prot · GL0998 · 1998-04-28 00:00:00 — I takt med attpostmarknaden avregleras och övriga europeiskaländer inför moms på sina posttjänster kommerprisskillnaderna att förändras.Mot bakgrund av vad jag just beskrivit - dels attregeringen kommer att föreslå ett pristak som skallförhindra höga normalportohöjningar, dels det pågå-ende arbetet inom EU om moms på posttjänster -finner jag ingen anledning att vidta ytterligareåtgärder.Anf. 35 PER ():Fru talman! Till att börja med vill jag tacka kom-munikationsministern för svaret.Det här är en debatt på litet olika villkor. Somriksdagsledamot har jag inte möjlighet att titta närma-re på Posten, medan kommunikationsministern harfull insyn. Det innebär att jag är hänvisad till kvartals-rapporter och årsredovisningar. Tyvärr är det nästanomöjligt att få ut någonting ytterligare från Posten.Där säger man att allting är affärshemligheter. Förmig är det med andra ord omöjligt att tala om huruvi-da skattebetalarnas pengar används väl eller om Pos-ten leker bolag med skattebetalarnas pengar. Det ärmot den bakgrunden som jag har frågat om kommuni-kationsministern avser att vidta åtgärder för att få nedportot på enstycksförsändelser till en normal europe-isk nivå.Bakgrunden till min frågeställning är att Postensaffärsområde har visat enmycket kraftig vinstökning, från 537 miljoner kronor1996 till 1,1 miljard. Detta var alltså under det år dåman genomförde den jättestora portohöjningen. Sam-tidigt som Posten Brev har fördubblat sin vinst gårdock de andra affärsområdena dåligt, många av demdessutom med förlust. T.ex. går Finansiella tjänster med 550 miljoner iförlust. Dessutom finns det en förlust på 488 miljonerkronor från som döljs under rubriken tycker jag att det är minst sagt märkligt att maninte försöker att titta på det här. Vi har 1,1 miljard ivinst för Posten Brev, och Postens vinst totalt är 1miljard 55 miljoner. Det betyder att den resterandedelen, Posten Brev borträknat, går med förlust. Dettainnebär alldeles tydligt, åtminstone vill jag hävda det,att förlustaffärer inom diverse kringverksamhet beta-las med den här rekordportohöjningen.Min fråga blir då: Varför skulle man inte kunnagöra på så sätt att Posten satsade på sin kärnverksam-het, dvs. brevutbärning och paket, och avvecklade desidoverksamheter som går med förlust och som dess-utom väldigt ofta förstör konkurrensen på väl funge-rande marknader?Anf. 36 Kommunikationsminister ():Fru talman! Per säger att han vill veta vartskattebetalarnas pengar går. Det kan jag säga väldigtklart: Skattebetalarnas pengar, dvs. det som riksdagenfattar beslut om vad det gäller ersättning till Posten,går till en rikstäckande kassatjänst. Det som Per iövrigt har diskuterat, nämligen porton m.m., är ju denavgift som kunderna betalar. Det är inte skattepengar.De enda skattepengar som går till Posten hänger ihopmed den rikstäckande kassatjänsten.Det här är uppenbarligen någonting som är svårtatt förstå. Jag får ofta frågor om att Posten skulle varaväldigt mycket statligt subventionerad. Ja, den är detpå ett område. Det handlar om kassatjänsten, ingen-ting annat.Sedan tycker Per att vi skall avveckla alltingutom brev och paket. Vad jag förstår menar han raktav att vi skall sälja postkontorsnätet. Jag tycker att detär ganska drastiskt. Det är intressant att det som mo-deraterna och Per är ute efter är att sälja ut post-kontorsnätet.Det som inte går bra inom Posten är just postkon-torsnätet. Dessa bekymmer är någonting som Postendelar med banksektorn i övrigt. Samma omstrukture-ringsbehov som finns hos Posten finns också i bank-sektorn. Av den anledningen har vi tillsatt en utred-ning som heter , under ledningav Per , som skall se över hur betaltjänsternaskall kunna organiseras i vårt samhälle. Det är nämli-gen en oerhört viktig del av infrastrukturen att männi-skor skall kunna betala respektive få ut pengar oavsettvar någonstans i landet de bor. Alla har inte Internet-bank; alla har inte ens tillgång till bankomat eller villanvända bankomatkort. Av den anledningen har vitagit det här helhetsgreppet.Men det är som sagt intressant att Per Bills förslagär att vi skall sälja postkontoren. Jag undrar vem somvill köpa dem.Anf. 37 PER ():Fru talman! Låt oss börja med ägandet. Posten ärju ett statligt bolag, och det innebär att skattebetalarnaär ägare. Svenska folket äger Posten - det måste väl ialla fall en socialistisk själ ställa upp på. Det är välalldeles självklart. Den dag vi säljer Posten upphörskattebetalarnas och medborgarnas trubbel med att setill att de pengar som vi äger gemensamt används såbra som möjligt.Att det dessutom sätts in friska pengar för att sub-ventionera kassatjänsterna är ju någonting som vi intevill se. Dessutom är det väldigt svårt för oss att sägahuruvida det finns någon rim och reson i detta när viinte får veta hur verkligheten ser ut. Hur mycket Pos-ten går med förlust och hur läget ser ut döljs i Postensredovisning.När det gäller postkontorsnätet har det ju skettförändringar på det här området under kommunika-tionsministerns ledning. Det är alldeles klart attmånga postkontor slås igen och att delar av servicen sköts lika bra hos ICA, eller någon an-nan. Att det här skulle vara något problem kan jaginte se. Jag tror snarare att det skulle vara väldigt braom vi fortsatte på den inslagna vägen: att de postkon-tor som inte är lönsamma i stället överförs till Kon-sum, ICA eller någon annan som kan vara intresseradav att driva det här.På vill jag personligen naturligtvis pri-vatisera Posten. Jag tror att Posten skulle kunna bli enmycket bra aktör på en helt fri marknad. Det är juingen tvekan om att det finns ett väldigt stort kunnan-de och en väldigt fin serviceanda hos många av demsom jobbar inom Posten. De brevbärare som vi stöterpå gör ju ett jättearbete - under allt tuffare betingel-ser, eftersom man drar ned på kärnverksamheten ochminskar servicen där.Samtidigt ägnar man massor av pengar och tid åtallt möjligt annat. har Postenägnat sig åt saker som inkassoverksamhet, diverseutlandssatsningar, radiostationer, pappershandel,försäljning av cd-skivor, försäljning av datorer ochcharterflygsverksamhet.Är detta verkligen sådant som Posten skall ägnasig åt? Vore det inte bättre att Posten satsade på sinkärnverksamhet, att den kunde visa effektivitet däroch att den på så sätt skulle kunna sänka portot nedtill en rimlig nivå? Dagens nivå är ju mer en straffbe-skattning.Anf. 38 Kommunikationsminister ():Fru talman! Jag tycker att detta är en ganska in-tressant diskussion, eftersom den visar hur olika vi serpå den delen av infrastrukturen som Posten utgör närPer säger att han vill privatisera Posten. Därskiljer sig definitivt våra uppfattningar åt. Vi har dettaägande för att trygga servicen. Det är min alldelesbestämda uppfattning. Och så skall vi ha det i fort-sättningen också. Jag får väl bara hoppas att det härblir väldigt tydligt för alla och att vi också kan disku-tera denna fråga , så att man vetvem man skall rösta på om man vill ha kvar en postsom samhället tar ansvar för.Det som sägs om att man skulle dölja var de olikakostnaderna ligger är intressant. Det är inte alls sant.Man har nämligen en mycket tydlig uppdelning i bådekvartalsrapporter och bokslutet om var det går bra ochvar det går dåligt i koncernen . Det gör ju attförlusten på kontorsnätet blir synlig i stället för att defaktiska kostnaderna blir utsmetade på alla andraaffärsområden. Det är också detta som gör att det ärmöjligt att ha en bra översyn i den s.k. Betaltjänstut-redningen för vad vi faktiskt behöver i samhället ochvad vi i så fall skall vara beredda att betala gemen-samt via skattemedel.Per tycker att Posten sysslar med allt möjligtannat än vad den skall syssla med. Jag delar inte denuppfattningen. Vi styr Posten genom att vi har ägarre-presentation i . Vi tillsätter naturligt-vis en ordförande och har en mycket bra dialog medstyrelsens ordförande. Men det är ett aktiebolag, vil-ket Per så riktigt påpekar, och då har vi genombolagsordning, genom stämmodirektiv, osv. den möj-ligheten att styra. Det är bolagets styrelse som disku-terar vilken organisation som man skall ha och ocksåinriktningen utifrån de regelsystem som både rege-ringen och faktiskt har godkänt. Inriktning-en på Postens arbete har vi nämligen förelagt riksda-gen i ett flertal propositioner under denna mandatpe-riod, där vi mycket tydligt har fått godkän-nande av denna inriktning. Sedan är det bolagetsstyrelse som utgör den dagliga ledningen.Anf. 39 PER ():Fru talman! Nog har Socialdemokraterna en godkontroll över Posten. Både styrelseordföranden ochvd:n i Posten är ju välkända socialdemokrater som hartillsatts genom typiska politiska utnämningar.Kommunikationsministern sade att samhället harett ansvar för Posten. Jag utgår från att ministernmenar att staten har ett ansvar för Posten, därför attsamhället och staten faktiskt inte är samma sak. Stateneller det offentliga är ju en del av samhället. Sedanhar vi ett stort antal marknader som är en del av sam-hället, och vi har ett stort antal gemenskaper som ären del av samhället. Det som ministern menar är sä-kert att staten eller det offentliga skall ha ett ansvarför just Posten.Jag hoppas att ministern i sitt avslutande inläggåtminstone försöker att hitta en eller två av dessakringverksamheter som kanske skulle kunnaavskaffas. ägna sig åt inkassoverksam-het, diverse utlandssatsningar, radiostationer, pap-pershandel, cd-skivsförsäljning, datorförsäljning ochcharterflygsverksamhet? Det finns rykten om att detmesta av radiostationsverksamheten är avslutad. Finnsdet en förhoppning om att det blir en litet bättre foku-sering på kärnverksamheten? Det är min förhoppningatt ministern i sitt avslutningsanförande kan säganågot om detta.Anf. 40 Kommunikationsminister ():Fru talman! Jag tycker att det är viktigt att slå fastatt det är ett nationellt intresse att vi har en bra post-verksamhet. Det är en mycket viktig del i infrastruktu-ren. Det är därför som staten skall äga Posten AB.Men samhället i övrigt, i form av t.ex. kommuner, harett mycket stort intresse av att vi har en fungerandepostverksamhet i varje region. Posten har inte bara ettinfrastrukturansvar totalt sett utan är också ett mycketviktigt regionalpolitiskt instrument. Det är just därförsom det är så oerhört viktigt att vi har staten somägare till . Men vi skall också komma ihågatt när det gäller att få postverksamhet allra längst utei de kapillära delarna av vårt land, ut i de olika regio-nerna, är det faktiskt ett samarbete som mycket välkan utvecklas också med kommunerna. Den utveck-lingen tror jag att vi kommer att se under de närmasteåren. Jag är övertygad om att kommunernas företräda-re har ett stort intresse av att vi har Posten kvar i sam-hällelig ägo.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslutade på förslag av tal-mannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.8 § Svar på interpellation 1997/98:246 om före-ställningar om manliga egenskaperAnf. 41 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vadregeringen avser att göra dels för att motverka bildenav att det är en manlig egenskap att vara benägen attbruka fysiskt eller sexuellt våld, dels för att det skallbli tydligt att män är lika önskvärda och lämpliga somkvinnor i yrkesverksamhet i förskola och skola.De flesta våldsbrott mot kvinnor utförs av män,men jag vill ändå påminna om att regeringens ut-gångspunkt är att det handlar om en bråkdel av allamän.Tiotusentals kvinnor i utsätts för misshan-del och sexualbrott . Det handlar om våld somoftast begås av män som dessa kvinnor har haft ellerhar en nära relation till. Detta kan vi varken bortsefrån eller förtiga.Hur förklaras då detta våld? Det finns självfalletinga enkla svar på det. Men det är väl doku-menterat att det våld som män riktar mot kvinnor oftahar sitt ursprung i och finner näring ur fördomar ochföreställningar om mäns överordning och kvinnorsunderordning. Detta kan vi inte heller bortse ifrån.Därmed inte sagt, det vill jag understryka, att detskulle vara en manlig egenskap att slå kvinnor.Jag är medveten om att rapporter om vissa mänsvålds- och sexualbrott mot kvinnor och barn kan ledatill att alla män felaktigt skuldbeläggs genom att my-ter sprids som leder till negativa attityder mot mänsom arbetar inom skola och barnomsorg. Vi har själv-fallet alla ett ansvar för att se till att sådana myter intesprids. Det är dock viktigt att betona att det är denstora majoriteten män som inte begår våldsbrott sombäst kan motverka bilden av att det skulle vara enmanlig egenskap att vara våldsbenägen. Det manliganätverket för manlighet, mot mäns övergrepp, gör ettmycket betydelsefullt och värdefullt arbete kring dehär frågorna. Men det behövs fler nätverk och grupperoch framför allt fler män över huvud taget som strävarmot samma mål.Jag har tidigare samlat män för att diskutera mänoch våld, för att öka våra kunskaper på området. Jagkommer att anordna liknande möten på andra temanframöver för att samla idéer och synpunkter på vilkaåtgärder som behöver vidtas.När det gäller betydelsen av manliga förskollärareoch lärare inom barnomsorg och skola delar jag heltLennart Rohdins uppfattning, liksom hans oro över attfler män tycks överväga att lämna verksamheter somrör barn. Det vore tragiskt om de övergrepp mot barnsom förekommit skulle minska den redan låga ande-len män inom barnomsorg och skola. Konkreta åtgär-der är nödvändiga för att motverka en sådan utveck-ling, eftersom män behövs i skola och barnomsorg föratt barn skall få en maximalt bra uppväxt med såvälkvinnliga som manliga förebilder i omsorg och skola.Olika regeringar har under en följd av år stöttatprojekt och andra insatser för att öka andelen mäninom barnomsorgen samt inom förskollärar- och fri-tidspedagogutbildningarna. fick Socialstyrel-sen 2 miljoner för projekt med syfte att öka medve-tenheten om jämställdhetsfrågor hos personal inombarnomsorgen och att öka kunskapen om både kvin-nors och mäns betydelse som förebilder för barn.Vidare har universitet och högskolor med lärarut-bildning i sina utbildningsuppdrag ålagts att öka ande-len manliga studenter. tillsatte regeringen enutredning som bl.a. skall föreslå åtgärder för en jäm-nare könsfördelning vid rekrytering till lärarutbild-ningar.Samtidigt vet vi att det behövs fler åtgärder fram-för allt på lokal nivå. Ett bra exempel på detta kan jaghämta från min hemkommun, . För att medverkatill att nå målet i den jämställdhetsstrategi som anta-gits för hela länet - att öka andelen manlig personalinom förskolan - har Gävles förskolorstartat ett utvecklingsarbete för att försöka få hälftenkvinnor och hälften män bland de anställda. MIBO,ett nätverk för män inom barnomsorgen, är en viktigdel i det arbetet. Jag välkomnar fler liknande initiativute i kommunerna. Det är där dessa problem huvud-sakligen måste lösas. Regeringens uppgift är att geförutsättningar för dem att lyckas med det.Anf. 42 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag hade hop-pats att jämställdhetsministern hade utnyttjat det härtillfället till att mer offensivt ta tag i de här frågorna.Men statsrådet kanske inte vill eller kan distansera sigfrån den i vissa - om än inte alla - feministiska kret-sar förhärskande mytbildningen kring mäns förhåll-ningssätt till våld.Först till de allt färre männen, särskilt i förskolan.Larmsignalerna har bara blivit fler det senaste året.Då är det ganska defensivt att hänvisa till tidigareåtgärder - som uppenbarligen varit otillräckliga. Vadavser regeringen att göra nu? Det är de otrygga poj-karna, med oklara begrepp om vad som är manligtoch kvinnligt, som terroriserar flickor ochkvinnliga lärare i våra skolor.Det är en av regeringen tillsatt utredare som i årföreslagit ytterligare granskning av dem som söker sigtill arbete med barn. Åtminstone de unga männen,som skulle kunna göra en ovärderlig insats för ett merjämställt samhälle, tror inte annat än att det är de somär ifrågasatta. Vem söker sig frivilligt till ett arbetedär man hela sitt yrkesverksamma liv om och om igenmåste bevisa att man inte är pedofil?Så till regeringens bild av män och våld. Visst,bland förövarna av fysiskt och sexuellt våld mot kvin-nor finns det mycket fler män än kvinnor. Det kanvarken bortses ifrån eller förtigas. Men det är ändåbara en beskrivning av verkligheten, ingen förklaringeller något automatiskt orsakssammanhang.Om t.ex. av män begår fysiskt ellersexuellt våld och av kvinnor gördet är det förvisso 50 gånger fler män än kvinnor -mer än 100 000 mot ett par tusen. Det kan naturligtvistyckas säga allt. Men det svarar inte alls på fråganvarför i så fall av männen inte gör det.Det svarar inte på frågan varför av kvinnornagör det. Det svarar inte på frågan om det kan finnasnågon förklaring som förenar dessa med dennapromille av kvinnor snarare än med övriga män.En deskriptiv redogörelse är inte alls automatisktkausal, alldeles oavsett hur riktig eller slående denkan tyckas. Gäller här andra förutsättningar för genus-forskning?Vi är överens om att betydligt fler män gör sigskyldiga till fysiskt och sexuellt våld. Men varförredovisar att det blir allt vanligare att mammormisshandlar sina barn? Varför redovisar forskare attmammor står för en del av det sexuella utnyttjandet avsina söner? Varför är det så att vissa kvinnor faktisktmisshandlar sin man, även fysiskt?Varför förekommer det våld också i homosexuel-la, även lesbiska förhållanden? Varför är gruppenunga kvinnor den som rent statistiskt växer snabbastvad gäller våldsbrott? Jag har ingen enkel förklaringtill detta. Jag hade hoppats att jämställdhetsministerninte heller hade haft så enkla förklaringar.En gissning blir inte en sanning för att man stän-digt upprepar den. Allt våld som män utövar motkvinnor kan inte främst ha könsmaktsförklaringar,som allt annat våld har mer sofistikeradeförklaringar.Det går inte att ständigt upprepa att "det är numeraväl dokumenterat", bara för att ett antal kvinnoforska-re utgår från könsmaktsperspektivet för att förklarabristen på jämställdhet i samhället och därifrån drarden för dem till synes självklara, men kanske ändålitet för snabba slutsatsen att det då måste vara såockså när det gäller våld mot kvinnor.Inser statsrådet att det är att cementera denna ideo-logiska missuppfattning att, som så ofta sker i debat-ten, påstå att män har ett särskilt ansvar att ta itu medvåldet mot kvinnor. Vi har alla ett särskilt ansvar attbekämpa våld. Som människa har jag, särskilt som jagunder hela min politiskt verksamma tid ägnat mig åtatt bekämpa våld i alla former, naturligtvis ett särskiltansvar för att också bekämpa våld mot kvinnor, menabsolut inte främst för att jag är man.Anf. 43 ():Herr talman! Jag tycker att det här är en viktigdiskussion. Vi hade en jämställdhetsdebatt med an-ledning av ett utskottsbetänkande i förra veckan.Lennart Rohdin och jag hade förmånen att diskuterajämställdhetsfrågor.Detta är ett reellt problem, och det behöver vidtasåtgärder. Det är svårt att diskutera värderingar ochnormer.De flesta är överens om en sak, nämligen att detbehövs fler män som deltar i jämställdhetsdiskussio-nen. Jämställdhet är inte en kvinnofråga. I den bemär-kelsen har rätt. Jämställdhet är enfråga som rör både män och kvinnor.Lennart Rohdin utvecklade en trist del i sitt reso-nemang när han tydliggjorde den interpellation hanhade väckt. Han avviker delvis från den medvetnadiskussion som finns bland män om problemen i jäm-ställdheten.Det finns en risk i att analysera samhället för tyd-ligt, nämligen att det finns orsaker som skulle kunnaskuldbelägga män och därigenom skulle de avstå frånatt delta i jämställdhetsdebatten. Att utmåla idel ne-gativa egenskaper som manliga egenskaper uppmunt-rar inte en sådan debatt. Men får det inteinnebära att vi undviker att debattera hur samhälletfaktiskt ser ut.Lennart Rohdin gör det litet för enkelt för sig närhan inte klarsynt ser på hur problemet ser ut. Detråder en systematisk underordning i samhället. Det ärså i fråga om löner, arbetstillfällen, utbildning ochhögre positioner i samhället. Det går att se på områdeefter område.Lennart Rohdin säger förenklat att i och med att95 % av männen inte ägnar sig åt våld utgör dennafråga inte en del av diskussionen. Den slutsatsen ärfelaktig. Man kan se att det finns en systematisk un-derordning, våldet i samhället är till stor del manligtvåld mot de kvinnor de lever tillsammans med. Dåunderordnas problemen.Det är inte bara våldet i sig, utan också hotet omvåldet och förekomsten av våld i samhället i stort,som på individnivå gör att kvinnor kontra män uppfat-tas som en del av underordningen.Att se klarsynt på de problem som finns är denstora utmaningen i jämställdhetsdiskussionen, dvs. ensystematisk underordning av kvinnor i samhället.Utan att för den skull skuldbelägga män skall det gåatt visa att det finns en vinna-vinna-position. Bådemän och kvinnor vinner på jämställdhetsdiskussionen.Det finns två frågor som är intressanta och somjag vill att statsrådet skall utveckla. Hur går det att få igång diskussionen ytterligare? Det fanns en tendenstill svar i interpellationssvaret. Vad är statsrådetsplaner för att öka diskussionen i samhället om mänsbetydelse i jämställdhetsarbetet?Lennart Rohdin tog upp frågan om barn och män.Det är viktigt att stärka kontakten mellan pappor ochbarn men också mellan män i professionella samman-hang och barn. Där händer mycket. Statsrådet pekadepå ett positivt exempel. Det finns exempel också frånmin valkrets.Statsrådet säger att det lokala initiativet är viktigt.Hur kan vi öka mängden initiativ? Vad finns det förtankar? Det behövs fler goda idéer, både från oss somställer frågorna men också från regeringen. Dennadiskussion kan vara en del i en sådan process.Anf. 44 ():Herr talman! Jag har jobbat inom barnomsorgen iflera år. Där fanns många goda exempel på att verk-samheten breddades när det kom in män i organisa-tionen. Vi tyckte alla att det var roligare att jobba, ochbarnen fick en större bredd. Vi tyckte att vi hade enbra verksamhet. Tyvärr hade männen en tendens attsnabbt bli föreståndare eller områdeschefer och gåvidare i karriärstegen. De få som kom till barnomsor-gen stannade inte så länge.Jag besökte i går en barnstuga i . Där dis-kuterades just frågan om bristen på män. I Skövdefinns numera endast fyra män inom barnomsorgen. Defyra har bildat ett nätverk och har gjort en videofilmför att göra reklam för hur roligt det är att jobba inombarnomsorgen. Det kan vara ett gott exempel att jobbavidare med.Från början till slut handlar det hela om makt.Varför jobbar inte män i barnomsorgen? Varför tarinte männen ett så stort ansvar för barnen? De tradi-tionella könsrollerna har inte brutits. Män är fortfa-rande överordnade kvinnorna i samhället. Så längeden trenden inte bryts - jag hoppas verkligen att vigår mot ett mer jämställt samhälle - fortsätter männenatt ha makten över kvinnorna.Kan man inte erkänna detta? Vill man inte ta tillsig av detta och över huvud taget inte låtsas om detta?Lennart Rohdin försöker påskina att det även finnsvåld från kvinnor mot män. Då är de inte underordna-de männen. Det är att göra det lätt för sig.Den förra ordföranden för var tydligpå den punkten. Det verkar som om harändrat ståndpunkt i och med att partiet har bytt ordfö-rande, dvs. att man inom partiet inte erkänner att mänär överordnade kvinnor. Då vill man inte heller göranågot åt det. Det finns tydliga exempel på detta inomFolkpartiet, inte minst när andelen kvinnliga förebil-der kommer att sjunka inom . Man är tyd-ligen inte beredd att visa att man vill göra någontingåt att kvinnor är underordnade män.Lennart Rohdin gör det också lätt för sig genomatt säga att en del kvinnor står för våldet. Det är fruk-tansvärt om kvinnor står för en del av våldet.Ungdomsvåld är pojkvåld. Kvinnorna "åker med",och det kallas för ungdomsvåld när det egentligen ärfråga om pojkar. Man vill inte ens erkänna att det ärpojkar som slåss på stan.Våldet mot kvinnor sker i hemmen av någon somkvinnorna känner väl. Det traditionella våldet motmän sker på stan, och det är män mot män.