prot · GM0931 · 1998-12-08 00:00:00 — Det bliren kullerbytta för mig. Jag får inte ihop att det skullebli bättre för barnfamiljerna.Anf. 161 ()replik:Herr talman! Det behöver inte ses som en störrekullerbytta. Vi tar av barnbidraget. Det betyderatt vi börjar att se barnbidraget som till viss del be-hovsprövat. Det är en mycket liten del. Vi tar avbarnbidraget, och vi för över det till familjer somverkligen behöver detta stöd, dvs. de som verkligen ärberoende av bostadsbidrag. Det betyder att familjermed relativt god ekonomi får mindre per barn.Det tycker vi är en fråga om solidaritet.Anf. 162 () replik:Herr talman! Jag beklagar att inte ens Kristdemo-kraterna står för valfrihet för barnfamiljerna.Anf. 163 ()replik:Herr talman! Jag förstår inte vad detta bara skulleha med valfrihet att göra. Vi arbetar verkligen förbarnfamiljerna. är det parti somlyfter fram familjen i alla sammanhang. Vi vill ha enfamilje- och bostadsminister osv.Att välja bostad skall också innebära att man kanbetala sin hyra. Vi vill föra över till dem som harminst resurser för att dessa familjer också skall kunnaha valfrihet.Anf. 164 () replik:Herr talman! Utifrån vär-nande om de bostadslösa kanske man kan tänka sigatt kommer att stödja Vänsterpar-tiets krav på att återinföra bostadsanvisningslagen.Talar man med de människor inom somarbetar med just bostadslösa och hemlösa saknar deallra mest den gamla bostadsanvisningslagen och debostadsanvisningsavtal som det ledde fram till.Jag kanske kan uttrycka en from förhoppning omatt ni är beredda att ändra lagstiftningen på ett sådantsätt att bostadsanvisningslagen kommer tillbaka.Anf. 165 ()replik:Herr talman! Det har visat sig att de bostadslösaoch t.o.m. de hemlösa utgör ett större antal i kommu-nerna än vad kommunernas sociala förvaltningar vetom. Detta upplever polisens arrestvakter, som rap-porterar det.Nu är detta kommunernas uppgift. I socialtjänst-lagen har dessa personer rätt till en bostad. Därför villjag först se hur kommunerna löser detta, tillsammansmed att den bostadssociala utredningen snabbt kom-mer fram och verkligen blir aktiv i den här frågan,innan jag talar om en ny lagstiftning.Men jag kan lova att vi kommer att noga följa ochbevaka denna fråga.Anf. 166 () replik:Herr talman! Det är en av de missuppfattningarsom finns när det gäller socialtjänstlagen.Socialtjänstlagen garanterar folk tak över huvudet,det är rätt. Men den garanterar ingen en egen bostad.Med bostadsanvisningslagen kunde man via kommu-nen tvinga fram lägenheter till de människor som varhemlösa och bostadslösa. Men socialtjänstlagen ga-ranterar bara tak över huvudet. Därför behövs det enförstärkning av lagstiftningen. Det är faktiskt intesvårare än att man behöver återinföra den gamla bo-stadsanvisningslag som fanns.Anf. 167 ()replik:Herr talman! Jag kommer själv direkt från kom-munalpolitiken. Jag tror inte att någon kommunpoli-tiker kommer att nöja sig med att intekunna ge bostad åt alla sina invånare. Det kommer attbli en stor prestigeförlust för ett sådant kommunalråd.Dessutom har handikappföreningarna kommit inväldigt mycket på det här området. Hemma i minkommun diskuterar vi direkt vad vi skall göra när viser att detta drabbar psykiskt funktionshindrade.Först vill jag se hur vi kan lösa detta tillsammansgenom ett hårt tryck på kommunerna i stället för attgå in i en ny lagstiftning direkt.Anf. 168 () replik:Herr talman! Jag är också fortfarande delviskommunpolitiker. Det som saknas i den kommunal-politiska debatten är frågorna om boendeplaneringoch bostadsförsörjning och om hur vi skall stödja dehemlösa, svaga och utsatta grupperna.Där har vi ett förslag. Vi tycker att kommunernaskall upprätta obligatoriska boendeplaneringsprogrami samband med att man ser över sina översiktsplaner.Det skall man göra minst en gång per mandatperiod.Då lyfter man den här frågan till den nivån, till detoffentliga rummet i kommunen. Programmen lysermed sin frånvaro i stort sett i alla kommuner i dag.Man överlåter det här till de kommunala bostadsbola-gen, till de privata bostadsbolagen och eventuellt tillsocialtjänsten.Det fungerar inte. Ansvaret finns inte, Ulla-BrittHagström.Anf. 169 ()replik:Herr talman! I den frågan kan jag hålla med OweHellberg. Jag tror att kommuner med aktning faktiskttittar på att man har sådana typer av program. Det ärjag van vid från den kommun jag kommer från. Detär ju viktigt för hela samhällsplaneringen över huvudtaget.Har inte kommunerna det måste vi inför år 2000se till att 1999 blir det år då kommunerna verkligenhar mål för att ingen skall behöva vara hemlös ellerbostadslös.Anf. 170 ():Herr talman! Jag vill börja med att för ordningensskull börja med att yrka bifall till hemställan i betän-kandet och avslag på samtliga reservationer.Herr talman! Vi eftersträvar mångfald på svenskbostadsmarknad. Vi tror på ett blandat boende medbostadsrätter och villor, med privata, allmännyttigaoch kooperativa hyresrätter. Vi menar att bostaden ären rättighet, och inte en handelsvara. För att uppnåvåra målsättningar om ett boende utan segregation,med starkt boendeinflytande, bra boendemiljö ochlåga boendekostnader krävs en betydande allmännyt-ta.Det krävs en allmännytta som till huvuddelenbyggts upp med gemensamma medel, finansieradeöver statsbudgeten, med väl specificerade mål.Det krävs en allmännytta som skall drivas utanvinstintresse, där hyrorna baseras på självkostnad,och därmed pressar ned hyresnivåerna i hela bestån-det.Det krävs en allmännytta som återinvesterareventuella överskott och därmed låter dem kommaalla hyresgäster till del.Det krävs en allmännytta som prövar nya formerför boinflytande och boendedemokrati och därmedblir en bostadspolitisk spjutspets även på detta områ-de.Om allmännyttans syfte radikalt förändrats genomexempelvis ombildning eller utförsäljning måstenaturligtvis staten ifrågasätta om finansieringen kankvarstå. Förändringar som hotar själva grundvalen förfinansieringen bör också resultera i åtgärder för attsäkerställa syftet med investeringen. Alternativet äratt kapitalet återförs till statskassan.Allmännyttans roll som hyrespressare och bärareav självkostnadsprincipen sätts i blixtbelysning på deorter där de allmännyttiga bostadsföretagen sålts ut.Konsekvenserna i form av dramatiska hyreshöjningaroch social utslagning har inte låtit vänta på sig. Ett avde tydligaste exemplen hittar vi i utanförStockholm. Där har hyrorna höjts med . Detär mer än i motsvarande lägenheter i Stockholmskommun. Detta blir konsekvensen om allmännyttansäljs ut.Det står var och en av kammarens ledamöter frittatt räkna ut hur höga hyreshöjningarna i ert valdistriktoch er hemkommun blir om får dikterabostadspolitiken. Det står var och en fritt att räkna uthur många som tvingas lämna hus och hem för att deinte klarar av den hyressättning som blir resultatet avallmännyttans utförsäljning.Det blir hyreshöjningar som inte kommer kom-munmedborgarna till gagn genom förbättrad serviceoch som inte kommer de boende till gagn genom höjdstandard. Det blir hyreshöjningar som endast gynnarprivata fastighetsägare, som får ökad avkastning påinsatt kapital. Det är sannerligen en omvänd bostads-politik: för kapitalägarna, mot hyresgästerna.Utskottet vill tydligare definiera allmännyttansroll som en viktig del av den sociala bostadspolitiken.Vi vill understryka självkostnadsprincipen och beho-vet av långsiktiga och gynnsamma villkor för deallmännyttiga bostadsföretagen. Detta ger utskottetgenom detta betänkande regeringen till känna.Jag vill också passa på att sträcka ut en öppenhand till de partier som trots att de röstar motutskottet i dessa delar vill föra en positiv och framåt-syftande diskussion om allmännyttans roll. Tillsam-mans kan vi skapa den jordmån som krävs för attallmännyttan skall kunna spela en betydelsefull roll i2000-talets bostadspolitik. Det är min förhoppning attvi, när regeringen återkommer med konkreta förslag,kan samla en bred majoritet i denna kammare.Herr talman! På flera håll i landet diskuteras nuutförsäljning av allmännyttiga bostadsföretag ellerombildningar av fastigheterna till bostadsrätter. Enmassiv utförsäljning eller ombildning av de allmän-nyttiga bostadsföretagen hotar i grunden den socialabostadspolitiken.Den hotas genom att det inte längre kommer fin-nas företag som hyr ut till självkostnadspris och där-med pressar ned hyrorna. Den naturliga följden ärhyreshöjningar, hyreshöjningar som kommer göra detsvårt för vanliga människor att upprätthålla en rimligboendestandard. I förlängningen innebär en massivutförsäljning och ombildning slutet på bruksvärdes-hyror och därmed införandet av marknadshyror.Ombildning har uteslutande skett i citylä-gen eller andra attraktiva lägen. Detta gör att attrakti-va områden rensas på hyresrätter och därmed påmänniskor med normala inkomster. Effekterna avdenna klassmässiga rensning blir att endast högin-komsttagare eller förmögna har råd att bosätta sig iattraktiva områden. Segregationen accelererar ochvåra innerstäders kärnor blir till reservat för de redanrika.Det förtjänar också att nämnas att dessa ombild-ningar endast kunde komma till stånd genom denborgerliga riksdagsmajoritetens tricksande med om-bildningslagarna 1991-1994. Då hördes ingen bor-gerlig kritik om ingripande i det kommunala självbe-stämmandet. När vi nu överväger att återinföra exem-pelvis medborgarnas minoritetsskydd vid ombildningstår ni här och skriker er hesa om det kommunalasjälvbestämmandet. Det är tydligt att det kommunalasjälvbestämmandet bara är viktigt om det gynnarmoderat politik. har principlösheten som prin-cip varit så upphöjd som i den moderata retoriken.Erfarenheterna säger oss att mångahyresgäster farit illa och känt sig överkörda vid dessaombildningar. Omsättningen på hyresgäster i de om-bildade föreningarna har varit mer än dubbelt så storsom för hyresgäster i allmännyttan. Utskottet kommerdärför i ett kommande betänkande att diskutera möj-ligheten att stärka minoritetsskyddet för dem somönskar bo i hyresrätt i allmännyttan.Utskottet vill också att regeringen kommer tillba-ka med förslag för att garantera marknadsmässigapriser vid ombildningarna. Vid tidigare ombildningarhar miljonbelopp förts över från kommunmedborgar-na till bostadsrättsköparna vid varje enskild bostads-rättsaffär. Detta är oacceptabelt. Kommunallagenslikställighetsprincip måste hävdas och prisbildningenske med det sammanlagda bostadsrättsvärdet somgrund.Herr talman! I debatten har det främst från mode-rat håll rests kritik mot utskottets förslag. Det kan dåvara passande att erinra om grunden till utskottetsbetänkande, nämligen den enorma förmögenhetsom-flyttning som ägde rum förra gången hyresrätter om-vandlades till bostadsrätter.I såldes tusentals hyreslägenheter utsom bostadsrätter. Den genomsnittliga skillnadenmellan det pris hyresgästen betalade och marknads-priset för bostadsrätten var kvadratmetern.Det innebär att köparen av en normaltrea gjorde en snittvinst på . De somfått betala denna vinst är de övriga kommunmedbor-garna, som tvingats se sin gemensamma egendomreas ut till underpriser och som förutom kapitalför-lusten berövas möjligheten att bosätta sig i ett attrak-tivt bostadsområde.Varför motsätter sig då de borgerliga partiernamarknadspriser, de som i varje annan fråga prisarmarknadens förtjänster? Varför skall endast medbor-garnas gemensamma egendom säljas till underpriser,och varför erbjuds inte alla kommunmedborgare dettaklipp?Svaret är lika enkelt som det är genant för denmoderatledda oppositionen. Skulle inte lägenheternareas ut, med privata miljonvinster som följd, skulleingen köpa dem! Detta har flera borgerliga debattörerhävdat i medierna, däribland det borgerliga borgarrå-det i . Det framgår också avde undersökningar som gjorts vid försäljning av hy-resrätter som bostadsrätter. av de som ombildatnämner möjligheten till ekonomisk vinst som endaskäl för ombildning, och har andrabevekelsegrunder än egen ekonomisk vinning.Herr talman! har skillnaderna i svensk bo-stadspolitik visats så tydligt som . Å ena sidan harvi en moderatledd borgerlighet som vill sälja ut detgemensamma bostadsbeståndet till underpriser, av-skaffa bruksvärdessystemet och omöjliggöra för van-liga människor att bosätta sig i attraktiva områden.Det är en borgerlighet som inte viker för och som inteens orkar kommentera de sociala följderna av sinegen politik - följder i form av social utslagning ochsegregation. Å andra sidan finns majoritetens förslagom att utveckla de allmännyttiga bostadsföretagenoch vidareförädla bruksvärdes- och självkostnads-principen och därmed möjliggöra för folkflertalet attkunna bo till rimliga priser i attraktiva områden.Marknadshyror och privatisering eller bruksvärdeoch socialt ansvarstagande - detta, herr talman, är denkristallklara skiljelinjen i svensk bostadspolitik.(Applåder)Anf. 171 INGA () replik:Herr talman! Jag undrar vem som skriker sig hes,. När argumentationen är svag, höjrösten.Jag vill passa på att ställa de frågor som jag ställ-de till tidigare medutgångspunkt i att majoriteten i utskottet, som AndersYgeman tillhör, på nytt vill ställa upp hinder förkommunerna när det gäller att omstrukturera bostads-bolagen. Vad svarar den hyresgäst -en barnfamilj, en pensionär eller en ung människa -som vill bilda en bostadsrättsförening och köpa sinfastighet för att få ett bättre boinflytande och kännaen större trygghet? Det är dessa skäl som har fram-kommit när man har frågat varför hyresgästerna villgöra detta.Skall man ha en speciallagstiftning för ? Hur tänker göraom samma frågeställning kommer upp i ellerRinkeby eller i en kommun som på grund av ett miss-skött bostadsbolag vill omstrukturera och erbjuda sinahyresgäster att köpa hyresrätter? Genom beställning-en från utskottet lägger regeringen fram förslag somstoppar den möjligheten för kommunerna.Anf. 172 () replik:Herr talman! Det enklaste är naturligtvis att upp-mana att läsa betänkandet. Där stårnämligen det majoriteten föreslår. Vi föreslår att manskall ta ut marknadspriser vid ombildning. Det bety-der per definition att vi även i fortsättningen skallkunna ombilda hyresrätter till bostadsrätter.När det gäller ombildning i och ärdet naturligtvis en vacker saga. Problemet är att saganinte finns i verkligheten. De 42 ombildningar som harskett i har alla skett i attraktiva områden,och 40 av dem i city. Av de 100 bostadsrättsförening-ar som har bildats återfinnsinga i och Rinkeby.Den förevarande majoriteten i frågade samtliga hyresgäster i och Rinke-by om de ville ombilda sina hyresrätter till bostads-rätter. Svaret blev nekande. Men om de skulle ändrasig är det fritt fram att ombilda. Vi har inte ändrat pådet. Vi poängterar bara att det är kommunallagenslikställighetsprincip som skall gälla och att det ärmarknadspriser som skall tas ut. Vi har i motsats tillInga Berggren frågat hyresgästerna vad de vill.Anf. 173 INGA () replik:Herr talman! Jag återkommer ändå till att jag upp-fattar att dessa förslag inte stämmer riktigt överensmed verkligheten. Man vill förbjuda hyresgästernaatt köpa huset de bor i till gängse marknadspris sam-tidigt som ett bostadsbolag till samma pris skulle säljahuset till vilken hugad köpare som helst. För mig ärdet en diskriminering av hyresgästerna. Det kan väländå inte vara meningen?Anf. 174 () replik:Herr talman! Det blir nästan lite pinsamt. Jag villåterigen uppmana att läsa betänkandet.Där står ingenting om att förbjuda någon att ombildahyresrätt till bostadsrätt. Där står ingenting om attförbjuda försäljning av allmännyttan. Tvärtom stårdet att man skall kunna göra den typen av omstruktu-reringar.Vad som däremot står är att vi vill ha blandadeupplåtelseformer. I motsats till vill vinämligen i verkliga världen låta folk välja, och vi villäven låta folk välja allmännyttan. val-frihet innebär att man kan välja vad man vill, men omman inte har några pengar får man bara välja att bo iett problemutsatt bostadsområde. När den moderatabostadspolitiken prövades i praktiken i för-svann möjligheten att bosätta sig i ett allmännyttigtbostadsföretag.Läs betänkandet, , så kan vi åter-komma till debatten i kammaren vid ett annat tillfälle.Anf. 175 () replik:Herr talman! Ingen har höjt rösten tidigare här . Det är själv som skriker så atthan blir lite hes och dricker lite vatten.Jag förstår inte varför i dettaärende sätter kapitalet mot hyresgästerna som hangör. Han får faktiskt lov att förklara det. Jag tycker attdet finns en väldig falskhet i hans inledning. Hanpratar om valfrihet, men det vill han egentligen inteha.Jag tycker också att vi skall vara så tydliga att vi,när vi talar i riksdags kammare, inte baratalar om stockholmarna utan om hela landet. Jagtycker att det kan finnas en viss ödmjukhet i det.Jag tror dock inte att man skall sätta kapitalet mothyresgästerna. Det finns ju olika behov i olika åldrar.När man är ung kanske man vill bo i hyreshus, efter-som man inte riktigt har bestämt sig. När man bildarfamilj kanske man faktiskt vill ha en villa - och detspelar ingen roll om man är moderat, socialdemokrateller centerpartist; det är lika för allihop. Slutligentror jag att vi kommer att få se att mångasvenskar som blir gamla och som har möjlighet till enviss valfrihet kommer att välja att bo i hyreshushemma i och kanske flytta utomlands.Vem vet, kanske själv blir en avdem som skaffar sig en villa. Kanske önskar han dåatt han inte hade satt hyresgästerna mot kapitalet såhårt. Jag förstår inte hans argumentation.Anf. 176 () replik:Herr talman! Jag får börja med att be om ursäktför att jag på grund av förkylning är lite hes ochtvingas dricka vatten. Det beror inte på att jag höjerrösten i kammarens talarstol.Jag kan instämma i nästan allt . Vi vill ha hyresrätter, framför allt i allmännyt-tan. Vi vill ha bostadsrätter. Vi vill ha villor. Vi villha radhus. Det enda vi säger är att det måste vara enblandning av upplåtelseformerna. När vi ser dennablandning hotad på bostadsmarknaden måste vi ocksåvidta åtgärder för att kunna upprätthålla den.När vi också ser att kommuner vill sälja ut det ka-pital som kommunmedborgarna gemensamt har byggtupp till underpriser, när vi ser att det sker förmögen-hetsomflyttningar i storleksklassen 750 000-1 000 000 kr vid varje sådan omflyttning - då måstevi hävda den kommunala likställdhetsprincipen ochgrundlagens icke-gynnandeprinciper. Det är det dettabetänkande handlar om, och det är det vi vill göra.De kommuner - det må vara i landsort eller i stor-stad - som behöver omstrukturera sitt bostadsbeståndskall ha sin fulla frihet att göra det, men de måstekunna ta sitt sociala ansvar för den gemensammabostadspolitiken. Annars har vi som riksdag en skyl-dighet att gripa in.Anf. 177 () replik:Herr talman! På det här området tänker jag i allafall inte vara med och ta kommunpolitikerna i öratoch tro att jag som riksdagspolitiker är bättre skickadatt bestämma vad man skall göra i vare sig Stock-holm, , eller var det än är. Om AndersYgeman tycker att han vill ha valfrihet skall vi gärnaställa upp på det, men då får han vara med och se tillatt det skapas verkliga förutsättningar för neutralitet iboendeformerna.Anf. 178 () replik:Herr talman! Jag kan lova att jagskall medverka till att få neutralitet mellan upplåtelse-formerna och att vi tillsammans skall verka för valfri-het och pluralism på den svenska bostadsmarknaden.Men tänker inte stå stillatigande när jag ser kommu-ner sälja ut medborgarnas kapital till underpriser. Detär ett kapital som medborgarna tillsammans medledamöterna i riksdag och staten har byggtupp med ett specificerat syfte, nämligen att ge kom-munmedborgarna bostäder till självkostnadspris.Upphör det syftet måste vi också kunna vidta åtgärderför att i vilket fall som helst garantera de grundlags-mässiga rättigheterna.Anf. 179 ():Herr talman! Efter att ha hört talahär förstår jag att man har problem. Man har problemom man har sitt mentala centrum i de kommunalabostadsföretagens styrelserum och sin näsa för djupt ide kommunala bostadsbolagens böcker. Om inteannat begränsar det sikten, både vad avser hur mångahyreslägenheter det finns i och vad avser pers-pektiven på exempelvis det kommunala självbestäm-mandet.De kommunala bolagen, för att återgå till verklig-heten, köper och säljer fastigheter . De trekommunala bostadsbolagen i , för att taexempel från min egen hembygd, har under dengångna mandatperioden under socialdemokratiskledning sålt fastigheter med mer än 8 000 lägenheter,dvs. dubbelt så många som man tidigare sålde tillbostadsrättsföreningar. Detta har gjorts till vanligenförekommande aktörer på fastighets-marknad och till normala marknadspriser för Stock-holmsområdet. T.o.m. ett stort hus i centralasteStockholm, det s.k. Taubehuset vid , har pådetta sätt övergått i en expanderande privat fastig-hetsägares ägo.Allt har skett under socialdemokratisk ledning.Det har skett utan någon som helst protest från varesig regeringen eller andra socialdemokrater på riksni-vå.Oron och nervositeten i de socialdemokratiskamellangärdena ger sig till känna först när hyresgästerbörjar intressera sig för att köpa de hyreshus de bor i.Det är då oron kommer. Skall hyres-gästerna köpa hyreshusen? Det måste vi genast stop-pa! Så tycks de socialdemokratiska ideologerna reso-nera.De socialdemokratiska initiativen i bostadsut-skottet syftar direkt till att diskriminera hyresgästernasom köpare av de hyreshus de själva bor i. Om hyres-gästerna har denna fräckhet att vilja köpa de hyreshusde bor i skall de åtminstone få betala mycket mer förhusen än om vanliga fastighetshandlare hade köptdem - på annat sätt kan man inte tolka bostadsut-skottets socialdemokratiskt ledda majoritet.Vi har hört argumenten från flera talaremot att hyresgästerna skulle få äga sin egen bostad.Den kommunala makten över bostadsmarknadenminskar. Kommunalpolitikerna kan inte styra bo-stadsmarknaden på samma detaljerade sätt som tidi-gare. Spåren, herr talman, efter den kommunala styr-ningen av våra samhällens bostadsväsende visar dockinte entydigt på att det vore en förlust om kommunal-politikerna finge mindre inflytande över bostads-marknaden. Senast har rättsinstanser underkäntden kommunala socialdemokratiska tillämpningen avhyreslagen.Herr talman! Det verkliga skälet till Socialdemo-kraternas och motvilja mot att hyres-gästerna köper sina hyreshus är nog i stället att de, tillskillnad mot vad som gällde under HSB:s och Riks-byggens glansdagar, numera är direkta motståndaretill ett brett folkligt bostadsägande. Det är därför manpå det här uppseendeväckande sättet vill diskriminerahyresgästerna som köpare av hyreshus. Hellre german ett stöd i ryggen till de traditionella hyreshus-handlarna än ger hyresgästerna en sportslig chans atttill normalt hyreshuspris förvärva sina hus.Hur var det sade alldeles ?Jo: för kapitalisterna mot hyresgästerna - även omhan gav den meningen en annan innebörd tidigare.Om man på det här sättet trissar upp priserna dåhyresgästerna vill köpa sina hyreshus begränsar mandessutom möjligheterna för hyresgästerna att köpasina hyreshus genom att man håller fastighetsprisernapå en hög nivå. Man får då inte ut så många bostads-rätter, och på det viset kommer priserna på bostads-rätter att vara så höga att vanliga människor inte gesmöjligheter att köpa en bostadsrätt.Herr talman! Oavsett vad Socialdemokraterna ochVänstern säger är inte enskilt ägande ett hot motsamhällets fortbestånd - tvärtom. Det är ett av skälentill att jag vill instämma i det yrkande som Inga Berg-gren redan har framfört.Anf. 180 () replik:Herr talman! Det kan vara värt att påminna om vem som införde ombildningsla-gen. med borgerligt styre kom 1982 ensocialdemokratisk regering som under Hans Gustafs-son som bostadsminister tillät om-bildning av hyresrätter till bostadsrätter, någonting defyra borgerliga regeringarna inte mäk-tat med.Skälet till att vi har den här diskussionen äratt den borgerliga regeringen sedan började tricksamed den lagen . Det är de av-arter som blev effekten av det tricksandet som vi nuförsöker reda upp i.När i förglatta livet sålde ut hyreslägenheter sade han att hangjorde det till marknadspris.