prot · GL09111 · 1998-05-25 00:00:00 — Den följer vi naturligtvisupp med nationella beslut, men i grunden är det EU:sjordbrukspolitik vi följer.Visst kan jag erkänna - det gör väl alla - att vi villha bort så mycket krångel och administration sommöjligt. Det är ungefär som vid deklarationen: En delhar förenklad deklaration och behöver bara skrivaunder med sitt namn. Så långt tror jag inte att vikommer när det gäller jordbruket - inte så länge vihar alla dessa marknadsordningar. Vi måste kommabort ifrån dem om vi skall kunna få bort en massaregler m.m. Det är den inriktning jag tycker att viskall jobba efter.Anf. 31 () replik:Fru talman! Först, , vill jag ta uppdetta med referensgrupp eller årlig skrivelse. Det ärfaktiskt två helt olika saker. Det är jättebra med enreferensgrupp där vi har möjlighet att sitta och disku-tera frågorna. Vi är ju nu med i EU, som är ett heltnytt politiskt system som är annorlunda än den svens-ka traditionen. Vi har ett system som bygger på för-handlingar, samtal och uppgörelser, och man kanskeinte alltid kan lägga fast taktiken direkt i riksdagen.Det betyder också att roll har förändrats.Vi har tyckt att det är rimligt att man följer upp rege-ringens agerande genom en årlig skrivelse som redo-visas för och där vi har motionsrätt. Dåkunde vi en gång få en ordentlig offentlig de-batt om EU:s jordbrukspolitik. Det tycker jag är vik-tigt. Detta är något helt annat än att vi sitter med i enreferensgrupp. Dessa två kompletterar varandra - deutesluter inte varandra.När det gäller frågan om en gemensam politiktyckte jag att det lät positivt, kanske som en litenöppning, att det behövs diskussioner om vad somskall vara gemensamt. Vi kan ta som exempel förbu-det mot vissa uppfödningsmetoder, där kan-ske åker på pumpen, så att säga, när det gäller belgiskblå. Denna ras vill ju vi förbjuda av etiska skäl, därföratt vi tycker att detta är ett onormalt sätt att avla framett djur på. Detta borde vara något man fattar beslutom på nationell nivå.Jag funderar också kring det regeringen säger omatt en gemensam politik är nödvändig eftersom denleder till ett minskat behov av kontroll. har viinte sett det. Det kunde vara intressant att höra omInge har någon uppfattning om när dennaminskade kontroll i så fall skulle kunna tänkas träda ikraft. Erfarenheten talar ju emot detta, tycker jag.Hur skall detta ske? Här behövs det också en dis-kussion om vilken typ av kontroll vi skall fatta beslutom på nationell nivå. säger i sin reser-vation att när det gäller sådant som vi har fått igenomi förhandlingar, t.ex. salmonellan, borde vi kunna harätt att ha nationell gränskontroll så länge regeln ifråga inte fungerar.Anf. 32 () replik:Fru talman! Jag tror att vi i jordbruksutskottet till-hör ett av de utskott som är mest välinformerade.Ideligen kommer jordbruksministern och hennesmedarbetare till oss med information och talar omsina positioner när det gäller olika förslag som skalldiskuteras i EU. Likaså är ju till för attta emot sådan övergripande information. Om detsedan behövs ytterligare information genom en årligskrivelse har jag svårt att säga. Om vi följer det här påett riktigt sätt, som vi gör i jordbruksutskottet, tyckerjag att vi är mycket välinformerade.När det gäller minskningen av kontrollen tyckerjag att det är självklart att när vi får mer av gemen-samma regler inom EU:s jordbrukspolitik måste kon-trollen i samma mån försvinna. För ett antal år sedanförekom det ett oerhört stort fusk, ungefär motsvaran-de 10 miljarder ecu. har man med olika gemen-samma regler kommit bort från mycket av detta fus-kande, och därmed behövs det inte så stor kontroll.Jag tycker att det är en viktig väg att gå här.När det sedan gäller uppfödning av belgisk blåosv. tycker jag också att det är viktigt att inte varjenation skall hålla på och bestämma utan att man haren entydig politik inom EU.Anf. 33 () replik:Fru talman! Jag vill återigen koppla till diskussio-nen om huruvida jordbruksutskottet är välinformerateller inte. Visst får vi mycket information, och dettycker jag är bra. Jag sade också att jag tycker att detär bra med en referensgrupp. Men det är någontinghelt annat än att få en offentlig debatt och diskussion iSveriges riksdag om de här viktiga frågorna. Det ärden distinktionen jag inte tycker att man har sett frånutskottets sida i det krav som vi har fört fram. Det ärviktigt att EU-opinionen i baseras på fakta, attdet inte blir felaktigheter och hänvisningar till felsaker. Ett sätt är att vi får en ordentlig debatt om dehär frågorna i det offentliga forum som riks-dag utgör. Det är därför jag har drivit kravet på enskrivelse. Jag hoppas att en sådan kan komma i allafall, att vårt replikskifte inte låser detta så att det inteblir möjligt.Inge säger att med mer gemensammaregler behövs det mindre kontroll. Det måste ändåvara en fråga om vilka regler man skall ha och hurlångt man skall gå. Man behöver ju enkontroll av att reglerna efterlevs. Kontrollen finns ju,och ju krångligare och mer detaljerat det är - det trorjag att vi är överens om - desto mer kontroll behövsdet. Det är bl.a. därför, vilket påpe-kade i sitt anförande, vi har fått en så stark ökning avantalet personer som jobbar på . Detär för att leva upp till det här behovet av kontroll, ochdet beror just på att vi har fått en massa gemensammaregler.Anf. 34 () re-plik:Fru talman! Jag vill börja med att säga att jag de-lar uppfattning att målet naturligtvismåste vara att lantbruket kan leva på de priser somkan tas ut i affären. Jag tror att många lantbrukare känner att dagens system, där maten betalas delsvia priset i affären, dels via stöd och ersättningar, inteär tillfredsställande. Man tycker att det känns fel.Det finns dock en sak som förvånar mig litet grandoch som jag skulle vilja fråga om. Hansäger att vi skall ha gemensamma krav när det gällermiljö- och djurskydd. Jag tycker att detta stämmerganska illa med vad vi har hört i miljödebatten. Mil-jöministern brukar där hävda att regeringen anser attSverige skall ha rätt att gå före. Skall vi inte ha rätt attgå före på jordbrukssidan när det gäller miljö- ochdjurskyddet? Jag tycker att detta känns mycket under-ligt, inte minst med tanke på att har visat att ett sätt att komma till rättamed miljöproblemen är att ha miljöskatter. Som jaghar förstått det är ett av skälen till att vi har miljöav-gifter på handelsgödsel och bekämpningsmedel att vihar ett miljösyfte med det: Vi vill ha höga skatter påhandelsgödsel och bekämpningsmedel för att minskaanvändningen.Jag har också förstått att skälet till att vi har skattpå diesel till stor del är att vi genom en miljöskatt villminska användningen. Med resone-mang, att vi skall ha gemensamma regler, blir detfullkomligt omöjligt att gå före i miljöpolitiken på dethär området.Jag skulle vilja ha några kommentarer om detta.Menar att regeringen härmed har ändratsig när det gäller att gå före på miljöområdet? Anserinte att ekonomiska styrmedel i fort-sättningen är styrmedel som vi skall kunna använda iSverige?Anf. 35 () replik:Fru talman! Jag kanske var litet otydlig. Jag vill attEU:s regler skall vara gemensamma. Men de reglernaär minimiregler, och det är av det skälet som vi iSverige har gått långt före när det gäller miljö, djur-skydd och skatter på bekämpningsmedel och annat.Vi socialdemokrater har inte ändrat uppfattning.Men vi vill naturligtvis driva de här frågorna myckethårdare. Det är bra att det finns en miniminivå, men vihar med våra jordbruksministrar försökt attfå EU att anta strängare miljökrav och djurskydds-krav. Det är ett arbete som vi inte har gett upp. Viförsöker att påverka de andra länderna att höja de härkraven. Vi har inte gett avkall på vår syn på miljö ochdjurskydd m.m.Anf. 36 () re-plik:Fru talman! Jag får tacka för svaret. Det betyderatt det är minimikrav ni vill ha. På jordbruksområdetär det här problem. Vi kan se att de gemensammaregler för transporter som vi har fått faktiskt försvenskt vidkommande innebar att det blev sämre. Deregler vi hade om transport av högdräktiga respektivenyförlösta djur finns inte kvar längre, annat än påfrivillig nivå.I och med att jordbrukspolitiken är harmoniseradinnebär det att så fort någonting beslutas i EU finnsdet stor risk att vi från svensk sida måste backa. Jagoroar mig mycket för att det skulle komma gemen-samma regler när det gäller djurskyddet, för jag ärövertygad om att de i första vändan inte skulle varalika skarpa som de svenska reglerna är.När det gäller djurskyddsreglerna anser jag ochMiljöpartiet absolut att det måste vara minimiregler.Jag anser också att borde fortsätta att gå före.Det finns mycket kvar att göra.Det sägs att lönsamheten är dålig i det svenskajordbruket. Det är utan tvivel så. Ett av problemenberor inte på stöden. De 10 miljarder som betalats utefter EU-inträdet har naturligtvis betytt någonting fördet svenska jordbruket. Det som gör att det svenskajordbruket får en allt sämre lönsamhet är attpriserna sjunker.Jag skulle vilja höra med om hantycker att det faktum att priserna sjunker är ett skäl föratt vi skall minska miljöskatterna till jordbruket. Skallvi lösa sjunkande priser i jordbruket genom att ta bortmiljöskatterna på diesel, handelsgödsel och bekämp-ningsmedel? Är inte sjunkande priser någonting sominte skall kompenseras av staten, utan som måstelösas på annat sätt? Den Björkska utredningen handlaregentligen om detta, på vilket sätt den svenska statenkan kompensera bönderna för sjunkande priser. Jagskulle vilja ha några kommentarer om detta.När det gäller konsumentefterfrågan vill jag sägaatt vi konsumenter aldrig kan välja bort maten, vimåste äta.Anf. 37 () replik:Fru talman! Att priserna har sjunkit har en rad oli-ka orsaker i vårt land. Vi sänkte bl.a. matmomsen förnågra år sedan. I och med att det har varit kriser bådei och på andra håll har köttpriserna kunnatsänkas. Vi tänker inte finansiera de här sänkningarnaav priserna genom att ta bort olika miljöskatter, detvore oss främmande.Jordbruksprodukterna köps ju ofta upp av LRF-anslutna mer eller mindre egna företag. Det är väl därsom priserna får höjas, eller också måste man bli mereffektiv för att på det sättet kunna höja priserna.Jag tycker också att man i borde se överde olika mellanleden litet. Det har vi talat om ett antalgånger. Jag tror att det finns mycket att hämta där.Sedan säger att djurtransporternahar blivit försämrade i EU. Det tycker jag inte stäm-mer. Det här var ju en fråga som bl.a. MargaretaWinberg, som då var jordbruksminister, drev till enbättre tingens ordning inom EU. Vi hade ju strängaregler tidigare, men har andra länder tagit efter.Det tycker jag faktiskt är en fördel.Anf. 38 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag har med stort intresse följt debat-ten här i kammaren med anledning av regeringensproposition om riktlinjer för arbete medjordbruks- och livsmedelspolitiken inom Europeiskaunionen och med anledning av jordbruksutskottetsbetänkande.Det första jag konstaterar är att av reservationernaoch diskussionen här att döma finns det inget samlatannorlunda alternativ än det som regeringen föresprå-kar. Det finns t.ex. ingen partiövergripande gemensamreservation mot de förslag som regeringen har lagtfram.Jag konstaterar också att det egentligen inte helleri de enskilda reservationerna från partierna finns nå-got alternativ till det som regeringen föreslår. Där-emot finns förstås mycket kritik av regeringens för-slag. Men något alternativ till hur man i stället skullevilja formulera jordbrukspolitiken går inte att utröna.Särskilt tydligt blir det kanske när diskussionen gåröver på de mer näraliggande förslagen i Agenda 2000.Gärna en jordbrukspolitisk reform, men inte , intehär och inte för oss, tycks vara den samlande parollen.Den är faktiskt inte särskilt användbar i det praktiskapolitiska arbetet.I det långsiktiga arbetet är regeringens förslag attvi måste arbeta för en fortsatt gemensam jordbruks-och livsmedelspolitik. Den kan och bör se mycketannorlunda ut än den befintliga jordbrukspolitikeninom Europeiska unionen gör. Den bör också läggastörre tonvikt vid andra aspekter, t.ex. restriktioner.Vår jordbrukspolitik i är inte enbart en frågaom ekonomiska stöd eller ersättningar till olika pro-duktionsgrenar, det är i lika hög grad en fråga om attt.ex. skydda miljön mot negativ påverkan, vilket vigör genom t.ex. skatter, avgifter eller olika typer avrestriktioner. Den dimensionen behöver utvecklasbetydligt mer inom den gemensamma jordbrukspoliti-ken, som behandlar jordbrukspolitik i en enligtmin och regeringens uppfattning alltför begränsadmening.Låt mig säga, fru talman, att jag inte är direkt för-vånad över att det inte finns en livlig debatt i form avtydliga alternativ när det gäller den långsiktiga politi-ken. Syftet med regeringens proposition har inte varitatt söka konfrontation. Syftet har, i enlighet med dentradition vi har utvecklat när det gäller jordbrukspoli-tik, varit att söka det som det kan finnas en betydandeenighet kring. En sådan betydande enighet har präglatformandet av de långsiktiga målen för jordbrukspoli-tiken tidigare. Det har sitt värde på det nationellaplanet. Men framför allt har det kanske sitt värde i deinternationella diskussionerna att det finns en grund-läggande gemensam inställning.Låt mig däremot säga att jag tycker att det är vik-tigt att vi inser att vi inte kan dra slutsatsen av dettaatt frågorna skulle var oproblematiska eller att maninom denna enighet kan inrymma allt det man vill ha.Jag får ibland en känsla av att reservanterna somföreträder olika förslag gör det litet enkelt för sig.Man vill så att säga vara alla goda gåvors givare utanatt behöva säga några som helst obehagligheter tilldem som är berörda. Det är naturligtvis till dels denpolitiska oppositionens privilegium att kunna förhållasig så, särskilt om man tänker sig att man skall blikvar i oppositionsställning. Men det bekymrar miglitet, därför att jag tycker att reservationerna frånpartierna präglas av oförenliga ambitioner ibland, intemellan politiska partier, utan inom de politiska parti-erna.Tydligast kommer detta till uttryck när vi diskute-rar Agenda 2000. De förslagen är enligt regeringensteg i rätt riktning. Alternativet till en reform överhuvud taget, till det kommissionen föreslår i Agen-da 2000, är inte en oförändrad situation. Det finnsibland felsynen i debatten att om vi inte förändrarnågonting skulle inte ett stort antal jordbruksföretag ivårt land eller i andra länder slås ut. Då skulle verk-ligheten fortsätta att se ut på ett givet sätt. Så är detinte.Vi ger en riktig björnkram inte bara till Sverigesjordbruk utan också till hela unionens jordbruk genomatt fortsätta bedriva jordbrukspolitiken så som den harbedrivits . Den har gått från att uppfylla de målsom ursprungligen ställdes upp till att inte alls mot-svara de mål som vi har anledning att sätta uppför jordbrukspolitiken. När vi ser oss omkring i verk-ligheten kan vi konstatera att nedläggningen av småjordbruksföretag i t.ex. glesbygdsregioner fortsätter.Trots att vi har en jordbrukspolitik där det avsättsstora resurser för att motverka denna utveckling lyck-as vi inte. Det är viktigt att ha klart för sig att en oför-ändrad jordbrukspolitik inte är ett konstruktivt alter-nativ om man menar att jordbruket är en framtidsnä-ring och att livsmedelsproduktionen borde kunnautvecklas i positiv mening.Det har kommit kritik i debatten från t.ex. , där instämde, om att viarbetar bakvänt, dvs. att vi först vill ha en diskussionom de långsiktiga målen och sedan gripa oss an detkonkreta reformarbetet.Jag förstår inte den kritiken. För mig är det själv-klart att som en bakgrund för det konkreta, dagligaarbetet behöver vi det långsiktiga perspektivet. Därförhar dagens beslut en stor betydelse för det fortsattakonkreta reformarbetet.Det senaste övergripande, t.o.m. genomgripande,jordbrukspolitiska beslutet i riksdag fattades1990 och inledde den svenska omställningen. Motbakgrund av hur verkligheten har föränd-rats, inte enbart men bl.a. genom medlem-skap i Europeiska unionen, är det för mig självklartatt det fortsatta arbetet med jordbrukspolitiken behö-ver förankras i riksdagsbeslut.Två regeringar med olika politisk hemvist harställt sig bakom de idéer som föreslogs 1990 och ävenförlängningen av dem i och med vårt medlemskap iEuropeiska unionen - inställningen till den gemen-samma jordbrukspolitiken som följer av vårt egetomställningsbeslut. Men det är nödvändigt med etttydligt besked om vad man vill på lång sikt.Mot bakgrund av att det trots allt finns en starkgemensam inställning till de långsiktiga ambitionerna,såsom de kom till uttryck , är jag förvånad överdiskussionen att regeringen i sitt konkreta arbeteskulle föregripa nödvändigt riksdagsagerande. Själv-fallet kan inte allt konkret arbete upphöra i avvaktanpå ett konkret riksdagsbeslut. Under pågående re-formdiskussion inom Europeiska unionen kan inte justSveriges regering säga att man tyvärr inte kan ha enuppfattning i viktiga frågor för därför att maninte har någon uppfattning om vad riksdagtycker. Det är dessutom inte heller sant. Även föredetta beslut finns det väl grundade skäl att se att detfinns en klar uppfattning om var riksdag ståri dessa frågor.Vår utrikesminister föredrar ståndpunktersom jag själv också föredragit för ochfått förankrade där. Det är uppfattningar som ocksåhar presenterats för jordbruksutskottet. Det är inteoväntade eller nya perspektiv.Jag menar att det är precis så det skall gå till. skall de svenska positionerna förankras.Vi har föreslagit att det skall tillsättas en särskildreferensgrupp för att kunna diskutera de mer detalje-rade delarna i kommissionens förslag i Agenda 2000.Det är inte bara kommissionens förslag utan givetvisockså hur processen går vidare. Hur bemöts förslagenav de andra medlemsländerna? Vad kan man se att detfinns för möjligheter? Hur kommer de att förändras?Vi vet med all säkerhet att förslagen inte går ograve-rade genom beslutsprocessen. De kommer att påver-kas och förändras. Naturligtvis är det av största bety-delse att vi i den diskussionen kan ha ett starkt stöd iden referensgrupp som regeringen har föreslagit ochsom nu har tillsatts.Jag har svårt att förstå kritiköver att hon inte getts möjlighet att delta i processen.Enligt min uppfattning finns det goda möjligheter förVänsterpartiet att delta. Att man sedan valt att ännu sålänge inte skicka en representant till referensgruppenfår partiet självt stå för.Låt mig ge ett konkret exempel när det gällerAgenda 2000. Jag har förstått att det har uppskattatsav partier att regeringen har agerat kraft-fullt angående det konkreta förslaget om majsensila-ge. Vi väntade inte på att skulle fatta ettbeslut i just den frågan, utan vi utgick från att rege-ringen hade mandat att företräda en, som vi uppfatta-de, gemensam svensk ståndpunkt i frågan.Om man vill att regeringen skall hålla sig tillbakaoch inte delta i reformdiskussionen i vissa avseenden,måste man acceptera att det inte går över huvud taget.Det är en gentemot utövarna av jordbrukoansvarig hållning. Det skulle - om något - försämramöjligheterna, ur svenskt perspektiv, att få ett brajordbrukspolitiskt beslut.Jag förstår inte oron över att det skulle gå såsnabbt. Det är inte min erfarenhet att snabba ochöverilade beslut är den överhängande faran när detgäller vårt gemensamma samarbete inom den europe-iska unionen. Det gäller definitivt inte den jordbruks-politiska reformen.Jag noterar, t.ex., att Moderata samlingspartietofta hyllar för att införa snabba ochresoluta reformer för stora delar av den offentligasektorn. Men har inte alls tagit till sigvad landet har gjort för jordbrukssektorn. Den dras-tiska nedgången i antalet jordbrukare och jordbruks-företag på , och som var en av de befara-de riskerna, har inte blivit av. Däremot har det bliviten ändrad inriktning på jordbruket. Det visade sig attfarhågorna för jordbrukets utveckling var betydligtövervärderade.En konkret fråga som har tagits upp, och som ären konkret del i Agenda 2000-förslaget, är takfrågan:Skall det vara en övre gräns för stöden? Det är en isammanhanget liten fråga som får stor uppmärksam-het. Det beror på att frågan rör vid en principielltviktig kärna. Vi vet att av det totala jordbruks-stödet går till av de största jordbruksföre-tagen.Det konkreta förslaget löser inte det problemet.Den relationen kommer i stort sett att kvarstå oföränd-rad. Det är ett av argumenten till att känna en visstveksamhet till ett förslag som ytterligare komplicerarpolitiken utan att egentligen lösa det problem detavser att bemöta. Det är ett av skälen till att vara tvek-sam till förslaget.Om man är emot förslaget om ett tak, måste manfinna en annan finansiering. Förslaget minskar utgif-terna för jordbrukspolitiken. Vill man inte accepteraden minskningen av utgifter, har man ett ansvar attsöka en annan form.Denna frågan hör till de saker vi bör diskutera i re-ferensgruppen innan vi tar definitiv ställning.Alla är överens om att krånglet skall bort - särskiltdet inhemska krånglet. Jag delar också den uppfatt-ningen. Men det tar tid. Många av ersättningspro-grammen läggs upp som femåriga program. Om ettsådant program ändras under en pågående program-period ökar snarare än minskar krånglet eftersom manskapar olika regler för nytillträdda och senare tillträd-da jordbrukare.Vi har gjort de förenklingar vi tyckte var möjligaatt göra inom ramen för pågående program. Det ärmin fasta övertygelse att när vi går in i nästa pro-gramperiod skall vi göra det med ett betydligt enklaresystem i de delar där vi själva beslutar om regelver-ket.Riksrevisionsverkets rapport som kom redan förraåret har diskuterats . Rapporten har lett till attarbetet fortsätter för att se över hela stödordningen.Det var bara en del som hadearbetat med.Arbete pågår dessutom inom två olika utredningarför att just åstadkomma ett sammanhållet men ändåbetydligt enklare förslag för hur vi skall administrerajordbrukspolitiken. Det gäller dels miljöstöden, delsjordbrukspolitiken generellt, även de stöd som utgårmed automatik.Låt mig återigen säga att vi självfallet måste ha ensträvan att minska onödigt krångel. Men vi måsteockså inse att ett visst krångel faktiskt är nödvändigtdärför att vi ändå betalar ut många miljarder kronorvarje år i ersättningar och stöd till den här sektorn.Det är ett rimligt anspråk från samhället i övrigt vet att det finns regelverk och att det finns enkontroll av att de regelverken följs.Jag delar uppfattningen som har framförts, attjordbruket är viktigt och att det är en framtidsnäring.Jag tycker inte heller att det kan råda någon tveksam-het om det. Jag tycker att de politiska signalerna harvarit tydliga, och inte bara signalerna i form av ordutan också i form av handling. Vi har byggt ut vårtmiljöersättningsprogram till den fulla nivån. Det är entydlig signal om någon. Vi har också tillsatt den ut-redning som kallas den Björkska utredningen. Dessförslag är ute på remiss.Diskussionen här speglar att det inte är alldeles såentydigt hur man ser på förslagen. Det kan finnasdelade meningar om dem. Därför är det enligt minuppfattning mycket viktigt att remissomgången fårfortgå och att olika synpunkter kan komma in innan vislutgiltigt går till att fatta beslut kring utredningensförslag. Låt mig understryka det som också flera and-ra ministrar har sagt här, att man självfallet inte tillsät-ter en sådan utredning med ett sådant uppdrag omman inte har avsikt att också följa upp förslagen medkonkreta åtgärder.Låt mig vidare understryka det som framgick re-dan av direktiven till utredningen, att det är en viktigsträvan för oss att se till att konkurrensvillkoren förSveriges jordbruk är rimliga i jämförelse med andraländer. Jag tror inte att de någonsin kan bli hundra-procentigt likadana. Det finns alltför mycket länderoch regioner emellan som skiljer, men konkurrens-villkoren måste vara rimliga så att vår livsmedelspro-duktion med alla dess kvaliteter kan hävda sig.Det är många frågor som tagits upp här , ochdet är svårt att hinna gå in på dem alla.