prot · GM0930 · 1998-12-07 00:00:00 — Desektorer som främst berörs är undervisning, hälsa,lantbruk samt sektorer som inkluderar rörlig arbets-kraft.Inom de svenska insatserna för internationellt ut-vecklingssamarbete ägnas mycket kraft åt att ta frammetoder för att skapa en gemensam grund för attidentifiera, analysera och åtgärda hiv/aids i utveck-lingssammanhang. Däremot eftersträvas inte att skapaen särskild hiv/aids-budget. Hiv/aids riskerar då attbetraktas som en isolerad företeelse snarare än enintegrerad utvecklingsaspekt. Riktade hiv/aids-insatser kommer dock att finnas till dess att hiv/aidspå ett adekvat sätt är beaktat i den reguljära verksam-heten.Sida och UD kommer också att förstärka kompe-tensen hos sin personal i detta arbete, både här hem-ma och på fältet.Anf. 9 ():Fru talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Skälet till att jag aktualiserade den här debattenvar det seminarium som ordnades i andrakammarsa-len här i , samt naturligt-vis att inträffade . Socialministern gav mig då svar på vad somgörs i Sverige.Vid det här seminariet uttalades en del kritiskasynpunkter, både från och från LarsOlof , när det gäller kampen mot hiv i värl-den. Också representant vittnade om hur svårtdet här arbetet är.I år var temat för världsaidsdagen Ungdom - driv-kraft för förändring. Kanske är det världens ungdo-mar som kan bryta udden av en del av känslorna avskuld och skam när det gäller hiv och aids. Det ärockså väldigt många unga människor i som nuförlorar sin föräldrageneration och ser konsekvenser-na av sjukdomen.För epidemin har inte på något sätt stannat upp.Vi har båda siffror på hur illa det ser ut utanför vårtlands gränser. I-länderna har tack vare sin hyggligaekonomi ändå lyckats ganska väl, men vi kan kon-statera att dog 2,3 miljoner människor avaids. Det motsvarar en fjärdedel av befolk-ning. Detta är i sin tur ett hot mot världsekonomin,och det är därför ganska naturligt att Världsbankenhar intresserat sig för frågan och skrivit en alldelesutmärkt rapport, Confronting AIDS: Public Prioritiesin a Global Epidemic, som kom 1997.Det mesta av pengarna för att bekämpa hiv går nuockså genom . Men , somtidigare var ansvarig för biståndsavdelningen inomOECD, var kritisk mot programmet. Det handlarmycket om att föra över pengar, men kvalitetstänkan-det när det gäller att utvärdera insatserna lyser alltförmycket med sin frånvaro.Det är väl det jag vill fråga statsrådet om: hur vibygger in ett kvalitetstänkande i vårt bistånd om mannu arbetar med mainstreaming-principen, som jagtycker att det ligger mycket i.Också , som arbetar mycketmed hivepidemin på det internationella planet, hadekritiska synpunkter, t.ex. att alltför många länder avolika skäl gömmer och glömmer problemet genomden syn man har på sexualitet före ingånget äkten-skap. Det påminner lite om den situation vi hade iSverige när vi införde abortlagen. Vi kom då inte ut iskolorna med sex- och samlevnadsundervisning där-för att sex före äktenskapet inte var accepterat.På samma sätt nås inte heller homosexuella av in-formation. I länder söder om har man ju enmycket negativ syn på homosexualitet.Jag vill alltså ta upp frågan om kvalitetssäkring,men också frågan om hur , utan att lägga sig iländers inre angelägenheter, kan få upp deras ögonför de grupper som av fundamentalistiska eller andraskäl inte nås av förebyggande insatser ellerinformation om detta.Anf. 10 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill börja med att visa min upp-skattning för konsekventa ochupprepade insatser i den här frågan. Den är nämligenoerhört viktig. Den har att göra med en nations inrestyrka, särskilt i fråga om utvecklingsländer, och överhuvud taget hur man prioriterar våra insatser i ut-vecklingssamarbetet.Vi är inte riktigt medvetna om att den kritik somframfördes under det seminarium som åberopar skulle gälla . Det har skett enhel del , då såsom jag påpe-kade blev en av sex samarbetspartner för . Detsker nu ett ökat utbyte av hiv/aids-kompetens mellanFN-organisationerna. Det sker en ökad samordning ifält och en ökad påtryckning mot beslutsfattare ge-nom ökad samordning av FN:s insatser. Enligt mittförmenande används också resurserna bättre.Världsbanken har kommit långt under en kort pe-riod, i och med ökade personalresurser i banken medjust specialkompetens när det gäller hiv/aids. Det ärnytt under de senaste åren.Jag vill också påpeka att är en avdessa sex organisationer. Lika väsentligt är ju samar-betet med samt UNHCR.Aids är ju särskilt allvarligt för kvinnor och flykting-ar. har har också en viktig uppgift i att se till atthiv/aidssmittade inte diskrimineras i arbetsmark-nadslagstiftningen osv.Det som jag tycker är viktigt är inte detta med attvi inte skulle ha rätt att lägga oss i. Jag tycker att viskall ha rätt, särskilt när det gäller samarbetsländer,dvs. programländer, att uppmärksamma det allvarligahot som föreligger mot landet i fråga - men ocksåmot regionen och världen i stort - från denna oerhör-da sjukdom.Allting måste börja inne i landet självt om detskall bli något verkligt resultat. Det kan det aldrig bliom något påtvingas från FN eller från . Med-vetenheten om faran måste slå rot, åtgärderna måstevara lokalt förankrade och kunskapen måste finnas iländerna.Som ett exempel vill jag ta hur harhanterat den här frågan. Den blivande presidentenThabo höll på världsaidsdagen ett offentligt talsom gick ut över hela nationen. Man uppmanade helanationen att stanna och lyssna. Många företag gavledig dag åt sina anställda för att de skulle kunnalyssna på detta, och alla regeringsbyggnader flaggadepå halv stång. Det han sade var bl.a. att 15 000 män-niskor får aids i och att mer än 3miljoner har blivit smittade. Detta är alltså verkligenen farsot som hotar själva nationens grund och, så attsäga, post-apartheids konsolidering.Medvetenheten finns i , och det är justde länderna som vi särskilt skall satsa på och jobbamed: De som själva tar ansvar och har insikt om dethela. Men givetvis kan vi inte släppa de enskildapersoner i andra länder som drabbas av detta. Här görSverige och de nordiska länderna en oerhört storinsats.Anf. 11 ():Fru talman! Jag läser in i det att man villkorar bi-ståndet på samma sätt som vi gör när det gäller gen-der-frågorna, vilket jag tycker är bra.Det jag också vill aktualisera, och det kanske ärytterligare ett motiv för regeringarna att satsa, är attäven andra infektionssjukdomar följer i hivepideminsspår. har tuberkulosen utvecklats som ett mycketallvarligt hot.Man upptäckte detta bl.a. i , där narkoma-ner sökte för övre luftvägsbesvär som visade sig varatbc. Sedan kom man också att finna att de varhivsmittade i och med att de använt orena sprutor försitt narkotikamissbruk.Genom att de har svårt att sköta sin tuberkulos-medicinering utvecklas nu resistens mot de läkemedelvi har mot tuberkulos, vilket är ett annat hot. Vi kanråka in i en situation som itiden när det gäller att bekämpa tuberkulosen, pågrund av hivepidemin.Tbc dödar fler människor i världen än aidsoch malaria tillsammans. Får vi en resistensutveck-ling på grund av att vi inte klarar ut hivepidemin ärdet väldigt illa.Jag tolkar alltså in att regeringen har en main-streaming-tanke bakom internationella ar-bete med hiv, och det tror jag är riktigt. På konferen-ser ute i världen diskuteras hälsoreformer av olikaslag. Om inte de ses i ljuset av hivepidemin blir väl-digt många saker ett slag i luften. Här gäller det, somjag sade inledningsvis, att nå riskgrupper.Statsrådet nämnde kvinnorna helt kortfattat. De ären mycket sårbar grupp i många länder, därför att detvingas till sex. De vågar inte säga nej till sex med sinmake, trots att de vet att han sannolikt är hivsmittadoch har haft många partner.När de går in i en graviditet skulle en ganska en-kel medicinering i samband med förlossningen kunnahalvera risken för det nyfödda barnet att hivsmittas.Men då vågar man inte tala om att man är hivsmittad,därför att det blir ett stigma. Då får man inte amma,och det blir signalen ut i samhället att man har hiv.Man blir diskriminerad. De mänskliga rättigheternablir åsidosatta.Det är oerhört viktigt att ledarna för de länder därman i sitt arbete inte når ut effektivt till bl.a. kvinnormedvetandegörs. Jag vill fråga: Finns det planer påatt på regeringsnivå visa på erfarenheter som t.ex.Sydafrika? Det skulle kunna vara ett utmärkt exem-pel, en förebild för andra länder att ta efter.Anf. 12 Statsrådet ():Fru talman! Mitt exempel från just visaratt medvetenheten är mycket hög där och att manvidtar åtgärder som är mycket tydliga för alla ochenvar i . , som var här ,är oerhört medveten också om hotet mot regionalfred, säkerhet och stabilitet som hiv/aids innebär.Man har inom södra samarbetsorganisa-tion, SADC, utarbetat en mekanism och ett samarbeteför regional stabilitet. Det är riktigt att man för in denhär typen av frågor också i det vidgade säkerhetsbe-greppet. Jag är övertygad om att man gör så frånsydafrikansk sida.Vi uppmärksammar bilateralt den här frågan i allavåra förehavanden med våra programländer. Det är enriktig slutsats som drar, att dettanu ingår som en main-streaming, dvs. det ingår somen integrerad del av hiv/aids-bekämpningen i vårabilaterala strategier i programländerna och tillsam-mans med FN-verksamheten.Där ingår också något som upp, nämligen sprututbytesprogram, att få renasprutor. Det gör vi t.ex. i och i ,lika mycket som i och Malmö.Anf. 13 ():Fru talman! Det sista gladde mig, därför att av tvådödshot är hivhotet det hundraprocentiga. Att vi haren lokal träta i beträffande sprututbytespro-grammet får ju inte negativt drabba andra.Jag vill avsluta debatten med att referera till , som grundade Globala aidsprogrammetvid i mitten av 80-talet.Han var en dynamisk personlighet, men blev petadfrån WHO när man bytte generaldirektör 1988. Hanomkom i en flygolycka på väg till , därför att ,ny generaldirektör, ville ha honom tillbaka som denresursperson han var.Nu blev det inte så, men jag hoppas att hans slut-ord vid den andra internationella konferensen omhälsa och mänskliga rättigheter kan bli vägledandeför det internationella arbetet. Här betonade han be-hovet av förändringar när det gäller såväl mänskligarättigheter i världen som folkhälsa: Det räcker inte attenbart arbeta för sina egna mänskliga rättigheter, manmåste också arbeta för andras rättigheter, inte minstför dem som saknar en röst i samhället.Mann underströk att den framtida utvecklingenför folkhälsan i världen och för de mänskliga rättig-heterna har kommit att bli överraskande nära sam-mankopplade. Man kan inte nå tillfredsställande re-sultat på det ena området utan att göra framsteg på detandra.För att nå resultat krävs att man ifrågasätter statusquo i dagens samhälle. Han avslutade med ett citat avMartin junior:"The arch of history is long, but it bends towardsjustice." Jag hoppas och tror att vi i skallkunna medverka till den utvecklingen. Men det krä-ver mod, kunskap och förmåga till inkännande ochäven pengar.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1998/99:60 om bi-ståndet inför 2000-taletAnf. 14 Statsrådet ():Fru talman! interpellation upp-märksammar de nya utmaningarna för 2000-taletsutvecklingssamarbete. Globaliseringen innebär storamöjligheter för världens fattiga, men också risker.Biståndets roll att genom fattigdomsbekämpningfungera som säkerhetsfrämjande faktor uppmärk-sammas alltmer. Utvecklingssamarbetet får en nyck-elroll när det gäller att utveckla det gemensammaansvaret på global nivå.Mot denna bakgrund ställs frågan om jag är be-redd till en bred diskussion om och översyn av bi-ståndsmålen inför 2000-talet.Svaret är ja. Det är en angelägen uppgift att i riks-dagen och brett i samhället förankra en sammanhållensyn på utvecklingssamarbetets uppgifter inför 2000-talet.Frågan om en biståndspolitisk översyn har restsmånga gånger , också här i riks-dagen. Syftet har då oftast varit avgränsat till en star-kare betoning av något av de existerande bistånds-målen eller till införande av nya mål. Denna inter-pellation betonar snarare behovet av en helhetssyn förutvecklingssamarbetet, anpassad till vår tid.De mänskliga rättigheterna hålls fram som bärareav ett sammanhållet värdesystem för internationelltsamarbete. Demokratin står starkare i världen. Eko-nomierna integreras allt snabbare. , Asiensoch vägval påverkar också Sverigesekonomi och välfärd. Miljön och befolkningsfrågornaär några av de frågor av global räckvidd som krävergemensamma svar. Utveckling är alltmer enfråga om hur vi gemensamt hanterar vår framtid.Partnerskapstanken styr alltmer våra sätt att samar-beta.Fred, demokrati och utveckling är intimt sam-manlänkade. Utifrån förståelsen av den helheten, avfred, demokrati och utveckling, utformas Sverigesinternationella ansvarstagande, intressen och samar-bete. Att bidra till att höja de fattiga folkens levnads-nivå, som det uttrycktes , är för biståndets delgrundläggande och äger alltjämt sin giltighet. Attutrota fattigdomen är en möjliguppgift och det som i grunden motiverar vårt storabiståndsengagemang.Under senare år har både Sida och regeringen be-drivit ett intensivt förändringsarbete. hardiskuterat, drivit på och bekräftat denna policyförny-else. I en rad skrivelser till har biståndspo-litiken utvecklats och anpassats både med hänsyn tillde förändrade förutsättningarna och till de ökadeerfarenheterna av och kunskaperna om utvecklings-samarbetet. Det har också resulterat i nya handlings-planer, riktlinjer och handböcker för biståndets ge-nomförande. har en omfattande omorgani-sation skett av biståndsadministrationen.På många sätt har därför förutsättningar skapatsför ett modernt och effektivt svenskt bistånd inför2000-talet. Utvecklingssamarbetets roller, samar-betspartner och metoder förändras ständigt. Behovetav koherens mellan olika politikområden kommer attöka på både nationell, europeisk och internationellnivå. Biståndet integreras i den vidare utrikespoliti-ken, exempelvis säkerhets- och handelspolitiken.De skrivelser som regeringen presenterat om fat-tigdomsbekämpning, demokrati och mänskliga rättig-heter samt jämställdhet och hållbar utveckling utgörgrundstommen i en översyn av biståndsmålen inför2000-talet. Det är ett vittomfattande men samtidigtskiftande material, som tillkommit vid olika tidpunk-ter. Vissa frågor omfattas endast delvis eller inte alls iskrivelserna. Min bedömning är därför, fru talman, attdet finns behov av ett sammanfattande arbete somockså breddar diskussionen inom vissa områden.Bl.a. kan fattigdomsbekämpningens och det humani-tära biståndets konfliktförebyggande och säkerhets-främjande roll närmare belysas. Även frågor av all-män karaktär som utvecklas inom arbetet med strate-gier för olika regioner, främst , och regi-onen bör integreras i dennasyntes.Det är också viktigt att i förändringsarbetet ut-nyttja resultaten av den ökande forsk-ningen kring biståndets effektivitet, exempelvisVärldsbankens forskningsarbete, som publi-cerat sin rapport , och det arbete ombiståndsberoende som gjorts på uppdrag av bl.a. Sidaoch UD. Det finns också andra studier.Som svar till vill jag därförframföra att regeringen avser att bidra till att intensi-fiera diskussionen i det svenska samhället om ut-vecklingsfrågor och utvecklingssamarbetet inför2000-talet. Regeringen kommer därför att inbjudariksdagens partier till en parlamentariskt förankradöversyn av utvecklingssamarbetets mål och utma-ningar inför 2000-talet. Formerna för denna åter-kommer regeringen till efter att ha lyssnat på diskus-sionen här i . Det är också viktigt att enga-gera folkrörelser och allmänhet i dessa frå-gor.Anf. 15 ():Fru talman! Jag vill tacka biståndsministern försvaret på den här interpellationen. Det är ett mycketpositivt svar. Det visar att de tankar som jag lyftefram i min interpellation har fallit i mycket god jordoch att det finns en stor samsyn om behovet av att nufå en mera holistisk syn på utvecklingssamarbetet.När de första målen för utvecklingsbiståndet for-mulerades hade vi inte denkunskap vi har . Oerhört mycket har hänt på allaområden, inte minst i de internationella relationerna,där utvecklingen har gått allt snabbare. Det är inte såatt de mål som vi har inte är relevanta, men detär så mycket mer som har kommit till, så mycket merkunskap och så mycket mer erfarenhet som vi måsteta fasta på. Biståndet har också successivt förändratsutan att målen därför har förändrats och man har följtupp det i målformuleringarna.Vi har, för att ta ett exempel, fått ett barnperspek-tiv i biståndet som inte finns uttryckt i målen efter detatt har kommit till. En fråga somnyligen var uppe här genom , hiv och aids som får allt större betydel-se i utvecklingssamarbetet, finns heller inte angivenpå något sätt i målet.En av de allra viktigaste förändringarna är ändåatt efter det har de sociala, ekonomiskaoch kulturella rättigheterna och deras konfliktföre-byggande effekter alltmer uppmärksammats, och dethär har en tydlig koppling till biståndet. Genom ut-vecklingssamarbetet kan man på det här sättet föra enkonfliktförebyggande politik. Det gör att biståndetgår över gränserna mot utrikes- och säkerhetspoliti-ken och att det krävs en samordning, inte bara här iSverige utan också internationellt.Sverige är en aktör, en viktig aktör, i bistånds-sammanhang på det internationella området. Vi harsom en av de fyra främsta biståndsgivarna ett gottnamn inom EU och har alla förutsättningar att där fåbra genomslag. Jag tror att det är oerhört viktigt att viinför och den millenniumförsamlingsom FN kommer att ha försöker få en syn på utveck-lingssamarbetets roll för konfliktförebyggande ochför att på olika sätt fullfölja uppfyllandet fullständigtav de mänskliga rättigheterna. kan spela enroll där.Jag har under behandlat motioner i ut-rikesutskottet om en översyn av biståndsmålen, menjag skulle vilja säga att den här interpellationen harett mycket bredare anslag. Det man har krävt frånpartierna har varit t.ex. från genom en snabb tillväxt skall utrota fattigdomen.Men tillväxt är väldigt mycket mer än bara BNP ellerinkomst per capita. Vi pratar om mänsklig till-växt. Det inbegriper hälsa, utbildning och mycketannat. har krävt att kravet på uppfyllandetav de mänskliga rättigheterna, demokratikravet, skallvara övergripande. Det är naturligtvis oerhört viktigtatt detta finns, men basbehoven är inte reglerade i demänskliga rättigheterna. Vi talar om mänskliga rät-tigheter som en sak och människors behov som enannan sak.Partnerskapet, till slut, är oerhört viktigt, och detgör att inte vi längre ensamma har tolkningsföreträde,men vi vinner någonting annat: betydligt större ef-fektivitet i biståndet, det som talar om.När man kan få en samsyn med sin partner och ettfullt engagemang också från biståndsmottagarna, dåhar vi uppnått det vi vill med biståndet.Mot den här bakgrunden, fru talman, skulle jagvilja höra ytterligare om biståndsministern kundeutveckla våra möjligheter att i ett internationelltsammanhang få gehör för en sådan här syn på bistån-det.Anf. 16 Statsrådet ():Fru talman! har med sitt inlägghär verkligen påvisat hur mycket som behöver läggastill egentligen, nu i globaliseringens tidevarv, till våraursprungliga mål och strategier. En del är ju redaninkorporerat, som barnstrategin och mycket annat;hiv och aids talade vi om . Men just hur globali-seringen har drabbat länder med en väldig kraft har följderna av i Asienkrisen och situationen iRyssland. Det visar ju tydligt att det inte räcker medatt bara satsa på ekonomisk tillväxt, som man gjorde istor utsträckning i de asiatiska ekonomierna. Om maninte har en social strategi för nationellsammanhållning drabbas människor när de ekono-miska virvelvindarna börjar blåsa, och då faller helasamhällsstrukturen samman. Lärdomen, i globalise-ringens tid, för små stater som för stora stater, är måste ha soliditet i ekonomin, men också solida-ritet i samhället och i världen.Det här synsättet kommer också nu att prägla ar-betet inom EU, där vi från svensk sida driver och harfått upp på dagordningen att globaliseringens konsek-venser måste in i våra strategier. Vi måste utveckla enhelt ny strategi som är anpassad till globaliseringenskonsekvenser. Vi måste utnyttja de positiva krafternaoch se till att vi inte får en permanent strukturellunderklass, vilket skulle leda till ett slags globalapartheid, i utvecklingsländerna men också i våraegna länder. Detta måste vi utveckla en ny strategiför, och det är det vi tänker göra med det här arbetettillsammans.Jag skulle också vilja peka på hur viktig den soci-ala dimensionen är i detta sammanhang. Ta som ex-empel vårt jättestora grannland där varfjärde människa är fattig och förbannad, om jag fårsäga så. Detta är ett hot mot den inre sammanhåll-ningen och säkerheten och i sin också för vår gemen-samma säkerhet.Att negligera den sociala dimensionen i vårt sam-arbete med länder av typen men även andraländer är fatalt. Det har vi inte gjort, men det har variten sådan tendens i de stora multilaterala organisatio-nerna och i de stora hjälppaket som har ut-vecklats.Ett område som jag skulle vilja belysa är målenför utvecklingssamarbetet. Vi har sex mål för detsvenska utvecklingssamarbetet. Det senaste målet visatte upp är jämställdhetsmålet. Ett mål är oberoen-demålet, där vi säger att vi skall stödja ekonomiskoch politisk självständighet.Jag menar att oberoendemålet , när vi serglobaliseringskonsekvenser och hur sammanvävda viär i något slags globalt samöde, inte kan var sammasom tidigare då det gällde att stå emot kolonialismoch yttre stormaktsaggression.Oberoendemålet i svenskt utvecklingssamarbetefår närmast tolkas som syftande till att stödjaenskilda länder att kunna delta i det internationellasamarbete som medför ömsesidiga fördelar.Det kan ske genom att man stöder ländernas ka-pacitet att delta i internationella förhandlingar, vilketvi gör, eller att hantera de internationella kapitalrörel-serna, liksom man ger ett stöd för att få till ståndhållbara skuldlättnader för de fattigaste länderna.Detta är några av de exempel som vi kommer attbehöva belysa.Anf. 17 ():Fru talman! Det låter väldigt hoppingivande. Jagär övertygad om att en sådan översyn kommer attleda fram till en revision av våra biståndsmål men attvi behåller de grundvärderingar som bistån-det vilar på. Det är så jag uppfattat biståndsmi-nistern här.Vi hade besök av forskningschef . Han redogjor-de för sin forskningsstudie Assessing Aid, som ocksåbiståndsministern nämner i svaret på interpellationen.Under sammankomsten restes en lång rad frågeställ-ningar som visar att inte heller ett enskilt avgränsatforskningsprojekt kan svara på alla frågor.Med detta vill jag ha sagt att en sådan utredningmåste gå ordentligt på djupet, vara analyserande ochta in så mycket som möjligt av den verklighet vi ser och de utmaningar vi ser inför 2000-talet.Jag vill än en gång tacka biståndsministern försvaret. Jag ser fram emot att en sådan utredning skallytterligare effektivisera det svenska biståndet.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1998/99:31 om ung-domars syn på sexAnf. 18 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat vilka initiativjag anser erforderliga för att få gediget underlag fören planerad kampanj för att påverka attityderna närdet gäller ungdomars syn på sex, vilka insatser jaganser nödvändiga för att markera föräldraansvaret närdet gäller barns och ungdomars fostran och vilkakonkreta insatser utöver en eventuell kampanj jagöverväger för att förebygga och ingripa mot den typav sexuella övergrepp bland tonåringar som på senaretid fått stor uppmärksamhet.Jag vill inledningsvis säga att jag inte tror att en-bart en kampanj kan ge några bestående lösningar påså svåra problem som vi här har att göra med. Det kanvara ett sätt att belysa och synliggöra problemet. Jagtror att vi noga måste tänka efter och se vad vi hittillsgjort för insatser för att motverka våld mot ochmobbning av flickor och kvinnor.