prop · GL03130 · 1998-01-01 00:00:00 — Behovet av insyn måste därför här även vägas mot risken att en alltför vidsträckt insyn i ekonomiska förhållanden kan leda till att ärenden inte förs vidare till domstol av en enskild part trots att allmänintresset av en prövning är stort. Ytterst gäller det samhällsekonomins och konsumenternas intressen. Starka skäl talar således för att i domstol införa samma sekretesskydd för uppgifter i mål och ärenden enligt KL som gäller hos . En sådan bestämmelse bör lämpligen utformas som ett tillägg till vad som i övrigt gäller i fråga om sekretess för uppgifter i mål och ärenden i domstol enligt 8 kap. 17 § sekretesslagen och gälla överklagade beslut av . Utredningen övervägde även om en sådan ändring borde gälla också för andra mål och ärenden enligt KL, när sådan förekommer i , eller andra tingsrätter. Den ansåg att skäl kan anföras för en enhetlig regel om sekretess i domstol för mål och ärenden enligt KL. Den fann det dock inte lämpligt att föreslå en sådan generell regel i det sammanhanget. Några remissinstanser har framfört uppfattningen att detta utökade sekretesskydd för företagens uppgifter bör gälla, förutom ärenden enligt 60 §, även mål när någon väckt subsidiär talan enligt 23 § andra stycket KL och i de typer av mål och ärenden som räknas upp i 63 § (konkurrensskadeavgift, kvarstad, företagsförvärv, undersökningar enligt 47 och 48 §§ och prövning enligt 54 § andra stycket). Regeringen bedömer att skyddsbehovet för företagens uppgifter är detsamma oavsett i vilken mål- eller ärendetyp de förekommer. Detta gäller även uppgifter i ärenden enligt 13 § tredje stycket. Samtliga dessa mål och ärenden, liksom överklagade verksärenden, utmärks av att har möjligheter att under vissa förutsättningar avtvinga företagen uppgifter. Mot denna bakgrund anser regeringen att det förstärkta sekretesskyddet för företagens uppgifter bör omfatta även dessa mål och ärenden. Frågan om behov av sekretess i sin utredande verksamhet får övervägas i särskild ordning, när underlag finns för detta. 7 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser De föreslagna lagändringarna bör få verkan . De bör därför träda i kraft . En särskild övergångsbestämmelse införs när det gäller tidsfristerna i 13 §. Regeln anger att för anmälningar som inkommit till verket före ikraftträdandet skall de äldre bestämmelserna gälla. I fråga om återkallelse av invändning gäller dock 13 § enligt sin nya lydelse. En särskild övergångsregel ges också i fråga om den föreslagna ändringen av instansordningen. Syftet är att ändringen skall medföra avsedda effektivitetsvinster utan alltför stor fördröjning. Därför anges att mål eller ärenden som är under handläggning i men som enligt de nya bestämmelserna i stället skall handläggas av , skall lämnas över till den instansen om de inregistrerades i tingsrätten efter utgången av 1996. Åtgärder som har vidtagits under handläggningen i tingsrätten skall för de mål och ärenden som överlämnas anses ha vidtagits i . En regel ges också i fråga om rättegångskostnader. Regeln i 64 § tredje stycket om möjlighet till s.k. kvittning gäller mål och ärenden som inregistrerats i efter ikraftträdandet utom sådana som överlämnats enligt punkt 3. De föreslagna förändringarna i KL innefattar inga nya offentliga åtaganden och har inte några mera omfattande ekonomiska konsekvenser. Förslagen om förenklingar i regelsystemet på konkurrensområdet innebär dock från samhällsekonomisk synpunkt totalt sett besparingar och ett bättre resursutnyttjande. För del torde förslagen innebära en viss omfördelning av resurser inom verket men har inga andra ekonomiska konsekvenser. De föreslagna ändringarna i instansordningen innebär att utgår som mellaninstans i vissa mål- och ärendekategorier. Reformen innebär en kostnadsbesparing hos tingsrätten och totalt sett. De ekonomiska konsekvenserna för del är svårare att bedöma. Det kan antas att mål- och ärendetillströmningen där kan komma att öka något. Det är därför sannolikt att bör tillföras ytterligare resurser för att möta en ökad mål- och ärendetillströmning. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om ändring i KL 6 § Om något annat inte följer av beslut enligt 8 eller 15 § eller av 13, 17 eller 18 c §, är avtal mellan företag förbjudna om de har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat. Detta gäller särskilt sådana avtal som innebär att 1. inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, 2. produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, 3. marknader eller inköpskällor delas upp, 4. olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 5. det ställs som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. Paragrafen, som innehåller det generella förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag, har ändrats bara på det sättet att i första stycket orden den svenska marknaden ersatts med marknaden . Skälen för detta framgår av avsnitt 6.1. 13 § Om inte har fattat beslut med anledning av en anmälan enligt 9 § från det att anmälan kom in till verket, skall undantag från förbudet i 6 § anses beviljat i enlighet med anmälan för av räknat från tidpunkten då avtalet ingicks. Har undantag beviljats tidigare, räknas dock femårsperioden från utgången av giltighetstiden för det senast beviljade undantaget. Första stycket gäller inte om inom fyra- månadersfristen gör invändning mot avtalet. Om verket återkallar en sådan invändning, skall dock undantag anses beviljat i enlighet med vad som anges i första stycket. Detsamma gäller om verket inte har fattat beslut med anledning av en anmälan enligt 9 § från det att anmälan kom in till verket. Den i andra stycket angivna ettårsfristen får förlängas genom beslut av som det anmälande företaget samtycker till. Om företaget motsätter sig förlängning, får medge viss förlängd tid, när det finns särskilda skäl. I paragrafen regleras när s.k. automatiskt undantag från förbudet i 6 § skall anses beviljat. Allmänt hänvisas till avsnitt 6.5.1. Här kan anföras följande. Skälen att förlänga handläggningstid i första stycket från har redovisats i avsnitt 6.5.1. I förtydligande syfte har också preciserats från vilken tidpunkt ett automatiskt undantag skall räknas om individuellt undantag sökts på nytt. Har undantag beviljats tidigare för samma avtal, räknas femårsperioden från utgången av giltighetstiden för det senast beviljade undantaget. Den i andra stycket angivna handläggningstiden har justerats i enlighet med första stycket. Som framhållits i avsnitt 6.5.1 skall invändning inte göras rutinmässigt utan endast om det är klarlagt att i ärendet finns omständigheter som kräver mera omfattande utredning eller att det finns andra mera starka skäl för en förlängd prövningstid. Det är angeläget att skälen för en invändning motiveras så tydligt som möjligt. I förtydligande syfte anges vidare att får återkalla en invändning. Det får förutsättas att verket med hänsyn till företagens berättigade intresse av skyndsamma besked återkallar en invändning när skälen för denna inte längre kvarstår. Om verket återkallar en invändning skall undantag anses beviljat i enlighet med första stycket. I andra stycket har dessutom införts en ettårsregel. Innebörden av bestämmelsen är att om efter gjord invändning inte fattat beslut i ärendet från det att anmälan kom in till verket automatiskt undantag skall anses beviljat. Av det nya tredje stycket framgår att den i andra stycket angivna ettårsfristen får förlängas genom beslut av som det anmälande företaget samtycker till. Om företaget motsätter sig förlängning, får medge viss förlängd tid, när det finns särskilda skäl. Motiven till bestämmelsens närmare utformning framgår av avsnitt 6.5.1. Här erinras dock om att kravet på särskilda skäl markerar att det skall vara fråga om speciella situationer där omständigheterna t.ex. är sådana att verket inte skäligen kan åläggas att få fram underlag för ett beslut inom föreskriven tid eller att det kan finnas skäl att avvakta prövning av t.ex. eller utslaget i ett prejudicerande fall i domstol. 15 § får, vid prövning av ålägganden enligt 23 §, på yrkande av en part besluta om undantag enligt 8 §. Därvid tillämpas 10 §. Paragrafen har justerats i enlighet med förslaget om ändring i instansordningen (se avsnitt 6.8.1). I övrigt har viss redaktionell ändring skett. 19 § Missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning på marknaden är förbjudet. Sådant missbruk kan särskilt bestå i att 1. direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller försäljningspriser eller andra oskäliga affärsvillkor, 2. begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna, 3. tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 4. ställa som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. Paragrafen, som innehåller det generella förbudet mot missbruk av en dominerande ställning, har ändrats bara på det sättet att i första stycket orden den svenska marknaden ersatts med marknaden . Skälen för detta framgår av avsnitt 6.2. 23 § får ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av förbuden i 6 eller 19 §. Om i ett visst fall beslutar att inte meddela ett sådant åläggande, får göra det på talan av ett företag som berörs av överträdelsen. I paragrafen ges bestämmelser om att får ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av 6 och 19 §§. Allmänt hänvisas till avsnitt 6.6.1. I enlighet med förslaget om ändring i instansordningen skall beslut om åläggande överklagas hos (60 §) och inte hos . Det andra stycket har justerats i enlighet därmed. Om således beslutar att inte meddela ett åläggande, får - på talan av företag som berörs av åtgärden - meddela ett sådant åläggande. 25 § Om det finns särskilda skäl för det, får ett åläggande enligt 23 § meddelas för tiden till dess att frågan slutligt har avgjorts. får meddela ett sådant åläggande bara sedan rättegång inletts. Paragrafen reglerar förutsättningarna för interimistiska beslut om åläggande enligt 23 §. Paragrafen har ändrats så att det inte längre krävs synnerliga skäl för att ett interimistiskt beslut skall få meddelas. Motiven har redovisats i avsnitt 6.6.2. Här kan tilläggas att en utgångspunkt bör vara att bestämmelsen skall tillämpas vid allvarligare överträdelser som kan få negativa konsekvenser av betydelse om inte det företag som överträder förbudsbestämmelserna åläggs att upphöra med överträdelsen. Hänsyn skall tas också till effekterna för den som får föreläggandet. Här hänvisas även till de uttalanden som gjordes till den äldre konkurrenslagstiftningen, prop. 1981/82:165 s. 217 ff. 34 § får på talan av förbjuda ett företagsförvärv som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § eller som har anmälts frivilligt enligt vad som anges där. Förvärvet skall förbjudas, om 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet i dess helhet eller en avsevärd del av det, och 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt. Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvärvats. I paragrafen, som innehåller regler om när ett anmält företagsförvärv skall förbjudas, har lagtexten justerats endast på det sättet att i andra stycket orden den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av den ersatts med inom landet i dess helhet eller en avsevärd del av det . Skälen för detta framgår av avsnitt 6.3. 41 § Om det är motiverat av ett allmänt intresse som väger tyngre än den olägenhet som åtgärden medför, får på yrkande av för tiden till dess att en fråga enligt 34 eller 36 § slutligt har avgjorts förbjuda parterna i ett avtal om företagsförvärv att fullfölja förvärvet. Om rättegång inte pågår, skall yrkandet framställas skriftligen. Yrkandet får inte bifallas utan att parterna i förvärvsavtalet eller, om förvärvet har skett på det sätt som anges i 34 § tredje stycket, förvärvaren fått tillfälle att yttra sig. Om det finns synnerliga skäl, får dock åtgärden beviljas att gälla till dess att något annat beslutas. Paragrafen innehåller bestämmelser om interimistiska beslut i ärenden om företagsförvärv. Enligt huvudregeln i andra stycket får inte ett yrkande om att ett företagsförvärv skall förbjudas bifallas utan att parterna i förvärvsavtalet eller, om förvärvet skett på sätt som anges i 34 § tredje stycket, förvärvaren fått tillfälle att yttra sig. I vissa situationer kan det emellertid finnas skäl för att ett sådant yrkande kan bifallas utan att parterna har fått möjlighet att yttra sig i frågan. En sådan åtgärd bör dock av rättssäkerhetsskäl endast vidtas när synnerliga skäl för åtgärden föreligger. Denna formulering innebär en viss skärpning av de förutsättningar som gällt för interimistiska beslut av . 49 § Ett beslut enligt 47 eller 48 § får meddelas utan att den som ansökan avser får tillfälle att yttra sig, om det kan befaras att undersökningen annars skulle förlora i betydelse. Beslut meddelat med stöd av första stycket skall sändas endast till . När undersökningen börjar skall verket överlämna ett exemplar av beslutet till den hos vilken undersökningen skall genomföras. Här hänvisas till allmänmotiveringen i avsnitt 6.6.3. Enligt paragrafens nuvarande lydelse får i brådskande fall ett beslut om undersökning enligt 47 eller 48 § meddelas utan att den som en ansökan avser får tillfälle att yttra sig. Paragrafens första stycke har justerats så, att ett beslut enligt 47 eller 48 § får meddelas utan att den som ansökan avser fått tillfälle att yttra sig om det kan befaras att undersökningen annars skulle förlora i betydelse. Något krav på att saken skall vara brådskande uppställs inte längre. I stället får en bedömning göras av hur stor risken är att det företag som planerar att genomföra en undersökning hos kan komma att förstöra eller undanröja bevis. Mot bakgrund av de krav som uppställs i 47 och 48 §§ för att överhuvudtaget en undersökning hos ett företag skall vara lagenlig får förmodas att förutsättningarna ofta är uppfyllda för att ett beslut om undersökning kan meddelas utan att den ansökan avser fått tillfälle att yttra sig. I paragrafens andra stycke, som är nytt, har införts en bestämmelse som innebär en avvikelse från regeln om ett beslut genom vilket domstolen avgör ärendet skall sändas till parterna. Beslut meddelat med stöd av paragrafens första stycke skall sändas endast till . När undersökningen börjar skall överlämna ett exemplar av beslutet till den hos vilken undersökningen skall genomföras. 51 § När genomför en undersökning som har beslutats enligt 47 eller 48 §, har verket rätt att 1. granska bokföring och andra affärshandlingar, 2. ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar, 3. begära muntliga förklaringar direkt på platsen, och 4. få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen. I paragrafens andra stycke i dess nuvarande lydelse anges att ett beslut om undersökning enligt 47 eller 48 § skall visas upp för den hos vilken undersökningen skall genomföras innan denna börjar. Bestämmelsen har överförts till 49 §. Paragrafens andra stycke har därför utgått. 53 § får begära handräckning av kronofogdemyndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i 51 § 1, 2 och 4. Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av i . Därvid gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. Myndigheten skall dock inte underrätta den hos vilken undersökningen skall genomföras innan verkställighet sker. I paragrafen anges att får begära handräckning av kronofogdemyndigheten för att genomföra åtgärder enligt 51 § 1-2 och 4. Ett nytt andra stycke har införts med en bestämmelse som anger att frågor om handräckning enligt första stycket skall prövas av i . Vidare har intagits en bestämmelse som föreskriver att kronofogdemyndigheten inte skall underrätta den hos vilken undersökningen skall genomföras innan verkställighet sker. Bestämmelserna kommenteras i avsnitt 6.6.3. 54 § Åtgärder enligt 45 eller 51 § får inte avse en skriftlig handling 1. vars innehåll kan antas vara sådant att en advokat eller hans biträde inte får höras som vittne därom, och 2. som innehas av honom eller av den till förmån för vilken tystnadsplikten gäller. Om anser att viss handling bör omfattas av undersökning enligt 51 § och den som åtgärden angår åberopar att handlingen är skyddad enligt första stycket, skall handlingen förseglas och skyndsamt överlämnas till av . Tingsrätten skall utan dröjsmål pröva om handlingen är sådan som anges i första stycket. I paragrafen finns bestämmelser som syftar till att skydda meddelande med visst förtroligt innehåll mellan å ena sidan en advokat eller hans biträde och å andra sidan ett företag. Skyddet gäller mot ålägganden enligt 45 § och vid undersökningar enligt 51 §. I andra stycket, som är nytt, har införts bestämmelser om förfarandet när och annan part har olika uppfattning om huruvida en handling är sådan att den skall undantas från undersökningen. Här hänvisas till den beskrivning av de nya bestämmelserna som lämnats i avsnitt 6.6.4. Uttrycket angår avser invändningar från såväl det företag som är föremål för utredningen som annan som avses i 48 §. 60 § Beslut av i följande frågor får överklagas hos : 1. undantag enligt 8, 11, 12, 14, 16 och 18 §§, 2. icke-ingripandebesked enligt 20 och 21 §§, 3. ålägganden som verket har meddelat enligt 23 § första stycket och 25 §, och 4. ålägganden enligt 45 §. Ett beslut enligt första stycket 1-3 får överklagas bara av ett företag som berörs av beslutet. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av beslut som fattas av . I enlighet med förslaget om ändring av instansordningen (avsnitt 6.8.1) skall enligt första stycket beslut i frågor som gäller undantag, icke- ingripandebesked, ålägganden enligt 23 § första stycket och 25 § samt ålägganden enligt 45 § överklagas till . 63 § och beslut av i följande mål och ärenden får överklagas hos : 1. konkurrensskadeavgift enligt 26 §, 2. kvarstad enligt 32 §, 3. företagsförvärv enligt 34, 36, 41 och 43 §§, 4. undersökningar enligt 47 och 48 §§, och 5. prövning enligt 54 § andra stycket. Beslut under rättegången i frågor som avses i 32 eller 41 § skall överklagas särskilt. Har ett sådant beslut meddelats innan rättegång har inletts, skall det överklagas som om beslutet meddelats under rättegång. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av domar och beslut som meddelas av . Enligt förslaget om ändring av instansordningen (avsnitt 6.8.1) skall tingsrätten inte längre pröva frågor som rör undantag, icke- ingripandebesked och ålägganden. Paragrafens första stycke har anpassats till detta. En ny punkt 5 har förts in om överklagande av tingsrättens beslut enligt 54 § andra stycket. Vidare har andra stycket justerats mot bakgrund av att ålägganden enligt 25 § inte längre prövas av tingsrätten. Bestämmelsen om att sådant beslut kan överklagas särskilt har därför utgått. 64 § Om något annat inte följer av denna lag tillämpas, 1. beträffande rättegången i frågor som avses i 23 § andra stycket och 63 § första stycket 1-3, vad som är föreskrivet i om tvistemål där förlikning inte är tillåten, och 2. beträffande handläggningen av frågor som avses i 13 § tredje stycket, 60 § första stycket och 63 § första stycket 4 och 5, lagen (1996:242) om domstolsärenden. I mål och ärenden enligt 63 § skall vad som sägs om hovrätten i 49, 50 och 52 kap. samt 39 § första stycket lagen om domstolsärenden i stället gälla . Om det finns särskilda skäl, får i mål eller ärende där enskilda är motparter till varandra, bestämma att var och en av parterna skall svara för sina rättegångskostnader. Paragrafen innehåller bestämmelser om förfarandereglerna i mål och ärenden enligt KL. Enligt första stycket skall mål om ålägganden enligt 23 § andra stycket, konkurrensskadeavgift, kvarstad och företagsförvärv liksom tidigare handläggas enligt regler för indispositiva tvistemål. Enligt punkt 2 skall bl.a. frågor som avses i 13 § tredje stycket och 60 § första stycket handläggas enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Också frågor om huruvida vissa handlingar omfattas av advokats tystnadsplikt skall handläggas enligt samma lag. Andra stycket har ändrats till följd av den ändrade instansordningen (avsnitt 6.8.1). Hänvisningen till reglerna i 49, 50 och 52 kap. och ärendelagen bör som tidigare gälla mål eller ärende som överklagas från tingsrätten till . Därför hänvisas till 63 §. Motsatsvis följer att , i de fall den är första domstolsinstans enligt de nya reglerna, skall tillämpa de regler i som avser tingsrätts handläggning när första stycket 1 gäller, och vad som sägs om tingsrätt i ärendelagen när den lagen enligt punkt 2 skall tillämpas. I tredje stycket, som är nytt, har införts en särskild bestämmelse om rättegångskostnader (se avsnitt 6.8.4.). Enligt regeln får , om det finns särskilda skäl för det, i mål eller ärende där enskilda är motparter till varandra, bestämma att var och en av parterna skall bära sina rättegångskostnader. Denna bestämmelse utgör en undantagsregel till huvudregeln att tappande part står för rättegångskostnaderna, vilket markeras genom kravet på att det skall finnas särskilda skäl för att förordna om s.k. kvittning. 64 c § När tingsrätten prövar ärenden som anges i 63 § första stycket 4 och 5 i sak, skall tingsrätten ha den sammansättning som anges i 64 a § första stycket. Tingsrätten får dock i ett sådant ärende i stället bestå av en lagfaren domare eller av en lagfaren domare och en ekonomisk expert, om det är tillräckligt med hänsyn till ärendets beskaffenhet. Vid annan handläggning skall tingsrätten bestå av en lagfaren domare eller av en lagfaren domare och en ekonomisk expert Paragrafen innehåller regler om tingsrättens sammansättning för frågor som enligt 64 § första stycket 2 skall handläggas som domstolsärenden. Till följd av ändringen av instansordningen (avsnitt 6.8.1) samt att prövning enligt 54 § andra stycket tillkommit, har paragrafen anpassats till de därav föranledda förändringarna i 63 §. Den andra meningen har justerats så att tingsrätten får pröva ett ärende i viss mindre sammansättning, förutom vid prövning av frågor om undersökningar enligt 47 och 48 §§ såsom , även i fråga om prövning enligt 54 § andra stycket. 65 a § I denna paragraf anges att skall få tillfälle att yttra sig i ärenden i domstol. Bestämmelsen är på grund av lagen (1996:242) om domstolsärenden överflödig och har därför upphävts. 69 § Om det är till fördel för utredningen får mål som avses i 23 § andra stycket eller 63 § första stycket 1-3 handläggas gemensamt med ett ärende som anges i denna lag, när målet och ärendet handläggs av samma domstol. Handläggningen skall ske enligt vad som föreskrivs i 64 § första stycket 1 samt 64 a och 64 b §§. Vid gemensam handläggning i av mål som avses i 23 § andra stycket och ärende enligt denna lag, skall reglerna för tingsrätt tillämpas. I andra fall tillämpas reglerna för hovrätt. I paragrafen finns fakultativa bestämmelser om gemensam handläggning i domstol av mål och ärenden som avses i KL. Till följd av den ändrade instansordningen (avsnitt 6.8.1) har paragrafen justerats i förtydligande syfte.