prot · GL09106 · 1998-05-12 00:00:00 — Är det självklart atteleverna har rätt till handledning i skolbibliotekenkanske detta skall framgå i något slags direktiv, så tar hänsyn till detta. Det fungerar nämligen inteså . kan biblioteken vara låsta rum, eller så ärmaterialet organiserat på ett ostrategiskt sätt.Detta är inte bara en penningfråga. Vi har ju spa-rat, och det har varit svårt att göra något ytterligarenär det gäller ekonomiska resurser till skolan. Mennär vi hade bättre resurser, , varmetodiken inte självklar. Då organiserades materialeti skolan på ett sätt som inte passar . Man kanskebehöver se över detta på nationell nivå. Det kanskebehöver finnas några bra pilotprojekt eller något na-tionellt resurscentrum som på något sätt kan visa hurman organiserar ett bra skolbibliotek så att allting ärsökbart och tillgängligt för eleverna.Anf. 31 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig avsluta med att säga att jagtycker att skolbiblioteken har en viktig roll iskolan. Jag räknar med och hoppas på att de kommeratt få en än mer viktig och central roll i skolan.Jag är också beredd att aktivt bidra till att så skallbli fallet. Jag menar att staten bidrar påmånga sätt. Exempel på hur man kan organiseraskolbiblioteken på ett bra sätt finns i boken som har gett ut.Där lyfts metoder och idéer fram om hur man kanarbeta med skolbiblioteken i skolans inre arbete.Skolverket har också en rad konferenser där mantar upp skolbibliotekets roll i undervisningen. Verketsamarbetar med och andraintressenter i skolbiblioteksfrågor. Det sker ett infor-mationsutbyte med och Kulturrå-det. Samarbete sker också med och med Bibliotekstjänst.Det finns en arbetsgrupp mellan Kultur- och Ut-bildningsdepartementet som heter Kultur i skolan.Där finns också en rad myndigheter företrädda. Inomkort kommer gruppen ut med en idéskrift som ocksåkommer att behandla skolbibliotekens viktiga roll.Jag är också beredd att vidta ytterligare åtgärderför att stimulera skolbibliotekens utveckling och roll iskolan. Däremot är jag inte beredd att använda mig avytterligare regleringar av hur kommunerna skall or-ganisera sig för att nå en bra utveckling i skolan -inklusive skolbiblioteken.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1997/98:277 om denarbetsplatsförlagda utbildningenAnf. 32 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilka åtgär-der jag ämnar vidta för att eleverna på program medyrkesämnen skall få den arbetsplatsförlagda utbild-ning de är berättigade till, och för att andelen APUskall öka. frågar även efter åtgärder för attkommunerna skall leva upp till sin skyldighet attrapportera till om de inte lyckas uppfyllakraven på arbetsplatsförlagd utbildning.I regeringens skrivelse Utvecklingsplan för försko-la, skola och vuxenutbildning (1996/97:112) framhål-ler regeringen att det är nödvändigt att utveckla denarbetsplatsförlagda utbildningen i förhållande till detframtida yrkets behov och karaktär. Arbetsplatsför-lagd utbildning utgör en betydelsefull del av främstgymnasieskolans yrkesutbildningar. Det finns, somregeringen framhållit i bl.a. den nationella utveck-lingsplanen, viktiga skäl för att bedriva undervisningpå en arbetsplats. På en arbetsplats bör eleven gesgoda möjligheter att skaffa sig kunskaper som komp-letterar och befäster kunskaper som inhämtats i un-dervisningen på skolan, t.ex. kunskaper och färdighe-ter som samarbetsförmåga, initiativförmåga och pro-blemlösningsförmåga samt mer sammansatta yr-keskunskaper.Enligt gällande bestämmelser skall minst 15 veck-or av utbildningen på program med yrkesämnen ske iform av arbetsplatsförlagd utbildning. I den nationellautvecklingsplanen bedömde regeringen att omfatt-ningen av arbetsplatsförlagd utbildning kan vara olikaför olika program. Program vars karaktärsämnenbättre kan inhämtas på en arbetsplats bör kunna ha enlängre arbetsplatsförlagd utbildning än vad som till-lämpas för närvarande.Jag anser att det viktiga är att arbetsplatsförlagdutbildning håller hög kvalitet och att den bidrar till atteleverna uppnår utbildningens mål. I Skolverketsöversyn av de nationella programmen är det naturligtatt verket även lämnar förslag till en minsta omfatt-ning av arbetsplatsförlagd utbildning för respektiveprogram. Jag bedömer att regeringen därefter kan gåvidare för att åstadkomma en programrelaterad mi-nimigräns för arbetsplatsförlagd utbildning.I den ekonomiska vårpropositionen (prop.1997/98:150) presenterade regeringen ett förslag tillåtgärder i ett tiopunktsprogram som syftar till att höjakvalitet och likvärdighet i skolan. En punkt vill jaghär särskilt betona. Det är att skolan i högre gradmåste öppnas mot arbetslivet, t.ex. genom nya ochförbättrade samarbetsformer, som exempelvis pro-gramråd. Men det är lika viktigt att arbetslivet gesdelaktighet att påverka skolans arbete. Goda exempelpå hur arbetsliv och skola kan samverka finns t.ex. påvissa industrigymnasier. I en försöksverksamhet medett nytt tekniskt program, som regeringen föreslagit ivårpropositionen, bör nya samarbetsformer med ar-betslivet kunna utvecklas.Inom pågår för närva-rande ett beredningsarbete för en proposition omgymnasieskolan. I propositionen kommer regeringenatt föreslå åtgärder som syftar till att stärka gymnasie-skolans arbetslivsanknytning.Anf. 33 ():Fru talman! Jag och skolministernhar fört ett antal debatter om den arbetsplatsförlagdautbildningen, men också om samverkan om skola ocharbetsliv. Varje gång vi har avslutad debatterna harskolministern varit ganska säker på att det hela kom-mer att bli bättre . Den förhoppningen harväl också jag haft i och för sig. Man skulle kunnaklara av att alla elever får den utbildning på en ar-betsplats som de är berättigade till.Men frågan är om det blir så. Det kom en rapportnyligen från som visar att aveleverna på gymnasieskolans yrkesinriktade programinte får den APU som de skall ha. Inom vissa, elleråtminstone något, program och framför allt på en delskolor får man ingen APU alls.Jag ställer den här frågan därför att jag tror att detär oerhört viktigt att vi får en bättre integration mellanskola och arbetsliv. Eleverna skall få utbildning både iskolan och ute i arbetslivet. Om vi skall ha kvalitet påvåra yrkesutbildningar måste vi helt enkelt förbättradetta. Man skall ha klart för sig att tiden för sådan härutbildning i med internationella mått mätt ärmycket kort. Jag har själv varit med på en del semi-narier inom EU, och sett att trenden i debatten är skall öka integrationen mellan skola och arbetslivför att därmed bl.a. stärka konkurrenskraften.Jag tillhör dem som är övertygade om att manmåste öka andelen APU. Sedan kan jag hålla medstatsrådet om att tiden inom olika program kan varaolika. Men den minsta nivån måste öka och bli högreän vad den är i dag.Det som förvånar mig litet grand i svaret är attskolministern egentligen inte kommenterar och talarom vad man tänker göra åt detta. I svaret finns intenågon kommentar om att detta är ganska alarmerande.Det finns bara allmänna förhoppningar och det somstår i den utvecklingsplan som kom . Det ärväl bra att man lyfter fram frågan, men sedan måsteman också göra någonting konkret av det hela. Detgäller faktiskt att ta tag i den här chansen.De utvärderingar som är gjorda visar att elevernatycker att det är bra att man får den arbetsplatsförlag-da utbildningen. Svenska Arbetsgivareföreningenkom med en rapport ganska där man har in-tervjuat mängder med olika företag. De sade också attde vill ha mer lärlingsutbildning och sådana saker. Dågäller det faktiskt också att man tar tag i frågan påcentral nivå.Det är väl bra att gör en översyn ochtittar över programstrukturen. Jag antar att det kom-mer i den proposition som är aviserad till den 25 maj.Men det står ju inte i kursplanen vad som skall varaarbetplatsförlagt eller inte. Jag menar att det inte gåratt sitta och vänta tills är klaramed detta. Det här måste man faktiskt ta tag i med engång.Därför vill jag avsluta med att ställa några frågor.Den ena frågan är: Vilka åtgärder tänker vidta så att alla elever får den APU som de ärberättigade till? Det framgår inte av svaret.Den andra frågan jag vill ställa är också allvarlig.Det är ju så att kommunerna är skyldiga att rapporteratill om man inte lyckas få ut eleverna påAPU. Det visar sig att bara en fjärdedel av kommu-nerna gör detta. Jag frågade om detta i min interpella-tion, och det finns inget svar alls på det. Då vill jagockså fråga: Vad tänker göra åt detta?Anf. 34 Statsrådet ():Fru talman! Jag skall försöka svara litet tydligarepå frågor.Ja, jag anser att det är allvarligt att den arbets-platsförlagda utbildningen inte fungerar som denskall. På sina håll och på vissa program är det mycketallvarligt. Jag anser att den arbetsplatsförlagda ut-bildningen har ett mycket stort värde och bör öka ibetydelse i gymnasieskolan. Jag kan tyvärr inte längresäga att jag har någon from förhoppning om att detbara skall bli bättre eller lösa sig framöver. Jag ärövertygad om att det krävs insatser. Jag är beredd attta till också skarpare instrument när det gäller kontrol-len av detta och de konsekvenser som kommer omman inte klarar av att uppfylla de minimikrav somställs på arbetsplatsförlagd utbildning. En sådanskärpning förutsätter också enligt min mening att mangör en värdering av vad en mer programspecifik om-fattning av arbetsplatsförlagd utbildning innebär.Som jag redovisat tidigare här i riks-dagen och i utvecklingsplanen är jag mycket kritiskemot att gymnasieskolan är utformad med 13program som har exakt samma utformning i lagstift-ningen, dvs. de s.k. övriga programmen. Där ryms 13program som är de program som är mest olika. Ändåhar de samma timplan och samma omfattning avden arbetsplatsförlagda utbildningen. Jag menar attdet är alldeles för trubbigt. Vi måste göra en program-specifik värdering och bestämma den arbetsplatsför-lagda utbildningens omfattning för respektive pro-gram. Först därefter menar jag att det är relevant ochmöjligt att också ordentligt skärpa kontrollen ochkraven när det gäller den arbetsplatsförlagda utbild-ningen.Men jag är beredd att göra det. Jag tror inte attfrågan kommer att lösa sig med några fromma för-hoppningar. Det krävs insatser, och några av demkommer att presenteras i den proposition som rege-ringen lägger fram om ungefär två veckor.Andra insatser kan kräva litet längre berednings-arbete eftersom översynen av programmen, program-målen och programstrukturen pågår på Skolver-ket. Det kommer att ta litet tid innan det blir möjligtatt fastställa programspecifika miniminivåer för denarbetsplatsförlagda utbildningen.Dessutom menar jag att vi bör ha mål för den ar-betsplatsförlagda utbildningen. Regeringen har redanaviserat att vi tänker ta fram sådana mål. Men jag troratt det är viktigt att lära en del av det arbete som nupågår i pilotprojekten med lärlingsutbildningen närdet gäller utformandet av målen för den arbetsplats-förlagda utbildningen.Anf. 35 ():Fru talman! Det var bra att skolministern skärpteupp tonen litet här. Jag tycker att det hade varit braom det hade varit så i svaret också och att det hadevarit litet tydligare. Det vinner debatten på.Nu gäller det att skapa de här skarpa instrumentenoch att vi får mer programspecifika mål. Då undrarjag vilket tidsschema man har. Problemen finns jutrots allt. Jag tror att det är ganska farligt om vi väntaroch fortsätter att dra detta i långbänk. Det är viktigtatt man snabbt ger de här uppdragen och framför alltatt man snabbt återkommer till med förslag.Sedan gäller det de 13 yrkesprogram där man har15 veckor APU. Jag antar att det är det som YlvaJohansson tänker på. Det är ju den minsta nivån. Detär ju golvet. Problemet är ju att golvet också väldigtofta är ett tak. Därför kan jag hålla med om att manskall ha ett mer flexibelt system. Det är ju också nå-gonting som mitt eget parti har föreslagit tidigare.Men jag tror också att det är viktigt att man överhuvud taget ökar omfattningen av den arbetsplatsför-lagda utbildningen. Man skall självfallet också se tillatt det är en hög kvalitet i denna.Jag tycker också att det intressant att berör just det här med timplanen och att alla yr-kesinriktade program har samma omfattning av po-äng. Det har ju även de teoretiska, fast den är lägre.Det är bra att har den insikten. Detsom förvånar mig litet är att socialdemokraterna här iriksdagen har avstyrkt ett förslag från bl.a. moderatsida där vi vill göra en översyn av timplanen. Detintressanta är ju vad målen med utbildningen är. Finnsde krav som samhället ställer med i utbildningen, ellermåste den vara längre eller kortare? Jag tror att manmåste våga ha en större flexibilitet här också.Sedan tror jag faktiskt att det är feltänkt när mansäger att man måste ha mål för APU. Om skolan han-terar saken rätt har varje kurs och varje ämne sin egenkursplan. Det finns mål i kursplanen. Det är bara atttillämpa den. Jag vill säga att det faktiskt är grädde påmoset att prata om mål när det gäller APU. Jag troregentligen inte att det gynnar utvecklingen.Jag tycker att det är bra att man funderar på att fåen ny form av modern lärlingsutbildning. Vi har juhaft en debatt om det också. Men jag tror att det ärlitet feltänkt när man säger att skolan skall ha helaansvaret för lärlingsutbildningen. Om vi inteklarar av att få ut alla elever på APU, blirdet väldigt svårt att klara av detta utannågra ekonomiska ersättningar, utan att ha en tydligansvarsfördelning osv. Jag tror inte det går. Jag troratt skolan och arbetslivet måste dela på ansvaret.Dessutom måste man ha incitamenten, morötterna, förarbetslivet att åta sig dessa viktiga saker. Detta måsteförbättras om vi skall kunna stärka vår konkurrens-kraft. Den saken är helt klar.Slutligen är det ju så att man på den centrala ni-vån, jag tänker framför allt på , är beredda att göra ett större åtagande.Det framgår även av enkäter till företag. Jag är intebara kritisk mot skolan i det här fallet. Jag är kritiskmot arbetsgivarna också. Jag tycker att de tar ett förlitet ansvar när det gäller att se till att vi har kvalitet iyrkesutbildningarna. Man pratar väldigt mycket, menpå den lokala nivån gör man tyvärr inte så mycket.Min sista fråga i den här rundan till skolministernär: Vilka konkreta kontakter tar hon själv med och med Landsorganisatio-nen på den centrala toppnivån för att få till stånddetta? Jag tror att det är nödvändigt att vi får ett raktrör uppifrån och ned.Anf. 36 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig svara på den sista fråganförst. Jag har regelbundna kontakter framför allt medArbetsmarknadens yrkesråd där parterna ingår påcentral nivå. Ett problem är att är organiserad på ett sådant sätt att manhar väldigt små möjligheter att påverka hur de enskil-da medlemsföretagen skall agera.Det är viktigt att det finns en fast förbindelse medarbetslivet ute på skolorna. Man måste bygga upp enfast relation där man också har personliga kontaktersom man vårdar. Det går inte med några tillfälligaeller lösa förbindelser. Det är en väldigt tydlig erfa-renhet som vi har skaffat oss.Jag vill invända litet mot krav på snab-ba hårda skarpa tag, även om jag har sagt att jag ärberedd att vidta skarpare åtgärder än . Vi vet - och det vet också - att det trots alltpågår ett mycket aktivt och bra arbete med gymnasie-skolan ute i kommunerna. Det är inte så att man intevill ha arbetsplatsförlagd utbildning. Man obstruerarinte mot förordningen. Men man stöter på konkretasvårigheter, och man har haft ett mycket omfattandearbete och många problem att övervinna i den nyagymnasieskolan som ju har genomförts på mycketkort tid.Vi skall nu se över programstrukturen och varjeprograms specifika inriktning. Jag menar att det äroerhört viktigt att vi gör det i samverkan med berördabranscher där parterna är med och tar ansvar t.ex. förvilken miniminivå det skall vara på den arbetsplatsför-lagda utbildningen inom det aktuella programmet.Först då kan vi också tro att det blir möjligt att pålokal nivå verkligen förverkliga den nivån på arbets-platsförlagd utbildning.Därför vill jag vända mig mot den bild jag tyckeratt målar upp, nämligen att det nu handlarom att snabbt klippa till från och regeringssida. Det tror jag inte. Det handlar i stället om attbygga upp ett bättre samarbete med arbetslivet pårespektive nivåer. En viktig pusselbit i det handlar omhur respektive program skall utformas.Ulf efterlyser också en lärlingsutbildningdär man kan kombinera studier med en anställning utei arbetslivet, vad jag förstår. Det tycker jag kan varaen intressant modell. Den möjligheten finns igymnasieskolan. Jag tror att det är 23 elever i landetsom utnyttjar den möjligheten. Det har alltså inte varitså stor efterfrågan på den modellen. Det handlar sä-kert om att det är ganska ovanligt att en 15-16-åringefterfrågas i arbetslivet och att det är någon som an-ställer en 15-16-åring. Det händer, och jag tycker attdet är viktigt att den möjligheten finns kvar. Men jagtror aldrig att det kommer att bli någon bred väg föratt skaffa sig gymnasial lärlingsutbildning.Ulf ifrågasätter också det vettiga i att hasärskilda mål för APU. Det förvånar mig högeligen.Det var väl ändå så, , att självstod bakom det förslaget i gymnasiekommittén.Kommittén föreslog just att man skulle ha särskildamål för APU. Om inte jag minns fel stod det förslaget, som också låg till grund för attregeringen senare, efter remissbehandling av försla-gen, ställde sig bakom gymnasiekommitténs förslagom mål för APU.Anf. 37 ():Fru talman! Låt mig klara ut det här med den lär-lingsutbildningsmodell som talar om.Det är nog så att det är litet fler än 23 elever somfaktiskt går en sådan lärlingsutbildning. Man kan jubara titta på den som finns hos t.ex. och det är ingen större succé, det kan vi vara överensom.Jag tror heller inte på anställningsformer, utan jagmenar att det skall vara en utbildning. Men jag tror måste se till att man delar ansvaret så att det ärbåde skola och arbetsliv som har ansvaret. Det trorjag faktiskt är väldigt viktigt.Jag menar inte heller att man skall klippa tillsnabbt. Men jag tror att man snabbt skall ta tag i frå-gan när de här vindarna blåser i samhället. Arbetsgi-vare men även arbetstagarorganisationer talar om attdet måste vara bättre samverkan mellan skolan ocharbetsliv. Jag tror att om man skall lyckas med dettamåste man faktiskt nå överenskommelser med deabsoluta topparna och sedan se till att man följerkedjan hela vägen ned. Problemet med de överens-kommelser som träffas är att de är på mellanni-vå, och då är det till intet förpliktigande. Det ser jagsom ett problem.Ylva svarade inte på min fråga om vadhon tänker göra åt problemet med att av kom-munerna, som inte når upp till APU, inte anmälerdetta till Skolverket.Jag tycker också att man kanske även skulle tittapå en annan modell. Jag sitter själv med i den natio-nella ledningsgruppen för kvalificerad yrkesutbild-ning. För att man skall få anordna en utbildning skallen del av denna vara arbetsplatsförlagd, och det skallfinnas avtal mellan arbetsgivarna och utbildningsan-ordnarna. Det är möjligt att man kanske skall titta påsådana modeller också när det gäller gymnasieskolannär man väl kommer fram till hur stor andel av ut-bildningen som bör vara arbetsplatsförlagd så att manden vägen får till stånd en bättre samverkan mellanskola och arbetsliv.Jag tror att man skall försöka vara ganska flexibeloch öppen när det gäller att titta på nya modeller. Denmodell vi har fungerar dessvärre inte fullt ut.Anf. 38 Statsrådet ():Fru talman! Det var ju bra att också in-ser att vi måste vara flexibla och finna olika lösningar.Jag tror att man kan hitta vägar framåt i den riktningsom pekar på. Men det förutsätter att vibygger upp själva strukturen och kraven på respektiveprogram i samarbete med respektive bransch så är beredd att ta ansvaret fullt ut för att det skallgenomföras. Det är viktigt att man bygger upp fastaförbindelser mellan skola och arbetsliv. Det är ettömsesidigt ansvar mellan skola och arbetsliv. Därbrister det på båda sidor . Jag tror att det behövsfler insatser för att det skall kunna förverkligas.Jag tror att vi kan lära en hel del av den kvalifice-rade yrkesutbildningen när det gäller samarbete ochförläggning av utbildning till arbetslivet. Att vi har såpass positiva erfarenheter av den kvalificerade yrkes-utbildningen bådar ju gott och inger förhopp-ning om att vi borde kunna använda mer av den mo-dellen och lära av den också i gymnasieskolan.Avslutningsvis vill jag säga om lärlingsutbildningatt det självfallet också är min uppfattning att en bralärlingsutbildning, som skall leda fram till gymnasie-kompetens, anställningsbarhet och beredskap tillfortsatt lärande, kräver att det finns ett delat ansvarmellan både skola och arbetsliv. Annars är det intemöjligt att nå en kvalitativt bra lärlingsutbildning.Men en viktig fråga att ta ställning till är om ele-ven har elevstatus och det därmed är skolan som yt-terst är ansvarig, eller om eleven är anställd och detdärmed är arbetsgivaren som ytterst är ansvarig. I denfrågan tror jag att framtidens lärlingsutbildning hand-lar om, inom den väg som regeringen redan har pekatut, att elevstatusen skall vara basen för den nya mo-derna lärlingsutbildningen. Och det är den också i depilotprojekt som redan är på gång.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade att ajournera för-handlingarna till i väntan på att försvars-minister skulle infinna sig i kamma-ren för att besvara interpellationerna 269 och 293.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.9 § Svar på interpellation 1997/98:269 omflygledningens betydelse ur försvarssynpunktAnf. 39 Försvarsminister ():Herr talman! har frågat vad jag avseratt göra för att behålla en hög beredskap och säkerhetnär det gäller flygledning för både militär och civilflygning och för att flygledningen vid Midlanda be-hålls. Bakgrunden till fråga är planer att reducera antalet kontrollcentraler ilandet från tre till två genom att lägga ned centralen iSundsvall.Jag vill inleda mitt svar med att kortfattat redovisahur flygledningen utövas i och förhållandetmellan civil och militär verksamhet. Under grundbe-redskap - dvs. i fred - ansvarar för allflygledning, såväl civil som militär. För närvarandebedrivs flygledning för trafik "på sträcka" undergrundberedskap från kontrollcentralerna i Sunds-vall/Midlanda, /respektive Mal-mö/. Flygledning för en enskild flygplats behovbedrivs från den aktuella flygplatsen.Under höjd beredskap tar Försvarsmakten överhuvudmannaskapet för flygledningen. Verksamhetenutövas då från särskilda krigskontrollcentraler som ärförlagda i berganläggningar. Dessa ingår i flygvapnetsstridsledningsorganisation. Var dessa är belägna börvi inte diskutera här i kammaren. Krigskontrollcentra-lerna bemannas under höjd beredskap med personalsom tjänstgör i kontrollcentralerna i fred. Den perso-nal som tjänstgör i Sundsvallscentralen skalltjänstgöra i krigskontrollcentralen i Norra flygkom-mandot under höjd beredskap.Verksamheten vid krigskontrollcentralerna är avavgörande betydelse för att planlagda bl.a. inryck-ningstransporter skall kunna genomföras. En över-gång från fredsverksamhet till verksamhet under höjdberedskap kräver därför mycket detaljerade planer.En väsentlig del härvidlag är flygledarnas resor tillkrigstjänstgöringsplatsen.Mot denna bakgrund vill jag besvara . Försvarsmakten har medverkat i Luftfartsver-kets utredning. Försvarsmakten har också bedömt atten nedläggning av kontrollcentralen i intepåverkar Försvarsmaktens beredskap. Kompetensni-vån i norra krigskontrollcentralen är, som , hög. Detta beror bl.a. på att det av olika skälär enklare att bedriva verkliga övningar från dennakrigskontrollcentral än från övriga centraler. Jag villbetona att detta inte kommer att förändras vid ennedläggning av centralen i . Jag kan ocksåpeka på att avståndet från centralen i tillkrigskontrollcentralen i Norra flygkommandot ärsådant att det i realiteten går snabbare att flyga tillkrigskontrollcentralen från än från Sundsvall.Kostnaderna för flygledning under grundbered-skap bärs av brukarna, dvs. den civila luftfarten ochFörsvarsmakten, genom avgifter.