prop · GL03116 · 1998-01-01 00:00:00 — Mot detta förslag står yrkandena i motionerna 1997:47, 53, 65 och 70, där det hemställs att ägandealternativet i stället skall tillämpas. Detta alternativ innebär att prästlönetillgångarna med äganderätt överlämnas till trossamfundet . I Kammarkollegiets utredning Den kyrkliga egendomen finns de båda alternativen utförligt beskrivna. Kammarkollegiet finner i sin analys av de båda alternativen att dessa i stort och från olika utgångspunkter kan anses vara likvärdiga. I fråga om prästlönetillgångarna stannar Kammar- kollegiet slutligt för förslag om lagstiftningsalternativet, vilket också är regeringens förslag till kyrkomötet. Utskottet noterar inledningsvis att enighet, oavsett val av alternativ, föreligger om att avkastningen av prästlönetillgångarna också framgent skall användas för förkunnelse. I lagstiftnings- alternativet framgår detta av den föreslagna lagtexten, medan det i ägandealternativet har i första hand förutsatts ankomma på kyrkomötet att upprätthålla ett sådant ändamål för egendomen. Utskottet får särskilt framhålla att det sannolikt är möjligt att även i ägandealternativet tydligt ange ändamålet för egendomen i lag. Utskottet noterar vidare att enighet också råder när det gäller prästlönetillgångarnas förvaltning. Oavsett om lagstiftnings- eller ägandealternativet väljs, får det ankomma på kyrkomötet att bestämma om egendomens förvaltning. Skillnaden mellan regeringens förslag och motionärernas ligger således i ägandet; vid lagstiftningsalternativet kvarligger detta hos de stiftelse- liknande organ som äger tillgångarna medan det vid ägande- alternativet överförs till trossamfundet . Utskottet ansluter sig till Kammarkollegiets bedömning att några nämnvärda skillnader i fråga om effekterna av ägandet inte föreligger mellan de båda alternativa möjligheterna. Valet mellan dem måste i stället ske utifrån en mera allmän bedömning. Regeringen har i skrivelsen till kyrkomötet som skäl för lagstiftnings- alternativet anfört att det gäller en förhållandevis stor egendomsmassa som uppkommit genom att hela folket har tillskjutit egendom samt att egendomens fortbestånd därför är ett allmänt intresse. Från kyrkliga utgångspunkter träder emellertid i viss mån också andra frågeställningar i förgrunden. En sådan fråga gäller hur slutlig klarhet i ägandeförhållandena när det gäller den kyrkliga egendomen skall skapas. Betoning på denna fråga talar för ägandealternativet. En annan fråga gäller hur ett ägande av prästlönetillgångarna skall spegla den kyrkliga organisationen, dvs. om trossamfundet i enlighet med Kammarkollegiets förslag om ägandealternativet skall äga prästlönetillgångarna eller om dessa inomkyrkligt skall överföras till andra organ inom , t.ex. stift eller pastorat. Betoning på denna fråga talar för lagstiftningsalternativet, som innebär att det inte inom kyrkan behöver preciseras något kyrkligt organ som ägare till prästlönetillgångarna. Osäkerhet om framtiden talar för lagstiftningsalternativet, eftersom detta medger att genom en lagändring kan övergå till ett ägandealternativ medan det inte är möjligt att återgå till ett lagstiftningsalternativ sedan äganderätten väl har överförts till . Om man å andra sidan anser att ägandealternativet skall tillämpas, finns det inga skäl att avvakta med genomförandet av detta alternativ. Vid en sammanvägning av de skilda synpunkterna och med särskild vikt lagd på att inomkyrkliga diskussioner om äganderätten skall kunna undvikas och på statens intresse av ett kvarstående ansvar anser utskottet att lagstiftningsalternativet skall tillämpas i fråga om prästlönetill- gångarna. Utskottet fäster också avseende vid remissopinionen, vid att lagstiftningsalternativet inte inneburit några problem och vid att även lagstiftningsalternativet innebär att ägandeförhållandena i fråga om prästlönetillgångarna klarläggs. Utskottet tillstyrker således regeringens förslag och anser att motionerna 1997:47, 53 och 65 samt motion 1997:70 i denna del skall avslås. I motion 1997:48 yrkas att den föreslagna 9 § lagen om skall ändras så att prästlönetillgångarnas ändamål blir att "bidra till förutsättningarna för förkunnelse". Den betoning på de ekonomiska förutsättningarna som finns i den föreslagna lagtexten skulle därmed bortfalla. Utskottet anser att prästlönetillgångarnas främsta ändamål också måste vara att ge ekonomisk avkastning till stöd för kyrkans verksamhet. Detta hindrar givetvis inte det angelägna i att den ekonomiska förvaltningen bedrivs på ett sätt som tillgodoser naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen eller andra ideella in- tressen i anslutning till kyrkans verksamhet. Enligt utskottets mening rymmer den av regeringen föreslagna lagtexten goda möjligheter till ett sådant hänsynstagande. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 1997:48 skall avslås. 6.6.6 Övrigt Utskottet anser att regeringens övriga förslag i fråga om den kyrkliga egendomen skall tillstyrkas. 7 Hemställan Utskottet hemställer med anledning av regeringens skrivelse 1997:2 1. beträffande de delar av förslagen i regeringens skrivelse som avser medlemskap i att kyrkomötet med avslag på motion 1997:68 för sin del antar förslagen, 2. beträffande nya normgivningsregler att kyrkomötet med avslag på motion 1997:70 i denna del ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 3. beträffande offentlighet och insyn att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:61, 63 och 73 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 4. beträffande bekännelsekrav på statschefen att kyrkomötet med avslag på motion 1997:52 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 5. beträffande övrigt om den konstitutionella regleringen att kyrkomötet ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 6. beträffande allmänt om trossamfunds rättsliga ställning och registrering att kyrkomötet med anledning även av motionerna 1997:50 och 70 i denna del ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 7. beträffande namnskydd för att kyrkomötet med avslag på motion 1997:57 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 8. beträffande lagens om omfattning och innehåll att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:56 och 70 i denna del ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 9. beträffande identitet och organisation att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:51, 60, 64, 77 och 78 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 10. beträffande församlingar och kyrkliga samfälligheter att kyrkomötet ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 11. beträffande församlingstillhörigheten i och dess ämbetsstruktur att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:49, 62 och 70 i denna del ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 12. beträffande kyrkomötet som högsta beslutande organ att kyrkomötet med anledning av även motion 1997:70, i denna del, och 79 ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 13. beträffande tystnadsplikten för präster att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:44, 45, 58, 66, 71, 74 och 76 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 14. beträffande rätt till ledighet för förtroendevalda att kyrkomötet med anledning av även motionerna 1997:46, 54, 55, 59, 69 och 72 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 15. beträffande församlingskyrkor och domkyrkor att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:67, 70 i denna del, 75 och 80 ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 16. beträffande prästlönetillgångarna att kyrkomötet med avslag på motionerna 1997:47, 48, 53 och 65 samt motion 1997:70 i denna del ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 17. beträffande skrivelsen i övrigt att kyrkomötet tillstyrker regeringens förslag. På andra kyrkolagsutskottets vägnar Närvarande: , ordförande, , , , , , , , , , , , , och . Biskop har deltagit i utskottets överläggningar. Prästlönetillgångarna (mom. 16) av , , , Hans- , och reserverar oss mot utskottsmajoritetens formulering av de två sista styckena under rubriken 6.6.5 Prästlönetillgångarna. Vi anser att utskottets betänkande på denna punkt i stället skall ha följande lydelse: "Utskottet finner att det genom ägandealternativet klargörs att för framtiden själv ges möjlighet att förutom en reglering av förvaltningen av prästlönetillgångarna med äganderätt föra över egen- domen till församlingar och stift. Denna möjlighet utesluts i regeringens förslag, där en "fiktiv" äganderätt ges de "såsom-stiftelser" som anges i 9 § införandelagen. Om prästlönetillgångarna förs över till med äganderätt bör som föreslås i motion 1997:47 en inomkyrklig utredning överväga och lämna förslag på vilket sätt egendomen skall kunna förvaltas lokalt och regionalt. Utredningen bör också överväga hur egendomens äganderätt skall kunna överföras till lokala och regionala organ. Vid en sammanvägning av de skilda synpunkterna och med särskild vikt lagd på att äganderättsfrågorna slutligt skall kunna klarläggas anser utskottet att ägandealternativet i enlighet med Kammarkollegiets förslag i denna del skall tillämpas i fråga om prästlönetillgångarna. Med denna slutsats finner utskottet att den föreslagna 9 § lagen om skall utgå och att 9 § lagen om införande av lagen om måste omarbetas. Utskottet anser således att regeringens förslag skall avstyrkas i denna del samt att motionerna 1997:47 och 65 liksom motionerna 1997:53 och 70 i dessa delar skall bifallas. I motion 1997:53 föreslås utöver att ägandealternativet skall tillämpas i fråga om präst- lönetillgångarna att 9 § i den föreslagna lagen om delvis skall kvarstå. I enlighet med vad utskottet har anfört om att 9 § lagen om skall slopas finner utskottet att motion 1997:53 i denna del skall avslås. I motion 1997:48 yrkas att den föreslagna 9 § lagen om skall ändras så att prästlönetillgångarnas ändamål blir att "bidra till förutsättningarna för förkunnelse". Utskottets förslag i det föregående innebär att lagen om inte skall innehålla några förvaltningsbestämmelser i fråga om prästlönetill- gångarna. Utskottet anser därför att motion 1997:48 skall avslås." Vi anser också att utskottet hemställan punkt 16 skall ha följande lydelse: "beträffande prästlönetillgångarna att kyrkomötet med bifall till motionerna 1997:47 och 65 liksom till motionerna 1997:53 och 70 delvis samt med avslag på motionen 1997:48 liksom på motionen 1997:53 delvis ger regeringen till känna vad utskottet anfört" 2. Kyrkofonden (mom. 17) av anser att bättre garantier för en rätt penninghantering måste skapas innan kyrkofondens förmögenhetsmassa överförs till vid relationsändringen. Inte minst gäller detta en säkring av utjämningsmedel mellan församlingarna och garantier mot spekulation i värdepapper. Eftersom detta underlag saknas, reserverar jag mig mot utskottets bifall till regeringens förslag. Särskilt yttrande av och anslutning till utskottets överväganden i avsnitt 6.5.3 under rubriken vill vi anföra följande: Såsom framförts i kyrkomötet är den faktiska situa- tionen framför allt i storstäderna att många har sitt kyrkliga engagemang i en annan församling på bostadsorten än bostadsförsamlingen. Dessa kan väl verka som ideellt arbetande i församlingen men har ingen möjlighet att väljas till kyrkvärd eller kyrkorådsledamot. Detta är inte enbart ett problem ur den enskildes synvinkel, som kräver "kyrkans pastorala handlande", utan det är också ett problem för kyrkan som går miste om engagerade förtroendevalda. Detta är allvarligt mot bakgrund av de tilltagande svårigheterna på många håll att rekrytera förtroende- valda. Enligt vår mening krävs en utformning av valbarhetsreglerna i den kommande kyrkoordningen som löser denna fråga utan att äventyra grundläggande territoriella struktur. yttrande 1997:11 med anledning av regeringens skrivelse Staten och tros- samfunden grundläggande frågor och motioner i anslutning därtill Till läronämnden har för yttrande överlämnats RegSkr 1997:2 och KMot 1997:44 45, 49 51, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 70 71, 74 och 76 79. finner att inga läromässiga hinder föreligger för att anta förslagen i regeringens skrivelse. Positivt kan konstateras att i de delar förslagen har läromässiga implikationer svarar de mot den syn på kyrkans identitet som framförts från alltifrån yttrandet av kyrkomöte. finner anledning att särskilt kommen- tera förslagen till lag om trossamfund och lag om . Trossamfundsbegreppet De inledande bestämmelserna i förslaget till lag om trossamfund har principiellt sett karaktär av religionsfrihetsbestämmelser och svarar mot en historisk utveckling av religionsfrihetsbegreppet. Det är tillfreds- ställande att trossamfund i detta avseende definieras som "en gemenskap för religiös verksamhet, där det ingår att anordna gudstjänst" till skillnad års religionsfrihetslag, där det talas om "sammanslutning". Den nya definitionen anger en minsta gemensamma nämnare för trossamfund med olika identitet, såväl samfund av folkkyrkotyp som som samfund där de enskilda medlemmarna personliga bekännelse är av konstitutiv betydelse för trossamfundets identitet. Genom införande av den nya associationsformen "registrerat trossam- fund" tillförsäkras kyrkor som av identitetsskäl har svårigheter att använda sig av förenings-, stiftelse- eller bolagsformen rättslig möjlighet att organisera sig på ett adekvat sätt. Det är en väsentlig reform från reli- gionsfrihetssynpunkt. Också för har den betydelse för att bevara kyrkans identitet när hennes relation till staten förändras och hon får ställning som en i förhållande till staten självständig folkkyrka. Det är värdefullt att lagstiftningen om och andra trossamfund förankras i och får ett rättsligt skydd genom regeringsformen. Trossamfundsbegreppet i lagstiftningen om religionsfrihet är således definierat så att det inrymmer kyrkor och samfund med olika religiös och organisatorisk identitet. I 1 § förslaget till lag om sägs att är ett evangelisk-lutherskt trossamfund. Därmed avses enligt läronämndens uppfattning ett trossamfund med evangelisk- luthersk bekännelse. Som års kyrkomöte framhöll då förslaget till religionsfrihetslag behandlades är däremot inte ett trossamfund i den bemärkelsen att det konstitueras av medlemmarnas personliga bekännelse. Bestämmelsens sakliga innehåll och deskriptiva karaktär skulle enligt läronämndens mening bli tydligare med följande lydelse: 1 § är ett trossamfund med evangelisk-luthersk bekännelse som framträder som församlingar och stift. har också nationella organ. identitet som trossamfund med evangelisk-luthersk bekännelse kan härledas till den lutherska reformationen av den svenska kyrkoprovinsen och möte , då den evangelisk-lutherska bekännelsen antogs för vår kyrka. Denna identitet har senare bekräftats , senast vid kyrkomöte vid behandlingen av de grundläggande dokumenten avseende tro, bekännelse och lära. Beskrivningen av trossamfundet i lagen om får inte tolkas som en försnävning från ekumenisk synpunkt av identiteten. är insatt i en tradition som går tillbaka till den äldsta kristna kyrkan och är en del av den världsvida kyrkan. Den evangelisk- lutherska bekännelsen innehåller de ekumeniska trosbekännelserna från fornkyrkan. trosarv är den apostoliska tron. I den ekumeniska rörelsen har betonat sin evangeliska katolicitet och ekumeniska tolkning av den lutherska reformationen samt framhållit att de lutherska kyrkornas gemensamma bekännelsedokument Confessio Augustana / Augsburgska bekännelsen skrevs inom den odelade västkyrkans ram med det uttryckliga syftet att reformera men inte dela kyrkan. Lagens beskrivning av som ett evangelisk-lutherskt trossamfund måste uppfattas så att förpliktelsen att ständigt söka efter den världsvida kyrkans synliga enhet är implicerad och står fast. Den hindrar således inte överenskommelser med andra kyrkor i annan tradition så länge som den kristna trons innehåll bevaras och kommer till uttryck i evangelieförkunnelse och sakraments- förvaltning. Det är nödvändigt att kyrkan utifrån de sammanhang i vilka hon verkar fortsätter arbetet med att uttrycka vad det innebär att vara ett trossamfund med evangelisk-luthersk bekännelse. organisatoriska uppbyggnad I 1 och 2 §§ i den föreslagna lagen om ges en beskrivning av kyrkans identitet som sedan konkretiseras genom den bestämning av rättssubjekten som ges i 3 §. Beskrivningen svarar mot den som gavs av kyrkomöte. framförde följande i sitt yttrande Ln 1995:17: framträder på lokal nivå som församlingar och pastorat, på regional nivå som stift och på nationell nivå genom organ som företräder som helhet. En precisering behöver göras av de grundläggande uppgifter som åligger varje kyrklig nivå. En viktig bestämning är därvid att stift och församlingar till skillnad från på nationell nivå är pastorala områden. Församlingarna är kyrkans grundläggande enheter, primärt därför att det är där förkunnas och sakramenten förvaltas. Församlingarna är pastoralt sett förenade i stift, i vilka biskopar och domkapitel har ett särskilt ansvar för lära, tillsyn och enhet medan stiftsstyrelserna har uppgiften att främja församlingslivets utveckling. På nationell nivå har att ta ansvar för sina gemensamma angelägenheter i fråga om information, utbildning, normgivning, samråd och ekumeniska relationer liksom när det gäller att vara kyrkans gemensamma röst och företräda henne inför samhället i stort. noterar att 1 § tydligt markerar att primärt framträder som församlingar och stift. De nationella organen står till trossamfundets förfogande. Detta synsätt får därefter genomslag dels i 3 § om rättssubjekten, dels i 4 5 §§ om den organisatoriska upp- byggnaden i församlingar och stift. Det blir ytterligare markerat genom att det enligt 8 § är församlingar och stift som får rätt att utdebitera lokal respektive regional kyrkoavgift. Utan att använda begreppet pastorala områden ger lagförslaget uttryck åt samma principiella synsätt som framfördes av kyrkomöte. organisatoriska uppbyggnad måste relateras till hennes bekännelse. Församlingen är den primära enheten eftersom det är där människorna lever, förkunnas och sakramenten utdelas. Denna beskrivning är i överensstämmelse med artikel VII i Augsburgska bekännelsen. När det i 4 § bestäms att den grundläggande uppgiften är att fira gudstjänst, bedriva undervisning samt utöva diakoni och mission svarar det mot bekännelsen. finner att bestämningen "mission" teologiskt sett rymmer mer än bestämningen "evangelisation". Mission, i betydelsen sändning och uppdrag, är i likhet med diakoni främst att se som dimensioner i församlingens liv. Beskrivningen av församlingen utifrån dess grundläggande uppgift, karaktär av gemenskap av de människor som lokalt tillhör kyrkan och territorialprincipen är i överensstämmelse med bekännelse och historiska tradition. har alltid haft en episkopal struktur med stift under ledning av biskop och med särskilt ämbetsansvar inför stiftet lagt på dem som utövat uppdrag inom kyrkans ämbete. Varje församling ingår i ett stift. Förslaget till lag om innebär att stiftet ges en egen rättslig ställning som kyrkans regionala enhet. Stiftets uppgift anges vara att främja och ha tillsyn över församlingslivet. Lagen kommer därmed att ge uttryck åt vad som sedan äldsta tid varit kyrkans syn på församlingar och stift. nationella organ har inte de grundläggande uppgifter som anges i 4 och 5 §§ om församlingen och stiftet utan en samman- hållande, samordnande och företrädande funktion inom . En konsekvens av detta är att kyrkomötet skall besluta om regelsystemet för trossamfundet men inte fatta beslut inom församlingarnas respektive stiftens kompetensområde i deras uppdrag att vara kyrkans pastorala områden. Den dubbla ansvarslinjen Det är grundläggande för som öppen folkkyrka att den förvaltas och leds av demokratiskt valda organ och ämbetsbärare i samverkan. I en öppen folkkyrka där inget bekännelsekrav läggs på den enskilde kyrkotillhörige är det nödvändigt dels att ett särskilt ansvar läggs på ämbetsbärarna utifrån avgivna vigningslöften, dels att valda organ företräder de kyrkotillhöriga. framhöll i sitt yttrande Ln 1995:17 att principen om den dubbla ansvarslinjen fortlöpande behöver tolkas och preciseras och betonade därvid följande: I aktuella situation är det särskilt viktigt att närmare bestämma hur den skall gestaltas med tanke på kyrkans demokrati och kyrkfolkets gemensamma uppdrag och ansvars- tagande på dopets grund. Utgångspunkten för en behandling av den dubbla ansvarslinjen måste tas i kyrkans gemensamma uppdrag. Detta uppdrag har alla i kyrkan gemensamt på dopets grund. Den dubbla ansvarslinjen fokuserar den demokratiska organisationen och ämbetsförvaltningen som ansvars- områden vilka hör samman, samverkar men också är möjliga att urskilja som två ansvarsområden. Dessa kommer ibland i konflikt med varandra. Den allmänna bestämning som ges i 2 § behöver förklaras. En sådan förklaring kan ta sin utgångspunkt i det som sägs i regeringens skrivelse med stöd i utredningen om rättslig reglering (SOU 1997:41): Principen om den dubbla ansvarslinjen förutsätter att det finns ett gemensamt uppdrag för alla dem som tillhör , dvs. ett gemensamt uppdrag för såväl ämbetsbärare som övriga kyrko- tillhöriga. Ansvarstagandet för uppdraget att bedriva en riks- täckande verksamhet i enlighet med tro, bekännelse och lära fullgörs i samverkan mellan den demo- kratiska organisationen och kyrkans ämbetsbärare. Den riks- täckande verksamheten bärs således organisatoriskt upp såväl av ansvarstagandet inom den demokratiska organisationen som av ämbetsbärarnas särskilda ansvarstagande för förkunnelse och sakra- mentsförvaltning. Självfallet är detta inte två från varandra helt separerade former av ansvarstagande, vilket bl.a. framgår av att förtroendevalda och övriga kyrkotillhöriga har del i det gemen- samma uppdraget att förkunna det kristna budskapet och av att också ämbetsbärare är delaktiga i det demokratiska beslutsfattandet och har samma ansvar för besluten. Det är angeläget att detta konkretiseras i den kommande kyrko- ordningen. hänvisar vad gäller frågor om församlingstillhörigheten till sitt yttrande Ln 1996:4: Territorialförsamlingsprincipen syftar till att människor lokalt skall ha tillgång till ord och sakrament och därmed vara delaktiga i ett sammanhang, där de kan växa och utvecklas som människor och kristna. Denna territoriella princip är en grundläggande del av vår kyrkas tradition och självförståelse. Vad som konstituerar den territoriella anknytningen kan dock variera, och samhällsutvecklingen kan framtvinga en omprövning eller komplettering av tidigare synsätt och regelverk. Det finns inga teologiska eller läromässiga skäl för att den territoriella principen endast skall grundas i den skattetekniska folkbokföringen. Den bör också kunna kopplas till sådana sakförhållanden som anger lokal samhörighet, t.ex. arbetsplats, studieort eller ort för fritidsboende av regelbundet slag. Den absoluta tystnadsplikten förutsätter att det skall finnas en absolut tystnadsplikt för präster när det gäller bikt och enskild själavård. Är det klarlagt att en präst brutit tystnadsplikten måste det bli fråga om skiljande från rätten att utöva uppdraget som präst. Det är också nödvändigt att lagstiftningen är så utformad att en präst inte får vittna inför allmän domstol om det som faller under tystnadsplikten. Närvarande: Ärkebiskop , ordförande, biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , biskop , , , , , . Lagrådsremissens lagförslag 1 Förslag till lag om trossamfund Härigenom föreskrivs följande. Allmänna bestämmelser om trossamfund 1 § Bestämmelser om religionsfrihet finns i regeringsformen och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 2 § avses i denna lag en gemenskap för religiös verksamhet, där det ingår att anordna gudstjänst. 3 § Ingen är skyldig att tillhöra något trossamfund. 4 § Vid ett barns inträde i eller utträde ur ett trossamfund skall barnet självt ha samtyckt till in- eller utträdet, om barnet har fyllt . 5 § Med registrerat trossamfund avses 1. , och 2. trossamfund som har registrerats enligt denna lag.