prot · GL0981 · 1998-03-17 00:00:00 — Detta är ettområde som har oerhört stor betydelse för Sverigeoch för svensk industri så att skall kunna bliett land med höga förädlingsvärden.Jag har egentligen inte så mycket att säga för attfortsätta debatten. Men jag kan ge en liten nyans.Jag tycker att man inte alltid kan sätta likhetsteck-en mellan lönsamhet och skönhet. I det gamla kom-munistiska systemet fanns resonemanget att allt varvackert bara det fanns en arbetare med - på en tavlaeller liknande. Vi får inte gå för långt åt det andrahållet. Det kommer att finnas kulturella ambitionersom inte nödvändigtvis är möjliga att kommersialiseraoch som är oerhört sköna.Den interdepartementala promemorian skall varaklar . Jag vet också att interpellantenskall uppvakta föratt diskutera frågan. Men med propositionen och detjag har sagt i mitt svar har jag velat visa hur vi ser pådesignfrågorna.Anf. 29 ():Fru talman! Det låter bra. Jag sade inte att designbehöver vara lönsamt. Jag sade att för att något är dyrtbehöver det inte vara vackert. Det är en stor skillnad.Jag tror däremot att bra design är lönsamt. Precissom ministern sade är alla produkter lika när det gäl-ler content. Därför är själva designen, varumärket, såviktig. Det är den tryggheten man köper i ett varu-märke.Jag återkommer till frågan om en arena. Var skallman se den fantastiska designen? Det är riktigt att vikan skapa virtuella museer. Men man måste kunna gånågonstans för att träffas och se dessa saker. Jag harsedan 1989 arbetat med att försöka bygga ett museumför form. Jag menar att detta är ett första steg attSvensk Form får dessa pengar för att kunna flytta inpå . Vi i har be-stämt oss för att inte låta oss tryckas ned av att rege-ringen inte vill göra något i . Vi har dåbestämt oss för att hyra en lokal avstaten för att där visa upp för alla hur ett sådantformmuseum skall se ut. Vi har börjat jobba ihop medKonstfack för att åstadkomma en lokal som kan visaform och design. Vi har hyrt hus 117 på Skeppshol-men.Jag önskar att regeringen har en liten slant tilldetta. Även om regeringen inte har det, tänker viöppna i alla fall. Jag vill ändå överlämna till ministernen plan över vad vi skall göra och hur det skall se ut.Invigningen kommer att vara . 30 Näringsminister ():Fru talman! Det viktiga är det som finns med i denregionalpolitiska propositionen - som handlar om allaregioner, också . Det gäller attvarje region har ett ansvar för att satsa på form ochdesign. För att de industriella system som finns i Sve-rige skall kunna utvecklas och åstadkomma mer sys-selsättning och högre förädlingsvärden, måste degöras starkare på regional nivå.Jag ser med stor glädje på att det görs något iStockholm liksom i andra regioner.Anf. 31 ():Fru talman! Jag har inget emot övriga landet, sna-rare tvärtom. Men jag tycker att det är oerhört viktigtatt är huvudstad. Det är här ut-bildningarna finns. Det finns ingen gemensam ut-ställningslokal för konsthögskolorna. Det är en frågadär vi har arbetat ihop med konsthögskolorna ochKonstfack. Det behövs ett ställe där även skolornakan mötas. Det är till som turisterna kom-mer. Därför bör ligga främst. flyttasnätverksansvaret från till SvenskForm. Det betyder att kommer att få litetmer av de samlade resurserna. Det är jag också tack-sam för.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1997/98:210 om sam-hällets sårbarhetAnf. 32 Näringsminister ():Fru talman! har med hänvisning tillsamhällets sårbarhet vid snökatastrofer frågat för-svarsministern om regeringen avser klargöra när ochhur militär insats kan rekvireras och vem som bär detyttersta ansvaret för att insatser görs. Vidare frågarSigge Godin vilka åtgärder regeringen ämnar vidta föratt drabbade småföretag skall hållas skadeslösa ochom regeringen kommer att föreslå riktlinjer för statligtstöd vid anskaffning och installation av reservkraftag-gregat. Interpellationen har överlämnats till mig.Jag vill inledningsvis framhålla att leveranssäker-heten inom elförsörjningen är hög även om någraelkunder , särskilt , drabbas avelavbrott i samband med oväder. Vid elavbrotten iVästernorrlands län fick många elabon-nenter vidkännas störningar, som i vissa fall var rela-tivt kännbara. Enligt vad jag har inhämtat utredertillsynsmyndigheterna de berörda nätföretagens age-rande vid dessa störningar.Det är nätföretagens uppgift att hålla en god leve-ranssäkerhet och att avhjälpa störningar som inträffar.Vid störningar utnyttjas i första hand nätföretagensegna reparationsresurser, i andra hand personal lånadfrån andra nätföretag och annan inhyrd personal.Ibland utnyttjas militära resurser, exempelvis förtransporter och röjningsarbeten. Sådana militära in-satser skall göras enligt förordningen (1986:1111) ommilitär medverkan i civil verksamhet. Det innebär attde bl.a. skall göras mot ersättning och med beaktandeav gällande bestämmelser om konkurrens. Försvar-smakten avgör själv om den skall medverka i insatsen.I samband med elstörningar uppstår ibland situa-tioner som kräver ingripanden med stöd av rädd-ningstjänstlagen (1986:1102). Det är fråga om insat-ser för att hindra och begränsa skador på människoroch egendom, exempelvis evakuering av nödställdaoch transporter av förnödenheter. Det gäller dock inteåtgärder i elsystemet. Försvarsmakten är i likhet medandra statliga eller kommunala myndigheter skyldigatt med personal och egendom delta i en räddningsin-sats enligt räddningstjänstlagen. Sådan medverkansker på anmodan av den som är räddningsledare.Svenska kraftnät överväger på re-geringens uppdrag frågan hur samarbetet mellan nät-företagen och totalförsvaret i samband med fredstidastörningar i elförsörjningen kan förbättras. Enligt den in-formation som jag har fått kommer att beröra frågan om Försvarsmaktens med-verkan vid elavbrott. På grundval av bl.a. denna rap-port avser regeringen vidta de åtgärder som kan be-hövas.Jag övergår nu till frågan om skydd av småföretagvid elavbrott. Den nya ellag som trädde i kraft den1 innehåller regler om bl.a. elkonsumen-ternas rätt till ersättning från nätkoncessionshavaren isamband med elavbrott. Bestämmelserna om konsu-mentskydd har införts för att stärka den enskilda kon-sumentens ställning. De ökar incitamenten för nätföre-tagen att upprätthålla en god leveranssäkerhet. Detkommer även näringsidkare till godo.För många näringsidkare ligger det i företagetsekonomiska intresse att värdera risken av ett elavbrottoch att vidta lämpliga skyddsåtgärder. Det kan varaatt installera någon form av reservkraft men även attingå försäkrings- eller avtalslösningar. Näringsidkarehar oftast en starkare förhandlingsställning än konsu-menterna och kan lättare hävda sina intressen gente-mot elleverantörer och nätföretag. Därför är behovetav att skydda näringsidkare inte lika stort som förkonsumenter.I vissa fall, exempelvis vid vinterns störningar iVästernorrland, har särskilt småföretag i glesbygdendrabbats hårt av elavbrott. Det finns anledning attvara observant på sådana händelser i den löpandeuppföljningen av utvecklingen på elmarknaden.Slutligen skall jag besvara frågan om det statligastödet till reservkraftaggregat. Som sä-kert känner till lämnas ekonomiskt stödför anskaffning och installation av reservkraftaggregattill verksamheter som är viktiga för totalförsvaret. Detrör sig om investeringsbidrag som finansieras medanslag som anvisas för det civila försvarets verksam-het.Länsstyrelserna och Överstyrelsen för civilbered-skap (ÖCB) har på regeringens uppdrag inventerattillgången på reservkraftaggregat. Inventeringen visaratt tillgången på reservkraftaggregat varierar och attdet finns brister inom en del verksamheter.Regeringen uppdrog åt ÖCB att fö-reslå riktlinjer för den statliga stödgivningen för an-skaffning och installation av reservkraftaggregat.Uppdraget skall redovisas ochgenomförs i samråd med ochAffärsverket svenska kraftnät.Inventeringen av tillgången på reservkraftaggregatingår i underlaget för arbetet. En utgångspunkt föruppdraget är att samordna stödgivningen till reserv-kraftaggregat med beredskapsåtgärder som vidtasinom elsystemet. En sådan samordning väntas främjaeffektiviteten i beredskapsinsatserna.Det pågår således ett arbete med att ta fram under-lag för sådana riktlinjer som efterlyser.Regeringen avser att vidta de åtgärder som kan behö-vas när ÖCB har redovisat sitt förslag.Anf. 33 ():Fru talman! Jag tackar näringsministern för svaret.Elavbrott i samband med snöfall är inte någon en-gångsföreteelse i . Man kan vara litet småroligoch säga att det är två norrlänningar som debatterareftersom det är en norrländsk fråga. Men så är intefallet. Exempelvis 1993 var såväl somSmåland rejält drabbade. Det förekommer var helst ilandet man befinner sig.Situationen vid var mycket allvarlig.Jag vill påminna om att skolor och daghem fickstänga. Äldre människor hade problem med matför-sörjning och värme. Vad hade exempelvis hänt omkylan slagit till första eller då det varavbrott? kyla är inte så ovan-ligt i vårt land.ÖCB och försvarsenhet påpekarsamstämmigt att det inte är reglerat någonstans vemsom har det yttersta ansvaret. Näringsministern hänvi-sar till räddningstjänstlagen. Där står att skyldighetenför stat eller kommun att göra en räddningsinsatsföreligger endast om det med hänsyn till bohovet avett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kost-naden för insatsen och omständigheterna i övrigt ärpåkallat att stat eller kommun svarar för insatsen. Detkan låta bra, och det kan låta mindre bra när manbörjar närmare analysera texten. Det står vidare i 34 §att en statlig eller myndighet skall medpersonal och egendom delta i en räddningsinsats påanmodan av räddningsledaren. En sådan skyldighetföreligger dock endast om myndigheten har lämpligaresurser och ett deltagande inte allvarligt hindrarmyndighetens vanliga verksamhet.Då blir det naturligtvis en diskussion om det på-verkar verksamheten eller vad det är för bekymmersom finns. Om räddningsledaren exempelvis i Kram-fors kommun hade vetat att räkningen skulle hamnapå , hade han då vågat fatta ett sådant be-slut? Rimligen borde, tycker jag, ellerlandshövdingen åläggas att fatta detta beslut. Så ärinte fallet . Det finns inte reglerat. Genom godarelationer, som vi ofta har uppe i norr, löstes proble-met. Om relationerna saknas kan resultatet bli för-skräckande. Av räddningslagen framgår också attinsatser hos småföretagen inte kan göras för detta ärknappast räddningstjänst.Min fråga är: Är regeringen beredd att se över frå-gan om vem som har det yttersta ansvaret? Det skallinte behöva spillas människoliv innan vi bestämmeross för att den myndigheten eller den personen skallfatta beslutet och ingen annan. Jag skall inte exakt gåin på vad ÖCB beskrev det som.Det var elva företag vid som drabba-des väldigt hårt. Det var bagerier, kablagetillverkning,butiker, bensinstationer, skotillverkning m.m. somfick avbryta sin verksamhet. I butikerna gick man medficklampor för att kunna förse människor med förnö-denheter.Det här har kostat väldigt stora pengar. Jag trornästan att det var en lapsus eller ett förbiseende, föratt uttrycka mig försiktigt, att man inte reflekteradeöver att småföretag, framför allt i glesbygden där manhar sådant här nät, borde ha omfattats av ellagen. Minfråga är om inte regeringen ändå bör överväga denfrågan, inte bara följa utvecklingen utan över-väga frågan litet mer handfast. Man har råkat illa ut.Det var mycket besvärande också i och iNorrbotten.Anf. 34 Näringsminister ():Fru talman! Det är två frågor som vi pratar om.Den ena är om vi har en tillräckligt tydlig lagstiftningnär det gäller ansvarsfördelningen. Jag tillhör demsom tycker att vi i huvudsak har det, även om detalltid finns ett eller annat kommatecken att funderaöver. Vi har som är nät-myndighet enligt ellagen och som utövar tillsyn övernätverksamheten. Sedan har vi somhar tillsynsansvar för elsäkerheten och handhar såda-na frågor som röjning av ledningsgator. Sedan har viAffärsverket som har systemansvaretför elektrisk ström enligt ellagen.Den enda fråga som jag tycker att det kan finnasanledning att fundera över är om militär personal skallkallas in med stöd av räddningstjänstlagen eller omman skall göra det direkt av nätföretagen mot ersätt-ning. Man kan naturligtvis fundera över vilken som ärden vettigaste vägen att gå.Jag tycker i huvudsak att lagstiftningen på den härpunkten fungerar bra. Jag har kanske inte den upp-fattningen att det är stora problem.Sedan kommer man till den andra frågan, att ga-rantera leveranser för småföretagen. Som norrbott-ningar vet vi att småföretagen finnslångt ute i periferin. Det är ett ganska stort åtagandeatt garantera en sådan leverans, speciellt som näten ärmonopol. I glesbygden skall dessa kostnader för mo-nopolet i nätet bäras av alla konsumenter. Allt vihittar på - jag och - i form av säkerhettill leveranser kommer att slås ut på ett litet antalabonnenter i dessa små monopolområden. Det drab-bar inte de stora städerna med sina egna monopol,utan det drabbar dessa orter, och det kan bli ganskakostsamt.Det är därför som jag uttryckt mig på det sätt somjag har gjort när det gäller småföretag. Skall vi redannu bestämma oss för att införa en kostnad för allaabonnenter i glesbygdsområdet? Eller skall vi se omdet går att komma fram en annan väg som jag tror kanvara möjlig, nämligen att med en avreglerad elmark-nad kommer inte nätföretaget, utan däremot den somsäljer elen att på ett eller annat sätt garantera leveransoch stå för kostnaderna ifall att de faller bort vidupphandling.Jag tycker att vi skall skynda långsamt. Annars ärjag rädd för att vi kan hamna i en situation där vilägger väldigt stora kostnader på nätbolag som har ett mycket högre nätpris än priset i de tätorts-områden som vi vanligtvis talar om.Anf. 35 ():Fru talman! Visst har näringsministern en poängnär han säger att saker och ting kostar pengar. Det äringet som är gratis här i världen. Men som situationenser ut vid och varför området drabbadesså oskäligt har delvis att göra med underlåtenhet frånnätföretagen att inte röja osv.När man studerar det hela på närmare håll - jaghar själv varit där och tittat - visar det sig att proble-met hade gått att lösa. Dessa företag hade kunnat fåtillbaka sin ström mycket snabbare om det hade fun-nits ett intresse från nätföretaget.Det finns alltså skäl att studera detta närmare föratt se efter vad som kan göras. I , i glesbyg-den, finns det inte så enormt stora företag, men före-tagen vid kan ändå ha uppemot 50 an-ställda. Problemet för företagen går kanske att lösa påett annat sätt. Det handlar inte huvudsakligen omluftledningar, utan det är andra saker. Man kan kanskeförhandla mellan företagen och nätföretaget om hurdetta skall lösas. Vi måste nog börja tänka i de banor-na. Jag inser också att den eskilde abonnenten kanskeinte kan vara med och betala. Däremot måste man setill att det sker någonting.En liten affär i området kastade bort djupfryst matför . Jag vet inte hurhög självrisken var, men den kan ju ha varit ganskahög. Dessutom känns det litet deprimerande att kastabort mat.Ett företag tappade . Detsysslar med kablage och plast. Denna plast fastnade iverktygen som måste göras rena. Sedan gick ström-men igen. Så fick man omprogrammera maskinerna.Det är alltså en mängd saker som har drabbat de härmänniskorna ganska oskäligt.En bagare fick ringa till sina kunder ochsäga att han inte kunde leverera . Hur detskulle bli senare kunde han inte säga. Då är det lätt atten sådan liten företagare får stå åt sidan, därför attandra större företag tar hans marknad.Vill vi ha några företag i de glesare trakterna därman har elförsörjning med luftledningar måste viförsöka att fila på det hela ytterligare för att försökaatt hitta modeller som gör att vi kan flytta fram posi-tionerna litet utan att för den skull kräva orimligheterav närföretagen eller orimliga höga kostnader avkonsumenterna. Jag tror att det skulle gå, men då fårman köra det hela ett varv till. Och det är den frågasom jag har funderat över.Jag ställde frågan till en av företagarna efteratt jag hade fått interpellationssvaret: Är det så att nikänner att ni har en bättre ställning än den enskildekonsumenten? Då svarade hon: Nej, så är det inte,eftersom vi har leveransskyldighet till bilindustrinvarje dag. Vi har en sårbar process. Vi har en jätte-hård konkurrens för att klara marknader som inteligger i närheten där vi har vårt företag. Vi har ansvarför våra anställda, och det kostar rätt mycket pengar.Detta klarade man inte av, eftersom man inte ficknågra besked, vare sig den ena eller den andra dagen.Det måste man väga in i resonemanget.Anf. 36 Näringsminister ():Fru talman! Först och främst vill jag säga att enjämförelse med vad hushållen kan få för ersättning ärdetta inte något avbrott som medför bortfall av in-komster som det gör i ett företag. Jämförelsen är litetorättvis. Skall vi införa en ersättning för företagen förinkomstbortfall handlar det om helt andra belopp änbortfall på grund av att man inte har kunnat leverera,t.ex. för att frysboxarna har krånglat. Den jämförelsenär alltså inte riktigt relevant.Jag håller med om att det är allvarligtatt små företag drabbas av sådana här saker. Frågan ärbara på vilket sätt vi löser problemet. Problemet kanlösas på två sätt, och det är därför som jag har svaratsom jag har gjort.Det ena sättet är att lägga ytterligare kostnader pånätföretaget för att garantera leveranssäkerhet. Vi vetju, både och jag, hur de här nätföretagenser ut. Det är nätföretag som kanske har3-4 öre högre nätkostnader äntätortsföretagen. Skall man till detta lägga att kablarskall grävas ned eller att gator skall breddas för dist-ributionssystemet, ja, då ökar kostnaderna ytterligareoch konkurrensen för glesbygden försvåras.Det andra sättet kan vara att via marknadsekono-mins system och upphandlingen av el finna lösningarsom gör att elleverantören också i glesbygd kan till-handahålla någon form av garanti. På det sättet blirdet en konkurrensfördel om eller någotannat bolag tycker att det känns riktigt att erbjudadetta. Själv skulle jag känna detta som mer sympa-tiskt, därför att då skulle den här typen av kostnaderbäras av alla, inte bara av dem som råkar bo runt englesbygdsbutik som redan nu måste ta ut ett högre prisdärför att den har litet varor och till råga på allt ocksåhögre elkostnader.Jag tänker följa den här frågan noga. Mitt huvud-spår är att den här typen av kostnad skall kunna hante-ras genom att något av de framgångsrika elföretagentar på sig denna kostnad om de får sälja elström i helalandet. Jag är ganska optimistisk och tror att det bordegå att komma fram den vägen. Gör det inte det, fårman väl överväga någon form av lagstiftning. Dåmåste man finna en lagstiftning som inte ytterligareökar skillnaden i elpris mellan stad och land.Anf. 37 ():Fru talman! Det är positivt när vi kan diskuterafrågor där vi står varandra ganska nära och förstårproblematiken, och det tycker jag ändå att vi gör här.Men jag skulle ändå vilja skicka med ett budskapsnarast till försvarsministern om att man bör tänka ettvarv till när det gäller det yttersta ansvaret. Jag tyckeratt länsstyrelserna med den kapacitet som de har ochmed de huvudpersoner som landshövdingarna utgör -landshövdingen gick ju också i det här fallet in i frå-gan - pekas ut som ansvariga så att ingen människakommer till skada. Jag tror att det är viktigt av tvåskäl. Då kan man nämligen värdera litet mer om manskall köpa insatser från militären - ja, det kanske manskall göra, precis som skedde i det här fallet - ellerom man kan göra något annat. I det här fallet ström-made det ju till människor från olika håll i landet sominte kände terrängen. Det var hemvärnet som erbjödsig att hjälpa till där ute. Ingen annan brydde sig.Bland skoterklubbar som kände terrängen var detingen som brydde sig.Jag tror att skulle kunna hantera ensådan här situation på ett bra sätt. Jag vill inte kritise-ra kommunen och räddningsledaren, för de hade fulltupp med uppgifter. Men det är ändå viktigt att manytterst från regeringens sida pekar ut en viss personsom ansvarig.Sedan vore det bra om vi kanske tillsammans kun-de följa utvecklingen av den här frågan. Jag har tagitupp frågan just för att det är några månader sedanhändelsen ägde rum. Men jag tycker inte att det fårstanna vid det. Vi har ju en ellag som är ganska ny.Därför finns det skäl att återigen se om det finns vägaratt gå. Företagarna där uppe var litet irriterade därföratt ett stenkast från deras fabriker och verksamheterlyste lampan, men de hade ingen kraft till sina företag.Man kanske måste påminna nätföretaget om att deskall börja i rätt ände.Anf. 38 Näringsminister ():Fru talman! Låg mig först säga att det pågår en ut-värdering av det som hände i . Vårtfolk var på plats för att göra enutvärdering. Det görs alltså.Jag sade just att det finns ett område där man kanfundera över om lagstiftningen är korrekt, och det ärjust i fråga om det är räddningsledaren som skall ta utpersonal. Jag är inte säker på att det skall vara lands-hövdingen heller. Jag tror att de som kan det här bästär nätföretagets egen personal. De vet också vilkamänniskor runt omkring i bygden som kan detta bäst.Det kanske är nätföretaget självt som skall ta ut per-sonalen.