prop · GL03115 · 1998-01-01 00:00:00 — Bakgrund: I komvux och sfi ges betyg efter varje avslutad kurs. I särvux sätts betyg för den som uppnår lägst betyget Godkänd. Den som har deltagit i en studiecirkel och vill ha ett formellt kompetensbevis på sina kunskaper har möjlighet att få betyg genom att genomgå en prövning inom det offentliga skolväsendet. Detta gäller även den som vill ha ut ett formellt betyg efter att ha studerat vid en folkhögskola. I särvux kan prövningar inte förekomma, men av de övriga skolformsförordningarna framgår det att den som vill ha betyg har rätt att genomgå prövning. Denna rättighet gäller t.ex. även när en vuxen vill höja ett betyg som man har från en tidigare utbildning. Frågan om rätt för studieförbunden att utfärda betyg behandlades i propositionen om vissa gymnasie- och vuxenutbildningsfrågor m.m. (prop.1991/92:157). Möjligheten för studieförbunden att anordna kompetensinriktad utbildning bedömdes inte vara ett intrång på det fria och frivilliga folkbildningsarbetet. Prövningen av de studerandes kompetens borde dock, liksom tidigare, förbehållas den som står under direkt statlig tillsyn, dvs. det offentliga skolväsendet. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det är viktigt att värna om folkbildningens särprägel, att betona att den är fri och frivillig, inte bunden av någon läroplan eller några centralt fastställda kursplaner utan bygger på deltagarnas fria kunskapssökande. Några betyg som motsvarar skolväsendets bör därför inte förekomma inom folkbildningen. Om en studerande vill ha formell kompetens i form av betyg enligt det offentliga skolväsendets betygssystem efter att ha skaffat sig kunskaper i en studiecirkel eller vid en folkhögskola, måste hon eller han genomgå prövning inom ramen för skolväsendet. Den som vill ha ett sådant betyg har rätt att gå igenom en prövning för att få det. Ett tungt skäl till regeringens ställningstagande mot att ge folkbildningen rätt att sätta betyg är de stora nackdelar det skulle medföra för folkbildningens självständighet. Om betyg skulle sättas inom folkbildningens ram, måste folkbildningen i denna del av sin verksamhet ställas under tillsyn av och åläggas att tillse att cirkelledarna respektive folkhögskollärarna konsekvent arbetar mot de mål som anges i kursplanen för kursen och som stöd för sin betygssättning använder de betygskriterier som har fastställt för kursen. Vidare borde de, liksom lärarna inom skolväsendet, använda de centralt fastställda prov som finns för gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen som ett hjälpmedel för att bedömningsgrunderna skall bli så enhetliga som möjligt över landet. En sådan detaljreglering och styrning står i bjärt kontrast till önskemålet om en fri och frivillig folkbildning. Regeringen anser dock, som framgår av följande avsnitt, att resultatet av studier vid en folkhögskola i vissa fall bör få tillgodoräknas inom komvux i form av betyg. Sedan 1993 års högskolereform har högskolorna stor frihet att besluta om utbildningarnas innehåll och uppläggning. Regeringen beslutar om vilka examina som får ges inom högskolan och vilka mål som skall uppnås för de olika examina. De kompetensbevis som högskolorna utfärdar är dels kursbevis, dels examensbevis. Högskolornas frihet att själva besluta om utbildningarnas innehåll och uppläggning innebär att det finns en mycket stor variation mellan högskolorna. Högskolorna har också ett stort ansvar när det gäller att bevaka kvaliteten i utbildning. De regler som styr högskolans arbete i högskolelagen och i högskoleförordningen skall garantera detta. Därför måste det vara högskolorna som har ensamrätt att utfärda betyg och kurs- och examensbevis för den utbildning de bedriver och denna uppgift kan inte överlämnas till andra utbildningsanordnare. Däremot kan högskolan pröva om en tidigare utbildning eller verksamhet kan godtas för tillgodoräknande vid fortsatta studier inom högskolan. 7.4 Möjligheter att få betyg i komvux genom tillgodoräknande av resultat av utbildning vid folkhögskola Regeringens bedömning: Möjligheter bör öppnas för dem som har genomgått utbildning vid folkhögskola att i vissa fall tillgodoräkna sig resultatet av den som betyget Godkänd, när de fortsätter med en utbildning inom komvux som syftar till att uppnå ett slutbetyg. Skälen för regeringens bedömning: Inom ramen för , där kommunerna har ansvaret och som innebär gymnasial utbildning, är det fullt möjligt att en folkhögskola eller ett studieförbund åtar sig uppdrag från en kommun att genomföra utbildning för vissa elever. Det kan vara fråga om regelrätt uppdragsutbildning, som till alla delar skall följa komvux regelsystem. Då sätts betyg enligt komvux betygssystem av folkhögskolans respektive studieförbundets lärare, men betygsdokumenten skall utfärdas av den rektor i det offentliga skolväsendet som ansvarar för uppdraget. Men uppdraget kan också vara utformat så att det är vanlig folkhögskoleutbildning som bekostas av kommunen för deltagare i , om detta bäst svarar mot deltagarnas önskemål och behov. Folkhögskolorna disponerar dessutom 10 000 egna årsstudieplatser inom . I dessa två fall sätts inga betyg. En studerande som inom ramen för sådan utbildning har slutfört ett eller flera ämnen kan vilja fortsätta sin utbildning i komvux genom att delta exempelvis i någon yrkesutbildning enligt gymnasiala kursplaner. En sådan studerande kan ha som mål att uppnå en fullständig gymnasiekompetens. För att få ut ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning måste man emellertid ha betyg i samtliga kurser som skall ingå. får inte folkhögskolestudierna tillgodoräknas formellt, om en sådan studerande vill ta ut ett slutbetyg på hela sin utbildning. För att slutbetyget skall kunna omfatta även den kompetens som uppnåtts genom folkhögskolestudierna, krävs det att prövningar genomförs och betyg sätts på kurser motsvarande utbildningen vid folkhögskolan. Detta gagnar inte samverkan mellan de olika vuxenutbildningsanordnarna, som är så viktig från deltagarsynpunkt. Det är inte heller tillfredsställande om studier vid en folkhögskola, som ger grundläggande eller särskild behörighet för högskolestudier, inte skulle kunna tillgodoräknas på den gymnasiala nivån i komvux. Regeringen anser därför att det bör införas en föreskrift i komvux regelsystem som gör det möjligt att formellt tillgodoräkna kunskaper som har uppnåtts vid folkhögskola. Ett villkor bör vara att uppnådda kunskaper har dokumenterats i form av ett intyg, som anger innehållet i utbildningen och anger att godkänt studieresultatet har uppnåtts. När rektorn i komvux finner att målen enligt kursplanen för motsvarande kurs i komvux har uppnåtts, får betyget Godkänd sättas på kursen på grundval av intyget. Om någon del av kursplanen inte ingår, måste en prövning genomföras på denna del av kursen. En prövning måste också genomföras om den studerande vill försöka få ett högre betyg än Godkänd. 7.5 Folkbildningens samverkan med högskola och forskning Regeringens bedömning: Högskolan bör ha kontakter med folkbildningen som en del av högskolans samhällsuppgift och hålla kontakt med medborgare utanför högskolevärlden. Folkbildningen bör ha intresse av att ta del av vetenskap och forskning och medverka till att kunskaper sprids. Att få till stånd en fungerande samverkan och ett utbyte av erfarenheter mellan å ena sidan folkhögskolor och studieförbund och å den andra sidan högskola och forskning bör vara en viktig uppgift för båda parter. Skälen för regeringens bedömning: Samverkan mellan universitet och högskolor och folkhögskolor och studieförbund har gamla traditioner. Föreståndarna för de först etablerade folkhögskolorna kom från universiteten. Traditionen att utnyttja universititetslärare som föreläsare, lärare och studiecirkelledare inom folkhögskolor och studieförbund lever fortfarande. Inte minst kontakterna med de mindre och medelstora högskolorna har ökat . Regeringen ser det som värdefullt att denna samverkan kan utvecklas ytterligare till gagn för högskolan och för folkbildningen. Både folkbildningen och högskolan behöver sträva efter att hitta och utnyttja mötesplatser för utbyte av erfarenheter. En öppen dialog mellan företrädare för vetenskap och andra medborgare är i hög grad en demokratifråga. Att gemensamt diskutera problem som är angelägna för arbetet i t.ex. en folkrörelse kan vara ett sätt att utveckla sådana mötesplatser. Det är också viktigt att folkbildningen, liksom , använder forskare och forskningsresultat i sin verksamhet. Vetenskap bör komma till användning i folkbildningens vardag så att det kan komma många till del vad som rör sig på högskoleområdet och i forskningsvärlden. Det är också viktigt att universiteten och högskolorna i sin verksamhet drar nytta av kontakter med folkbildningen. har t.ex. samarbetat med Folkliga Akademi och kring folkbildningsdagar som ägde rum i anslutning till bokmässan i . har också startat vid ett nätverk för kunskapsutveckling och kunskapsspridning. Högskolan har utöver sina två huvuduppgifter utbildning och forskning fått en tredje uppgift som innebär ökade och fördjupade kontakter med det övriga samhället. Regeringen lägger stor vikt vid en fungerande samverkan och ett ökat erfarenhetsutbyte mellan högskolevärlden och folkbildningen. Regeringen har bl.a. uttalat (prop. 1996/97:1 utg.omr. 16, s. 88) att det är väsentligt att universitet och högskolor även samverkar med personer som inte har studerat eller har för avsikt att studera vid högskolan. Forskare bör vara aktiva inom bl.a. folkbildningen och de bör på ett populärvetenskapligt sätt redogöra för de senaste forskningsrönen i samarbete med skolor, muséer, fackförbund etc. Regeringen anser att sådana verksamheter bör utvecklas. 8 Några centrala utvecklingsområden Regeringen vill här mot bakgrund av vad som tidigare anförts ta upp några centrala områden där folkbildningsarbetet kan få stor betydelse för samhällsutvecklingen även framöver. 8.1 Ett lyft för kultur och bildning Regeringens bedömning: Regeringens satsning på bör kompletteras med ett lyft för kultur och bildning i bred bemärkelse genom den fria och frivilliga folkbildningen. Naturvetenskap och teknik bör ges ökad uppmärksamhet i bildningsarbetet. Skälen för regeringens bedömning Samhällets satsningar på en allmän kompetenshöjning Utbildningspolitiken är av central betydelse för ansträngningarna att stärka tillväxten, öka sysselsättningen, minska klyftorna i samhället och trygga välfärden. Det är viktigt att tillförsäkra alla ungdomar möjligheter till en god utbildning som lägger grunden för ett livslångt lärande. Det är också viktigt att ge vuxna, och främst dem som har en låg utbildningsnivå, chansen att förbättra sina grundläggande kunskaper och få tillgång till ny kunskap för att ge dem bättre möjligheter på arbetsmarknaden. Samhällets förändring och inte minst arbetslivets förnyelse ställer nya och högre krav på oss alla som samhällsmedborgare. Det som traditionellt har betraktats som medborgarkunskap, delaktighet och inflytande är lika viktigt även i arbetslivet. Alla medborgare behöver ges goda förutsättningar för en hög livskvalitet som innebär personlig utveckling och möjligheter att påverka samhällsutvecklingen. En rad initiativ har tagits för att föra utvecklingen av vårt land i denna riktning. Den svenska gymnasieskolan har byggts ut och blivit treårig. Det är en rättighet för alla ungdomar att få en gymnasial utbildning. Oavsett vilken inriktning de väljer för sin gymnasieutbildning läser alla en gemensam kärna av kurser, som har bedömts väsentliga både för att kunna komma in på arbetsmarknaden och för att aktivt kunna delta i samhällslivet och kunna påverka sina livsvillkor. Vuxna har möjlighet att inom ramen för vuxenutbildning få motsvarigheten till den utbildning som ungdomarna får i och gymnasieskolan. Vuxenutbildning på grundskolenivå har kunnat göras till en obetingad rättighet för vuxna att få del av. Högskolan har fått en permanent utbyggnad som påbörjades . Expansionen av den högre utbildningen i sker från ett gott utgångsläge, eftersom vi har en i internationell jämförelse hög utbildningsstandard. Den är dock ojämnt fördelad mellan olika åldersgrupper. Utbyggnaden av högskolan förväntas leda till att andelen personer med högskoleutbildning ökar bland dem som är födda på 1960- talet och senare samt till att det blir en jämnare regional utveckling. inleddes den femåriga satsning på vuxenutbildning som benämns . Denna satsning riktar sig främst till arbetslösa som inte har gått igenom treårig gymnasieskola, men alla som saknar sådan gymnasiekompetens kan delta. Utbildningen inom skall syfta till kompetens, huvudsakligen på gymnasial nivå, och behörighet för vidare studier. Eftersom ett lagstadgat ansvar att erbjuda gymnasial utbildning till vuxna ligger på kommunerna, var det naturligt att kommuner fick ansvaret för huvuddelen av . Även folkhögskolorna tillhandahåller utbildning som leder till en kompetens motsvarande gymnasieskolan i den meningen att den är behörighetsgivande för högre studier. Inom har 10 000 utbildningsplatser avsatts direkt till folkhögskolan som ett permanent tillskott. Regeringen har särskilt framhållit betydelsen av att kommunerna, utöver den egna komvuxorganisationen, både kan och bör utnyttja folkhögskolor och genomföra den femåriga satsningen på vuxenutbildning. Kommunerna har inom ramen för den dialog som skett genom den delegation för regeringen utsett, uppmanats att särskilt ta till vara studieförbundens och folkhögskolornas erfarenheter och kunskaper. Detta är nödvändigt inte minst för att kunna tillgodose att den utbildning som erbjuds skall passa för olika individers skilda önskemål och behov vad gäller bl.a. uppläggningen av utbildningen. Hela folkbildningens utbud av studiemöjligheter är ett viktigt alternativ för vuxna som söker vägledning och vill hitta sin väg in i och genom . Det är också viktigt att det kommer till stånd samverkan mellan folkbildningen och kommunernas vuxenutbildning, framför allt som en del av reformeringen av vuxenutbildningen. Folkhögskolorna och studieförbunden måste finnas med i denna process. Kommunerna har, så som det var tänkt, utnyttjat folkbildningen för att genomföra av . Både folkhögskolor och studieförbund har fått uppdrag. Den uppföljning som gjorts genom Delegationen för visar att har volymen av uppdrag till folkhögskolor motsvarat ca 2 000 årsstudieplatser på heltid utöver de 10 000 platser som fördelats direkt till folkhögskolorna. Uppdragen till studieförbund har motsvarat ca 4 000 årsstudieplatser på heltid, men ett betydligt högre antal individer har deltagit där eftersom studieförbunden oftast har anlitats för kurser som syftar till att orientera om och motivera för studier och sådana kurser är betydligt kortare än . När det gäller sådana orienteringskurser kan folkbildningen göra en viktig insats genom sin förmåga att nå korttidsutbildade och inspirera, motivera och förbereda dem för fortsatta studier. Folkhögskolornas och studieförbundens roll i är alltså viktig, men det är helt en fråga för folkbildningen själv att avgöra om man vill ta på sig uppdrag att bedriva behörighetsgivande utbildning. Folkbildningens viktigaste funktion i det livslånga lärandet är den egna folkbildningsverksamheten. Den är något unikt som inte kan förmedlas på samma sätt av ett reguljärt utbildningsväsende styrt av kursplaner, betyg och resultatkrav. Ett lyft för kultur och bildning Genom har regeringen satsat stora resurser på att höja den vuxna befolkningens formella kompetens i form av behörighetsgivande utbildning upp till treårig gymnasiekompetens. Till en sådan kompetenshöjning har även den reguljära verksamheten i folkhögskolans allmänna kurser och i komvux bidragit verksamt och gör så även . Det räcker dock inte med ett kunskapslyft som är inriktat mot formell behörighet. Vi behöver både i vardagslivet, samhällslivet och arbetslivet människor som har en social kompetens och kan samverka med andra i problemlösning och kring konkreta arbetsuppgifter. Vi behöver människor som har en kulturell kompetens, insikter och färdigheter inom det estetiska och skapande området och kan använda sin fantasi och människor som har förmåga att sätta sig in i andra kulturer än vår egen. Och vi behöver det som kanske är viktigast av allt, nämligen människor som har den medborgarskolning som är en nödvändig förutsättning för att det demokratiska samhället skall fungera och för att medborgarna både skall kunna påverka sin egen livssituation och kunna vara aktiva, solidariska och engagerade deltagare i en utveckling av ett framtida samhälle som gagnar alla. Här är folkhögskolornas och studieförbundens insatser viktiga. Det är här folkbildningen har sin egen roll i det livslånga lärandet. Därför behöver nu regeringens satsningar på kompletteras genom ett lyft också för kultur och bildning i bred bemärkelse. Där har också kunskaper och en bred bildning i naturvetenskap och teknik en viktig roll för framtiden. Vårt samhälle påverkas kanske mer än av utvecklingen inom naturvetenskaplig och teknisk forskning. Genom ny teknik förändras ständigt förutsättningar och villkor för enskilda människor såväl i arbetslivet som i vardagslivet. Bildningsbegreppet bör därför vidgas och naturvetenskap och teknik bör ges ökad uppmärksamhet i det dagliga arbetet. Den utvecklingen gör det angeläget att folkbildningen bidrar till att utjämna kunskapsklyftorna även inom dessa områden. Flera, inte minst flickor och kvinnor, behöver få del av denna kunskap. Det är en förutsättning för att många skall kunna vara med och påverka utvecklingen . Regeringens satsning på bör kompletteras med ett lyft för kultur och bildning i bred bemärkelse genom den fria och frivilliga folkbildningen. 8.2 Folkbildningens roll för kulturen Regeringens bedömning: Folkbildningen bör spela en viktig roll för att förverkliga kulturpolitiken. Folkbildningen bör ha en viktig fördelningspolitisk uppgift både geografiskt och socialt genom att den når ut till orter som saknar andra kulturinstitutioner och till grupper som inte får del av samhällets övriga kulturutbud. Folkbildningen bör också ha stor betydelse som mötesplats mellan kulturarbetare och amatörer samt som arbetsmarknad för kulturarbetare. Folkbildningen bör ge människor möjligheter till eget kulturellt skapande och till att skaffa sig färdigheter för detta. Skälen för regeringens bedömning: I de av fastställda kulturpolitiska målen ingår att främja bildningssträvandena. Vid sidan av konstarterna, medierna och kulturarvet är detta en av hörnstenarna i kulturpolitiken. Det folkbildningsarbete som utförs av folkhögskolor och studieförbund är viktigt för att förverkliga de kulturpolitiska målen. Folkbildningen med sin breda verksamhet spelar en viktig roll för att förverkliga de kulturpolitiska målen. Om kulturpolitikens inriktning mot ökad delaktighet, reella yttrandemöjligheter, kulturell förnyelse, positivt bruk av kulturarvet och kulturen som en obunden, utmanande och dynamisk kraft i samhället skall uppnås, behöver folkbildningen stärka sina insatser. Idérikedomen och initiativkraften inom folkbildningen kommer att ha stor betydelse för utvecklingen av kulturen i vårt land. Folkbildningen når alla samhällsgrupper och åldrar och blir för många en introduktion till fortsatta kulturupplevelser. Folkbildningen når också i sin kulturverksamhet bättre än många andra aktörer funktionshindrade, människor med invandrarbakgrund och korttidsutbildade. Folkbildningen finns och bedriver en aktiv bildnings- och kulturverksamhet på praktiskt taget alla orter och i alla kommuner. Därigenom ökar möjligheterna för alla till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser. I mindre och medelstora kommuner bär studieförbunden upp mycket av det lokala kulturlivet. I det stora flertalet kommuner saknas fasta kulturinstitutioner för t.ex. musik och teater. Biblioteken är i dessa kommuner de enda kulturinstitutionerna. I dessa ca 250 kommuner är studieförbunden, tillsammans med föreningslivet och folkbiblioteken, de viktigaste arrangörerna av kulturprogram. Där det finns en folkhögskola fungerar den inte sällan som ett kulturellt centrum i bygden. Studieförbundens hela verksamhet och särskilt studiecirklarna inom kulturområdet tillmäts en väsentlig betydelse för kulturlivet i vid mening. Stödet till studieförbunden ses också i de flesta kommuner som en del av kulturpolitiken. Folkhögskolornas långa och korta kurser utbildar många inom det estetiska området och spelar därmed en viktig roll bl.a. som förberedelse inför högre konstnärlig utbildning och för att bredda intresset för den utövande konsten. Ett viktigt kännetecken för folkbildningen är kulturaktiviteter som engagerar människor. Folkbildningen ger rum för egen verksamhet. Dess funktion som arrangör förutsätter förankring i den lokala befolkningen. Den enskilde får möjlighet att påverka inriktningen av arrangemangen. Medlemmar och andra aktiva sprider kännedom om arrangemangen och avsätter tid för att verksamheten skall kunna genomföras. Studiecirklarnas betydelse för kulturen Studieförbundens estetiska cirkelverksamhet har stor betydelse för kulturen. Verksamheten är mångsidig och engagerar särskilt många kvinnor. Inom hantverkscirklar och scenisk konst är kvinnorna i klar majoritet, medan männen har en viss dominans i slöjdcirklarna. Inom musikområdet är det manliga deltagandet mycket dominerande i improvisatorisk musik och ensemblespel. Musik och annan medieanknuten verksamhet är attraktiv för ungdomar. SUFO har redovisat två studier av studieförbundens kulturverksamhet, om hantverkscirklar och om rockcirklar. Hantverkscirklarna bidrar både till att bevara kulturarvet och till att sprida och utveckla hantverkskunnandet. Det ligger ett egenvärde i att kunna arbeta med sina händer. Det skapar självförtroende och välbefinnande. Till hantverkets betydelse hör även dess ordlöshet som överbryggar språkgränser. SUFO anser i sin sammanfattande bedömning att studieförbunden bör se över såväl syftet med som kvalitet och ambitionsnivå i vissa hantverkscirklar för att försäkra sig om att både de egna målen och statens mål för bidragen uppnås. Det är viktigt att både kvaliteten och ambitionsnivån upprätthålls och utvecklas i alla hantverkscirklar, lika viktigt som i andra typer av cirklar. Tendensen att se ner på handens kunskap måste motarbetas. Regeringen anser att en gedigen verksamhet med hantverkscirklar behövs. Det kan bidra till att kulturarvet inte går förlorat. Hantverkscirklar är viktiga också därför att de ger människor möjlighet att skaffa sig förmåga att skapa något med sina händer. Hantverkscirklarna innehåller ofta lika mycket samtal och diskussioner om samhällsfrågor som den mer teoretiska cirkelverksamheten och de utgör för studieovana personer ofta inledningen till fortsatt deltagande i studieverksamhet över huvud taget. Av rapporten om rockcirklar framgår att de inte bara ger möjlighet till musikaliskt lärande. Den individuella och kollektiva identiteten bearbetas och förändras också. Dessa cirklar innebär ett viktigt socialiserande och kulturskapande arbete med ungdomar, som ger dem tillfälle att pröva på utan att de förväntas vara professionella. Rockcirklarna spelar också en viktig roll som inkörsport till fortsatt utbildning för dem som strävar efter att bli professionella. Folkbildningen som mötesplats och som arbetsmarknad för kulturarbetare folkbildningens programverksamhet engageras många professionella kulturutövare. Folkbildningen som arrangör och beställare av kulturprogram skapar därmed arbetstillfällen och är en betydande försörjningskälla för professionella kulturutövare. Kulturarbetarna får också möta en delvis ny publik eftersom folkbildningen har breda kontaktnät och förmåga att locka till sig även dem som annars inte deltar i kulturaktiviteter. Detta bidrar till en spridning av kultur till nya grupper. Kulturprogrammen utgör dessutom en betydelsefull kontaktmöjlighet för kulturarbetare med både amatörer och allmänhet.