prot · GL0952 · 1998-01-20 00:00:00 — Men jagsaknar att ingen har tagit på sig ansvaret för att detgörs ett riktigt avstamp för att dra i gång detta. Somjag upplever det, har det inte funnits något riktigtgemensamt avstamp för detta på samma sätt som detkanske fanns för , för att jämföra dessa tvåsaker.Jag hoppas kanske att statsrådet skall säga att trotsatt det har gått skall vi försöka få det häravstampet nu för att komma vidare och få den riktigtbreda förankringen och diskussionen med medbor-garna och kanske inte bara med dem som redan ärfrälsta. Man kan ju säga att en del av frivilligorgani-sationerna redan är frälsta. För mig är det viktigt att vinu kommer i gång.Jag tycker att inte riktigt har fåttsvar på sin första fråga om vilka åtgärder regeringentänker vidta för att omsätta i detpraktiska kommunala arbetet. Där känner jag att honkanske inte har fått svar, men det kanske kommerunder debatten.Som moderat skulle jag också kunna prata ganskamycket familjepolitik. Jag tänkte kanske inte göra det.Det beror på vad som händer i nästa inlägg om jag fåren chans att göra det. Men jag tycker att det är viktigtatt vi kommer i gång. Låt mig upprepa min konkretafråga igen så att statsrådet inte missuppfattar den. Blirdet något riktigt avstamp , trots att det har gåttnästan det borde kommit?Anf. 21 Statsrådet ():Fru talman! Tack för ett antal engagerande inlägg!Det är viktigt. Det är ett viktigt steg att vi är mångasom är engagerade i den här frågan.Jag är glad över att vi har samma målsättning,. Jag tror att man kan säga det omsamtliga som har deltagit i debatten. Vi har sammamålsättning.Men sade att vi inte är överensom hur och när.Låt mig först nämna något om när. Jag ser det härsom ett långsiktigt arbete där vi tar steg för steg.Barnkonventionen får i allt större grad genomsyrakommunerna, om vi nu koncentreras oss på dem.Interpellationen handlar ju om kommunernas arbeteoch införlivande av barnkonventionen.Däremot är jag mer tveksam när att vi inte är överens om hur. Jag vill gärna haexempel på det.Chatrine frågade vilka signaler jag får frånde organisationer som arbetar på det här området. Detär varierande signaler. Men det är kanske bättre attfråga organisationerna själva hur de upplever sittarbete.Jag vill skicka i väg en väldigt viktig signal frånregeringen att den första delen av steg två när detgäller är satsningen på 20 miljonertill frivilligorganisationerna. Det är en betydelsefullsignal från regeringen att detta är ett område som viprioriterar och tycker är oerhört viktigt.Görel Thurdin säger att fler behöver gå in i vär-dediskussionen. Det är väl en alldeles utmärkt tanke.Vi behöver vara många som går in i den här värdedis-kussionen på olika nivåer. Jag tror att det är väldigtviktigt att vi politiker finns med i den här debatten.Jag tycker att det är mycket bra att somordförande i en mycket stor och betydelsefull ideellorganisation är otålig och inte är nöjd med regering-ens insatser. Så skall det vara. Så skall frivilligorgani-sationerna jobba. De skall vara otåliga och hänga påhela tiden.Vi talar om att delta i den här värdediskussionen.Låt mig då djupdyka till ett exempel som jag ocksåtycker är viktigt att lyfta fram. Hur jobbar man fak-tiskt i kommunerna? Jag har fått en beskrivning avHässleholms kommun. lade de fram enrapport som hette Öppna dörrar för barn och ungdo-mar i . Det var en kartläggningav barns och ungdomars situation som har genom-förts. Den innehåller olika uppgifter om barn ochunga och också exempel på väl fungerande verksam-heter.Den här kartläggningen omfattar allt från befolk-ningsstatistik till fakta om barnomsorg, utbildning,barn och ungdomar med särskilda behov, omhänder-tagande, drogmissbruk, kriminalitet osv.I rapporten finns också olika röster. Det är ung-domar och det är yrkesverksamma och andra vuxnasom möter barn och ungdomar. Både möjligheter ochproblem kommer fram i rapporten, och tänkbara lös-ningar presenteras. Kommunen har också öppnat enInternetsida som uppmanar barn och ungdomar atthöra av sig till Häjkon.Så visst pågår det mycket inspirerande arbete ute ikommunerna, och jag tycker att det också är viktigtatt lyfta fram det i en sådan här diskussion.Till vill jag bara säga några korta ordnär det gäller hennes tanke om att detta är en helhet. Ifråga om de projektansökningar som skall behand-las har organisationerna avgjort innehållet i sina pro-jekt. Det är de som bestämmer hur man vill sökapengar och hur man vill arbeta, och sedan behandlasdet hos oss.Anf. 22 ():Fru talman! Jag vill säga till jag tror att det är mycket farligt att enbart inriktasig på långsiktig planering när det gäller förverkli-gande av . Jag tror att det ärnödvändigt att se det akuta läget, att se alla barn som tyvärr inte mår bra. Vi vet att rent fysiskt mårsvenska barn internationellt sett mycket gott och hargjort det . Men psykiskt är det inte likabra. Vi har sett utredningar om att barn saknar kontaktmed vuxna. Jag tror att man behöver arbeta bådelångsiktigt och kortsiktigt, och jag tror egentligen attMaj-Inger också tycker det.När det gäller problemet med att vi inte är riktigtöverens om hur, vill jag säga att det just handlar omhur vi ser på familjen. I inledningen av barnkonven-tionen står det att familjen är den grundläggandeenheten i samhället och den naturliga miljön för alladess medlemmar. Den är särskilt viktig för barnensutveckling och välfärd, och den bör ges nödvändigtskydd och bistånd så att den till fullo kan ta på sig sittansvar i samhället. Man erkänner att barnet för attkunna uppnå en fullständig och harmonisk utvecklingav sin personlighet bör växa upp i en familjemiljö i enomgivning av lycka, kärlek och förståelse.Det är ju just den här grundläggande synen påfamiljen som en oerhört viktig del för barns uppväxtsom och jag har diskuterat ochdebatterat . Jag tycker att detmåste sägas att vi ger möjlighet förfamiljerna, för föräldrarna, att vara föräldrar och attutgöra en fantastisk resurs för sina barn när de är småoch även senare när de är stora.Sedan är det så att i kommunerna vill hamer stöd för att kunna förverkliga barnkonvention.Det är näst intill katastrof, tycker jag. är82 % osäkra på hur de skall kunna förverkliga detsom riksdag har beslutat. Det är tur att detinte är så inom alla områden, för då skulle det varaväldigt svårt att styra landet.Jag vill fråga : Ger inte de här82 % en signal, precis som en kollega sade, att göraett avstamp? gör vi ett avstamp för att vi skallkunna förverkliga det här.Det handlar också om , Lou-ise Sylwander, som jag tycker är en utomordentligtduktig kraft. Hon har arbetat , sedan 1993tror jag, och jag vill fråga: Hur många av de förslagsom har fört fram har regeringenbeaktat ? Några av dem finns i denbok som jag här visar upp för kammarens ledamöter.Louise Sylwander har gett ut en bok underåtminstone de senaste tre, fyra åren där hon har sagtvad hon tycker.Det finns alltså förslag, och jag vill fråga : Om vi nu skall få fart på det härarbetet, är regeringen då beredd att visa att man verk-ligen vill ta de här förslagen till sitt hjärta? Har manförtroende för att förstår på vilketsätt barnens bästa kan förverkligas i det svenska sam-hället?Anf. 23 ():Fru talman! Det har gjorts jämförelsermed Agenda 21-arbetet. Det är bra på ett sätt. Arbetetmed fungerade i början så att det var någraeldsjälar, en tapper, trogen skara, som höll på med defrågorna. Det tog innan arbetet växteoch blev något stort, innan det kom att omfattamånga.Jag tror att det är så med . Dethar tagit litet tid. Man har sökt sina vägar. Det harvarit eldsjälar som har hållit på med det. Men ärman på väg att börja arbeta med frågorna på bredden.Så jag är väldigt förhoppningsfull när det gäller dethär arbetet.Men på en annan punkt är jag kanske mer frågan-de. När man har arbetat ett tag med de här frågorna ärdet på samma sätt som med Agenda 21-arbetet - detfinns mycket politisk, ideologisk och ekonomisksprängkraft i detta. Det går bra så länge vi skall sorte-ra soporna hemma i köket. Men när det handlar om attprioritera om ekonomiska resurser i samhället blir detmycket svårare.På samma sätt tror jag att det kan vara med barn-konventionen. Det kan vara ett hinder att det finns desom inte är beredda att satsa, från det som vi brukarkalla de hårda sektorerna till de mjuka. Det är svårtatt få den ekonomiska omställning som måste till omman skall sätta barn i fokus mer än bara i ord.Jag skulle vilja höra statsrådets uppfattning om dethär. Jag undrar om hon tror att detta kan vara ett hin-der. Jag tänker på den ekonomiska sprängkraft somligger i att arbeta med på sikt.Anf. 24 vice talman ():Fru talman! Det som jag tror måste ske ute i sam-hället, och som har skett i vissa kommuner som hartagit tag i frågan, är att kommunerna öppnar sig utåt.När man i den folkrörelse som jag företräder, RäddaBarnen, har jobbat med de här frågorna har man upp-levt att det ibland har funnits en slutenhet och enovilja att tillmötesgå, diskutera och ta fram informa-tion om det som görs. Det har antagligen också fun-nits en rädsla för att gå in i en diskussion.Så det gäller att få kommunerna och även tjänste-män som kanske har jobbat länge och som vill försva-ra sina gamla positioner att öppna sig i de här frågor-na. Det gäller att få alla att våga diskutera och kanskeatt våga erkänna att man har gjort fel i vissa fall.Jag efterlyser också fortfarande ett avstamp, eller ivarje fall ett tydligare initiativ från regeringen, så attdet inte bara är frivilligorganisationerna som skall dralasset. Det tror jag inte heller att statsrådet har menat.Så gjorde vi faktiskt när det gällde . Vihade möten regionvis. Vi hade möten med i principvarenda kommun, med representanter och med exper-ter, för att just diskutera vad står för, vaddet innebär och vad det kan innebära.Man måste också göra det litet lustfyllt. Det måstevara roligt att diskutera. Det får inte bara vara tungt.Det får inte kännas som om det läggs på en massaansvar, utan det måste också vara en utmaning, fylltav liv och glädje.Det gäller också att lyssna på barnen. Det är vidåliga på, allihop. Det har också framkommit närRädda Barnen har gjort undersökningar att det ärsvårt att få folk att lyssna på barnen. Det är det även iskolans värld. Vi vet att på högstadiet och gymnasietlyssnar man inte.Så det finns många saker som jag förväntar mig attregeringen tar initiativ till för att verkligen sätta fartoch stötta frivilligorganisationerna.Anf. 25 ():Fru talman! Mycket av det här handlar ju, om jagåterigen får jämföra med , om attitydför-ändringar. Det handlar om att våga se saker på ettannat sätt och att våga släppa loss. Det handlar kanskeinte alltid om resurser, utan om just attitydförändring-ar och om att våga släppa loss på ett annat sätt.Det handlar kanske också, precis som ChatrinePålsson säger, om att se den resurs som familjen är.Men då måste man också ge familjen en ärlig chansatt vara familj och att kunna fatta många beslut vidköksbordet. Familjen får inte vara hänvisadtill politiska beslut. Politiska beslut har oftast störrebetydelse för familjen än de beslut man fattar självvid köksbordet. Det är klart att man i en familj intekan känna trygghet om man inte har sitt och sinabarns liv i sina egna händer, utan är hänvi-sad till politiker.Jag tänker dock inte fortsätta den debatten. Jaghade hoppats att statsrådet skulle beröra den konkretafråga jag hade, nämligen frågan om ett riktigt av-stamp. Alla andra som har deltagit i debatten harockså berört det. Jag känner att detta saknas. Sommedborgare har jag aldrig upplevt att harinförlivat . Vad har hänt sedan? Vihar aldrig känt av det.Med var det så tydligt. Det fanns imarknadsföring och på TV. Överallt fanns det medoch genomsyrade arbetet. Därför gjorde jag dennajämförelse. Jag tycker, även om det nu har gått , att man kan göra detta avstamp och försökakomma i gång. Det behöver vi. Barnen är värda att vigör det här för dem. Alla de kommuner som intekänner att de har kommit i gång skulle få en chans attförstå vad det här är och kunna delta om regeringenaktivt säger: drar vi i gång det här.Jag kommer inte att kunna gå upp i talarstolenigen, men jag hoppas att statsrådet i sina ytterligareinlägg ger någon synpunkt på det här att försöka göraett avstamp för barnkonventionen.Anf. 26 Statsrådet ():Fru talman! Nej, , det är inte medlångsiktig planering utan med ständig planering ochlångsiktigt, ständigt pågående arbete som jag tror attvi kan nå fram. En extra injektion i detta ständigtpågående arbete var när vi tydligt kunde avsätta 20miljoner till frivilligorganisationerna för att få enytterligare skjuts på det här väldigt viktiga arbetet.När det gäller det här med att av kommuner-na vill ha mer kunskap och mer stöd tror jag att bl.a.den idébok från som kom förraåret kan vara ett viktigt hjälpmedel, tillsammans medett antal projekt som kommer att komma i gång under1998 och som frivilligorganisationerna är ansvarigaför.Självklart har också en väl-digt viktig funktion i det här arbetet. Vi får integlömma bort det. Dels skall Barnombudsmanneninformera om och uppmärksammaatt åtaganden följs, dels skall hon genomkontakter med barn och ungdom samverka med myn-digheter och organisationer och aktivt verka för barnsoch ungdomars rättigheter. Hon skall också följa detforskningsarbete som rör barn och ungdom.Precis som säger lämnar en rapport till regeringen ombarns och ungdomars situation där frågor som behö-ver övervägas av regeringen lyfts fram. Regeringenöverväger naturligtvis alla förslag som Barnombuds-mannen kommer med. Ett konkret exempel är det somBarnombudsmannen tog upp rapport, näm-ligen frågan om lämplighetsprövning av personer somarbetar inom skola och barnomsorg. Där är en utred-ning tillsatt, som skall vara klar med sitt arbete den 30april.En annan viktig fråga som jag tror kommer att fåbetydelse är uppdrag för att genomföra en kartläggning avhur centrala myndigheter arbetar med barnkonventio-nen. Här skall lämna ett svar ihöst, den 30 november.Det pågår alltså ett arbete som jag tror kommer attha stor betydelse på lång sikt. Vi ser förändringarnasteg för steg. Jag tycker också att den rapport somBarnombudsmannen har lämnat med mel-lanrum om hur kommunerna arbetar med barnkon-ventionen, På spaning efter , visarden här gradvisa förändringen: Vi når resul-tat.Självklart tar vi också viktiga steg framåt varjegång vi står här och pratar om ,varje gång man pratar om i full-mäktigeförsamlingar ute i och varje gång somen barnorganisation är med och ordnar aktiviteter avskilda slag. Det skall vi också se. Men otålighet äralltid bra. Den skall också driva oss framåt.Anf. 27 ():Fru talman! Ja, det är väldigt bra att otålighet är ensprångbräda framåt. Men jag skulle ändå önska -önska får man ju alltid, även om det är ett tag sedandet var jul - att det verkligen bleve ett riktigt avstamp,här och , så att 1998 i hela vårt land blev ett bar-nens år där barnen själva kände på olika nivåer att vivill plädera för deras välbefinnande på alla sätt - attde får vara med i besluten, att de får tycka till och attdet fattas beslut som är positiva för dem, t.ex. i sko-lan. De kanske även kan få delta i politiska försam-lingar . Jag har läst att Barnombudsmannentycker att man skulle kunna låta dem få komma tillkommunen, att man skulle öppna för att barn får tyckatill där. Det tycker jag är ett väldigt spännande upp-drag.Eftersom inlagaföreslår att regeringen fastslår en nationell strategi förbarnkonventionens genomförande på nivåför att uppfylla sitt åtagande enligt konventionen villjag fråga om regeringen har gjortdet eller om man ämnar göra det, om man på olikasätt verkligen vill få skjuts på arbetet. Jag tror inte attvare sig regeringen eller oppositionspartierna kännersig nöjda med att det inte har hänt mer. Jag skulledärför vilja föreslå att en nationell strategi får genom-syra arbetet, så att barnen känner att det är deras år1998. Först då kan vi prata om en införlivning, enratificering, av FN:s barnkonvention.Anf. 28 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill ha barnens år alla år, inte bara1998. Jag tror nog att vi egentligen är rätt överens omatt det är så vi vill arbeta. Vi vill se att vi verkligen fårresultat för framtiden. Allt det som pågår, de sats-ningar som görs, bidrar också till att vi får ett bättreresultat. Vi börjar märka att fåreffekter.Jag tycker också att det är viktigt att understrykaatt det viktigaste inte är hur vi arbetar, vilka verktygvi använder, utan det är resultatet. Detta är också litetgrand ett svar till de . Jagser resultatet som oerhört viktigt, och resultatet ärnaturligtvis bra villkor för barnen, att barnen skall fågoda uppväxtvillkor. Vi får inte glömma bort vad detär vi vill uppnå i vår strävan att hitta bra arbetsmeto-der och bra arbetssätt. Det är ändå det som är detabsolut viktigaste.Jag har i regeringen som ansvarigför allmänna barnfrågor mött väldigt många engage-rade människor i vårt land. Jag har också mött mångagoda idéer, också projektidéer, som man vill arbetamed. Därför känner jag tillförsikt när jag tänkerframåt. Jag är övertygad om att den process som i såhög grad är i gång för att genomföra barnkonventio-nen kommer att fortsätta. Kanske kommer den ocksåatt innebära att vi kan ta längre kliv än de steg som vikan uppleva att vi tar i dag.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1997/98:65 om sjö-mansskattenAnf. 29 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om rege-ringen är beredd att ta initiativ till att be-slut om avskaffande av den särskilda sjömansskattenfrån skjuts upp.Den särskilda sjömansskatten har numera avskaf-fats. Regeringen kommer självfallet att noga följavilka effekter omläggningen av beskattningen avsjömän får och vid behov återkomma till riksdagenmed förslag till de åtgärder som bedöms påkallade.De nya bestämmelserna har endast varit i kraft , och det är därför ännu för tidigt att uttalasig om eventuella behov av förändringar.Riksdagen har beslutat (bet.1997/98:SkU14, rskr. 1997/98:105) att en särskilddispensbestämmelse som gällde i sjömansskattelagenfortfarande skall gälla i tillämpliga delar i fråga omlastfartyg som vid utgången av omfattades avett dispensbeslut. Bestämmelsen gav möjlighet att medge att anställda ombord påett fartyg beskattades efter reglerna för närfart, trotsatt sjömansskattelagen enligt huvudregeln inte vartillämplig på grund av att fartyget inte huvudsakligengått i sådan fart. I enlighet med de uttalanden somgjordes vid riksdagsbehandlingen avser regeringen attnärmare se över reglerna om klassificering av fartygoch fartområden, vilka i sin tur är avgörande för omde anställda ombord skall omfattas av de särskildabeskattningsregler som gäller för sjöinkomster, ochåterkomma till med förslag till lösning ilämpligt sammanhang.Anf. 30 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka ministern försvaret.Den här debatten sker vid en ganska konstig tid-punkt. Jag väckte interpellationen i slutet av novem-ber, men av olika skäl har ministern och jag inte kun-nat hitta någon annan tid än denna. hannriksdagen tyvärr fatta beslut om sjömansskatten. Detskedde i december 1997.Beslutet att avskaffa sjömansskatten fattades trotsatt regeringen och riksdagsmajoriteten inte var omed-vetna om följderna. Samtliga sjöfack hade gemensamtuppvaktat regering och riksdag om vad detta skulleinnebära för svensk sjöfart. De varnade för vad somskulle ske i avtalsrörelsen - att det skulle krävas åt-skilliga procent i lönehöjningar. De varnade för attsvenska rederier skulle flytta utomlands, alltså att deinte bara skulle flagga ut sina fartyg utan att de ocksåskulle flytta hela verksamheten utomlands. De varna-de för att befäl skulle säga upp sig. Flera rederierredovisar nu att av befälen har sagt upp sig.Det är huvudsakligen fråga om seniorbefäl med enövervikt på maskinchefer och förste maskinister, dvs.de kategorier som det råder störst brist på. Om befä-len flyttar utomlands finns det sannolikt inte tillräck-ligt med erfaret befäl för att fylla dessa luckor. Destora vinnarna på detta riksdagsbeslut är tyvärr deutländska, och framför allt de norska, rederierna.I skatteutskottets betänkande påpekades det attövergången från sjömansskatt till landskatt skulle varakostnadsneutral för sjömännen. Men för de allra flestablir detta inte kostnadsneutralt. Förlusten kan enligtFartygsbefälsföreningen bli per år.Vad säger skatteministern till dessa sjömän? Anserskatteministern att detta är kostnadsneutralt enligtpropositionen och enligt riksdagsbeslutet? Varför tarministern inte hänsyn till vad helt eniga fack säger?Och varför tar skatteministern inte näringens åsikteroch farhågor på allvar? Man måste tyvärr fråga omministern är riktigt intresserad av att vi har en svensksjöfart.Jag skall göra ett tillägg till detta som inte har meddebatten att göra genom att säga att jag också är litetorolig över vad som sker på fiskets område, där ettenigt skatteutskott har sagt att det förväntarsig att regeringen återkommer med förslag till ettyrkesfiskeavdrag.Mina frågor till ministern är följande: Vad sägerskatteministern till de människor som får en skat-tehöjning trots att detta skulle vara skatteneutralt?Vad säger skatteministern när det från redarhåll ochfrån fackligt håll sägs att vi riskerar en utflaggningoch att vi får en näring som får stora problem? Jagskulle vilja ha svar på detta från ministern.Anf. 31 Statsrådet ():Fru talman! Vi har haft en särskild sjömansbe-skattning . Den kom till genomett gemensamt nordiskt initiativ. har ,och avskaffat sina särskilda sjömans-skattesystem. Det har även gjort . I ställethar vi infört reduktion och avdrag. Avsikten meddessa är att staten inte skall tjäna några extra pengar.Det är inte av statsfinansiella skäl som detta görs utanför att vi skall komma bort från den typen av särlag-stiftning som har funnits. I skattereformen strävademan efter att ta bort sådan lagstiftning. Avsikten haralltså inte varit att förstärka statskassan. Detta beslutskall så långt som möjligt vara kostnadsneutralt fördem som har haft sjömansskatt.För sjömän som får sin lön som månadslön äromläggningen så neutral som det bara är möjligt.Riksdagen fattade också beslut om attutöka möjligheterna till avdrag och reduktion med1 vardera. För dem som har månadslön är dettakostnadsneutralt så långt som möjligt, och för mångainnebär det en något bättre situation än tidigare.De som har tagit ut stora delar av sin lön i en-gångsbelopp kan däremot få en negativ effekt. Detberor på att man har anpassat sitt lönesystem så att detså långt som möjligt använder det system som sjö-mansskattelagstiftningen gav, dvs. att maximera möj-ligheten att ta ut inkomster med låg beskattning. Dåhar man styrt sitt lönesystem till att ge stora engångs-belopp. är verkligheten annorlunda.Nu har vi inlemmat sjömännen i det vanliga skat-tesystemet. Jag är säker på att också lönesystemetefter hand kommer att anpassa sig till den nya verk-lighet som gäller. Men det är mycket svårt att kon-struera ett nytt system som skall vara en del av denvanliga inkomstbeskattningen och ta hänsyn till destora engångsbeloppen för att få samma effekt somtidigare. Jag tycker att det är viktigt att man så långtsom möjligt skall ha neutrala skatteregler. Skattesys-temet skall inte användas för att i sig stödja särskildayrkesgrupper och särskilda branscher inom landet.Det blir ett mycket konstigt skattesystem.Kent vill ha särskild sjömansskatt. Han villockså ha ett särskilt yrkesfiskaravdrag. Jag är säker påatt om vi diskuterade vidare skulle det finnas flersärskilda avdrag och fler särskilda skattesatser somKent skulle kunna tänka sig. Vilket skattesys-tem skapar det? Det bör finnas något slags principiellgrund för ett skattesystem. Skattesystemet skall intekasta sig in i den ekonomiska verkligheten och genomspecialregler, specialavdrag och specialskattesatser gåin och störa en ekonomisk verksamhet som faktisktmår bra av neutrala regler. Det är bra för tillväxtenoch för tillförlitligheten i skattesystemet. Om manbeviljar några grupper särskilda regler är det mångaandra grupper som står och väntar på sina egna sär-skilda regler. Det känner säkert till.