prot · GL09113 · 1998-05-27 00:00:00 — Det gårinte att ge dubbla budskap, att stå här och tala glättatom mer pengar till vården när ni vet att manute i landsting och kommuner är förhindrad att föra depengarna just dit där de bäst behövs.Det är hyckleri att komma med tal om vårdgaran-tier och garantera fri vård i olika landsting när ni vetatt detta inte är möjligt så länge som kommuner ochlandsting är bundna till händer och fötter och framförallt till plånböckerna vad gäller kravet på budgetba-lans.Det är falskt, och det är osant, och det är intellek-tuellt ohederligt att föra en debatt på det viset. Jag villväldigt gärna ha en hederlighet, en intellektuell he-derlig debatt i den här mycket viktiga frågan. Därföravkräver jag er samtliga svar: Kommer ni att upphävakravet på budgetbalans i kommuner och landsting?Annars får ni faktiskt vara så hederliga att ni talar omatt det ni säger här inte kommer att bli verklig-het - möjligen på några ställen, men det är i så fall ettfåtal.Det är riktigt att vi alla berörs av den här frågan.Jag tror att vi alla får brev från förtvivlade människor,från sjuka som har hamnat i kö, från anhöriga som serhur nära och kära går under, från människor som intefår den vård de behöver och från personal som farilla.Jag läste i en i går, tror jag attdet var, om en företagsläkare som uttalade sig så här:En hel generation är förlorad i sjukvården. Debrann för vården och är de utbrända. Resten jobbarpå och är trötta på alla besparingar och omorganisa-tioner. Personalen kommer inte bara hit för kroppsligabesvär och förslitningsskador utan för själslig smärta.Nedskärningspolitik och förändringar har kanske varitnödvändiga. Men har vi någonsin tittat på vad som ärhumant och rimligt?Det frågar sig denna kvinna inom företagshälso-vården. De fackliga representanterna talar om precissamma sak.Jag tror att vi skulle kunna vara överens om att sä-ga att den bästa garantin för att vi skall få en männi-skovärdig vård är att vi också har en personal som ärnöjd och kan göra det jobb som de brinner för attgöra.Det måste innebära ökade löner. Det kan inte varaden orimligheten att man i som sjuksköterskatjänar , medan man i tjänar20 . Vi ser vilka effekter det får. Det krävs attden personal som finns har möjlighet att arbeta i entakt som är rimlig där man också kan leva upp till sinaegna ofta mycket höga ambitioner. Det krävs att viminskar stressen. Det krävs att vi lägger om organisa-tioner och scheman. Det krävs att vi inför en kortarearbetstid.Allt det här kommer naturligtvis att kosta pengar.Allt det här kommer naturligtvis att kräva att denandel av ekonomin som skall gå till den gemensammasektorn som vi alla värnar måste få öka - nu och påsikt. Därför måste vi ta bort balanskravet. Därförmåste vi se på den gemensamma sektorn som en till-växtsektor. Därför måste vi också se att vi nu och iframtiden, måste tillföra merpengar. Vi gör det i - 5 miljarder.Kalla det gärna Schymanpengar.Anf. 7 ():Fru talman! Jag tänkte knyta an till varför dennadebatt uppstår, varför krisen finns i vården och hurdet ser ut i dag.Det finns en bakgrund där jag tycker att Folkpar-tiet har ett stort ansvar för vad som har hänt. Det är1990 års skattereform, som tillsammansmed Socialdemokraterna drev igenom. Man talade dåom att dynamiska effekter skulle göra att statskassanfick mer pengar. Men de dynamiska effekterna upp-stod aldrig. Vi fick ett kraftfullt underskott, vilketsedan naturligtvis innebar att det fanns en skuld sompå något sätt skulle av. Därav kraftfulla ned-dragningar inom vård och omsorg.50 000 vårdplatser har försvunnit under 90-talet.Därtill kommer de 30 000 som försvann i sambandmed ädelreformen.Jag har också sett på vad som har hänt vad gällerpersonalen inom offentlig sektor sedan socialdemo-kraterna tog över regeringsmakten och fått be-skedet att 106 000 personer har försvunnit från of-fentlig sektor . Det är klart att väldigtmånga av dem har försvunnit just från vården. Dettafår naturligtvis konsekvenser för hur mycket manklarar av och orkar med. Jag tycker att det är viktigtatt ha den bilden framför sig när man diskuterar var-för det blivit som det blivit.Det skulle också vara intressant att i den här de-batten få reda på vad vårdgarantin skall innebära denhär gången. Förra gången gällde den för tio diagnoser.För övriga sjukdomar gällde den inte. Det är oerhörtsvårt att ställa sjukdomar mot varandra och säga attden ena sjukdomen är värd en vårdgaranti medan denandra inte är det.Jag skulle önska att vi i den här debatten kunde fåen klarhet på denna punkt. Det låter väldigt fint att viskall ha en vårdgaranti och att alla skall ha möjlighetatt få den vård som de behöver. Det borde vara själv-klart, men då måste man också långsiktigt planera fördet. Inte bara jag tycker att Socialdemokraterna,har ett stort ansvar förden ryckighet som förekommit ochsom har förorsakat dagens situation.Det är väldigt gulligt att höra med em-pati tala om lille , men det är kanske inte likaroligt för lille att få reda på konsekvensernaav de kraftiga skattesänkningar som villgenomföra och vilka möjligheter han därefter har attfå den vård han behöver.I den vårdgaranti som vi har haft har man intebrytt sig om alla sjukdomar. En grupp som ständigthar fått köa är kvinnor och barn. Kvinnor och barn harinte varit prioriterade grupper att satsa på. Någontingsom saknas och som borde komma till stånd är enordentlig statistik över alla dem som står i vårdköer.Köerna för operationer inom kvinnosjukvården äri socialministerns hemlandsting åtminstoneett år långa. Även för enkla operationer på barn, t.ex.bråckoperationer, finns det mycket långa köer. Vimåste fundera över om kvinnor och barn alltid skallvara närmast osynliga och vara de som kommer sist.Nog är det så att kvinnor och barn är sorgligt lågpri-oriterade inom vården.Med hjälp av en nationell vårdköstatistik som vi-sar ålder och kön på dem som köar skulle vi kunnabeskriva behoven och kanske planera betydligt bättreför framtiden. För den som inte får den vård somvi borde ha rätt till i vårt samhälle hjälper det natur-ligtvis inte att få en statistik som visar att flera är isamma belägenhet. Vi måste också se till att ha envård som fungerar, så att människor får möjlighetertill vård.Jag har läst socialministerns gårdagstal, och jagsaknade i det två viktiga inslag. Det ena som saknadesvar den förebyggande vården.Jag tror att den förebyggande vården är oerhörtviktig för att vi över huvud taget skall klara att till-handahålla vård åt alla. Den förebyggande vården ärdet bästa sättet att spara och leder till mindre behovav vård. Sjukdomar kan förebyggas inte minst genomminskning av stress osv.Det andra som saknades gällde friheten att väljaalternativ vård. Det är märkligt att man t.ex. inte kanfå uppsöka en naprapat, om man har en dålig rygg,utan i stället skall ställa sig i en vårdkö och få värk-tabletter, trots att man blir betydligt bättre om mankan få gå till naprapaten. Den alternativa vårdenmåste naturligtvis få komma in.Jag skulle vilja höra vilken syn socialministernahar på dessa två frågor.(Applåder)Anf. 8 ():Fru talman! Vi kan väl allihop vara överens om attdet självklart vore klokare att betala för en operationsom kostar mindre än vad väntetiden för operationenkostar för . betalar försäk-ringskassan vida mer pengar till en patient än vadoperationen sedan kostar. Är inte detta ett systemfel,vet inte jag när det ordet skall användas.Jag har läst en artikel av som handlarom köandet. Där står det:Miljarder går förlorade i köerna. Köer tyder på attekonomin inte fungerar effektivt. Ju längre köer, destostörre ineffektivitet. Köandet är ett nationalekono-miskt slöseri som inte gör någon glad.Om någon vill ställa sig upp och protestera motdetta, så gör det! Det är klart att vi måste komma åtdetta. Kostnaderna för köerna skall vi använda föroperationer.Det är ändå så, , att statsråd påsista tiden har rest runt som något slags gårdfarihand-lare och strött ut valgodis än här och än där, på detena området efter det andra. Men på det här områdetknyter ni till säcken.Om det var något som man kunde vara bergfastövertygad om när man gick till den här lokalen i mor-se, var det att också skulle draföljande mantra: "Vi övertog en ekonomi, och när viväl får balans ..." Eller som det här också har sagts: "Itakt med att ekonomin saneras ..."Detta argument duger inte här. För det första harni regerat . Tänk om ni i valrörelsen 1994hade sagt: Vi kommer inte att kunna förbättra vården,utan vi skall i stället ta bort garantin, och vi kan ing-enting göra ! Då hade ni inte kunnat tabort garantin, för då hade ni aldrig fått regeringsmak-ten.Det går inte att använda det här argumentet, efter-som de människor som vi talar om här skallprioriteras framför allt annat. Ser vi inte till att männi-skor slipper stå i operationsköer , vad kan vi dåsatsa på i stället som ter sig rimligt? Det är ju intebilar som står och väntar på att bli besiktigade. Det ärju inte heller människor som väntar på en materiellfördel.Vi har alla - annars lever vi inte i verkligheten -mött dem som våndas inför en operation. Vi är oftasådana att vi fruktar det värsta inför en operation. Detär människor i den situationen som vi talar om.Jag skulle precis som andra här kunna räkna uppfall på fall som gjort mig svarslös. Man berättar attdet i mitt hemlandsting, där Landstingsförbundetsordförande sitter, är 1 800 personer som köat mer . För en starroperation behöver man vänta16 månader.Jag förstår ärligt talat inte riktigt logiken i de re-sonemang som här förs från en del håll, där man sä-ger: "när vi fått ekonomin i balans", "när vi kommittill rätta med ekonomin" osv. Jag menar att man där-med har sagt att ingenting kan göras på något område.Det är också det som har skett.Det gäller de sjuka och de svaga, människor somlider, som har värk och som har ångest. Då skall vienvisas med att ha divergerande uppfattningar omdetta. Vi kastar ut pengar på att betala de människorsom står i kö, med värk, vånda och ångest, i stället föratt sätta upp ett mål som odiskutabelt skulle skärpavården. Jag förstår inte hur han eller hon som inte trordet resonerar.Göran säger gång på gång: Vi skall satsapå vård, skola och omsorg. Vad blir det av det? Köer-na växer, och människor berättar att de får besked attde får vänta 24 månader eller 16 månader. Tre måna-der låter inte så mycket, men det är ! Härborde vi ta oss samman.Sedan vill jag vända mig till . Han får haen viss förståelse för att man inte kan göra helt om hurmånga gånger som helst. Jag har aldrig hört någon såsällsam förklaring som att det var tal un-der på ett lastbilsflak som fick tillstånd sänkningen av fastighetsskatten.Kanske det går att under de kommande två minu-terna - jag kan gott vara litet ironisk på den härpunkten - skärpa tonen ytterligare så att det blir heltom hos och i eftermid-dag. Det är inte rimligt att vi inte skaffar fram pengartill detta. Det är inte rimligt. Jag vill vädja om detta.Jag tror inte att ett enda parti vill ha köer. Jag trorinte att en enda politiker i detta hus önskar att någonskall ha värk, vånda eller ångest. Men på något sätthar vi låst oss fast. Då går upp i talarsto-len och håller ett mycket märkligt ekonomiskt anfö-rande, men det hinner jag inte bemöta.(Applåder)Anf. 9 Socialminister ():Fru talman! Nej, det är säkert så. Ingen vill ha kö-er, och ingen vill ha lidande. Någon skall göra jobbet.Det är precis som de säger i , där de var tvung-na att ändra sig när det gäller vårdgarantin. Det står itidningen: "Men sjukhusköerna behandlas inte bortmed hjälp av en garanti. Bara ökade resurser till vår-den ger möjligheter att klara det, suckar , avdelningsdirektör på hälsodepartementet iOslo. "Det räcker inte med att står och säger:Vårdgaranti skall vi ha! Tänk om det i vissa fall är såatt man inte har specialistläkare nog eller kirurgersom kan klara av det? Vi vet att det tar väldigt långtid att utbilda sådana. Är det inte då en god idé att setill att vi kan införa ett fritt vårdval och utnyttja sjuk-husresurserna och vårdresurserna på bästa sätt? Ni harju själva föreslagit detta, och kan ni inte riktigtbestämma er om det som vi säger från socialdemo-kratiskt håll är bra eller dåligt.Jag har jobbat med vårdfrågorna under hela man-datperioden. Vi har i de socialdemokratiskt styrdalandstingen infört fri sjukvård för barn under den härperioden. Samtliga landsting arbetar hårt med den härfrågan och ser till att åstadkomma förbättringar närdet gäller väntetider och köer. Ni tar exempel omstarr. Vårdgarantin garanterade bara att man fickoperera ena ögat. Den behandling som be-hövde ingick inte i den gamla vårdgarantin.Vårdgarantin avskaffade sig själv eftersom den tillslut inte hade någon legitimitet hos sjukvårdspersona-len. Varför skall den tro er när ni säger: Bara vi utta-lar ordet vårdgaranti blir det resultat? Det ser inte utså i vården, och ni blir inte trovärdiga. Det är först omman vidtar ett batteri med åtgärder som man kan nåresultat, och det är därför vi gör det.Vi rör oss inte bara med de tjusiga begreppen. Vianvänder resurserna bättre och skapar ett fritt vårdvaldär patienter kan gå till ett ställe där man inte har sålånga väntetider och där det finns utbildade duktigakirurger som kan utföra vissa speciella operationer.Genom att de på vissa håll kan välja en privat vårdgi-vare med vårdavtal kan vi utnyttja resurserna effekti-vare. Genom att man jobbar med projekt av typenGenombrott, där man arbetar systematiskt med att setill att vårdkedjan fungerar bättre kan vi se till attkorta väntetiderna.Men väntetider och köer handlar också om att vikan åstadkomma mer. Vi opererar ju 104-åringar för starr! Eller som en överläkare sade tillmig: Jag har i min kö de som är i mycket akut behovav en ny höftled för att kunna fungera i sitt arbete. Deär ändå ett fåtal. De som betalar förär en minoritet. De allra flesta som står i köerna ärgamla människor. Där är det inte aktuellt att återvän-da till ett arbetsliv. Det fungerar inte riktigt på detsättet. har jag i kön 86-åringar som villkunna gå i skogen som förut. De vill också ha enoperation, eftersom vi kan åstadkomma det.Det är sjukhusutvecklingen och vårdutvecklingen iett nötskal. Det är klart att det då också blir köer. Jagvill tillbakavisa påståendet att svensk vård generellthar försämrats . Det är faktiskt intesant. Vi har fått ökade väntetider, och vi har på mångahåll en försämrad omvårdnad. Men jag vill påstå attvårdkvaliteten och den medicinska omsorgen harblivit bättre. Det är också viktigt att framhålla.Sedan hinner jag inte kommentera det mycketmärkliga påståendet från . Är detokej att man skall låna pengar eller skära ned mer föratt få ordning på sina finanser? Det kan väl inte varalösningen, eller att rakt av höja skatten? Det kan välinte vara framtidsmelodin.(Applåder)Anf. 10 ():Fru talman! I den sista frågan som togs upp befin-ner jag mig mittemellan och Gud-run . Det har sagts att man skall vara intel-lektuellt hederlig. I själva verklighetsbeskrivningenhar helt rätt. Extrapengarna leder ihuvudsak till att balanskravet möjligen uppnås. Mankan inte också hävda att extrapengarna löser allakvalitetsfrågor. Men i själva slutsatsen håller jag medMargot . Det kan inte vara någon lösningatt man skall låna till vård.Vi måste ge de förutsättningar ekonomiskt ochstrukturellt som krävs för att vi skall lösa dessa pro-blem. Både jag och har varit inne på enstrukturförändring som skulle tillåta försäkringskassanatt köpa operationer för att korta vårdköer. Det kaninte vara en ideologisk fråga. Det är en finansdepar-temental synpunkt att pengar som har anslagits till ettändamål inte får användas till ett annat. Men det kaninte vara socialdemokratisk politik att det är bättre attbetala för att människor lider än att betala för attmänniskor skall bli friska.Jag tog tidigare upp ett meddelande som sjukvår-den i i har skickat ut och där maninte bara säger att vårdköerna blir långa. meddelade klinikchefen på ortopedklini-ken i att man helt enkelt ställde in planeradeoperationer därför att man inte hade råd att genomföradem. Det brevet slutar med ett stycke som lyder såhär: Det finns enligt valfrihetsprincipen möjlighet attbli opererad på andra sjukhus inom och utom lands-tinget på likvärdig nivå. Är du intresserad av detta fårdu själv ta kontakt med lämpligt sjukhus.Detta var , men var det en nyheti går. Det var ingen nyhet som ni kom med. Dettafinns på många håll. Men poängen är att era lands-tingspolitiker inte tror på det här. Människor informe-ras inte om sina rättigheter. Just ett landstingsråd iVärmland sade i : Sköntatt slippa behandlingsgarantin! - när det för någraveckor sedan stod klart att ni inte tänker genomföraden. Har man den inställningen växer köerna.Margot har jobbat hela mandatperio-den, och resultatet är längre köer på alla diagnoserutom en. Det är just kvinnosjukdomarna, MarianneSamuelsson, som drabbas - livmoderframfall ochurininkontinens har helt orimliga vårdtider.Vi måste ha nya resurser genom försäkringssam-verkan. Vi måste ha en ny struktur. Ingenting tyder påatt de som sitter vid makten i landstingen och iregeringen är redo för det.Anf. 11 ():Fru talman! Det lät som om ett system med köer som princip. Jag trorinte att det var hennes mening, men det lät av taletsom att hon sade: "Det blir köer, vi måste accepteraköer. Vi kan inte göra någonting åt det. Så här är det.Det är den medicinska utvecklingen." Det är fel. Viskall inte acceptera köerna.Det går så tydligt att visa att vi de facto hade lägreskatt och kortare köer av borgerligtstyre. Det som ni har åstadkommit och administreratär högre skatt och längre köer. Anledningen är intenödvändigtvis att ni ville ha längre köer - det hållerjag med om - utan att ni förnekade valfriheten. Niskär bort möjligheter till vård och flexibilitet, somannars skulle finnas.Ljumskbråck omfattades av vår vårdgaranti. LillaAndreas hade fått en bättre vård. Så var det.Det som behövs nu är ett batteri av åtgärder. Dethåller jag med om. Vi måste vara beredda att ge val-friheten, vara beredda att öka flexibiliteten i organi-sationen. Lyssna på läkarna, lyssna på sjuksköter-skorna! De säger att det är stelheten i organisationensom leder till många av problemen. Ändrar vi på detkan vi få bättre vård till resurser motsvarande dem vihar i dag.Margot frågade vad vi tyckte om det deföreslagit. Det är otillräckligt, eftersom det inte accep-terar valfriheten, och därmed ger det köer. Det på-minner mig mycket om det som för i denna talarstol i slutet på 80-taletoch . I stället för att ha regionalaköer skulle vi slå ihop alla, så då blev det socialde-mokratiska alternativet en rikskö i stället för en regio-nalkö. Det är en annan kö, men risken finns fortfaran-de att det är en kö.Alf ! Jag vet inte om det hjälper, men låtmig försöka. Till den frånvarande: Gör något! Trorni han hörde?(Applåder)Anf. 12 ():Fru talman! Låt mig göra en koppling till den frå-ga som tog upp. Med insyn i be-slutsprocessen kan jag säga att det finns en benägen-het att överdriva utanförstående krafters insatser.Självfallet handlar resursfrågan om prioriteringar.Jag har försökt säga det. Vi måste kunna säga att dethär har vi råd med och det här har vi inte råd med.Sjukvården skall prioriteras, men det räcker inte.Margot har kanske ägnat för litet tid av sitttal åt det förebyggande. Jag väntar mig mer på denpunkten.Självfallet skall vi samordna resurser, dvs. köpabort köer med pengar som annars går till köande. Detborde vara självklart, och det är självklart. Det är braatt ni säger det tydligt. Det skall finnas ett fritt vårdvalöver landstingsgränserna, för det är naturligtvis enstyggelse för människor som känner sig vara i ettunderläge att de inte har möjlighet att få komma nå-gon annanstans där kön inte är lika lång. Det accepte-ras inte av patienterna.Då kommer jag till vårdgarantin. Vad handlar denom egentligen? Jo, den handlar om att makten för-skjuts från det politiska systemet till patienterna, så attde har mer kraft att säga att de har rätt till vården.Jag håller med om att dettasjälvfallet kräver mer resurser. Det är den svårakombinationen vi måste försöka åstadkomma. Instru-menten i den rikspolitiska debatten om sjukvårdenmåste förstärkas. Vårdgarantin är ett sätt att förstärkaden rikspolitiska möjligheten till påverkan. Det är denmöjligheten vi måste använda. Ett svar vore bra.Anf. 13 ():Fru talman! Det gläder mig att intellektuell kapacitet att förstå vad jag säger ochatt vi också är överens om att balanskravet för mångalandsting med finansiella underskott får den effektenatt de tvingas avsätta medel till t.ex. pensionsavsätt-ningar i stället för att använda samma pengar till vår-den.Det är alltså inte, , fråga om attlåna pengar till vården, utan det är fråga om att gelandsting och kommuner möjligheter att göra de nöd-vändiga prioriteringarna, dvs. att använda de pengarsom finns till just vård och omsorg och inte någontingannat. Den typen av politiska beslut, att skjuta frambalanskrav just för att förhindra att t.ex. pensionsav-sättningar undantränger nödvändig vård och omsorg,har själv tidigare varit med om attfatta i en socialdemokratisk regering. Det här kan intevara någon nyhet, och det kan inte vara något kons-tigt. Det handlar om att inse att detta i dagens lägevore det enda rimliga om det skall finnas någon tro-värdighet i regeringens vackra tal om hur de nu futtiga4 miljarderna skall användas för att åtgärda alla bris-ter som finns. Det är inte trovärdigt för er att tala omökade resurser, så länge ni inte genomför den härförändringen i balanskraven för kommuner ochlandsting. Det kan inte vara omöjligt att förstå.På sikt behövs det naturligtvis mer pengar. Ande-len av BNP som går till vården har ju krympt, medanbehoven har ökat. Andelen personal inom landstingoch kommuner har krympt dramatiskt, och behovenhar ökat. Så kan det naturligtvis inte se ut om vi skallha en vård som utgår från att vi vill tillfredsställamänniskors behov av ett värdigt liv i alla åldrar. Dåmåste vi tillföra mer pengar, nu och i framtiden.Anf. 14 MARIANNESAMUELSSON (mp):Fru talman! Javisst behöver vi någon form av ga-ranti för att människor i vårt land skall kunna få denvård de behöver, men för att klara detta behöver viockså mer vårdpersonal. När man träffar dem somjobbar inom vården är det vanligaste klagomålet justatt det är så få kvar på jobbet och att det är så tungtoch jobbigt att de inte hinner med.Varför har det blivit så? Jo, kommunerna ochlandstingen har tvingats spara, och det har de gjortgenom att sparka personal, som sedan betalas av sta-ten via arbetsmarknadsstöd och annat. sägs detatt arbetslösheten kostar 155 miljarder . Jag kaninte förstå varför vi inte kan samordna kassorna och istörre utsträckning använda pengarna till det vi behö-ver få gjort i det här landet. Då vore det väl ypperligtbra att i stället för att betala människor för att ingen-ting göra betala dem för att göra de nödvändiga jobbsom behöver göras i det här landet. Det skulle alla måmycket bättre av.Jag kan ta ett exempel. blev jaguppringd av en diabetiker som sade: Jag är blind ochrullstolsbunden. kom nattpatrullen ochhjälpte mig med min spruta , eftersomjag inte kan se. Men kommunen drog in nattpatrullen.Nu säger de att jag måste åka till vårdcentralen.Varje morgon börjar hon alltså med att ta taxi tillvårdcentralen, och där får hon vänta tills man har tidatt ge henne sprutan. Hon kommer hem vid 10-tidenför att äta sin frukost.Det här tycker jag inte är acceptabelt. Alltihop be-ror på att vi har sparat på fel sätt. Vi har sparat påpersonalen och i stället lagt kostnaderna på arbetslös-heten.Det här ser jag som en nödvändighet, på sammasätt som vi samordnar kassorna när det gäller försäk-ringskostnaderna. Det är dyrt att låta människor gåsjukskrivna i stället för att se till att de blir opererade.Använd de pengarna där de behövs, nämligen i vår-den! Det skulle gå att göra hemskt mycket mer om vibara lärde oss att samordna på ett bättre sätt.Anf. 15 ():Fru talman! Äras den som äras bör, naturligtvis.Olof tog upp det här med innanförståendekrafters insatser.