prop · GL0365 · 1998-01-01 00:00:00 — Ansöker om för- handsbesked är den enskilde som frågan angår motpart i ärendet. får avvisa en ansökan enligt 8 § utan att ge den som är motpart enligt första eller andra stycket tillfälle att yttra sig i ärendet. 10 § Överklagande enligt 9 § första stycket skall ha kommit in inom en månad från den dag då klaganden fick del av förhandsbeskedet. Om det förekommer skiljaktiga meningar vid överläggning tilläm- pas föreskrifterna i 16 kap. rätte- gångsbalken om omröstning i tvistemål. 11 § Av skatterättsnämnden meddelat förhandsbesked eller, om besvär däröver anförts, regeringsrättens i anledning av besvären meddelade beslut skall lända till efterrättelse vid taxering, som med beskedet avses, om och i den mån den, på vilkens begäran förhandsbeskedet meddelats, därom framställer yr- kande. Därvid har denne att med- dela erforderliga upplysningar till bedömande av beskedets tillämp- lighet. Vad i första stycket är stadgat skall dock icke gälla, därest efter beskedets lämnande vidtagits för- fattningsändring av beskaffenhet att påverka taxeringen i det avseendet beskedet angår. I ett förhandsbesked skall i lämplig omfattning ge besked om hur den fråga som förhandsbeskedet avser skall be- dömas i det ärende som frågan av- ser. 12 § För ett förhandsbesked skall varje sökande betala en avgift. Avgiften bestäms av skatterättsnämnden med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet till lägst och högst . Nämnden får dock om särskilda skäl före- ligger bestämma en lägre avgift än eller lämna sökanden förhandsbeskedet utan avgift. Nämndens beslut om avgift får inte överklagas. Avgiften får tas ut genom post- förskott på den försändelse genom vilken förhandsbeskedet enligt 8 § sänds till sökanden. Betalas inte av- giften inom efter det att krav framställts får den tas ut genom utmätning. Har regeringsrätten undanröjt ett av skatterättsnämnden meddelat förhandsbesked på grund av att det inte borde ha lämnats, skall avgif- ten betalas tillbaka. Förhandsbesked skall delges parterna. 13 § Ett förhandsbesked som vunnit laga kraft är bindande för beskatt- ningsmyndigheten i förhållande till den enskilde som beskedet angår, om denne yrkar det. Förhandsbeskedet upphör dock att gälla om författningsändringar påverkar den fråga som beskedet avser. 14 § För ett förhandsbesked skall varje enskild sökande betala en avgift. Avgiften bestäms av med hänsyn till om- ständigheterna i det enskilda fallet. Nämnden får dock om särskilda skäl föreligger lämna sökanden förhandsbesked utan avgift. Rege- ringen får meddela närmare före- skrifter om avgifternas storlek. Om Regeringsrätten undanröjer ett förhandsbesked på grund av att det inte borde ha lämnats, skall avgiften betalas tillbaka. 15 § Avgift som inte har betalats in i rätt tid skall lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indriv- ning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. 16 § Ett förhandsbesked får över- klagas hos Regeringsrätten. Ett beslut om att avvisa en ansökan enligt 8 § eller om avgift enligt 14 § får inte överklagas. får överklaga ett förhandsbesked oavsett utgången i . Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 14 och 15 §§ tillämpas såvitt gäller förhandsbesked i fråga som avses i 1 § 2 och 3 på ansökan som kommit in efter ikraftträdandet. 2 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs att 21 kap. mervärdesskattelagen (1994:200) skall upphöra att gälla vid utgången av . 3 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punkt- skatter och prisregleringsavgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter dels att 6 kap. upphöra att gälla, dels att 4 kap. 7 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 7 § Efterbeskattning få också ske om den skattskyldige 1. i deklaration eller på annat sätt under förfarandet lämnat oriktig uppgift till ledning för beslut rörande beskattningen, 2. lämnat oriktig uppgift i mål om skatt, 3. underlåtit att lämna deklaration eller infordrad uppgift, eller, 4. underlåtit att tillhandahålla begärt varuprov, och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beskattningsbeslut blivit felaktigt eller inte fattats. Efterbeskattning får också ske 1. vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbi- seende, 2. när en ändring föranleds av beslut som anges i 5 § andra stycket. 2. när en ändring föranleds av beslut som anges i 5 § andra stycket eller 3. när förhandsbesked enligt lagen (1951:442) om förhandsbe- sked i skattefrågor meddelats efter ansökan av om ansökan om förhandsbesked kom- mit in till före utgången av den i 6 § första meningen angivna tiden. Denna lag träder i kraft . 4 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) Härigenom föreskrivs att 68 § fordonsskattelagen (1988:327) skall upphöra att gälla vid utgången av . Förteckning över remissinstanser beträffande promemorian Förslag till ändringar i lagen om förhandsbesked i taxeringsfrågor Efter remiss har yttranden kommit in från Justitiekanslern, , , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , , Fiskeri- verket, Kammarkollegiet, Akademikers , , i , vid , , Lands- organisationen i , , , , Svenska Revisorsam- fundet, , , , och . Yttranden har också inkommit från , och . , , , , Handels- kammare och hänvisar i sina remissvar till ett yttrande från Näringslivets Skattedelegation , Kammarkollegiet, Akademikers , och Tjänstemännens Central- organisation har avstått från att yttra sig. Lagrådsremissens lagförslag angående vissa borgenärsfrågor Förslag till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. dels att 2 5 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 6 och 7 §§, och närmast före 1 § en ny rubrik med lydelsen Inledande bestämmelse samt närmast före 2, 4 och 6 §§ nya rubriker av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Beslut om att anta förslag om ackord eller godta förslag om fri- villig skuldsanering fattas av skattemyndigheten i det län där gäldenärens hemortskommun är belägen. Om gäldenären saknar hemortskommun i landet fattas be- slutet av i . Beslut om att anta förslag om ackord fattas av den skattemyndig- het som är behörig enligt 2 kap. 1 3 och 5 §§ skattebetalningslagen (1997:483). Den skattemyndighet som anges i första stycket får uppdra åt en kro- nofogdemyndighet att fatta beslut om att anta förslag om ackord. 3 § Förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt för det allmänna. Förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt för det allmänna och om annan åtgärd inte behövs från allmän synpunkt. Ackordsförslag som inte framställts i konkurs eller enligt lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion får antas endast om övriga borge- närer som ackordet angår godkänner det. Förslag om frivillig skuldsane- ring får godtas om förutsättningar- na för skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) är uppfyllda. 4 § I ett ärende om ackord skall kro- nofogdemyndigheten beredas till- fälle att yttra sig, om det inte kan anses obehövligt. Beslut om nedsättning av fordran och beslut om att godta förslag om frivillig skuldsanering fattas av kronofogdemyndigheten i den region där gäldenärens hemorts- kommun är belägen. Om gäldenä- ren saknar hemortskommun i landet fattas beslutet av Kronofogdemyn- digheten i . 5 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. Beslut om nedsättning av fordran får fattas och förslag om frivillig skuldsanering får godtas om förut- sättningarna för skuldsanering en- ligt skuldsaneringslagen (1994:334) är uppfyllda. Beslut om nedsättning av fordran får dock fattas endast om de övriga borge- närer som skuldsaneringen angår gör motsvarande eftergift. 6 § De föreskrifter som behövs för tillämpningen av denna lag med- delas av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer. 7 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om ackordsförslag som har framställts och ansökan om frivillig skuldsanering som har gjorts före ikraftträdandet. LAGRÅDET Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483), 2. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m., 3. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, 4. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324), 5. lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m., 6. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200), 7. lag om ändring i lagen (1997:356) om ändring i lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 8. lag om ändring i lagen (1997:524) om ändring i lagen (1996:1344) om ändring i skatteregisterlagen (1980:343). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 1 kap. 4 § I tredje stycket räknas under olika punkter upp personer som skall lik- ställas med skattskyldig. Uppräkningen utvidgas enligt förslaget med en ny punkt 5 avseende delägare i handelsbolag som enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag (HBL) har ålagts betal- ningsskyldighet för skatt. I författningskommentaren sägs att det rör sig om en ändring i förtydligande syfte och att det av bestämmelsen följer att beslut om betalningsskyldighet för bolagsmän i handelsbolag fattas av skattemyndigheten. Enligt 2 kap. 20 § HBL svarar bolagsmännen solidariskt för bolagets förpliktelser. Avsikten med den ifrågavarande föreskriften i skattebetal- ningslagen är tydligen att klargöra att skattemyndigheten har rätt att fast- ställa sådan betalningsskyldighet för bolagsmännen och därigenom till- skapa exekutionstitlar mot dem. Enligt Lagrådets mening kan lagänd- ringen ifrågasättas från två utgångspunkter. För det första är det tveksamt i vad mån fråga är om ett förtydligande och inte en materiell ändring. För det andra kan den åsyftade innebörden dvs. att skattemyndigheten skall ha rätt att fastställa betalningsskyldigheten inte anses framgå av den föreslagna föreskriften. Frågan om skattemyndighet är behörig att fastställa betalningsskyldig- het enligt 2 kap. 20 § HBL vad gäller skatt har diskuterats . Olika meningar har framförts bl.a. beroende på vilken typ av skatt det gällt. Vad beträffar källskatt och arbetsgivaravgifter har Regeringsrätten i rättsfallet RÅ 1990 ref. 50 funnit att skattemyndigheten har behörighet att meddela fastställelsebeslut mot en bolagsman (se också RÅ 1981 Ba 3 och JO:s ämbetsberättelse 1982/83 s. 369 371). När det å andra sidan gäller mervärdesskatt har i olika sammanhang uttalats att skattemyndig- heten saknar behörighet att fastställa en bolagsmans betalningsskyldighet och att detta i stället skall ske genom dom eller utslag i mål om betal- ningsföreläggande, på samma sätt som gäller beträffande civilrättsliga fordringar i allmänhet (se NJA 1994 s. 231 samt JK:s beslut den 1 au- gusti 1979, dnr 278-79-40; jfr NJA 1976 s. 230). Det finns emellertid också uttalanden av motsatt innebörd (se SOU 1987:10 s. 321 f. och prop. 1995/96:170 s. 147). Mot denna bakgrund hade det enligt Lagrådets mening oavsett vad som kan anses vara gällande rätt varit värdefullt om förslaget, när nu frågan avses att slutligen regleras, belysts ytterligare bl.a. genom en re- missbehandling. Med hänsyn till att den föreslagna ordningen tillämpats i praktiken beträffande källskatter och arbetsgivaravgifter vill Lagrådet dock inte motsätta sig att en lagreglering nu sker i huvudsak enligt förslaget. Som Lagrådet tidigare anfört ger emellertid den före- slagna bestämmelsen inte något klart uttryck för vad som åsyftas. Om skattemyndighet skall ges rätt att besluta om betalningsskyldighet i före- varande fall bör en uttrycklig bestämmelse härom införas i lagen. 19 kap. 2 och 8 §§ I remissen föreslås att den nuvarande bestämmelsen i 8 § om en lägre räntenivå (basränta) avseende för sent betald skatt till den del skatten inte överstiger skall upphöra att gälla. I stället införs i 2 § första stycket en regel av innebörd att kostnadsränta skall beräknas efter en räntesats motsvarande basräntan till den del den sammanlagda skatte- skulden uppgår till högst . Förslaget motiveras med att det i skattekontosystemet inte är möjligt att direkt avgöra vilka skatteskulder ett underskott består av. För att man inte skall tvingas att fördela ett underskott på flera skatter bör enligt författningskommentaren ett underskott behandlas på ett och samma sätt oberoende av hur det upp- kommit. Lagrådet inser att svårigheter kan uppkomma när räntereglerna skall tillämpas på en skattskyldig vars underskott består av skatteskulder för vilka gäller olika ränteberäkningsregler. Såvitt Lagrådet kan förstå inne- bär emellertid de föreslagna ändringarna en lösning på problemet endast i de fall då den sammanlagda skatteskulden understiger . Till den del skuldbeloppet överstiger synes reglerna om ränteberäkning även förutsätta att underskottet i förekommande fall kan för- delas på olika skatter. Tilläggas kan vidare att lagtexten inte ger klart besked om vilken av flera skatteskulder som skall omfattas av den förmånliga basräntan. An- tag exempelvis att en fysisk person, som har en inte förfallen skatteskuld enligt 5 § på , har en förfallen skatteskuld på . För dessa skulder gäller tre olika räntenivåer. Det framgår inte hur förmånsbeloppet i 2 § första stycket skall fördelas mellan dessa skulder. Med hänsyn till att de föreslagna ändringarna synes underlätta tillämp- ningen i åtminstone en del fall vill Lagrådet inte motsätta sig att dessa genomförs. Den nya bestämmelsen i 2 § första stycket bör dock förtyd- ligas. Lagrådet finner det vidare angeläget att ränteberäkningsreglerna ses över med inriktning på att åstadkomma ett enklare system. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m. 3 § I första stycket föreskrivs att förslag om ackord får antas, om det kan anses fördelaktigt för det allmänna. I lagrådsremissen föreslås det ytterligare villkoret för godkännande av ett ackordsförslag att annan åtgärd inte behövs från allmän synpunkt. Avsikten med detta tillägg är enligt författningskommentaren att göra det tydligt att det inte enbart handlar om en ekonomisk jämförelse mellan utfallet av ett ackord och utfallet av ett exekutivt förfarande. Som exempel på omständigheter som kan föranleda att ett ackordsförslag inte antas, trots att det är till fördel för det allmänna i snävt ekonomisk mening, nämns i lagrådsremissen att företagsledningen har förfarit brottsligt eller på annat sätt illojalt mot samhället, liksom att förutsättningar finns för att ådöma företagsledaren näringsförbud. Också andra omständigheter sägs kunna inverka på be- dömningen, t.ex. att konkurrensförhållandena är sådana att det framstår som stötande att godta ackordsförslaget. Den nya bestämmelsen har utformats i överensstämmelse med ett för- slag av , trots att detta förslag under remissbehandlingen kritiserats från flera håll för att inte ge tillräcklig ledning för be- dömningen om ett ackordsförslag skall antas eller ej. Att bestämmelsen inte gavs en annan utformning motiverades med att denna utformning överensstämde med vad som gäller på andra rättsområden och fick anses lämplig även i detta sammanhang. Några exempel på förebilder i lagar på andra rättsområden lämnades dock inte. Lagrådet delar uppfattningen under remissbehandlingen att den nya bestämmelsen från lagteknisk synpunkt inte är tillfredsställande utfor- mad. I stället för att återspegla syftet med bestämmelsen väcker det före- slagna tillägget bl.a. frågan vilka andra åtgärder än godkännande av ett ackordsförslag som "behövs" från allmän synpunkt. Bestämmelsens nuvarande lydelse ger enligt Lagrådets mening visst utrymme för tolkningen att det inte kan anses fördelaktigt för det all- männa att anta ett ackordsförslag, om denna lösning med hänsyn till att gäldenären har förfarit klandervärt eller av annan anledning framstår som stötande. För att denna innebörd skall komma till tydligare uttryck bör det framgå av lagtexten att det rör sig om dels en renodlat ekonomisk bedömning, dels en lämplighetsbedömning med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden och andra omständigheter. Med hänvisning till det anförda förordar Lagrådet att 3 § första stycket ges följande lydelse: Förslag om ackord får antas, om det kan anses ekonomiskt fördelaktigt för det allmänna och det inte med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden eller av annan anledning framstår som olämpligt från allmän synpunkt. 4 § Enligt förslaget till ändring av paragrafen flyttas uppgiften att företräda staten som borgenär vid skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (1994:334) från skattemyndigheten till kronofogdemyndigheten. Sist- nämnda myndighet tilläggs borgenärsfunktionen också vid det i lagråds- remissen beskrivna första oreglerade steget av skuldsanering och får där- vid möjlighet att under vissa förutsättningar helt eller delvis efterge sta- tens fordran på skatt. Den föreslagna ordningen innebär, som framhålls i remissen, att kro- nofogdemyndigheten får dubbla roller vid skuldsaneringsförfarandet, nämligen dels som borgenärsföreträdare, dels som handläggande och be- slutande myndighet. Vidare skall enligt förslaget statens borgenärsfunk- tioner delas upp på två myndigheter. skall sålunda i princip ha kvar borgenärsfunktionen bl.a. vid ackord (2 §). Överflytt- ningen till kronofogdemyndighet av borgenärsfunktionen vid skuldsane- ring motiveras med att den nuvarande ordningen med kronofogdemyn- digheten som skuldsaneringsmyndighet och skattemyndigheten som borgenärsföreträdare medfört åtskilligt dubbelarbete. De principiella betänkligheter som kan resas mot att kronofogdemyn- digheten får en dubbelroll är enligt Lagrådets mening inte av den arten att Lagrådet har anledning att motsätta sig förslaget. Lagrådet har inte heller anledning att ifrågasätta att den föreslagna ordningen innebär en effekti- vitetsvinst vad gäller skuldsaneringsarbetet. Vad som möjligen kan dis- kuteras är om det är lämpligt att på föreslaget sätt dela upp statens borge- närsfunktioner på två myndigheter. Åtminstone i teorin kan beträffande en och samma gäldenär uppkomma frågan om ackord eller skuldsanering skall tillämpas. Det är angeläget att utvecklingen på området följs så att åtgärder kan vidtas om den föreslagna ordningen visar sig ge upphov till problem i praktiken. 6 § Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av lagen. Av den allmänna motiveringen framgår att bemyndigandet ansetts nödvändigt bl.a. för att skall kunna ange riktlinjer för när en skattemyndighet med stöd av 2 § andra stycket skall uppdra åt en kronofogdemyndighet att fatta beslut om att anta förslag till ackord. I remissen sägs inget om hur bemyndigandet förhåller sig till reglerna om normgivning i 8 kap. regeringsformen. Det framgår således inte om bemyndigandet tar sikte på materiella föreskrifter och i så fall hur delegeringens lagenlighet bedömts med hänsyn till reglerna i 8 kap. 3 och 7 §§ regeringsformen. Har avsikten emellertid varit att bemyndigandet skall avse endast verkställighetsföreskrifter eller andra föreskrifter som regeringen kan meddela med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen, kan det sättas i fråga om bemyndigandet är nödvändigt. Saken bör enligt Lag- rådets mening klarläggas under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Förslagen lämnas utan erinran. Lagrådsremissens lagförslag angående förhands- besked i skattefrågor 1 Förslag till lag om förhandsbesked i skattefrågor Härigenom föreskrivs följande. Lagens tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller förhandsbesked om 1. skatt eller avgift som avses i 1 kap. 1 § första stycket taxeringslagen (1990:324), 2. skatt som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 3. skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200), och 4. taxering enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Förhandsbesked lämnas av efter ansökan av en enskild eller . Förutsättningar för förhandsbesked 2 § Efter ansökan av en enskild får förhandsbesked lämnas om det är av vikt för sökanden eller för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämpning. Första stycket gäller även den som 1. avser att beställa en trycksak av en skattskyldig om frågan gäller skatteplikt för trycksak enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam eller 2. i större omfattning förbrukar eller avser att förbruka elektrisk kraft eller bränslen om frågan rör beskattning enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi. 3 § Efter ansökan av får förhandsbesked lämnas om 1. frågan angår en enskild och gäller ett yrkande eller en ansökan som denne framställt hos skattemyndigheten samt 2. det är av vikt för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämpning att förhandsbesked lämnas. Hur ärendet inleds i , m.m. 4 § En ansökan om förhandsbesked skall vara skriftlig. I ansökan skall sökanden lämna de uppgifter som behövs för att för- handsbesked skall kunna lämnas. 5 § får bereda sökanden tillfälle att komma in med de ytterligare upplysningar, som nämnden anser sig be- höva för att pröva ansökan om förhandsbesked. får i fråga som avses i 1 § första stycket 2 begära varuprov av sökanden. Tidsfrister 6 § En enskilds ansökan rörande en fråga som avses i 1 § första stycket 1 eller 4 skall ha kommit in till senast den dag, då deklaration senast skall lämnas till ledning för den taxering som frågan avser. En enskilds ansökan rörande en fråga som avses i 1 § första stycket 2 eller 3 skall ha kommit in till innan den första redo- visningsperiod som berörs av den fråga som ansökan avser har börjat. Om skatteredovisningen inte avser redovisningsperioder skall ansökan ha kommit in senast den dag då deklaration senast skall lämnas. 7 § ansökan rörande en fråga som avses i 1 § första stycket 1 eller 4 skall ha kommit in till före utgången av året efter taxeringsåret. ansökan rörande en fråga som avses i 1 § första stycket 2 eller 3 skall ha kommit in till före utgången av andra året efter utgången av det kalenderår under vilket beskatt- ningsåret har gått ut eller, om skatteredovisningen inte avser redovis- ningsperioder, den skattepliktiga händelsen har inträffat. Motpart 8 § Om en enskild ansöker om förhandsbesked är mot- part i ärendet. Om ansöker om förhandsbesked är den enskilde som frågan angår motpart i ärendet. Hinder mot att pröva ansökan 9 § ansökan får inte prövas om den fråga som ansökan avser har överklagats till och anhängiggjorts vid allmän förvaltnings- domstol innan ansökan kommit in till . Om en fråga inte längre angår motpart förfaller ansökan. Avvisning av ansökan 10 § med hänsyn till ansökans innehåll att förhandsbesked inte bör lämnas skall ansökan avvisas. Detsamma gäller om ansökan kommit in för sent eller om det finns hinder enligt 9 § första stycket mot att pröva ansökan. En ansökan får avvisas utan att den som är motpart ges tillfälle att yttra sig i ärendet. Handläggning 11 § Om ansökan inte avvisas skall ge motparten tillfälle att yttra sig skriftligen. får bereda parterna tillfälle att muntligen lämna upplysningar inför nämnden. Omröstning 12 § Om det förekommer skiljaktiga meningar vid överläggningen i tillämpas vad som föreskrivs i 16 kap. rättegångs- balken om omröstning i tvistemål. Förhandsbeskedet 13 § I förhandsbeskedet skall i lämplig omfattning ange hur den fråga som förhandsbeskedet avser skall bedömas.