prot · GL0978 · 1998-03-11 00:00:00 — En del forsk-ningsresultat tyder på att det händer någonting i denvilande delen av DNA när man stoppar in en gen frånen annan art.Det finns en mängd frågor som vi inte harsvar på när det gäller gentekniken och som gör att detfinns all anledning att ta det litet varligt. Vi från Mil-jöpartiet är mycket skeptiska till gentekniken. Vimenar att man här har skapat sig verktyg för att göranågot, men vi har inte kunskap om vad vi egentligengör. Vi är alltså mycket skeptiska till genmanipulera-de grödor, framför allt till att de är resistenta motbekämpningsmedel. Det tycker vi är fullkomligt oac-ceptabelt. Vi tycker också att det är oacceptabelt attmånga av dem innehåller markörgener som är anti-biotikaresistenta.Jag är glad att kunna konstatera att även börjar se allvarligt på detta. Det är enfråga som jag drivit mycket hårt i Gentekniknämnden.Man har sagt nu att den policy man skall ha är att maninte skall tillåta ens försöksodling av grödor i Sverigedär det finns en antibiotikaresistens hos markörgener.Det är bra.Det finns också andra risker som man inte talarom . Vi har egentligen ingen riskforskning värdnamnet i . Vi har heller ingen kvalitets-bedömning kopplad till genteknisk forskning i dag.Det innebär att det finns mycket där vi saknar kun-skap. Ändå går man snabbt vidare. När det gällerantalet sorter som introduceras går det fort. Det kom-mer många. De står och knackar på dörren för odling istörre skala även här i . Jag tänker då framförallt på potatis, raps och även sockerbeta.Vi i är mycket skeptiska till detta. Dethär är frågor som vi inte har några reservationer om,men jag tycker ändå att det är värt att lyfta fram dem,eftersom det är frågor som med stor sannolikhetkommer att debatteras . Jag yrkar bifall tillreservation 4. kommer att tala om vadsom i de reservationer som jag inte hunnit ta upp.Anf. 189 ():Fru talman! Vi har att diskutera ett betänkandesom rör livsmedelskontroll och genteknik. Livsmedelär en fråga som vi diskuterar väldigt hett den härtiden. I egenskap av ensamutredare har fram ett förslag om hur vi skall diskutera livsme-delssituation och utveckla livsmedelsproduktion i vårtland . Det är en intressant utredning, ochen intressant debatt har satt i gång.Jag hade förmånen att vara nere i imåndags och höra livsmedelsproducenter och primär-producenter diskutera framtiden och hur vi skall kun-na utveckla livsmedelssektorn. Livsmedelssektorn ären framtidsbransch. Det säger utredaren och det sägerGöran i sin regeringsförklaring. Att livsme-delsfrågan har en central roll i hushållen vid köksbor-det är väldigt viktigt. Därför är det viktigt att vi lyfterfram den frågan ofta.Många av de miljöfrågor som vi diskuterar avgörsvid köksbordet. Det är vid köksbordet som vi fattarbeslutet vilka produkter vi skall köpa hem och sedanförtära. Det är vid köksbordet som vi tar de miljöhän-syn som vi skall ta i fråga om de produkter som viskall köpa hem och förtära. Det är då vi funderar påhur bönder har producerat dem, hur arbetethar gått till i slakterier och i förädlingsindustrin, hurLivsmedelsarbetarförbundets medlemmar nere påDafgård i funderar när de skall göra sina por-tionsförpackningar med kåldolmar. Det är då vi serresultaten av de kampanjer som LRF har gentemotSveriges bönder som kämpar för att nå till världensrenaste jordbruk. De är på god väg. iLinköping kallade det för en ryggsäck somman är beredd att bära. Jag förstår honom, för det ärnaturligtvis den viktigaste frågan för honom och hansproducenter att se till att de kämpar mot riktningen attha renaste produktion, både i primärproduk-tionen och i förädlingssituationen.Jag har läst LRF:s miljörprogram, och jag har lästSvenska lantarbetarförbundets miljöprogram och ävenLivsmedelsarbetarförbundets och Livsmedelsindustri-ernas program. De är väldigt upplyftande och fram-skjutna. Det är den viktigaste fråga, har jag förstått,som man från dessa grupperingar skall driva. Precissom sade alldeles är det i storstä-derna som högutbildade kvinnor mer och mer harefterlyst ekologiskt producerade produkter där mantar miljöhänsyn. Man har sett att det är vid köksbordetsom besluten fattas. Det tycker vi är bra. Vi kommeraldrig att kunna nå vidare med Agendaarbetet om viinte lyckas att få folk att ta sådana privata beslut närman skall göra sina inköp. Själv köper jag inte enlimpa som åkt på landsvägen innan den når tillKonsumbutiken i . Den får ligga kvar där.Jag köper hellre en limpa i det lokala bageriet då jagvet var bagaren har fått mjölet och annat. Det är vik-tigt att man fortsätter att profilera sig på det sättet.Marie Wilén ställde en fråga till mig alldeles nyssom kontroll av ursprungsmärkningen av livsmedel.Det har hänt mycket. har drivit denfrågan hårt i EU och även i vårt land. Själv sitter jag iLivsmedelskontrollutredningen. Mycket i den utred-ningen pekar på att vi kommer att ha större ansvarfrån kommunernas sida. Besluten kommer att fattasnärmare både primärproduktion och förädlingsin-dustri. Vi kommer att lägga fram betänkandet någongång . Då kommer vi att se hur vi skallfinansiera den utökade livsmedelskontrollen och hurvi skall jobba med dessa frågor på lokala plan. Vi serut att kunna bli eniga om att statussom kontrollmyndighet kommer att minska något ochatt kommunernas status kommer att öka. Det går åtdet hållet. Det är de lokala förutsättningarna som skallbelysas. Vi tror att det kommer att kunna fungera påett bra sätt.Vi skall också komma ihåg hur viktigt det är att vilåter konsumenterna få förutsättningar för att köpaprodukter som är ekologiskt odlade, visserligen någotdyrare. Sådan mjölk är något litet dyrare. Det var ettled i det program som och socialdemokratinlade fram . Vi sänkte matmomsen.Det var ett led för att få i gång den inhemska kon-sumtionen. Det ger vid handen att förutsättningarnaför dem som har litet mindre hushållsbudget för attkunna planera sina inköp på så sätt att de skall kunnata en större del av ansvaret för miljötillsynen.Fungerande mat, som det kallas, diskuterade vimycket vid den här tidpunkten, och vi harfunderat kring den mycket även i utskottet sedan dess.Väldigt stor ödmjukhet skall man naturligtvis ha i denhär typen av frågor. Det är svåra och kompliceradesaker. Man skall naturligtvis inte kunna lura konsu-menterna och säga att den och den filen är bra för detoch för det. Det är där gränsen mellan medicin ochlivsmedel går. Sådana gränsdragningar måste vi varaväldigt noggranna med och klara över. Därför hade vien stor utfrågning i utskottet där vi tog till oss dekunskaper som finns inom livsmedelsindustrin, meje-rinäringen, hos producenter, ochMedicinalstyrelsen.Vi fick en ordentlig diskussion, och framför alltsåg vi att det utkristalliserades en ordentlig diskussionmellan och Medicinalstyrelsen. Jagupplevde och kände det så att de på något sätt fannvarandra. De fick klart för sig att gränslandet mellanmedicin och livsmedel inte är så väldigt stort som detrodde innan. Den hearingen, tror jag, betydde väldigtmycket för utvecklingen av den här typen av produk-ter. Det är också en framtidsnäring. Vi ser att meje-ribranschen kommer att kunna utveckla sina produk-ter och nå nya grupper och på så sätt forska tillsam-mans med universiten och förädla produkterna. Vi seratt det finns ett behov av detta med tanke på männi-skornas hälsa och högre kvalitet på den fungerandematen.När det gäller de genmodifierade produkterna lig-ger vi i vårt land ganska långt fram i forskningen. Vihar ett gott samarbete mellan SLU och t.ex. som jag och besökte fören tid sedan och fick se det lyckosamma arbete somde gör tillsammans.Men det är likadant där. Det är klart att mångamänniskor är väldigt oroliga för vad detta är för nå-gonting. Men det handlar om att vara ödmjuk ochförsöka sätta sig in i vilken nytta mänskligheten kanha av genmodifierade produkter. Men det har också tillsatts enparlamentarisk grupp som i den utredning som Gud-run nämnde skall titta på biotekniken somhelhet. Det är med ödmjukhet och god kunskap somman skall kunna leda den utvecklingen vidare.Man har också lagt ned en del forskning på novelfoods, dvs. Där har vi inte kommit likalångt och inte hunnit diskutera så mycket. De kunska-per och den utveckling och forskning som Sverigesbönder, livsmedelsindustrin, Livsmedelsarbetareför-bundets medlemmar, med-lemmar har nått när det gäller att höja kvaliteten påmaten skall naturligtvis användas när utvecklingen avlivsmedel fortsätter. På så vis skall vi kunna stryka ettkraftigt streck under att livsmedelsindustrin och livs-medelsutvecklingen kommer att bli en framtids-bransch i . Det tror jag att vi tillsammans kanåstadkomma med framsynt verksamhet även i framti-den.Jag vill också yrka bifall till hemställan i betän-kandet och avslag på de motioner som har väckts i år.Det pågår olika arbeten, och vi kommer att nå lycko-samma resultat.Anf. 190 () re-plik:Fru talman! Jag skulle vilja ha ett förtydligande avMichael när det gäller märkning av kött.Livsmedelsindustrin vill inte riktigt skapa något kon-trollorgan. Det lät som att antyddeatt kommunerna skall sköta detta. Ärdet vad regeringen har tänkt sig? I så fall måste jagsäga att jag blir litet förvånad.Beträffande gentekniken skulle det vara intressantatt höra på vilket sätt ligger först jämfört medandra länder. Jag har svårt att se det. Betyder det attMichael känner till någon forskning om t.ex.varför naturen inte tillåter att gener korsas över art-barriärer? Vet hur paranötsgenersom sätts in för att man skall få resistens mot vissaväxtskyddsmedel påverkar allergiker? Känner Mi-chael till någon forskning som visar hurgentekniken påverkar den stora mängd inaktivt DNAsom finns i alla celler? Det skulle vara mycket intres-sant att få höra det.Såvitt jag har förstått efter föredragningar av folkfrån är de svenska forskarna un-gefär lika duktiga på att flytta gener som alla andraländers forskare. Men jag har inte förstått att vi harnågon riskforskning över huvud taget i det här landet.Detta är faktiskt någonting som Gentekniknämndenhar efterlyst och skickat en skrivelse till regeringenom. Finns det någonting som kantillföra i den här frågan?Anf. 191 () replik:Fru talman! Det finns nog en del som MichaelHagberg kan tillföra när det gäller den här debatten.Michael är lekman och förtroendevald frånSörmland. Han sitter inte i ochhar inte forskat om genteknik.Vad jag sade om genfrågor var att liggerlångt framme i forskningen även på genteknikensområde, precis som på så många andra områden somhar betydelse för produktion av utsäde av olika slag.Jag sade också att det är väldigt viktigt att vi är öd-mjuka, att vi noga funderar. Det är därför som har tillsatts och även den utredningsom skall titta på olika situationer som har med gen-teknik att göra.Jag kan inte allting. Möjligen kan alltom genteknik. Därför är vi lyckligt lottade som harGudrun i både och ut-redningen. Gentekniksatsningen och forskningenbetyder mycket för , för svenskt jordbruk ochför svenskt miljötänkande. Det fick vi klart för oss närvi var på Svalöv-Weibulls . Det goda samar-bete som det företaget och har med SLU betydermycket när det gäller den här typen av forskning.Jag sade inte att kommunerna fullt ut skulle ha an-svaret för märkning av kött. Det måste vi naturligtvisha ett program för. Vi måste se över hur det skallfungera i hela landet, gärna i hela . Däri harAnnika varit framgångsrik. Hon har fört uppmärkningsfrågorna på dagordningen. Man når inteallting på en gång. Men jag är övertygad om att visnart nog kommer att få se väl märkta livsmedel sam-tidigt som kvaliteten höjs.Anf. 192 () re-plik:Fru talman! Man kommer ingenstans med person-liga dumheter, . Jag frågade eftersådant som kanske hade hört påSvalöv-Weibull. Men då är vi överens. har t.ex. importerat det utsäde som man harförsöksodlat när det gäller raps från . I vissafall - t.ex. i fråga om förädlingsrötter för äpplen -ligger längst fram. I andra fall har jag enkänsla av att det tyvärr är kemikalieindustrin sombesitter den här gentekniken och bedriver mestforskning.Jag vill fortfarande höra vilken det är som skallkontrollera märkningen av kött. Jag tror att både Mi-chael och jag är lika angelägna om att detskall ske en märkning av kött. Vi ser fördelar med attdet finns en sådan märkning. Också jag tycker attAnnika har gjort ett bra jobb i EU. Samtidigtoroar det mig som före detta kommunalpolitiker omman från regeringen funderar på att den kontrollor-ganisation som måste finnas i för att svenskalivsmedelshandlare skall få märka sitt kött med densvenska flaggan skulle betalas av stat eller kommun.Det är det som jag vill veta. Tänker sig regeringen attgå in med hjälp för att finansiera kontrollorganisatio-nen? Eller anser regeringen att detta är någonting somlivsmedelshandeln själv skall sköta?Anf. 193 () replik:Fru talman! Det fungerar inte så att livs-medelshandeln skall sköta detta på sitt eget sätt.Livsmedelskontrollutredningen - som jag sitter med i- skall titta på hur livsmedelskontrollen skall se ut iframtiden. I det här fallet - som i så många andra fall- skall vi se efter hur vi kan finansiera den här delen.Naturligtvis skall vi inte belasta kommunerna mednågot slags extra börda, men vi skall kunna användaoss av deras kompetens. Den verksamhet som kom-munerna bedriver skall ju finansieras genom avgifter.Den främsta kontrollverksamhet som kommunernabedriver - och det vet säkert somföre detta kommunalpolitiker, också jag är en sådan -gäller ju inte märkning och sådant. Där skall det na-turligtvis finnas nationella program och gärna pro-gram som omfattar hela . Det är glasklart. Detstörsta problemet med livsmedelshanteringen i vårtland är ju faktiskt hygienfrågan. Vi måste se till med breda informationsinsatser och utbild-ningsinsatser gör klart för personalen på mindre pro-duktionsanläggningar i kommunerna och regionernahur viktigt det är med hygienen.Livsmedelsindustrin har kommit väldigt långt medsina egenåtgärdsprogram. De olika personalgruppernafår ta ett stort ansvar för utvecklingen. Det ser mantydligt när man besöker sådana anläggningar.Så det finns hopp när det gäller livsmedel ochlivsmedelskontroll i vårt land.Anf. 194 () replik:Fru talman! Jag lyssnar och lyssnar på MichaelHagberg, men det ges inget klart besked om ifallursprungsmärkningen kommer att vara kvar efter den1 april. Detta har varit den aktuella frågan under desenaste veckorna.Fru talman! Jag ställde också en fråga till MichaelHagberg om detta. Jag har uppfattat jordbruksministerAnnika i debatter i TV så, att man kommeratt lösa den här frågan. Men jag vill ha det vidimerat.Kommer man verkligen att göra det? Det är bara 15dagar kvar till den 1 april.Anf. 195 () replik:Fru talman! Skall jag vara riktig ärlig så är det nog isamma TV-inslag som har sett som jaghar hört uttala sig om ursprungs-märkningen. När säger så, tror jagatt hon kommer att klara det. Jag kan inte med 100-procentig säkerhet säga att hon är klar med förhand-lingarna. Jordbruksministern har ytterligare 15 dagarpå sig. Det har tydligen varit en del grus i maskinerietsom man försöker att tvätta bort. Det är inte klart . Hur det blir med ursprungsmärkningen av nöt-köttet blir möjligen klart i nästa vecka.Anf. 196 () replik:Fru talman! Jag väljer att tolka positivt. När vi nu har en ursprungsmärkning avnötkött som är frivillig, anser jag att det är viktigt attdet skall vara fullt möjligt även fortsatt. Konsumen-terna vill kunna veta vilket land nötköttet kommerifrån. Det är viktigt att vi ger den möjligheten.Anf. 197 () replik:Fru talman! Det gläder mig att tolkarsvaret positivt. Jag är nämligen också angelägen, förkonsumenternas men också för producenternas skull,om att vi skall kunna veta varifrån produkterna kom-mer. Vi kan bara ta exemplet , där nöt-köttskonsumtionen har sjunkit sedanvissa nötdjur har råkat ut för den tråkiga sjukdomen.Folk slutar helt enkelt att köpa den typen av produk-ter. Man blir orolig när man inte vet vad man får.Därför vill man veta vad man får och var det kommerfrån. Jag vet att vi kommer att få anled-ning att mer diskutera hur ursprungsmärkningen skallkunna se ut . Jag tror nog att Centerpartietoch vi socialdemokrater, och jag, kommer attkunna driva den här frågan åt samma håll, för konsu-menternas skull men också för producenternas skull.Det är faktiskt väldigt viktigt.Anf. 198 PER ():Fru talman! Jag tänkte säga några ord om tvåmiljöpartimotioner, en om margariner och en omdricksvattenradon.I livsmedelslagen 5 § beskrivs redlighetsprincipensom ett krav på att livsmedel skall presenteras på ettsådant sätt att konsumenten ges en riktig uppfattningom alla egenskaper som konsumenten anser väsentli-ga. Det kan t.ex. handla om hur livsmedlet är tillver-kat och hur det har hanterats. Givetvis handlar detockså om ifall livsmedlet innehåller restsubstanseroch föroreningar, om det är färgat, om smakämnenhar tillsatts, om näringsämnen tagits bort, om livsmed-let varit i kontakt med ämnen som kan anses olämpli-ga och om det finns risker med att konsumera det.Varje uppgift som kan vara av värde för konsumentenmåste redovisas. Det är konsumenten som i sista handskall avgöra om livsmedlet är värt priset helt enkelt.Allmänheten har en någorlunda god bild av hur deolika livsmedlen och livsmedelsråvarorna framställtsoch vad de innehåller. Men när det gäller just marga-riner och matoljor är skillnaden mellan vår föreställ-ning och verkligheten stor och oacceptabel. Ingenskulle väl kunna tänka sig att betrakta ett färgat ochsmaksatt smågodis, framställt av kemiskt behandladevaror, som ett fullgott livsmedel för våra barn. Unge-fär så ser nämligen våra margariner ut.Ända har avsikten medmargarinerna varit att efterlikna smörets egenskaper.De naturliga egenskaperna utplånas och ersätts medsmörliknande egenskaper genom kemiska processer.För att göra olivoljan gul krävs raffinering och be-handling med lut, fosforsyra, blekning och deoderise-ring. Smörsmaken får man genom raffinering ochtillsats av smakämne, lukten likaså. När det gällerkonsistensen tvingas man antingen härda med hjälp avnickelspån och vätgas i härdningsreaktorer, där nyasyntetiska fettmolekyler bildas, eller genom att omest-ra med hjälp av natriummetylat i omestringsreaktorersom bildar nya syntetiska molekyler. Eftersom manockså vill ha smörets näringsämnen och vitaminer ochraffineringen har förstört många av dessa, tillsättst.ex. A- och D-vitaminer i efterhand.Margariner som inte innehåller härdade fetter har istället omestrade. Margarinfetterna behandlas medden ytterst reaktiva och hälsovådliga kemikalien nat-riummetylat. Viktiga förändringar sker av fettmoleky-len, där fettsyrorna placeras om. Detta kan vara riska-belt för vår hälsa. Den ursprungliga positionen ärnämligen viktig t.ex. när det gäller näringsupptag. Ibröstmjölken sitter en viss fettsyra i ett visst läge.Små barn bör inte äta omestrade fetter, enligt ÅkeBruce på Livsmedelsverket.Till skillnad från annan livsmedelsindustri får mat-fettsindustrin frakta sina råvaror i tankar som tidigareinnehållit kemikalier. Hos finns enlista som anger vilka kemikalier som tidigare får hafraktats i samma tankar. Bland dessa finns, hör ochhäpna, bensinkolväten, aceton och andra lösningsme-del.Dessa uppgifter skall enligt redlighetsprincipendelges allmänheten. Så är det, menar jag. Jag anserockså att omestringsprocessen måste finnas med iinnehållsdeklarationen. De omestrade fetterna måstesynas, precis som de härdade. Kunskaperna om effek-terna är för dåliga och självfallet måste försik-tighetsprincipen gälla.I utskottssvaret säger man att ommärkning helt enkelt inte tillåter något medlemslandatt införa vare sig strängare eller liberalare bestäm-melser. Här sitter vi i EU-fällan, menar jag.Jag yrkar därmed bifall till reservation 2.Jag skall nu gå över till att tala litet grand om ra-don i dricksvatten.Radon i vatten från djupborrade brunnar är ettjättestort hälsoproblem. uppskattaratt det av 200 000 enskilda bergborrade brunnar förpermanentboende finns 86 000 brunnar som har enradonhalt på 100-500 becquerel per liter, 18 000brunnar som har 500-1 per liter och7 800 som har mer än 1 per liter. Re-geringens satsning av räcker inteens till häften av de brunnar som skulle behöva åtgär-das.Livsmedelsverkets gränsvärden för dricksvatten äratt det vid över per liter vatten är tjän-ligt med hälsomässig anmärkning. Vid över 1 000becquerel är vattnet otjänligt. Bidrag till åtgärder kanutgå om värdet överstiger 100becquerel per liter för kommunala vattentäkter. Menvid enskild vattentäkt, som inte drivs av kommunen,kan bidrag utgå med och först vid ett värdepå 1 per liter.Tål kanske människor med enskilda vattentäktermer radon än människor som får sitt dricksvatten frånkommunalt drivna vattentäkter? Nej, givetvis inte, fördetta är inkonsekvent och ger, enligt min mening, felsignal. Det finns dessutom inget krav på auktoriseratlaboratorium eller krav på mätning av halten radonefter installerad radonavskiljare. Man kan undra var-för. En mindre radonavskiljare för radonhalter upp tillhögst 1 per liter, som renar ned tillunder per liter, kostar med installationomkring . Det är svårt för många barn-familjer att klara av en sådan utgift. Vattenradonet hörockså ofta samman med luftradon från husgrunden,vilket gör saken än mer allvarlig. Det handlar om ettväxande, exploderande folkhälsoproblem, om barnensframtida hälsa. Har vi egentligen råd att inte prioriterabarnen?Vi i anser att målet skall vara etthundraprocentigt bidrag för sanering av radon idricksvatten. Bidraget skall utgå till enskilda vatten-täkter. skall kunnautföra analyserna gratis eller till ett mycket lågt pris. har kommunerna skyldighet att se till att halteninte överstiger per liter i kommunaltvatten när det når konsumenterna. Mellan regeringenoch finns en överens-kommelse om finansiering för att täcka kommunernaskostnader. kan kommunerna också inom de lokalainvesteringsprogrammen för ekologisk hållbarhet - de5,4 miljarderna - ansöka om pengar. En lösning vorekanske att inom just detta anslag prioritera de enskil-da brunnsägarna, därför att liv är liv, fru talman, oav-sett om ansvaret är kommunalt eller enskilt.Jag yrkar bifall till reservation nr 4.Anf. 199 ():Fru talman! Jag gick upp i talarstolen eftersom jagfick ett så underligt svar av . Jagdiskuterar inte om kommunen skall ha tillsyn överlivsmedelslagen. Det anser jag ganska självklart. Detfinns, såvitt jag har förstått, heller ingen som villändra på den tillsynsuppgiften för kommunen och detär ingenting som kommunförbundet har framfört vill bli av med. Vi vet att det har skötts olika iolika kommuner, men det är en annan fråga.Från finns det möjlighet att frivilligtmärka kött. Vi är nog många här som gärna hade settatt det blivit en obligatorisk märkning. Vi är väl i allafall glada över att har lyckats driva frågan iEU så att det blir en obligatorisk märkning så små-ningom. Det intressanta för kommunerna är natur-ligtvis det som handeln driver, nämligen att detär kommunen som ska ha tillsyn över att märkningengår rätt till. EU kräver att det skall finnas ett kontrol-lorgan i för att man skall få märka frivilligt.Det är ett EU-krav.Man frågar sig då hur kontrollen skall ske i Sveri-ge. Skall den ske genom att livsmedelsindustri ellerbondeorganisation skapar ett sådant kontrollorgan?Handeln, dvs. de som producerar livsmedlen har enfördel av märkningen. Det säger man själv. Skall destå för att kontrollorganet finns, eller är det stat ochkommun som skall stå för det?Man har från det hållet framfört att man anser attkommunen skall skapa kontrollorganet genom att tatillsynen via kommunens miljö och hälsa. Jag skullevilja veta vad man från regeringen egentligen hartänkt sig.Det är naturligtvis viktigt eftersom det blir en ex-tra kostnad för kommunerna. Jag tror att vi alla är heltöverens om att vi skall ha den här typen av kontroll.På de ekologiska livsmedlen är det Krav, dvs. ettsjälvständigt organ, som är knutet till de lantbrukareoch den handel som sköter kontrollen.