modell, sominnebär att kommuner och landsting skall redovisapensionsförpliktelser som uppstått efter den 1 januari1998 som en kostnad i resultaträkningen och som enavsättning i balansräkningen respektive år, medanpensionsförpliktelser som uppstått före den 1 januari1998 inte skall redovisas som skuld.Genom införandet av balanskravet och den blan-dade modellen kommer successivt betydande till-gångar att ackumuleras i kommuner och landsting.Det finansiella sparandet inom kommunsektorn kom-mer över huvud taget att öka, inte bara för att täckaframtida pensionsutbetalningar utan också för att mansannolikt kommer att vilja ha en god ekonomisk fram-förhållning även på andra områden. Detta kommer attfå till följd att alltfler kommuner framöver kommer attha ett större behov av långsiktiga placeringar än i dag.Den nuvarande regleringen när det gäller medels-förvaltningen som helhet i kommuner och landstingfinns i 8 kap. 3 § kommunallagen. Där står att full-mäktige skall meddela närmare föreskrifter om me-delsförvaltningen. I den proposition vi nu behandlarföreslår regeringen att denna bestämmelse skallkompletteras med en särskild skrivning i en 3 a §, somtar sikte enbart på den del av förmögenhetsförvalt-ningen som avser medel som avsatts för pensions-förpliktelser enligt den blandade modellen, dvs. pen-sionsförpliktelser som uppstått och avsatts efter den1 januari 1998.Propositionen föreslår i den här tilläggsparagrafenatt fullmäktige skall meddela särskilda föreskrifter förförvaltningen av medel avsatta för pensionsförpliktel-ser, att i föreskrifterna skall anges hur medlen skallförvaltas, att därvid tillåten risk vid placering avmedlen skall fastställas, att det skall anges hur upp-följning och kontroll av förvaltningen skall ske samtatt föreskrifterna skall omprövas så snart det finnsskäl för det.Till att börja med kan man fråga sig om det verk-ligen finns anledning att ha särskilda regler som om-fattar endast en mindre del av den totala förmögen-hetsförvaltningen i kommuner och landsting. Det är jufaktiskt angeläget att vi har en god medelsförvaltningöver hela fältet. Att de kommunala ekonomierna är ibalans ligger i såväl kommunernas som samhälletsoch långivarnas intressen.Genom sin proposition om förvaltningen av kom-munala pensionsmedel och med det man skriver i denpropositionen banar regeringen dessutom väg för enhögst otillfredsställande förvaltning av pensionsmed-len i framtiden.Vad jag då i första hand tänker på är den möjlig-het till återlån som propositionen talar om. Av vadsom står bl.a. på s. 12 och 13 i propositionen framgårdenna möjlighet mycket tydligt. Där står att läsa föl-jande: "I förvaltningen av pensionsförpliktelser in-ryms dessutom möjligheten att återlåna medlen för attanvända till investeringar i den egna kommunen ellerlandstinget eller för att amortera skulder. "Någon närmare vägledning ges inte. Det sägs baraatt det enligt regeringens mening får förutsättas attvarje kommun eller landsting själv kan göra de av-vägningar avseende utnyttjandet av pensionsavsätt-ningarna som är mest lämpliga för att uppfylla deframtida pensionsåtagandena. Kommuner och lands-ting ges alltså full frihet att bestämma om pensions-medlens förvaltning.Herr talman! Genom att det inte finns några somhelst regler som begränsar kommuners och landstingsrätt att fritt använda pensionsmedel som de avsatt tillanställdas pensioner, blir det som sägs i den nya para-grafen om t.ex. förvaltning, risk och uppföljning avbegränsat värde. Eftersom det är tillåtet att användapensionssparandet till egna investeringar eller för attamortera skulder, får man inte den utbetalningsbered-skap som får anses vara en av grundtankarna medbalanskravet.En krissituation kan otvivelaktigt uppstå mycketlättare genom att återlån tillåts än om så inte sker.Den dag när pensionsutbetalningarna skall göras kandet då mycket väl hända att kommunen eller lands-tinget inte har de pengar som erfordras. Kommuneneller som återlånat pensionsmedlen måstedå välja mellan att anpassa den kommunala verksam-heten, öka skulderna eller höja skatten. Om inget avdessa alternativ är möjliga blir det naturligtvis statensom får gå in och ta det ekonomiska ansvaret. Då ärdet ju i slutändan ändå alltid skattepengar det handlarom. Framtida generationer kan på detta sätt kommaatt belastas med kostnader som avser kommunalatjänster som tidigare generationer tagit i anspråk. Detkan t.o.m. bli så illa att den enskilde pensionstagaren irealiteten får vara med och betala sin pension än gångtill.Regeringen säger i den nu aktuella propositionen åena sidan att den inte vill reglera att pensionsmedelskall placeras i offentlig sektor, men å andra sidanhänvisar den till vad den skrivit ekonomis-ka vårproposition. Där står det att de medel som kankomma att byggas upp för framtida pensioner i hu-vudsak bör användas i den offentliga sektorn, bl.a. föratt finansiera kommunala investeringar. Den hänvis-ningen sammantaget med att regeringen på s. 12 och13 i propositionen gett klartecken till återlån kommernaturligtvis att leda till att många kommuner ochlandsting faktiskt kommer att placera sina pensions-pengar internt och därmed gå miste om de mångagånger bättre placeringsmöjligheter som finns påandra håll.Förutom den mycket egendomliga situation somuppstår om kommunala tillgångar utan några formellagränser skall kunna räknas som något slags tillgångari pensionsfonderingen, har interna placeringar i ex-empelvis kommunala anläggningar ju aldrig kunnat geen avkastning som är jämförbar med placeringar påmarknaden i övrigt. Låt oss anta att kommunen place-rar pengarna i nya vattentorn eller tryckstegringssta-tioner. Det må vara hur fina anläggningar som helst,men det finns sällan någon större efterfrågan på såda-na anläggningar, varför pengar som placeras därknappast kommer att öka särskilt mycket i värde.Vattentorn köpes! Den annonsen har jag aldrig sett,herr talman.Pensionspengar som placeras internt av kommuneroch landsting, dvs. inom den offentliga sektorn, riske-rar att ge en avsevärt sämre avkastning och värdetill-växt för kommun- och landstingsanställdas pensionerän andra gruppers pensionskapital. Annat kapitalplaceras ju där det förväntas ge bäst avkastning. Helaregeringens modell innebär en risk för kommunersoch landstings möjligheter att uppfylla sina pensions-åtaganden. Det kan naturligtvis också leda tillnegativa effekter på pensionsnivån för kommun- ochlandstingsanställda som helhet.De anställda måste få garantier för att deras pen-sionsförmåner kommer att betalas ut och att medlenverkligen finns tillgängliga när förpliktelserna skallinfrias. Vidare måste säkerställas att kommunernaspensionsmedel erhåller en långsiktig avkastning ochvärdetillväxt som motsvarar vad som gäller i genom-snitt för annat pensionskapital i samhället. Regering-ens förslag att kommuner och landsting fritt skallkunna använda pensionsmedlen till investeringar i denegna verksamheten eller för att amortera skuldermåste då avvisas.Sedan måste det också sägas att den koppling somkommer att finnas mellan pensionsmedel och kom-munala tillgångar genom möjligheten till återlån ald-rig kan vara så stark att de pensionsberättigade i rentjuridisk mening kan anses ha någon slags förmånsrätttill vissa speciella tillgångar. Om kommuner ochlandsting placerar pensionsmedlen internt, handlar detenbart om en helt allmän koppling som inte på någotsätt tryggar de anställdas pensionsrättigheter. Tvärtomspelar man med de anställdas pensionspengar i ensämre division än om dessa pengar skulle placeras påmarknaden.Vill man ha en direkt koppling mellan pensions-åtaganden och vissa tillgångar är det självfallet bästatt lägga pensionspengarna hos exempelvis försäk-ringsbolag eller stiftelser. Först då kan man säga attde anställdas pensionsrättigheter tryggas.