prop · GL0388 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1997/98:88 Redogörelse för verksamheten inom () Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten i () . Arbetet i organisationen har, under det danska ordförandeskapet, dominerats av konkreta insatser på och i andra konfliktområden, samt av diskussioner rörande en europeisk säkerhetsstadga. Innehållsförteckning 1 Ministerrådsmötet i 3 2 verksamhet 4 2.1 instrument för konfliktförebyggande, krishantering, fredsbevarande åtgärder och insatser i återuppbyggnadsskedet efter en konflikt 5 2.2 Minoritetskommissarien 6 2.3 Mänskliga rättigheter, demokratibyggnad och valövervakning 7 2.4 Rustningskontroll inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder 9 2.5 Den ekonomiska dimensionen 11 2.6 Frågan om en europeisk säkerhetsstadga och säkerhetsmodellen 11 3 Konkreta insatser 12 3.1 13 3.1.1 13 3.1.2 14 3.2 14 3.2.1 14 3.2.2 15 3.2.3 (f.d. jugoslaviska republiken ) 15 3.2.4 (FRJ) 16 3.2.5 16 3.3 17 3.4 17 3.5 17 3.6 18 3.7 18 3.8 19 3.9 och Minskgruppens arbete 19 3.10 Förbindelsekontoret för 19 4 parlamentariska församling 20 5 samverkan med andra organisationer 20 5.1 EU och 20 5.2 och samverkan med FN och 21 5.3 Kontakter med enskilda organisationer 22 6 Budget 22 7 - en framåtblick 23 8 Förkortningar 25 9 medlemsländer 27 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............28 1 Ministerrådsmötet i samlades i , vilket markerade slutet på det danska ordförandeskapet för organisationen. fattade sammanfattningsvis följande beslut: att anta riktlinjer för det fortsatta arbetet med att utarbeta en stadga för europeisk säkerhet, att fastställa tidpunkten för nästa senast , efter en utvärdering av stadgearbetet, att genomföra en översyn av operativa kapacitet, att införa en särskild bidragsskala för stora OSSE-representationer och -projekt, att granska översynsmötena inom den mänskliga dimensionen, dvs. åtaganden som gäller frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer, att utse en OSSE-representant för fria medier, att utse en samordnare för förhandlingar om regional rustningskontroll på , samt att som ordförandeland för välja . Frågan om riktlinjer för det fortsatta arbetet med stadgan för europeisk säkerhet var central under ministerrådets möte. ägnade under förhandlingen betydande uppmärksamhet åt försvaret av rätten till fritt säkerhetspolitiskt vägval. Det slutliga resultatet av riktlinjearbetet får anses ha stärkt . Ett viktigt bidrag var att den tidigare till den mänskliga dimensionen begränsade "interventionsrätten" - dvs. att det inte är en stats ensak hur den uppfyller sina åtaganden, utan en angelägenhet för alla - utvidgades till att gälla samtliga åtaganden inom . Förhandlingarna om upprättandet av en stadga om europeisk säkerhet kommer att fortsätta . Avsikten är att stadgan skall antas vid ett toppmöte. Huvudskälet till att skjuta upp beslutet om tidpunkten för nästa toppmöte var, att det behövs ytterligare överläggningar för att nå enighet om mötet skall ligga före eller efter . har erbjudit sig att vara värdland. Ett annat viktigt område som behandlades vid ministerrådsmötet rörde interna funktionssätt. Beslut fattades, efter hårda förhandlingar, om en särskild bidragsskala för finansiering av större representationer och projekt. Denna bidragsskala skall tillämpas för särskilt dyra OSSE- insatser och innebär att ekonomiskt starkare deltagarstater tar på sig ett ökat betalningsansvar. I gengäld skall den nya bidragsskalan väsentligen minska behovet av frivilliga bidrag, något som varit mycket arbetskrävande och medfört stor osäkerhet om tillgängliga resurser. Den nya bidragsskalan gäller fram . En grundlig översyn av den reguljära bidragsskalan skall också genomföras. Dessutom fattade ministerrådet beslut om att göra en översyn av sekretariatets operativa kapacitet, dvs. dess förmåga att stödja ordförandeskapet och olika fältinsatser. Beslut fattades även om att organisationen skall se över hur övervakningen av medlemsländernas genomförande av åtagandena inom den mänskliga dimensionen skall kunna stärkas. En påtaglig framgång var att , strax före mötets inledning, undertecknade det avtal som avser de praktiska villkoren för en OSSE- närvaro i . Vid mötet lämnade ordförandeskapet den årliga redogörelsen för verksamheten som ger en utförlig beskrivning av de konflikter där är aktivt. beslut, fattat i enlighet med , att utse en samordnare för förhandlingarna om regional rustningskontroll på innebär ett startskott för dessa förhandlingar. De kommer att äga rum inom ram och syftar till att nå fram till ett separat avtal för rustningskontroll i . Det kan noteras att samarbetspartners i och observatörsländerna och republiken också deltog i ministerrådsmötet. , vars ordförandeskap allmänt bedömts ha varit mycket framgångsrikt, lämnade över ordförandeklubban till . Ur nordiskt perspektiv är det viktigt att notera att trojkan består av , och . 2 verksamhet verkar utifrån det breda säkerhetsbegreppet - dvs. att säkerheten inkluderar såväl militära aspekter som frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och ekonomi - vilket gör det möjligt för organisationen att på ett flexibelt sätt ingripa i alla typer av konflikter, oberoende av deras orsak. har visat sig ha särskild förmåga att agera inom konfliktförebyggande, politisk krishantering samt försoningsinsatser och återbyggnad av samhällsfunktioner efter en kris. Huvuddelen av verksamhet utgörs av konkreta konflikthanteringsinsatser. Även i det nya är rustningskontrollen av central betydelse. En modernisering av de centrala överenskommelserna om europeisk rustningskontroll (CFE och Wiendokumentet) håller på att förhandlas fram. Normbildningsarbetet har av hävd stått i centrum för . har fokus förskjutits från utveckling av nya åtaganden till åtgärder som syftar till att förbättra efterlevnaden av de normer och principer som redan existerar. Det arbete med en ny s.k. säkerhetsstadga (avsnitt 2.6) som inletts har dock en viktig normutvecklande aspekt. 2.1 instrument för konfliktförebyggande, krishantering, fredsbevarande åtgärder och insatser i återuppbyggnadsskedet efter en konflikt har successivt utvecklat en rad instrument för förebyggande åtgärder, krishantering och insatser efter konflikter. Detta har medfört att de instrument som står till buds kan anpassas för att svara mot behovet i varje enskilt fall. ser det som ytterst angeläget att bevara och tillvarata de möjligheter som medges genom denna flexibilitet. Erfarenheten har också visat att det är flexibiliteten, i kombination med mandat att hantera alla aspekter på säkerhet och medlemsstaternas erkännande av att säkerheten är en gemensam angelägenhet, som ger organisationen möjligheter att agera i olika situationer. Ordförandelandet svarar för den politiska ledningen av och kan därmed spela en aktiv roll i alla stadier av en konflikt, antingen genom att agera i eget namn eller genom att utnyttja de instrument som står till dess förfogande. Ett viktigt instrument för ordförandeskapet är möjligheten att utse en s.k. personlig representant. Personliga representanter som fått särskild uppmärksamhet är förre spanske premiärministern i , respektive förre förbundskansler i . I dessa båda fall har insatserna haft hög profil och följts av betydande mediabevakning. Instrumentet med en personlig representant kan dock även utnyttjas för s.k. tyst diplomati. Ordförandeskapet har också befogenhet att på eget initiativ sända ut en undersökningsgrupp för att granska en viss situation och inhämta faktaunderlag inför kommande beslut. Permanenta rådet är beslutsfattande organ, som sammanträder i . Det består av medlemsländernas ambassadörer till och kan i princip behandla alla situationer som på något sätt berör säkerheten i regionen. Permanenta rådet kan fästa uppmärksamheten på förhållanden som varit föremål för diskussion och sätta politisk press på berörda parter att följa de åtaganden som staterna gjort inom ramen för . Detta är en viktig princip inom och den grundar sig på medlemsstaternas erkännanden av staters rätt till insyn i andra staters interna förhållanden. Det instrument som minoritetskommissarien utgör är väl utnyttjat och framgångsrikt för att förebygga olika former av minoritetskonflikter. Hans verksamhet behandlas utförligt nedan (avsnitt 2.2). Verksamheten som bedrivs av Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) syftar också till att förebygga konflikter (avsnitt 2.3). har olika typer av långtidsrepresentationer. Genom lokal närvaro har representationerna möjlighet att löpande och nära följa utvecklingen på plats samt, vid behov, agera snabbt (kapitel 3). kan själv besluta, utan mandat från FN, att ge mandat till en fredsbevarande insats under förutsättning att den inte innehåller fredsframtvingande element. Något sådant beslut har ännu inte fattats. Däremot har ett omfattande planeringsarbete utförts för att förbereda en eventuell fredsbevarande operation i . i är en mekanism för regionala åtgärder som syftar till att stärka goda grannskapsförbindelser över nationsgränserna inom en region. Inom ramen för denna finns två s.k. regionala bord, ett för och ett för . bedrivs dock inget aktivt arbete inom ramen för dessa bord. Ett liknande initiativ har tagits beträffande , men möten och diskussioner kring detta initiativ äger rum utanför ram, till dess att frågan om ställning i organisationen . I finns också en förliknings- och skiljedomstol, med säte i . Stater som ratificerat "Konventionen om förlikning och skiljedom inom " kan hänskjuta mellanstatliga tvister, som inte lösts inom rimlig tid, till domstolen. Stater som genom skiljedomsförfarande önskar lösa en mellanstatlig tvist kan till domstolen lämna in en gemensam ansökan. Konventionen är det enda OSSE- dokument som är juridiskt bindande. är depositarie för konventionen då den antogs 1992 i när det svenska ordförandeskapet i ESK inleddes. har 23 länder ratificerat konventionen, men domstolen har ännu inte utnyttjats. 2.2 Minoritetskommissarien Då de enskilda ländernas politik gentemot sina nationella minoriteter har stor betydelse för stabilitet och säkerhet tillsatte 1992 en Högkommissarie för nationella minoriteter (High Commissioner on National Minorities, HCNM). Dennes uppdrag är varken att föra minoriteters talan eller att skydda enskilda individer, utan att förebygga konflikter. Minoritetskommissarien skall söka dämpa motsättningar i frågor som rör nationella minoriteter och som annars skulle riskera att trappas upp till en konflikt. Den nuvarande minoritetskommissarien är den förre nederländske utrikesministern , vars andra mandatperiod löper ut . Hans verksamhet inriktar sig huvudsakligen på ett tiotal länder, i vilka frågor rörande olika slags minoriteter är särskilt angelägna. besökte han bl.a. , , , , , , , , , och . Minoritetskommissarien diskuterade vid dessa besök bl.a. medborgarskapsfrågor och minoritetsspråkens ställning med regeringsrepresentanter. Han har t.ex. även arrangerat rundabordssamtal med företrädare för minoritetsgrupper och myndigheter. En enkät om minoritetsspråkens ställning spreds på kommissariens initiativ , i syfte att få en jämförande bild av minoritetsspråkens ställning i medlemsländerna. Kommissarien ägnade särskild uppmärksamhet åt frågan om medborgarskap för statslösa barn i och , liksom åt andra frågor rörande den ryskspråkiga befolkningen i dessa länder. Vid besök i diskuterades hur myndigheter tillämpar lagar och internationella överenskommelser om bl.a. flyktingars rätt att återvända. Den nuvarande minoritetskommissariens tre ledord är opartiskhet, konfidentialitet och samarbete. Genom sina tysta men effektiva arbetsmetoder har han på ett ytterst förtjänstfullt sätt bidragit till att lösa problem med anknytning till nationella minoriteter. Hans verksamhet har tydliggjort roll som konfliktlösare. 2.3 Mänskliga rättigheter, demokratibyggnad och valövervakning Främjandet av demokrati och respekt för mänskliga rättigheter har satt sin prägel på verksamhet alltsedan Helsingforsakten 1975. kontor i för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) spelar med sitt huvudansvar för arbetet inom den mänskliga dimensionen, dvs. respekten för demokrati, rättsstaten och de mänskliga rättigheterna, en viktig roll vid valövervakning. Principen att regelbundet hålla fria och demokratiska val och att inbjuda till övervakning är grundläggande åtaganden inom . Valövervakning på plats ger möjlighet till en god insyn i hur medlemsländerna efterlever sina åtaganden och ger organisationen ett underlag för att rekommendera eller anpassa olika stödåtgärder tillträdde schweizaren som ny chef för . Stoudmann lät omorganisera kontoret i syfte att tydligare fokusera dess arbete på valövervakning och konkreta fältprojekt. ledde ODIHR valövervakningen vid ett tiotal val. Den ojämförligt största insatsen genomfördes i samband med valen i Bosnien- . Därutöver anordnade ODIHR även valövervakning i bl.a. , , , den serbiska republiken inom () samt i delrepublikerna och i . ODIHR har utvecklat ett ramverk för samordning av internationella valövervakningsinsatser genom att bl.a. erbjuda gemensam briefing till observatörer. Kontoret har vidare publicerat en som innehåller konkreta anvisningar om hur valövervakning lämpligen skall organiseras och hur valobservatörer bör uppträda. Enligt det nya synsättet på valövervakning som introducerades vid räcker det inte att övervaka valförrättningen på själva valdagen, utan övervakningen bör även omfatta förberedelserna inför valen och tiden närmast efter valen. ODIHR samarbetar med en lång rad internationella organisationer vid valövervakningsinsatser. slöts ett avtal med parlamentariska församling som innebar gemensamma valövervakningsinsatser och gemensamma uttalanden om valens genomförande. ODIHR har även inlett ett samarbete med (). ODIHR:s roll har i ökande utsträckning inneburit samarbete med myndigheterna i det land där val skall hållas. Kontoret erbjuder hjälp med alla frågor kring hållandet av val. Det gäller även medverkan vid uppföljning av valresultaten. ODIHR fungerar som kontaktpunkt inom för enskilda organisationer. I har omfattande insatser gjorts för att bl.a. skapa lokala nätverk för enskilda organisationer i syfte att stödja återuppbyggnaden av samhället efter händelserna . Kontoret genomförde utbildningsprogram riktade till bl.a. statstjänstemän och enskilda organisationer i främst central- och östeuropeiska länder. ODIHR ägnar sig i ökad utsträckning åt projekt i olika medlemsländer avsedda att ge stöd åt en demokratisk utveckling, effektiva nationella institutioner och framväxten av ett aktivt civilt samhälle. Kontoret fyller även tillsammans med FN:s flyktingskommissarie () och internationella organisationen för minoriteter (IOM) en roll för att i samarbete med berörda länder genomföra ett handlingsprogram för migration och flyktingbehandling. Handlingsprogrammet antogs vid en stor flyktingkonferens i (den s.k. ). ODIHR svarade för inom den mänskliga dimensionen som ägde rum i . Hur medlemsländerna förmådde leva upp till gjorda åtaganden om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatliga principer blev föremål för en noggrann genomgång under det långa mötet. Vid mötet föreslogs att man skulle se över formen för översynsmötena. Med anledning av detta beslöt ministermötet i att ge Permanenta rådet i uppdrag att utarbeta nya former för översynsmötena. ODIHR har föreslagit att ett kortare möte i skulle kunna kompletteras av regelbundna möten rörande mänskliga rättigheter i . Mediafrågor är ytterligare ett område inom vilket ODIHR är verksamt bl.a. genom att sprida information och hålla konferenser. Stöd ges till nationella organisationer för mänskliga rättigheter och en särskild verksamhet för minoritetsgrupperna romer och sinter bedrivs. I ljuset av den betydelse som medier har i demokratiseringsprocesser beslutade i även att tillsätta en särskild representant för mediafrågor. Mandatet utarbetades och vid ministermötet i utsågs den tyske förbundsdagsledamoten till förste mediarepresentant. Mediarepresentanten skall granska hur medlemsländerna respekterar media- och yttrandefriheten och ha möjlighet att agera skyndsamt när dessa friheter kränks. Genom tillfördes flera uppgifter i Bosnien- med anknytning till mänskliga rättigheter och demokratibyggande. Enligt skall , förutom att övervaka valprocessen även utöva tillsyn över respekten för mänskliga rättigheter och ge råd vid utformningen av ny lagstiftning. Genom att stödja lokala enskilda organisationer främjas den civila återuppbyggnaden. ger även stöd till de tre ombudsmän för mänskliga rättigheter som skall utreda klagomål i hela landet och utsåg en internationell ombudsman för mänskliga rättigheter i Bosnien- . 2.4 Rustningskontroll inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder Rustningskontroll, inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder, utgör en central del av verksamhet och har en grundläggande betydelse för det konfliktförebyggande arbetet och för säkerheten i . har ett antal överenskommelser framförhandlats inom detta område. De viktigaste av dessa är avtalet om begränsning av konventionella stridskrafter i (det s.k. CFE- avtalet), Open , Wiendokumentet 1994 om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder, samt den s.k. uppförandekoden (Code of Conduct on Politico-Military Aspects on Security). CFE- och Open Skies-avtalen omfattar endast de stater som är medlemmar av NATO och de som ingick i den numera upplösta . inleddes förhandlingar om en modernisering av CFE- avtalet. Målet med moderniseringen är att anpassa avtalet till dagens säkerhetspolitiska situation. En viktig aspekt i detta sammanhang är den förestående NATO-utvidgningen, då denna utvidgning kommer att medföra att stater från f.d. ansluter sig till NATO, vilket rubbar balansen i det ursprungliga . hade man lyckats nå fram till en överenskommelse rörande vissa grundläggande element, vilket kan ses som en viktig etapp i förhandlingsarbetet. Överenskommelsen innebär att avtalets syfte att begränsa innehavet av tung krigsmateriel (stridsvagnar, pansarskyttefordon, artilleri, attackhelikoptrar och stridsflygplan) består. Detsamma gäller de genomgripande informations- och verifikationsregimerna. Den viktigaste förändringen är att den bipolära strukturen, som var utformad för det alliansstruktur, tas bort och i stället ersätts med ett system av nationella begränsningar för innehav av tung krigsmateriel. Förutom dessa begränsningar tillkommer även ett system av territoriella tak som medger en begränsad stationering av materiel på andra staters territorium. NATO och NATO:s medlemsstater har deklarerat vilka militära nedskärningar man är villiga att åta sig inom ramen för avtalet, medan andra stater, däribland , ännu inte uttalat sig i frågan. De fortsatta förhandlingarna väntas bli besvärliga och den ursprungliga tidsgränsen kommer troligen inte att kunna hållas. De två svåraste frågorna rör framtiden för de s.k. flankbegränsningarna och balansen mellan stabilitet och militär flexibilitet. Den första frågan är särskilt viktig för då den direkt påverkar den ryska militära närvaron i vårt närområde. deltar inte i förhandlingarna, men kommer även fortsättningsvis att följa förhandlingsarbetet noggrant. Det är angeläget att flankbegränsningarna i sak består i det omförhandlade avtalet. Avsikten är att det moderniserade skall öppnas för deltagande av nya stater. kommer att ta ställning till frågan om eventuell anslutning när det omförhandlade avtalet föreligger. Open ger de deltagande staterna rätt att genomföra omfattande spaningsflygningar över varandras territorier. Avtalet, som skrevs , har ännu inte trätt i kraft då det inte ratificerats av tillräckligt antal stater. Utsikterna för ett ikraftträdande har dock ökat . De ratifikationer som återstår är i första hand de av respektive . Trots att avtalet ännu inte är formellt giltigt, sker redan ett omfattande samarbete i enlighet med avtalets principer. Bland annat har flygningar genomförts över f.d. i syfte att stödja genomförandet av bestämmelser om rustningskontroll. Avtalet har alltså redan visat sig vara ett viktigt förtroendeskapande instrument. är observatör och kan söka anslutning till avtalet när detta träder i kraft. har Säkerhetsforum, den del av där de militära frågorna behandlas, beslutat att modernisera Wiendokument. Detta blir sannolikt den största moderniseringen av dokumentet sedan det slut. Syftet är att stärka öppenheten, förutsägbarheten och samarbetet med hänsyn till den förändrade säkerhetsbilden i . Realförhandlingar påbörjas och kommer att delta aktivt i dessa. Ett stort antal förslag föreligger. Bland dessa märks stärkande av dokumentets tillämpning i kris, införande av åtgärder och öppenhet om militär infrastruktur. s.k. uppförandekod antogs vid toppmötet i . Den är ett normverk som, förutom att behandla mellanstatliga förhållanden, också ställer långtgående krav på relationerna mellan försvarsmakt och civilt samhälle. Koden bygger såväl på FN-principer som på åtaganden inom och ställer bl.a. krav på demokratisk kontroll av försvarsmakter och på utbildning i krigets lagar. Uppförandekoden har kanske sin största betydelse för de länder i som är på väg att ställa sina försvarsmakter under demokratisk ledning. har Säkerhetsforum genomfört ett första uppföljningsmöte kring tillämpningen av uppförandekoden. Mötet visade att flertalet deltagande stater fäster stor vikt vid koden. spelar genom att arrangera och delta i internationella seminarier, bl.a. i , en aktiv roll i detta sammanhang. Genomförandet av överenskomna åtgärder har kontinuerligt diskuterats i Säkerhetsforum. finns allvarliga brister. har genomfört ett framgångsrikt program för att stödja de baltiska staternas förmåga att efterleva bestämmelserna. var , , en av de mest aktiva staterna när det gäller tillämpningskontrollen av Wiendokumentet. genomfördes fem utvärderingsbesök och fyra inspektioner i syfte att verifiera lämnad information. 2.5 Den ekonomiska dimensionen ekonomiska dimension omfattar samarbete i ekonomiska frågor, vetenskap, teknik och miljö. Organisationens femte ekonomiska forum ägde rum i på temat . De aspekter som främst belystes gällde de legala strukturernas betydelse för den ekonomiska utvecklingen, respektive deras betydelse för säkerhet och stabilitet. Under det pågående mötet bildade företrädare för den privata sektorn den fristående (, EBC). har det i anordnats ett seminarium på temat "Miljövänlig varaktig utveckling i sydöstra " samt ett i som var en regional uppföljning av årets forum om betydelsen av ett på lagstiftning grundat regelverk för den ekonomiska och sociala reformprocessen i övergångsekonomierna. Permanenta rådet fastställde mandatet för en samordnare för verksamhet inom ekonomiska dimension och detta bekräftades vid ministermötet i . Den amerikanske diplomaten utsågs till ekonomisk samordnare. Samordnaren skall öka möjlighet att bevaka ekonomiska, sociala och miljömässiga säkerhetsaspekter. Han skall hålla regelbundna kontakter med t.ex. , Europeiska och ekonomiska kommission för (ECE). Den ekonomiske samordnaren skall bl.a. använda sig av fältkontorens rapportering för sin analysverksamhet och bidra till de årliga utvärderingarna av den ekonomiska och sociala utvecklingen i OSSE-området. Han skall även hålla nära kontakt med den parlamentariska församlingens ekonomiska utskott. 2.6 Frågan om en europeisk säkerhetsstadga och säkerhetsmodellen Vid toppmötet i fattade beslut om att påbörja arbetet med en allomfattande säkerhetsmodell för det 21:a århundradet. Tanken var att inleda en process inom vars ram man ville tydliggöra roll och diskutera hur organisationen skulle kunna möta nya hot och utmaningar. Förslaget kom från , som bl.a. eftersträvade att ge en överordnad roll i den europeiska säkerhetsstrukturen. Vidare ville man på rysk sida göra de politiska åtagandena inom juridiskt bindande.