prop · GL0321 · 1998-01-01 00:00:00 — Av 8 § lagen (1995:832) om obduktion m.m. framgår att en klinisk obduktion får utföras om den avlidne skriftligen har medgett obduktion eller uttalat sig för en sådan åtgärd eller om det av andra skäl finns anledning att anta att obduktion skulle stå i överensstämmelse med den avlidnes inställning. Vissa avsteg från denna huvudregel finns i 9 och 10 §§. Enligt 9 § får i vissa fall en kli- nisk obduktion för att fastställa dödsorsaken göras även utan ett med- givande som beskrivs i den föregående paragrafen. Detta får ske om det är av särskild betydelse att dödsorsaken faställs. Av förarbetena till lagen (prop. 1994/95:148 s. 95) framgår att så kan vara fallet t.ex. om den avlidne misstänks ha drabbats av en smittsam sjukdom och det är väsentligt att möjligt få misstanken bekräftad eller utesluten. En klinisk obduktion kan även behövas för att vinna kunskap om den sjukdom som den avlidne haft eller om verkan av behandling som den avlidne gått igenom. En sådan obduktion får utföras om det är oklart vilken inställning den avlidne haft och om inte någon som stått den avlidne nära motsätter sig det. Om det inte finns någon som stått den avlidne nära som kan underrättas får sådan obduktion utföras endast om det finns särskilda skäl. Undantagsbestämmelsen är avsedd att till- lämpas restriktivt. Ett exempel på när den kan bli tillämplig är att det bland läkarna råder delade meningar om den diagnos som ställts var riktig och det är av stor vikt för behandlingen av andra patienter att man når visshet i den frågan. har i sin framställan till regeringen föreslagit att an- mälan skall göras till såväl som smittskyddsläka- ren. Som tidigare framhållits är syftet med den föreslagna anmälnings- skyldigheten i första hand att förbättra möjligheterna att följa CJS ut- bredning och göra epidemiologiska bedömningar. Förslaget innehåller inte några bestämmelser om åtgärder som kan vidtas genom smitt- skyddsläkarnas försorg. Enligt regeringens uppfattning är det därför tillräckligt att anmälan görs till . Detta hindrar dock inte att smittskyddsläkarna även i fortsättningen kan fylla en viktig funktion, t.ex. genom att lämna information om sjukdomen och på olika sätt stödja patienter och anhöriga. Regeringens föreskrifter kommer att ange vilka allvarliga sjukdo- mar som skall göras anmälningspliktiga. Anmälan skall göras till . är det svårt att förutse något behov av en anmälningsskyldighet för någon annan sjukdom utanför smitt- skyddslagstiftningen än CJS och dess nya variant. Anmälnings- skyldigheten skall gälla läkare som i sin verksamhet konstaterar eller misstänker förekomst av viss sjukdom. Anledningen till att anmäl- ningsskyldigheten skall omfatta både misstänkta och konstaterade sjukdomsfall har behandlats tidigare i detta kapitel. Om en läkare har anmält ett misstänkt sjukdomsfall till , och diagnosen senare visar sig vara felaktig, skall även detta förhållande anmälas till . En anmälan skall innehålla upp- gifter om patientens identitet samt de övriga uppgifter som behövs för att kunna följa sjukdomens utbredning. Regeringen avser att uppdra åt att närmare föreskriva om vilken utredning som skall göras av en läkare för att denne skall kunna ta ställning till om an- mälningsskyldighet föreligger. bör vidare besluta om innehållet i anmälan och därvid även ange på vilket sätt och inom vilken tid anmälan skall göras. 6 Sekretessfrågor Enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) gäller med vissa undantag sekretess inom den offentliga hälso- och sjukvården för uppgift om enskildas hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller nå- gon honom närstående lider men. All hälso- och sjukvårdspersonal i allmän tjänst är underkastad tystnadsplikt enligt bestämmelser i sekretesslagen. För hälso- och sjukvårdspersonal i enskild tjänst är tystnadsplikt föreskriven i lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården. Regelsystemen är visserligen olika utformade, men i princip råder samma sekretesskydd inom hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet vare sig den bedrivs av det allmänna eller i enskilda former. Sekretessen gäller mellan myndigheter och mellan självständiga verksamhetsgrenar inom en och samma myndighet. Uppgifter om den enskildes hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden får inte röjas för annan myndighet i andra fall än som anges i sekretesslagen eller i en annan lag eller förordning till vilken sekretesslagen hänvisar (1 kap. 3 § första och andra stycket sekretesslagen). Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen får uppgifter utan hinder av sekretess lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Uppgiftsskyldighet finns i flera författningar, däribland smittskydds- lagen. Förslaget till lag om anmälan av vissa allvarliga sjukdomar bemyn- digar regeringen, att föreskriva bl.a. vilka allvarliga sjukdomar som skall föranleda anmälan och vilka uppgifter denna skall innehålla. Detta innebär att annars sekretessbelagda uppgifter kan lämnas ut med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen. Vid bedömningen av vilka uppgifter som skall lämnas ankommer det givetvis på regeringen att göra en avvägning mellan den enskildes integritetsintresse och samhällets behov av vissa uppgifter. har i sin framställan till regeringen anfört att det är nödvändigt att misstänkta eller konstaterade fall av CJS och dess vari- ant anmäls med patientens identitet fullständigt angiven. Skälen till detta är att personanknutna uppgifter är en förutsättning för att kunna göra epidemiologiska bedömningar bl.a. genom att undvika att samma patient rapporteras av flera läkare. Regeringen delar bedömning. Det starka samhällsintresse som råder av en snabb rapportering av CJS och dess variant medför därför att skyddet för den enskildes identitet bör träda åt sidan. Regeringen vill erinra om att de uppgifter som lämnas till är sekretessbelagda även där, enligt 7 kap. 1 § sekre- tesslagen. 7 Ekonomiska och andra konsekvenser Regeringens förslag föranleder vissa ytterligare arbetsuppgifter för . Det finns anledning att anta att ett tiotal fall av CJS kommer att rapporteras till . Enligt regeringens bedömning kan de ekonomiska konsekvenserna av förslaget rymmas inom nuvarande anslagsram för myndigheten. Inte heller i övrigt medför förslaget några ekonomiska konsekvenser för sjukvården. 8 Författningskommentar Föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda, skall enligt 8 kap. 3 § regeringsformen meddelas genom lag. kan emellertid med stöd av bestäm- melsen i 7 § samma kapitel genom bemyndigande i lag ge regeringen kompetens att genom förordning meddela föreskrifter om bl.a. skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa. För att regeringen i sin tur skall kunna överlåta åt en myndighet att meddela andra bestämmelser än rena verkställighetsföreskrifter i ämnet, fordras ett medgivande från i enlighet med vad som sägs i 8 kap. 11 § regeringsformen. Lagen innehåller således ett bemyndigande för regeringen att med- dela föreskrifter om att vissa andra allvarliga sjukdomar än dem som skall anmälas enligt smittskyddslagens bestämmelser kan bli föremål för anmälningsskyldighet om det finns ett starkt samhällsintresse av att förekomsten av sjukdomen snabbt rapporteras. En sådan av regeringen meddelad föreskrift om anmälningsskyldigheten gör att annars sekretessbelagda uppgifter kan lämnas ut med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen. Regeringen får överlåta åt myndighet att meddela sådana föreskrifter om anmälan som inte innebär en skyldighet att lämna ut uppgifter. Skälen för förslaget har redovisats i avsnitt 5. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1997/98:21 Anmälan av vissa allvarliga sjukdomar Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings-be- myndigande Celexnummer för bak- omliggande EG-regler Lag om anmälan av vissa allvarliga sjukdomar