prot · GL09104 · 1998-05-08 00:00:00 — Den här fällanär alltså inte tillåten.Men jag har här en annan fälla som ser nästanidentiskt likadan ut som den andra, men den är utrus-tad med en liten gummilist. Denna fälla betecknassom human och är därför tillåten. Fällan ger precissamma plågor. Den klämmer till benet - kanske intelika hårt - och det gör att djuret är utsatt för precissamma ångest och plågor. Det kan också bli angripetav andra djur.Jag anser att detta är befängt. Att över huvud tagettala om humana fällor är inte civiliserat. Naturligtvisborde den , trots medlemskapet iEU och trots handelsavtalen, vidhålla att den härtypen av plågoredskap inte skall få förekomma i Ka-nada, eller för att vi skall importeraskinn. Vi bör hålla fast vid vår strikta linje, att deticke skall importeras skinn från djur som fångas ifällor.Ser man på vad som har åstadkommits har Kanadakommit ganska "billigt" undan. Man har sagt att manskall ändra fälltyperna för sju djurarter, men tre avdessa fångas i vatten och för fällor i vatten finns detinte någon ny reglering. Här tillåter man att djur fång-as i vatten och att de dränks. Den tillåtna tiden innandjuren dör är - fem ångestfyllda ochplågsamma minuter! Detta är gräsligt. Jag skulleverkligen önska att den även fort-sättningsvis vågade ta en mycket stark ställning motdetta och mycket klart deklarerar att vi för svensktvidkommande inte kan acceptera att det skall importe-ras skinn från djur som har fångats i fällor av den härtypen.Fällan med en liten gummilist - eller också kandet vara ett litet avstånd mellan skänklarna - är precislika plågsam och orsakar precis lika mycket lidandeoch ångest för djuret som en fälla av den gamla typen.Jag anser att det inte finns någon möjlighet att hävdaatt dessa fällor skulle ge mindre plågor. De är inteheller selektiva och de utsätter djuren för sammaplåga.Jag har svårt att förstå jordbruksministern när honsäger att skall ha ändrat uppfattning i frågan.Är det verkligen meningen att tycker att det ärokej att man i vissa länder fångar djur i den här typenav fällor? Vore det inte mer riktigt att , som ärett land som i alla fall har haft ett gott anseende pådjurskyddsområdet, mycket strikt höll fast vid attdessa fällor bör försvinna?Anf. 95 Jordbruksminister ():Fru talman! Den svenska ståndpunkten när detgäller bensaxar är densamma som den harvarit. Det finns bara en liten komplikation i samman-hanget, och den komplikationen består i att det inte ärvi ensamma i världen som fattar beslut. Det finns enomvärld utanför landets gränser som vi har att tahänsyn till.Vi har aldrig haft något importförbud i är en missuppfattning från sida.Vi har i ett förbud mot att använda bensaxar.Ett sådant förbud finns i hela Europeiska unionen - vihade inget importförbud innan vi gick med i EU.Europeiska unionen har haft svårt att få med de andraländer som man har att komma överens med på etttotalt förbud mot användning av den här typen avsaxar.Det här avtalet innebär att fångstredskapen skalltestas. De redskap som visar upp ärännu inte godkända eller testade. Det återstår att seom de blir det.I det avtal som har slutits mellan Europeiskaunionen och de andra länderna regleras jakten för flerarter jämfört med tidigare reglering via EU-förordningen. Det är skälet till att jag sade att det häravtalet faktiskt också innebär framsteg för Europeiskaunionen när det gäller djurskydd.Jakten regleras efter arten. Det spelar ingen rollom djuret befinner sig i luften, på marken eller i vatt-net. Det som sade om vatten haralltså ingen giltighet.Man kan självklart önska att vi skulle ha uppnåttett totalt förbud i hela världen mot användning avbensaxar. Men som jag sade har dessa fångstmetoderförekommit länge i vissa länder. I är det urbe-folkningen som ägnar sig åt den här typen av jakt. Detär inte alldeles enkelt att få hela världen att förstå attvår uppfattning är den enda riktiga men vi har i dettaarbete tagit viktiga steg framåt. Jag tror därför att vimed högburet huvud kan hävda att fortfaran-de har en mycket viktig roll att spela när det gäller attförbättra djurskyddet - inte bara här hemma utanockså i internationella sammanhang. Om de somdeltar i debatten i de här frågorna bemödar sig om attskildra vad som faktiskt händer i stället för att spridasina egna vanföreställningar behöver vi inte kännanågon som helst oro för att vi skall förlora vårt rykte.Anf. 96 ():Fru talman! Det förvånar mig att riktigt känner till vad som har beslutats. Det be-slut som har fattats är ju att de djur som fångas i vat-ten inte omfattas av beslutet. I sker avalla fångster i vatten; de berörs alltså inte av förbudet.I är det inte så att kan bestämmavad delstaterna skall göra, utan delstaterna avgörsjälva om avtalet i fråga skall följas eller inte. Jag harett brev från en ambassadör som mycket klart uttryck-er att delstaterna själva bestämmer. Det här avtaletborde alltså definitivt inte godkännas av Sverige.Sverige borde i stället absolut strikt driva i EU att viinte kan godta detta. EU bör sätta i verket importför-budet för skinn från de djur som man har sagt.När det gäller detta med ursprungsbefolkningenkan jag säga att det är väl bara där som man harkommit någonstans. Där har man tittat på en del av detraditionella fångstmetoderna och stramat upp dethela.Den typ av fälla som används och som hartänder som nyper ihop är fullkomligt oacceptabel, ochde nya moderna fällor som kommer menar jag kom-mer att orsaka precis lika mycket lidande. ochEU har på den här punkten platt lagt sig; detta för attse till att handeln inte störs. När då andra intressenkommer in är det, märkligt nog, alltid de som fårtolkningsföreträde; det är alltid de intressena som gårföre djurlidandet, precis som i det här fallet.Jag anser att linje fortsatt skall varamycket tuff, och jag är mycket orolig för att AnnikaÅhnberg på något vis skall försöka försvara förslagettill beslut i stället för att verkligen strikt tala om attdet här är något som vi från svensk sida, precis sommiljöministern sade, inte kan ac-ceptera. kan inte driva den här linjen. OmSverige driver linjen att detta är ett acceptabelt beslutnaggas, menar jag, vårt goda anseende rejält i kantenjust när det gäller djurskyddsfrågor.Vidare är det så att man reglerar fångsten av vissadjurarter. För andra djurarter regleras alltså inte fäl-lorna. Därmed kan de gamla fällorna användas. Mendjuren vet ju inte vilken fälla de skall gå i eller inte gåi - med tanke på avtalen. Råkar de gå där det finns enobehaglig fälla och sätter ned foten där, säger detpang och så sitter de fast. Jag menar att att det häravtalet, just därför att det reglerar fångst av vissa djuroch inte generellt reglerar hur man får jaga ellerfånga, blir ganska verkningslöst.Jag anser alltså att skall fortsätta att drivaen mycket restriktiv linje och i EU driva frågan om attförbudet mot att ta in skinn från djur som fastnat ifällor skall vidhållas. Jag kan inte se ett sådant härredskap som något annat än ett kvalificerat tortyrred-skap och som något som bör fasas ut ur mänsklighe-tens historia. Det är ju många obehagligheter somunder historiens gång har fasats ut och jag anser attfällor för fångst av djur är något som bör förpassas tillmuseer.Anf. 97 Jordbruksminister ():Fru talman! Att bensaxar är ett fullständigt oac-ceptabelt fångsredskap råder det inga delade mening-ar om. Det är ju därför som vi har ett generellt förbudi . Det är också därför som det i hela Europe-iska unionen råder ett generellt förbud mot använd-ning av bensaxar. Vår egen beslutsmakt sträcker sigdock inte längre här i världen än så. Det är därför somvi i det fortsatta arbetet måste förlita oss på våra möj-ligheter att övertyga andra om att vi har rätt. Vi kanliksom inte tvinga på andra vår uppfattning - vi kaninte besluta över andra länder.Jag delar helt uppfattningen att det här inte är till-fredssställande som slutmål. Vi är inte nöjda. Helatiden har vi från svensk sida drivit på. Jag vill påståatt vi genom det mycket aktiva arbetet avsevärt harbidragit till att det här avtalet förbättrats i förhållandetill dess ursprungliga lydelse. Det har vi inte åstad-kommit ensamma - det vore förmätet att påstå någotsådant. Det finns faktiskt länder som är lika aktivasom vi i den här frågan.Vi har inte för avsikt att slå oss till ro med detta.Givetvis kommer vi att fortsätta att agera för en för-bättring av det internationella regelverket. Vad jagdock inte kan acceptera är att förne-kar att det här avtalet trots allt är en förbättring i för-hållande till tidigare villkor. Hon bortser från att vifaktiskt aldrig har haft ett importförbud i , attEuropeiska unionens eget importförbud aldrig trädde ikraft just därför att vi med våra gemensamma krafterinte förmådde rå på de andra. Det är tråkigt att behövakonstatera det men vi kan inte önska eller drömmabort verkligheten. I stället måste vi öka våraansträngningar för att förändra den verklighet som vilever i.Jag tycker således att vi skall inse att de här avta-len innebär förbättringar. Förbättringarna är små, så vihar ingen som helst anledning att slå oss till ro, menvi har heller ingen som helst anledning att svartmålaverkligheten och förneka de framsteg som faktiskt haruppnåtts.Anf. 98 ():Fru talman! Avslutningsvis konstaterar jag att vårauppfattningar om framsteg radikalt skiljer sig. Jaganser att de s.k. framsteg som gjorts inte är framsteg.Man har putsat litet grand på ytan för att därmedslippa ta beslut om importförbud för skinn. Man harhelt enkelt lagt sig för de stora länderna , Kanadaoch Ryssland.De förändringar som gjorts när det gäller de härfångstredskapen är av så marginell betydelse att de påintet sätt gör att fällor av den nya typen skulle varamindre plågsamma och skapa mindre ångest än degamla. Jag menar att det hade varit mycket mera rak-ryggat av , även av , att hävda att föratt acceptera fällor av något slag skall det vara radi-kalt andra förhållanden. Först därefter tycker jag skulle ha satt sitt importförbud i kraft. Jag anseratt i EU fortsatt skall driva linjen att föränd-ringarna av de här fällorna är alldeles för små för över huvud taget skall kunna tala om att djurenslidande minskar. Därför bör driva frågan omatt EU skall införa nämnda importförbud för skinn.Därmed kan vi naturligtvis inte garantera att fäll-fångsten inte fortsätter i länderna i fråga men frånSveriges och EU:s sida kan det klart uttalas att vi intevill befatta oss med skinn från djur som dödats efteratt först ha hamnat i en bensax. Det vore ett bra sättför EU att klart visa var man står. Jag skulle önska attjordbruksministern klart deklarerade att det här inte ären acceptabel förändring för svenskt vidkommande,att vi anser att detta inte på något sätt gör att det blirmindre plågsamt för djuren och att detta därför inte äracceptabelt.De förändringar som man har fått till stånd är trotsallt marginella. Det kan röra sig om en liten gummilistpå fällan eller om ett visst avstånd som gör att djuretsben inte bryts direkt. Nej, det är en skam för densvenska regeringen att man viker sig på det här sättet!Anf. 99 TALMANNEN:Jag vill påminna om att meningsyttringar från åhö-rarna inte är tillåtna.Anf. 100 Jordbruksminister ():Fru talman! Låt mig först påminna om att de redskap hon här visar upp inte är god-kända. Det är alltså inte riktigt korrekt att visa upp enbensax och säga: Den här får man nu använda. Avta-let innebär att alla fångstredskap för att få användasskall prövas enligt en internationell norm.Låt mig sedan säga, som jag redan många gångerhar sagt, att vi från svensk sida inte är nöjda medresultatet. Vi konstaterar att det var så här långt vikunde nå den här gången. Det här är betydligt bättreän att vi står för oss själva med vårt eget inhemskaförbud, som vi ju nu också behåller, men inte harlyckats påverka resten av världen.Jag tror att det här är den grundläggande skiljelin-jen mellan och mig. Skall vi nöja ossmed att vara de goda människorna som har de rättaoch de vackra åsikterna men inte bry oss om vad somhänder i verkligheten? Eller skall vi smutsa ned vårarena vackra händer med att också försöka åstadkom-ma förändringar i verkligheten?Jag är av den senare uppfattningen. Det är viktigtatt vi arbetar för förändringar som inte bara rör osssjälva här hemma utan som också får genomslagskraftute i världen. Med det här avtalet har vi kommit enliten - en alltför liten men dock en liten - bit på väg.Nu måste vi fortsätta och t.o.m. intensifiera vårt arbe-te för att nå ännu längre.I den grundläggande frågan om huruvida bensaxarär acceptabla eller inte finns det faktiskt ingen skill-nad mellan våra uppfattningar. Skillnaden ligger i omvi också vill påverka verkligheten med den uppfatt-ningen eller om vi nöjer oss med glorian över huvu-det, vingarna på ryggen och tillfredsställelsen av attsjälva vara duktiga och korrekta människor.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1997/98:261 omintegrationspolitikenAnf. 101 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen är beredd att vidta i syfte att få tillstånd en fungerande integrationspolitik.Integrationspolitiken är en orgie i misslyckandeoch alltfler utanför politikerleden är kritiska mot poli-tiken, säger , som också menar attpolitiker m.fl. vilselett medborgarna genom att i tioårs tid ha talat om att politiken varit lyckad.För det första är jag mycket förvånad över att StenAndersson tycker sig ha underlag för att så tvärsäkertoch med sådana överord döma ut den politik somriksdagen fattade beslut om så sent som i december1997. Möjligen syftar inte på den nyaintegrationspolitiken utan på den gamla invandrarpo-litiken.För det andra känner jag inte alls igen mig i påstå-endet att politiken alltid skulle haframställts som "lyckad" - här utgår jag återigen frånatt syftar på den gamla invandrarpo-litiken. Skälet till att regeringen förelade ettförslag till ny politik var att samhällsförändringenkrävde en ny politik, integrationspolitiken. Den tidi-gare invandrarpolitiken fungerade väl för den situa-tion den ursprungligen utformades för, men klaradeinte av att möta dagens situation och lösa dagensproblem.Att det har behövts en ny politik och nya åtgärderhar uppmärksammats . Inte minsthar behovet tydliggjorts genom det om den ökade segregeringen och marginali-seringen i samhället, som i synnerhet drabbat demsom invandrat till . Behovet av en ny politiskorientering togs upp av den socialdemokra-tiska regeringen i propositionen Aktiv flykting- ochimmigrationspolitik, en proposition som senare drogstillbaka av den borgerliga regeringen.Sten påpekar att det är alltför mångasom inte behärskar svenska språket tillräckligt bra,ibland trots i . Detta är oroväckande,eftersom kunskaper i svenska språket underlättarintegrationen. Den höga arbetslösheten och den lågasysselsättningsgraden bland de utrikes födda är ettannat stort bekymmer. I regeringens ekonomiskavårproposition är därför integrationspolitiken ett pri-oriterat område.För att vända utvecklingen, minska segregationenoch skapa ett för alla föreslår regeringen ettresurstillskott under den kommande treårsperioden.Insatser planeras inom en rad olika områden. Avcentral betydelse är åtgärder som skall ge goda kun-skaper i svenska språket och skapa goda villkor påarbetsmarknaden. Vidare pågår stora satsningar för attfå till stånd en varaktig förbättring av situationen iutsatta bostadsområden, där en stor andel personermed utländsk bakgrund bor. Ytterligare förslag till attförbättra situationen kommer också att presenteras iden aviserade storstadspropositionen. En viktig upp-gift i integrationspolitiken ges också den nya integra-tionsmyndighet, , som börjar sittarbete den 1 juni.Sten undrar , precis somhan gjort tidigare, hur skall lyckas med någotsom andra europeiska länder inte har lycktas med. Jagutgår då från att syftar på möjlighe-terna att skapa ett samhälle där alla, även de sominvandrat, kan försörja sig, där vi kan kommuniceramed varandra på ett gemensamt språk och dessutomkänna respekt för varandra.Jag tillstår att detta på flera sätt är en svår uppgiftoch att det inte finns enkla lösningar. Den kräver attvi lyckas med den generella samhällspolitiken. Enfortsatt god samhällsekonomisk utveckling och en välfungerande arbetsmarknad är nödvändiga förutsätt-ningar. Men en sak är jag helt säker på. Med en sådannegativ och uppgiven utgångspunkt som har kommer vi aldrig att lyckas. I den nya integ-rationspolitikens anda är det inte bara regeringensutan allas och envars uppgift att ta ansvar för att skapaett samhälle som vi kan leva i tillsammans, oavsett varvi är födda eller har för hudfärg.Anf. 102 ():Fru talman! Jag vill poängtera att orden invandra-re och integrationspolitik faktiskt har använts mycketlänge i den här debatten, långt innan statsrådet blevstatsråd.I och för sig kan jag hålla med om att det är fel attprata om invandrarpolitik. har vi nämli-gen inte haft någon sådan i när det gällerländerna utanför , eller hade rättare sagt ingenända då EU-medborgare genom EU-medlemskapet fick rätt att söka jobb i Sverige.Oavsett benämningen är det min bestämda överty-gelse att den här politiken är ett stort misslyckande.Alla som vill kan se det . Det går bra att frågalärare, socialarbetare, domare och poliser. Inte minstkan vi se det av att man efter av lyckadpolitik måste starta ett integrationsverk. Det tycker jagär bevis nog på att politiken har misslyckats.Fru talman! Jag skulle kunna rada upp en massakritik mot den förda politiken, men det är inte lönt.Ingen tjänar något på det. Jag vill bara säga - och därtror jag att statsrådet delar min uppfattning - att denkritik som framförs av många i inteberor på rasism eller på att man är främlingsfientlig.Det beror i stället på att många människor inte förstårhur skall kunna hantera så många människorpå så . Det är där frågetecknen finns frånmånga svenskar.Jag tycker att när statsrådet talar om det nya är detnästan en exakt kopia av den politik man har förttidigare. Man skall rusta upp bostadsområden och gegoda villkor på arbetsmarknaden. Om statsrådet me-nar kvotering kan han väl tala om det för mig.Jag misstänker också att man kommer att fortsättamed en politik med misslyckade konferenser runt om ilandet som vi har bedrivit med abso-lut icke önskvärt resultat.Vad skall man då göra? Jag håller med statsrådetom att frågan är svår. Det är ett svårt problem. Mittabsoluta minimikrav är att vi måste sätta press på demänniskor med utländsk bakgrund som finns iSverige att lära sig svenska språket. Om jag hademakt skulle jag t.ex. vilja skrota all form av offentligtstöd till hemspråksundervisning.Häromdagen ringde en svensk medborgare tillmig. Han är polack från början, arkitektutbildad iPolen och gift med en skånska. Han har två barn. Debetecknas i skolan som polacker eller invandrare. Hanhar aldrig pratat polska hemma, och barnen är hursvenska som helst. Ändå får de förmånen att genomgåundervisning i polska språket.Fru talman! Det har påståtts att statsrådet när hanblev installerad gjorde ett uttalande - jag har inte hörtdet själv, men jag har sett det refererat i medierna -om att det är svenskarna, inte invandrarna, som skallanpassa sig. Det är en unik uppfattning, som inte finnsbland politiker i andra länder.Om det är sant att statsrådet har sagt detta, skullejag vilja fråga: Vem skall vi då anpassa oss till? Jagtror att statsrådet vet om att det råder stora spänningarmellan olika grupper och att invandrarna självamånga gånger i de länder som de kommer ifrån intedirekt har visat en perfekt anpassning till andra.Anf. 103 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att är medve-ten om att det bakom den proposition som lades påriksdagens bord fanns ett långt resonemangsom inte bara handlade om att ändra språkbruk. Dethandlade om övergången från den tidiga invandrings-politiken till en invandrarpolitik och sedan till enintegrationspolitik som också kvalitativt hade andramål.Det finns i den här frågan en parallell till den de-batt som fördes i . Manbetraktade först arbetarfrågan enbart som en arbetar-fråga. Man undrade vad man skulle göra med alladem som var fattiga, som inte klarade sin försörjningoch inte fick utbildning och arbete. Så småningomförstod man att det egentligen handlade om att föränd-ra samhället, att ge alla samma rättigheter politiskt, attge alla samma delaktighet och att skapa arbete åt alla.På samma sätt skall vi nu diskutera frågan om in-tegration. Det handlar inte om att det är något fel påett antal människor, som skall korrigera sig, utan dethandlar snarare om en samhällsstruktur som inte öpp-nar möjligheter för alla som bor och verkar i Sverigeatt delta i det gemensamma samhällsbygget.Det som jag har sagt om förändringar har misstol-kats. Jag har inte sagt att det inte är invandrarna utansvenskarna som skall förändras. Det som jag försöktsäga är att vi knappast står inför ett isolerat invand-rarproblem utan inför ett integrationsproblem somvisar på brister i det svenska samhället när det gällerutbildning i svenska, när det gäller annan utbildningoch framför allt när det gäller tillträde till arbetsmark-naden.Ett integrerat samhälle får vi först den dag då allakan kommunicera med varandra på ett gemensamtspråk. Det är oerhört viktigt, precis som påpekar, att vi ser till att alla får en chans att lärasig svenska, men jag blir förundrad när säger att man skall sätta press på människor attskaffa sig kunskaper i svenska. Jag tror inte att detbehövs en sådan press. Det är väldigt många somönskar kunna lära sig svenska och som vill få del avsådan undervisning. Snarare handlar det om att erbju-da bättre möjligheter.Vi skall se till att ge dem möjligheterna till ett ge-mensamt språk. Vi skall också riva alla de barriärersom finns för människor när det gäller att delta iarbetslivet och att själv kunna försörja sig. När vi harlyckats med det har vi också lyckats med integra-tionspolitiken.Jag vill också påpeka att vi inte föreslog kvoteringi något sammanhang. Vi tror inte att det handlar omatt kvotera för att skapa ett integrerat samhälle. Dethandlar om att erbjuda lika möjligheter och lika rät-tigheter.Anf. 104 ():Fru talman! Jag vill först kommentera det somstatsrådet sade i sista meningen i sitt första anförande,om min negativa uppfattning. Jag tror inte att den ärnegativ. Däremot är den realistisk. Jag tillhör demsom till skillnad från en del andra i flyktingdebattenhar sett den här verkligheten. Jag bor i dennär jag är i . En del andra verkar ha sett denenbart på vykort.Jag vet att det gäller stora problem och att det ärmycket svårt att hitta lösningar på dem. Man har fak-tiskt inte i något annat land lyckats lösa det här pro-blemet på ett bra sätt. Man brukar ofta anföra USAsom ett exempel, men åk till med China-town, osv.! Det är ett segregerat samhälle.Häromdagen blev ett exempel som knappast görklimatet bättre känt. Ett enmansföretag blev anmälttill DO för att företagaren inte ville anställa den per-son som ansåg sig ha den bästa kompetensen. Om vigår in och petar på ett enmans- eller tvåmansföretagsrätt att självt bestämma vem man vill anställa, tror jagatt vi åtminstone inte har gjort problemen mindre.Vad gäller att sätta press när det gäller svenskaspråket tycker jag att man skall sätta press på dem detgäller. Det finns många människor som klarar sig iSverige därför att de har vänner och bekanta som kanhantera kontakten med myndigheterna. De behöver dåinte göra någonting själva. En kvinna kan t.ex. havarit i och kanske ha fött sitt femtebarn här men måste ändå ha tolk på sjukhuset. Jagtycker faktiskt att man skall utöva press i ett sådantfall.Jag begriper naturligtvis att man inte kan begäraatt en gammal anhörig som kommer hit, kanske i 60eller , skall lära sig svenska språket.Till sist säger statsrådet att vi nu skall diskuteraintegrationspolitiken. Jag trodde att det var avklarat.Jag trodde att man genom propositionen, med all denrespons och PR som den fått, nu i stället har verktygklara för att kunna agera. Diskuterat har vi gjort isnart med känt resultat. Det är väl nu dags attbörja agera.Anf. 105 Statsrådet ():Fru talman!