prot · GM0936 · 1998-12-15 00:00:00 — Vänsterpartiethar därför krävt att en bredare studiesocial utredninggörs parallellt med att ett nytt studiestöd utformas.Den bristande samordningen har medfört enmängd oacceptabla konsekvenser. Dit hör t.ex. praxisi många kommuner att neka studenterna socialbidragunder sommaren, trots att detta strider mot social-tjänstlagen. Dessutom saknar studenterna alla formerav arbetsskadeförsäkring, ett område där det bordevara enkelt att snabbt nå enighet om vidare lagstift-ning.Den mycket svåra bostadssituationen i framför alltUppsala, , och kräver attsnara åtgärder vidtas. Annars är jag rädd att den soci-ala snedrekryteringen ytterligare kommer att förstär-kas. Redan nu tvingas duktiga ungdomar att tacka nejtill en utbildningsplats därför att de inte kan hitta enbostad som de har råd att betala i storstäderna.Fler måste alltså få möjlighet att tillägna sig aka-demisk utbildning, även bland dem som kommer frånstudieovana hem.Vi menar också att kostnaderna för det livslångalärandet måste fördelas på ett mer rättvist sätt mellanindividen, samhället och arbetslivet. Därför har viföreslagit att fonder, vi har kallat dem framtidsfonder,bör skapas som gör det möjligt för individen att fåekonomiskt stöd för att sadla om till ett nytt yrke ellerta ett rejält kunskapssteg.Det är ställt utom allt tvivel att en fortsatt väl-ståndsutveckling i också förutsätter en om-fattande och väl fungerande forskning. Vi menarockså att resurserna till framför allt den fria, forskar-styrda forskningen och forskarutbildningen från sam-hällets sida måste öka väsentligt. I den parlamentaris-ka utredningen 2000, som ladefram sitt slutbetänkande, rådde också partipolitiskenighet om detta.Till grund för den medicinska och teknologiskautvecklingen ligger framför allt den naturvetenskapli-ga forskningen. Dessa samband kommer sannolikt attfå en ökad betydelse , kanske främst inomområdena IT, bioteknik, energi och ekologi. Därföranser vi att det är nödvändigt att den naturvetenskap-liga forskningen får utökade resurser.En storsatsning på utbildning kräver också lärare.Vi är bekymrade över den stora lärarbrist som sam-hället tycks stå inför, dels beroende på större barn-kullar och den utökade vuxenutbildningen, dels bero-ende på stora pensionsavgångar. av lärar-na kommer att gå i pension fram . Förgymnasielärarna är siffran . Framför alltgäller detta lärare i matematik, naturvetenskap ochteknik.Om lärarna saknar naturvetenskaplig kompetens iframtiden och dessutom kanske har dålig utrustningär det inte så konstigt om barnens bild av naturveta-ren och naturvetenskapen kommer att bli skev. Det ärockså svårt att entusiasmera barn för någonting somde varken kan exponeras för eller få förklarat på etttillfredsställande sätt.Vi är alltså mycket kritiska till den ryckighet somregeringens beställning av lärarexamina för grund-skolans årskurser 4-9 innebär för lärarutbildningarna.Vi menar att det knappast är försvarbart att arbetamed beställningar som ställer högskolorna inför såsnabba omställningar och svåra dimensioneringsbe-slut. Det måste vara möjligt att tidigare kunna förutseförändrade dimensioneringsbehov och ge sådaninformation att man successivt kan förändra sin orga-nisation i enlighet med detta. Vi anser att ett bättreplaneringsunderlag för regeringens beställningar avutbildningsplatser på lärarutbildningarna måste ut-vecklas.Vi tycker också att det är lite förvånansvärt att re-geringen i propositionen inte alls berör den situationsom håller på att uppstå för de yrkesinriktade pro-grammen i gymnasieskolan. Enligt en rapport frånSkolverket finns en stor risk för att den svaga rekryte-ringen av lärare i yrkesinriktade karaktärsämnen -tidigare kallade yrkeslärare - parat med de väntadestora pensionsavgångarna kan leda till en ytterst storlärarbrist i karaktärsämnen på de yrkesförberedandeprogrammen. Detta vore väldigt beklagligt.Regeringen framhåller också i propositionen attskolans långsiktiga behov motiverar att minst hälftenav antalet lärarexamina bör vara inom områdenamatematik, naturvetenskap och teknik, och det kanman hålla med om. talas på andra ställenom det angelägna i att öka antalet utbildningar somkräver förkunskaper från de naturvetenskapliga pro-grammen. Av propositionen framgår dock inte hurregeringen har tänkt sig att antalet studerande som hardenna kompetens skall räcka till alla utbildningar somkräver kompetensen och som erbjuds av högskolorna.Det är här det s.k. basåret spelar en viktig roll. Vimenar att det bör få utökat utrymme och att det börges som ett särskilt utbildningsuppdrag till högsko-lorna med öronmärkta pengar för att säkerställa attdet får växa fritt utan konkurrens om anvisade medel.Jag vill avsluta mitt anförande med att mycketkort beröra situationen efter de nya antagningsregler-na till doktorandutbildningarna, hur det ser ut påuniversiteten och vilka konsekvenser det här har fått.Situationen är, i varje fall som jag har förstått det,väldigt mörk i , , och Göte-borg. I befinner sig den humanistiska forsk-ningen närmast i kris, enligt uppgifter. Vid historisk-filosofiska sektionen råder antagningsstopp, trots attden är en av de mest välskötta i landet. Vid språkve-tenskapliga sektionen är antagningen närmast obe-fintlig. Vid teologiska sektionen råder absolut antag-ningsstopp.De första fallen av antagning med annan finansie-ring har börjat dyka upp: ett fall i ochett i . I båda fallen har den äkta maken ställtfinansiella garantier för hustruns försörjning underforskarutbildningen. Det känns nästan overkligt,tycker jag - , 1998. Det kan väl knappast hellerha varit regeringens avsikt med den här reformen.Känsloläget bland de doktorander som har påbör-jat sin utbildning under de gamla reglerna skulle jagvilja beskriva som snudd på katastrof. De har hunnitdefiniera sina avhandlingsämnen och planerat sinforskarutbildning efter helt andra regler. Bara i Upp-sala är de ca 150 stycken. Många av dem kan nutvingas avbryta sina studier.Kraven på individuella studieplaner och mer an-svarstagande från fakultetsnämnderna - det måste jagändå säga - är någonting som alla doktorander väl-komnar. Det är inte där felet ligger. Vi tycker dock attregeringen nu utan prestige skulle försöka titta ige-nom vilka konsekvenser det här har fått och hur över-gångsreglerna är utformade. Vi måste ge rätt signalertill unga människor när det gäller studier på högsko-lenivå.Anf. 3 PER () replik:Herr talman! Det var mycket bra att Britt-MarieDanestig tog upp de nya antagningsreglerna för fors-karstuderande. Jag håller med om att det är en mycketmörk situation. Det sade vi moderater redan när rege-ringen införde dessa regler, och vi har varitmycket kritiska till detta.Mitt råd till är att vi inte be-höver fundera så mycket över regeringens prestige.Låt oss samlas, vi partier här i som villändra på de här reglerna och göra detta och köra överregeringen! Eller är det så att det är viktigare att sittaoch vara regeringsunderlag än att se till att vi får ettbra antagningssystem för doktorander?Anf. 4 () re-plik:Herr talman! Jag vill inte säga att det ena utesluterdet andra. Jag tror att man kan utgöra ett bra rege-ringsunderlag och också se till att doktoranderna fården hjälp de behöver.Nu är det här beslutet fattat. Vi var, precis somModerata samlingspartiet, emot beslutet när det fatta-des. Vi hade de här farhågorna, och en del av demtycks nu - i varje fall enligt mina kontakter - ha be-sannats. Jag tror inte att vi tjänar på att riva upp be-slutet, men jag tror att vi borde se över övergångsbe-stämmelserna och titta på konsekvenserna. Det ärnämligen de som befinner sig i systemet nu som hardet svårast, de som har planerat sina studier efter heltandra regler.Anf. 5 PER () replik:Herr talman! Här tror jag att har en förpositiv bild. Jag är övertygad om att det här systemetoch de krav man ställer på finansieringen av helautbildningen kommer att göra att det blir betydligtfärre som kommer in i systemet. Det är väldigt trå-kigt, när vi precis tvärtom skulle behöva betydligt flersom kommer in i systemet och betydligt fler somkommer ut examinerade.Anf. 6 () re-plik:Herr talman! Som jag sade i mitt anförande är enav de farhågor vi har att antagningsstoppen gör att vikommer att få stora brister. Det blir svårt att senareöverbrygga dem.Jag tror att det vore väldigt viktigt att vi nu tog re-da på vilka konsekvenserna har blivit, så att vi har välunderbyggda argument och även en väl genomlystbild av situationen. Det beror lite grann på vilka före-trädare man talar med vilka bilder man får, men jagtycker att regeringen skulle ta initiativ till att skynd-samt utreda frågan.Anf. 7 ():Herr talman! Stora verksamhetsområden som för-skola, skola, vuxenutbildning, högskoleutbildning,forskning och studiestöd har alla med samhälletspåverkan och inverkan på människors liv att göra.Därför är det med största ansvar som jag närmar migdessa frågor. Vem av oss vill inför våra barnbarn ståtill svars för att de inte fått de möjligheter som de hafträtt till, att unga människor inte har fått en värde-grund att bygga sina liv på eller att som na-tion halkat efter i kunskapsnivå? Ändå är ris-ken påtaglig.Det finns elever som känner att ingen vuxenhinner hjälpa dem, som inte hittar orienteringen i vadsom är rätt och fel. Dessutom har landets kunskapsni-vå sjunkit drastiskt i internationellt perspektiv, enligtde OECD-mätningar som genomförts. Vi kristdemo-krater menar att skolan och systemet kan bli bättre.Vår utgångspunkt finns i den grundläggande sy-nen på människan, en västerländsk humanistisk män-niskosyn byggd på etik. Den innebär att alla ärunika och att alla har olika behov som skall tillfreds-ställas. Människor har förmåga att i gemenskap medandra påverka och ta ansvar för sina liv. Den förmå-gan innebär vidare att värden som frihet för den en-skilde, solidaritet med svaga, jämställdhet mellanmän och kvinnor och alla människors lika värde skallgenomsyra hela verksamheten. Värdegrunden måsteomfattas i praktiken, i det dagliga arbetet. Det tar siguttryck i att våld, mobbning och främlingsfientlighetmotverkas.Vi kristdemokrater menar att en sådansyn får konsekvenser för hur man organiserar system-en. Det nuvarande utbildningssystemet är i alltför höggrad anpassat till att elever och människor är lika. Deskall lära sig ungefär lika mycket på ungefär lika långtid och på ungefär samma sätt. Dessutom skall det skevid ungefär samma tillfälle i livet.Detsamma gäller studiefinansieringen, som endasti ytterst ringa del accepterar individuella förutsätt-ningar. Detta måste vara feltänkt, eller vad tyckerskolministern om detta, herr talman?Skola, utbildning och forskning har dubbla upp-gifter. Dels syftar verksamheten till att fylla samti-dens behov i form av kortsiktiga lösningar, självklart,dels framtidens, som kräver långsiktighet och sam-ordning. Tyvärr tycks regeringen i alltför hög gradvara inriktad på kortsiktiga lösningar i stället förlångsiktiga, med allvarliga konsekvenser som följd.Vi menar att en balans är nödvändig, skeendenkan aldrig frysas. Mitt under det att vi arbetar medmorgondagens behov är de dagens, medan mångasamtida problem först är lösta när de är gårdagens.Exempel på detta är den hårda besparingen av basre-surser på skolorna, vilken har fått till följd att alltmerresurser måste sättas in för att möta elever i behov avsärskilt stöd. Konsekvenserna har blivit att vi visser-ligen löst ett kortsiktigt ekonomiskt problem, men attfler människor mår dåligt, och vi berövar barnen enharmonisk uppväxt, där olikheter är en tillgång snara-re än en belastning.Planeringen av den högre utbildningen har flerafrågetecken. Ett frågetecken rör det samhälleligaproblemet att vi behöver spetsutbildad arbetskraft.Prognoserna visar att vi redan nu står inför problematt t.ex. rekrytera civilingenjörer och läkare. Samti-digt har regeringen satsat stora re-surser på naturvetenskapliga och tekniska grundut-bildningar.Här blir jag naturligtvis tveksam till Vänsterparti-ets gjorda uttalanden. De här medlen har inteens hittat sina användningsområden, utan medlen tas ibruk nu i en nyligen beslutad tilläggsbudget. Likvälsatsar regeringen ytterligare medel på de sistnämndautbildningarna, som alltför få platser finnspå bristutbildningarna. Det tar att bli special-utbildad medicinare, var finns långsiktigheten närmedicinarutbildningen inte har ett tillräckligt antalplatser?Herr talman! Min undran är om utbildningsmi-nistern och socialministern över huvud taget diskute-rar långsiktiga lösningar tillsammans.Motsvarande problem har vi inom lärarprofessio-nen. Alltför få behöriga lärare finns att tillgå. Att blilärare tar runt . Barnen har funnits i kroppsliggestalt . Likväl har man inte för fyraår sedan planerat fler utbildningsplatser. Vi kristde-mokrater vill möta framtida behov genom åtgärder . Det är en ansvarsfull politik, som inte enbartverkställer det som skulle skett i går.Samma synsätt gäller studiefinansieringen. Änd-ringar som varit ologiska i relation till andra mål isystemet har gjorts. Människors liv hänger ihop ihelheter, även om politiker har en tendens att tro attdelarna tillsammans ger helheten.Vi har låg nativitet i . Vi har sett det somett problem. Vi vill att alltfler skall utbilda sig allthögre upp i åldrarna. försvårar vi livssitua-tionen för dem som vill förena reproduktiva och pro-duktiva syften i sina liv.Som fembarnsmor studerade jag under rimligavillkor. Det är jag tacksam för. Men mina döttrar harinte samma möjlighet. Barntillägg finns inte, ochfribeloppet är så lågt att extrainkomster för att slippaden ofta förnedrande proceduren att söka ekonomisktbistånd är ingen idé. Pappaledighet saknas helt, sam-tidigt som jämställdhet är ett så viktigt mål att detskall genomsyra all verksamhet.Min fråga är: Hur kan utbildningsministern stå tillsvars för att möjligheten för unga människor att stu-dera har försämrats , åtminstone fördem som har barn? I mitt fall får jag säga: Så var detinte . Då fanns det möjlighet att studera närman hade barn.Studiestödssystemet måste omgående förändras,människors olika livsval respekteras och systemetkopplas till målstyrning. Om den studerande förenarstudier och arbete, kanske just för att dessa områdenbefruktar varandra, skall det vara görligt utan attlivsvillkoren försämras. Lusten att lära tillsammansmed respekt för individens ansvar måste i alla lägenvara vägledande för de principer och system somfinns.Herr talman! Vuxenutbildningen har inte tagits pådet allvar den är förtjänt av. Mycket är bra, männi-skor har fått en ny chans att lära det som de av olikaanledningar inte har kunnat ta vara på tidigare i sinaliv. Men denna utbildning har till stor del varit riktadmot vissa målgrupper. Mitt under det att behov ochen lust att lära har funnits hos vissa grupper, har vux-enutbildningen av arbetsmarknadsskäl tvingats påandra. Detta är kritiska mot. Lä-randet är en subjektiv företeelse och bygger på intres-se och motivation.Vi anser att vuxenutbildning skall utvecklas medhög kvalitet och finnas till för dem som själva önskaratt lära. Vi vill dämpa takten i regeringens förslag tillutbyggnad där stora risker finns för att kvantitetenblir viktigare än kvaliteten. Kvaliteten ser vi somviktig i hela verksamheten. Ett sätt att säkerställa denär att lärarna har en vuxenpedagogisk utbildning. Detär inte rimligt att vi utbildar lärare enbart till förskola,grundskola och gymnasium men inte till vuxenutbild-ning. Man skall kunna välja att utbilda sig till vuxen-lärare. Det är beklämmande att regeringen i proposi-tionen ojar sig över flykten av lärare från gymnasie-skolan till vuxenutbildningen och menar att fler gym-nasielärare skall utbildas. Att först behöva bli ung-domslärare för att senare bli vuxenlärare, med fort-bildning i vuxenpedagogik, kan knappast vara önsk-värt. Om gymnasielärare flyr den verksamhet de ärutbildade för, är det naturligtvis ett annat problemsom måste lösas.Herr talman! Vi ser fram emot arbete i detta avseende, och vi undrar omministern är beredd att verka för att vuxenlärarexa-men kommer till stånd.Alla vuxna har rätt till grundläggande vuxenut-bildning. Det är bra. Vi kristdemokrater har varitbekymrade över att inte särvux har varit en motsva-rande rättighet. Jag kan inte heller förstå att dennaorättvisa har fått leva och lever fortfarande.Man noterar med tillfredsställelse i propositionen attvolymen har ökat till 3 997 studerande. Med hänsyntill dem som borde ha fått möjlighet att studera påsärvux är detta ytterst bekymmersamt - både medtanke på attityd och det faktiska förhållandet. Behovetberäknas vara 22 500. Därför var det med tillfreds-ställelse jag fick skolministerns svar i kammaren den3 december att problemet skulle åtgärdas. Men vadinnebär åtgärdande? De berörda människorna harnaturligtvis rätt att utvecklas efter sin förmåga. Vikristdemokrater sade i valrörelsen att vi ville vara enröst för den som inte kunde göra sin röst hörd. Dethar vi tagit på allvar. Och, herr talman, frågan är omministern tänker verka för att människor får en lagligrätt till särvux.Gymnasieskolan har problem och genomgår enöversyn. Det tycker vi är bra. Vi avvaktar resultatet,men vi vill här peka på att just en omväxlande lär-lingsutbildning och teoretisk utbildning skulle mötaen del problem.Det finns också andra problem vi vill peka på.Många ungdomar har inte någon trygg hemmiljö ochnärstående att luta sig mot. Deras problem möts iskolan som om de vore skolproblem. I verkligheten ärdet problem som närmast skulle åtgärdas med hjälpav närhet till vuxna i livet utanför skolan. Vi villdärför dra lärdom av vad t.ex. folkhögskolorna harvisat, dvs. att internatvistelse eller annat boende kankombineras med gymnasieskolans utbildning. Socialtrygghet är en förutsättning för att må gott och lära.Föräldrarna har huvudansvaret för barnens vårdoch uppfostran. Det är viktigt att föräldrarna får hainflytande över vilken påverkan barnen utsätts för.Rätten att välja skola är en demokratisk självklarhet,och fristående skolor ser vi som ett naturligt ochutvecklande inslag i ett pluralistiskt samhälle.Skolan är ett stöd till föräldrarna och har somuppgift att fostra och ge eleverna baskunskaper fördet fortsatta livet. Målet är att varje elev skall få möj-lighet att utveckla sin särskilda begåvning och sinasärskilda intressen. Alla kan utvecklas utifrån sinnivå. Därför är det inte minst viktigt att barn medolika typer av handikapp stimuleras.Sedan har vi frågan om synen på kunskap. Vikristdemokrater menar att den teoretiska kunskapenhar fått alltför stort utrymme och högt värde i relationtill den praktiska. Vi menar att en balans är nödvän-dig både för samhället, för kunskapen i sig och för deenskilda medborgarna.Kring sekelskiftet var balansen en annan. hade det praktiska kunnandet i ryggmärgen. Det teoretiska kunnandet var huvud-sakligen någonting för de besuttna. Folkbildningenstartade med att göra den teoretiska kunskapen till-gänglig för folket. tog också politiker-na sitt ansvar i denna fråga. är läget ett annat. Denteoretiska kunskapen är tillgänglig för alla som vill.Men hur är det med den praktiska?Herr talman! Företräder utbildningsministern ochskolministern ett synsätt som uppvärderar handensarbete och det praktiska kunnandet och gör det till-gängligt för alla?Jag har lyft fram några uppfattningar, varav allagrundas på att system kring skola, utbildning, forsk-ning och studiestöd skall vara flexibelt nog att mötaolika människors förutsättningar och livsvillkor. Ge-nom att vars och ens olika behov tillgodoses utifrånen tydlig värdegrund byggs det goda samhället. Jaghar också ställt sex frågor till ministrarna, som jagförväntar blir besvarade i den efterföljande debatten.Herr talman! Jag vill för tids yrka bifalltill reservation 3 under mom. 1 och 5 i utbildningsut-skottets betänkande 1, men står naturligtvis bakom deövriga reservationerna. Jag står bakom samtliga minareservationer i utbildningsutskottets betänkande 2,men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationnr 1.Anf. 8 () re-plik:Herr talman! talar om att allamänniskor är lika, i betydelsen lika värde. Jag skullevilja säga att människor har olika livschanser. Varförär då så pass njugga och vill draned på de särskilda utbildningsinsatserna för vuxna?Det är just de vuxna som har lika värde men som harhaft olika livschanser.Yvonne talade om kvantitet kontrakvalitet. Jag skulle vilja veta vad sig på när hon säger att hon är oroad för kva-liteten i kunskapslyftskurserna. Det enda jag har hörtär att man mest skall oroa sig för att privata entrepre-nörer har fått uppdraget, bl.a. i den kommun vi bådakommer från. Där har lärarna varit dåligt utbildade,och de har definitivt inte haft någon pedagogisk ut-bildning. I det fallet är ett partisom stöder just det privata entreprenörskapet i dekommunala sammanhangen.Anf. 9 () re-plik:Herr talman! För det första är jag ledsen att inte lyssnade på hela mitt anförande.Jag utgick från en ökad flexibilitet där man skallkunna ta hänsyn till livsvillkor och möjligheter tillstudier.För det andra vill vi dämpa takten men ändå fort-sätta att utveckla vuxenutbildningen. finns ing-en kvalitetssäkring. Man har inte i statens regi tagitnågot som helst ansvar för att de lärare som skallundervisa inom har vuxenpedagogiskutbildning. Därför har vi yrkat på att det omgåendeskall genomföras.Anf. 10 () re-plik:Herr talman! Jag håller med att det är väldigt viktigt att lärarna är välutbildadeoch att de som skall undervisa vuxna har en vuxenpe-dagogisk utbildning. Men både jag vet ju att det är få lärare som har någon typ avvuxenpedagogisk utbildning. De skulle knappasträcka till för denna jättestora satsning.Jag har en annan fråga, och den gäller gymnasie-skolan som tog upp. Skall jagtolka och så,att ni nu har lämnat kravet på att nivågruppera kär-nämnena och satsningen på att alla elever skall läsagemensamt till en viss kompetens i kärnämnena? Harni lämnat er tidigare vilja att individualisera proble-met och låta vissa slippa denna kunskapsnivå?Anf. 11 () re-plik:Herr talman! Det som först och främst förvånarmig är att utbildningen för vuxenlärare skulle haföregåtts av denna jättestora satsning. Då vill jagåterigen säga: vill utvidga antaletplatser med 7 500 , men vi anser att det i daginte finns den kvalitetssäkringen och det kraftfullaengagemanget från majoritetens sida att utbilda lärareför detta.När det gäller gymnasieskolan är vi beredda attdiskutera hur olika människor kan tillgodogöra sigolika typer av undervisning. Målet, att de skall hadetta kunnande, är också vårt mål, men utbildningenkan ske på varierande sätt och med olika typer avvarvningar mellan t.ex. lärlingsutbildning och teore-tisk utbildning. Vi löser alltså upp det statiska i sys-temet.Anf. 12 ():Herr talman! Det moderna samhället ställer högrekrav än någonsin på människors kunskap. Varje årtillkommer nya arbetstillfällen med krav påhöga kvalifikationer. försvinner en lika stordel arbetstillfällen med enklare arbetsinnehåll. Flermänniskor måste därför få en kvalificerad grundläg-gande utbildning och förutsättningar att återkommahela livet till utbildningen.I dag kan vi se att av befolkningen någongång under livet studerar vidare. Detta är en siffrasom vi med säkerhet vet kommer att bli allt högre iframtiden. Kunskapssamhället är på väg att förverkli-gas. Det innebär också stora utmaningar för den na-tionella högskolepolitiken.Det senaste årtiondet har den svenska högskolangenomgått sin största förändring . På åtta århar vi sett hur högskolan fått mer än 100 000 nyaplatser.Sverige får tre nya universitet ochom till förmodligen ytterligare ett. Jag villmed glädje uttrycka att de insatser som bl.a. Center-partiet medverkat till har gett ett så-dant resultat.Samtidigt, herr talman, måste man oroas över re-geringens agerande. Man utnämner universitet, menman ger dem inte några nya pengar.