prop · GL0363 · 1998-01-01 00:00:00 — En avisering till länsstyrelserna bör ske på mot- svarande sätt som vid sistnämnda samkörning. Terminalåtkomsten enligt 16 a § polisregisterkungörelsen (1969:38) skall förutom ansökningsärenden omfatta tillsyn av tillståndshavare. Den skall vidare omfatta trafikansvariga och i övrigt de personer som prövas. Även i ärenden om och tillsyn angående taxiförarlegitimation skall sådan åtkomst finnas. , som är tillståndsmyndighet enligt YTL i vissa fall, skall få samma åtkomst till polisregister som länsstyrelserna har. Allmän domstols och underrättelseskyldighet ut- vidgas vad beträffar såväl personkrets som brottstyper. Bestämmelsen om skyldighet för andra myndigheter att underrätta om missförhållanden som rör den yrkesmässiga trafiken i olika avseenden förtydligas. Aktiebolaget , och anges i bilagan till sekretess- lagen (1980:100) som sådana organ som enligt 1 kap. 8 § sekretesslagen vid tillämpningen av lagen är att jämställa med myndigheter, såvitt avser fordonskontroll enligt lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utred- ningen har dock inte behandlat frågan om ändring i bilagan till sekretess- lagen. Remissinstanserna: Länsrätten i m.fl. anser att reglerna för behörig myndighet på yrkestrafiksidan skall korrespondera med motsvarande bestämmelser beträffande körkort. Flera remissin- stanser påpekar emellertid att en överflyttning av ärenden i samband med byte av folkbokföringsort medför hanteringsmässiga svårigheter och risker för att ärenden tappas bort. anser att skall vara såväl tillsyns- som tillståndsmyndighet för den yrkesmässiga busstrafiken. Skälen för regeringens förslag: 14.1 Samverkan mellan myndigheter Såsom föreslagits på olika ställen ovan skall samtliga frågor som rör till- stånd till yrkesmässig trafik, såväl ansökan som tillsynsfrågor samt frågor om återkallelse och varning, prövas om sökanden är en fysisk person av i det län där han är folkbokförd och om sökanden är en juridisk person av i det län där företagets verksamhet eller ledning finns. Motsvarande bestämmelser har föreslagits för bilut- hyrning och i fråga om taxiförarlegitimation. Genom förslaget skapas överensstämmelse mellan bestämmelserna för körkort, förarlegitimation, trafiktillstånd och tillstånd till biluthyrning. Vidare kan tillsynsarbetet komma att underlättas genom att kontakter med andra myndigheter etc. i huvudsak kan ske inom regionen. Såsom anförts i avsnitt 8 bör prövningsmyndigheterna åläggas att verka för en sund konkurrens inom yrkestrafiken. Detta bör även komma till uttryck i lagen. 14.2 Sambearbetning av registrerade uppgifter Myndigheternas tillsyn av den yrkesmässiga trafiken kan ses som en uppföljning av att de förutsättningar som en gång konstaterats föreligga när tillstånd till viss trafik beviljades alltjämt föreligger. I tillsynssitua- tioner ställs olika intressen mot varandra; skyddet för den personliga in- tegriteten ställs mot samhällets intresse av att lagar och förordningar följs. ligger långt framme beträffande databaserade register. Inom hela samhällsområdet registreras uppgifter om den som utövar närings- verksamhet. Från många håll efterfrågas möjligheten till en sambearbet- ning av dessa registrerade, offentliga uppgifter. Från vissa myndigheters sida pekas också på att en sambearbetning av registeruppgifter är ett kostnadseffektivt sätt att få veta hur näringsidkaren sköter sina åliggan- den, främst gentemot samhället. När man genom lagstiftning utökar läns- styrelsernas tillsynsverksamhet på yrkestrafikområdet kan det finnas skäl att av bl.a. effektivitetshänsyn underlätta olika former av sambearbetning av myndigheternas register. I utsökningsregisterlagen (1986:617) finns bestämmelser om ett för hela landet gemensamt utsökningsregister, det s.k. , som i första hand skall användas inom exekutionsväsendet. Efter förslag i prop. 1993/94:168 har beslutat att registret får användas även för tillsyn över innehavare av trafiktillstånd och trafikansvariga enligt YTL (1 § tredje stycket 4). I 2 c § utsökningsregisterförordningen (1986:678) regleras nu nämnda möjlighet närmare. Vissa uppgifter i utsökningsregistret får sambearbetas med uppgifter om innehavare av trafiktillstånd och trafikansvariga i centrala yrkestrafikregister. och yrkes- trafikregistret samkörs . redovisar resultatet av sambearbetningen till . Uppgift lämnas i före- kommande fall om bl.a. skuldens storlek, likvidation, konkurs, ackord och näringsförbud. Uppgifterna lämnas inte ut på medium för automatisk databehandling. sammanställer därefter uppgifterna för in- formation till länsstyrelserna. Dessa hålls därigenom kontinuerligt under- rättade om tillståndshavare och trafikansvariga som restförts för skatter och avgifter. Den tillsyn som baseras på sambearbetat material kan initieras genom att tillsynsmyndigheterna aviseras om gjorda samkörningar. De åtgärder som tillsynsmydigheten vidtar efter en sådan avisering förenas med andra tillsyns- och kontrollmoment. Det är regeringens uppfattning att fullgörandet av dessa uppgifter inte påkallar att länsstyrelserna ges direktåtkomst (terminalåtkomst) till utsökningsregistret. En ordning med sambearbetning och påföljande avisering till myndigheten torde t.o.m. innebära ett mer effektivt sätt, än direktåtkomst, vid handläggning av ansökningar respektive ärenden om tillsyn, eftersom åtgärder krävs endast beträffande aviserade personer. Däremot bör en utvidgning ske såtillvida att bestämmelsen i 1 § tredje stycket 4 utsökningsregisterlagen, som anger personkretsen för sambear- betningen, får omfatta även övriga prövade personer enligt nuvarande 6 § andra stycket YTL. Såväl utsökningsregisterlagen som förordningen bör vidare ta sikte också på uppgifter som behövs för tillsyn enligt BUL. Samkörning mellan yrkestrafik- och utsökningsregistren syftar till att ta fram uppgifter om sådana innehavare m.fl. av trafiktillstånd och bilut- hyrningstillstånd som missköter trafikrörelsens ekonomi. Ekonomiska förhållanden har inte samma avgörande betydelse för en innehavare av taxiförarlegitimation. Det krävs därför inte någon utvidgning av be- stämmelserna om sambearbetning i detta avseende. Bestämmelsen i 16 a § polisregisterkungörelsen reglerar rätt till terminalåtkomst till polisregistret för upplysning i bl.a. ärenden om trafiktillstånd samt tillstånd till biluthyrning. Bestämmelsen bör, för- utom ärenden vid ansökan, omfatta även tillsyn av tillståndshavare. Registersökningen bör vidare få omfatta, utöver tillståndshavare och trafikansvarig, den vidare personkrets som skall lämplighetsprövas enligt nuvarande 6 § andra stycket YTL, dvs. övriga prövade personer. I bestämmelsen bör också åtkomst för upplysning i ärende om taxi- förarlegitimation införas. Länsstyrelsernas möjlighet till registerkontroll bör få omfatta ärenden som rör såväl ansökan som tillsyn beträffande taxiförarlegitimation. är tillståndsmyndighet enligt YTL beträffande tillstånd till linjetrafik som berör flera län. bör därför få samma åtkomst till polisregister som länsstyrelserna får. Även PRV:s aktiebolags- respektive handelsregister bör med vissa inter- samköras med yrkestrafikregistret enligt samma rutiner som införts för samkörning mellan yrkestrafik- och utsökningsregistren. Avisering till länsstyrelserna kan därefter ske på motsvarande sätt. Därigenom skulle länsstyrelserna kunna följa upp de tillståndshavare beträffande vilka ändringar har skett men tillståndshavarens anmälningsskyldighet enligt YTF inte har fullgjorts. Nödvändiga bestämmelser för att ange ändamålet med sambearbet- ningen och vilka uppgifter som avses regleras lämpligen i förordningen (1979:785) om yrkestrafikregister, eller i en ny sådan förordning, aktie- bolagsförordningen (1975:1387) och handelsregisterförordningen (1974:188). Underrättelseskyldighet för domstolar m.fl. En utökad underrättelseskyldighet för domstolar avseende skattebrott och annan ekonomisk brottslighet som som tillstånds- och till- synsmyndighet behöver bör övervägas. Därutöver kan uttryckligen be- höva anges att skattemyndigheter och andra myndigheter som uppbär eller driver in skatter eller avgifter skall lämna en prövningsmyndighet uppgifter som denna behöver för sin tillståndsprövning eller tillsyn. 14.3 Offentlighet och sekretess hos besiktningsorgan Regeringen finner det lämpligt att i detta sammanhang, efter samråd med berörda organ, modernisera reglerna beträffande offentlighet och sekre- tess vid Aktiebolaget m.fl. bolag. Dessa regler har inte justerats i takt med att det s.k. riksprovplatssystemet av- skaffats. I bilagan till sekretesslagen (1980:100) anges nu att riksprovplatserna Aktiebolaget (som ändrat firma till ), Aktiebolaget och Apoteksbolaget skall betraktas som sådana organ som enligt 1 kap. 8 § sekretesslagen vid tillämpningen av lagen är att jämställa med myndig- heter, såvitt avser den del av verksamheten som innefattar kontroll som riksprovplats . Allmänheten har därmed också rätt till insyn i denna verksamhet enligt bestämmelserna om allmänna handlingars offentlighet i tryckfrihetsförordningen. I samband med att godkändes beslutade om riktlinjer för avveckling av riksprovplatssystemet och antog lagen (1992:1119) om teknisk kontroll (prop. 1991/92:170 bet. 1992/93:EU1, rskr. 1992/93:18). Med anledning av avvecklingsbeslutet antog en ny lag om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet (SFS 1994:2043). Denna lag skulle gälla intill utgången av och innebar att AB Svensk Bil- provning och (genom SFS 1996:374 ändrat till eller ett av detta helägt dotterbolag), utan att vara riksprovplatser, under en övergångstid med ensamrätt kunde utföra nationella typbesiktningar, registreringsbe- siktningar, kontrollbesiktningar och andra slag av besiktningar. har därefter beträffande lagen dels föreskrivit att den skall fortsätta gälla utan tidsbegränsning, dels ändrat den så att de organ som med ensamrätt kan utföra besiktningarna är Aktiebolaget provning, och (prop. 1996/97:1 utg. omr. 22, bet. 1996/97:TU1, rskr. 1996/97:115). På grund av riksprovplatssystemets upphörande bör bestämmelsen som rör riksprovplatserna i bilagan till sekretesslagen ändras. Frågan är om det är önskvärt att det fortfarande skall finnas någon form av insyn be- träffande de aktuella organen. Utvidgningen av offentlighetsprincipens tillämpning utanför myndig- hetsområdet bör inriktas på de organ som handhar myndighetsutövning mot enskilda. Riksprovplatsernas verksamhet har innefattat myndighetsutövning genom att kontrollorganen inte bara haft att prova om en produkt upp- fyller vissa krav utan även att på grundval av provningsresultatet god- känna eller underkänna produkten. När övergång skett från systemet med riksprovplatser till det EG-anpassade öppna systemet har detta inneburit, förutom att kontrollorganens monopolställning avskaffats, att den rätts- liga karaktären på de berörda organens verksamhet ändrats genom att de inte längre fattar beslut på statens vägnar. Inslaget av myndighetsutöv- ning har därmed försvunnit (se prop. 1991/92:170, s. 58 ff). När det gäller Aktiebolaget , och är läget dock annorlunda. Enligt lagen om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet skall bolagen med ensamrätt utföra viss fordonsbesiktning. I praktiken har därmed dessa bolag samma uppgifter som riksprovplatserna tidigare hade. Dessa uppgifter innefattar bl.a. myndighetsutövning. Bolagens verksamhet bör därför i fortsättningen vara föremål för insyn i samma utsträckning som gällde beträffande riksprovplatserna. Detta sker lämpligen genom att bolagen anges i förteckningen i bilagan till sekretesslagen, med angivande av att insynen skall gälla handlingar som hör till fordons- kontroll enligt lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. , som inte längre har någon uppgift som motsvarar en riksprovplats, bör utgå ur förteckningen i bilagan till sekretesslagen. 15 Ansvarsfrågor Regeringens förslag: Straffsatsen för olaga yrkesmässig trafik höjs till fängelse i högst . Det s.k. transportköparansvaret skall om- fatta all yrkesmässig trafik och fängelse i högst bör även här in- föras i straffskalan. En polisman eller tulltjänsteman får rätt att hindra fortsatt färd för fordon som framförs i strid mot bestämmelserna i yrkestrafiklagstiftningen. Den som uppsåtligen för fordon utan att inneha föreskriven taxiförarlegitimation skall kunna dömas till böter eller fängelse . Detsamma skall gälla den till- ståndshavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet anlitar förare som saknar förarlegitimation. Vidare skall en förare som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot villkor som har meddelats för legitimationen kunna dömas till böter. och tulltjänsteman skall kunna utnyttjas i samband med förundersökning av brott mot lagens be- stämmelser. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har dock inte behandlat frågan om utnyttjande av tullmyn- dighet vid förundersökning. Remissinstanserna: Riksåklagaren m.fl. har tillstyrkt förslagen om straffskärpning. har däremot avstyrkt att straffet för olaga yrkesmässigtrafik eller utnyttjande av sådan tjänst höjs till fängelse i högst . Förslaget om rätt att hindra fortsatt färd har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. anser bl.a. att det bör införas en uttrycklig rätt för polisen att utföra kontroll av fordon och utrustning. har bl.a. föreslagit att tullmyndigheten och tulltjänsteman bör få befogenhet att utföra vissa initiala åtgärder i samband med förundersökning av brott som sker i samband med internationella vägtransporter. Vidare har Generaltull- styrelsen förordat att endast polisman skall ges rätt att ta hand om skyltar från taxibilar. Skälen för regeringens förslag: Den som ställer sig utanför lag- regleringen av den yrkesmässiga trafiken genom att inte ansöka om till- stånd för sin yrkesmässigt bedrivna transportverksamhet undgår den rigorösa prövning i olika avseenden som gäller på detta område. I takt med att kraven vid denna prövning ökar inte minst vad avser de eko- nomiska kraven för att bedriva yrkesmässig trafik kan antalet trans- portörer som försöker undvika att träffas av lagstiftningens krav för- väntas öka. Detta kan befaras gälla inte minst beträffande olaga yrkes- mässig taxitrafik. En straffskärpning utgör därför en viktig signal om att det här rör sig om ett samhällsproblem som det är angeläget att bekämpa. Sammantaget är straffvärdet för denna brottslighet så högt att en juste- ring i skärpande riktning bör ske. Den som uppsåtligen driver yrkes- mässig trafik utan tillstånd bör därför kunna dömas för olaga yrkes- mässig trafik till böter eller fängelse i högst . Beträffande en tillståndshavare som bryter mot villkor som har meddelats i tillståndet bör det liksom räcka med oaktsamhet för att straffansvar skall träda in. Någon skärpning beträffande straffskalan vid dessa överträdelser krävs inte. Straffbestämmelsen för den tillståndshavare som i taxitrafik anlitar en förare som inte innehar den föreskrivna taxiförarlegitimationen bör i redaktionellt hänseende föras samman med övriga sådana bestämmelser som rör taxitrafiken, se nedan. I 22 § YTL regleras det s.k. transportköparansvaret. Där föreskrivs att om beställningstrafik med buss eller godstrafik har drivits utan tillstånd, skall den som yrkesmässigt för egen eller annans räkning har slutit avtal med trafikutövaren om transporten dömas till böter, om han kände till eller hade skälig anledning att anta att tillstånd saknades. För att understryka vikten av att ansvaret för transporter fördelas över samtliga led har från flera håll ansetts att straffansvaret bör skärpas så att fängelse ingår i straffskalan. Transportköparansvaret är ett viktigt instrument för att komma till rätta med missförhållanden inom den yrkesmässiga trafiken. Det är inte främst en utvidgad lagstiftning som krävs för att komma till rätta med problemen inom den yrkesmässiga trafiken. I stället bör till- synen och kontrollen av redan gällande bestämmelser skärpas såväl på yrkestrafikområdet som inom andra författningsområden. För vissa överträdelser, där en lagföring kan förväntas få en viss genomslagskraft, krävs dock en straffskärpning. Detta gäller inte minst i fråga om trans- portköpar/beställaransvaret. Dessa lagstiftningsåtgärder träffar en del av de olagligheter som har påtalats inom bl.a. transportförmedlings- branschen i dennas vidare bemärkelse. I avsnitt 13 föreslås att lagstift- ningen om transportförmedling upphävs. Ansvaret för den som förmedlar transporter gäller emellertid alltjämt. Det förhållandet att det för ansvar krävs att det är fråga om att yrkesmässigt träffa avtal medför t.ex. för taxitrafikens del att den vanlige taxikunden inte berörs av ett sådant ansvar. Någon utvidgning av straffansvaret genom att ta bort kravet på yrkesmässighet är därför inte aktuellt. Ansvaret för den som yrkesmässigt avtalar om transporter bör däremot kunna utvidgas så att det omfattar all yrkesmässig trafik. Detta är angeläget dels för att understryka betydelsen av ett sådant ansvar inom hela sektorn, dels för att fånga upp olika former av upphandling och in- skärpa ett ansvar för upphandlaren av transporttjänster av olika slag. Det är vidare rimligt att det föreligger en överensstämmelse mellan ansvaret för olaga yrkesmässig trafik och beställaransvaret. Straffskalan bör därför ändras så att den omfattar fängelse i högst . Hindrande av fortsatt färd En rätt att under vissa omständigheter kvarhålla ett fordon och hindra dess fortsatta färd finns redan på olika håll i lagstiftningen t.ex. 168 § VTK, 114 § FK och 18 § KIV. En sådan bestämmelse har den fördelen att den får en omedelbar effekt och därmed snabbt kan påverka beteen- det. Det är i de nämnda reglerna fråga om överträdelser som objektivt kan konstateras. En regel om kvarhållande av fordon vid brott mot de centrala yrkestrafikförfattningarna, dvs. YTL och YTF, kan inte alltid förväntas få samma klara och okomplicerade tillämpning. En regel av nu nämnt slag bör dock kunna få betydelse i vissa fall, särskilt beträffande fordon i taxitrafik som framförs utan tillstånd eller har brukandeförbud på grund av manipulering av taxametern eller dess plombering. En rätt att hålla kvar ett fordon när det klart kan konstateras att tillstånd till trafiken saknas eller brott mot taxameterbestämmelserna föreligger kan således vara effektivt. Det är därför regeringens uppfattning att en regel bör införas i YTL med innebörd att en polisman eller tulltjänsteman får rätt att hindra fort- satt färd för fordon som framförs i strid mot bestämmelserna i yrkes- trafiklagstiftningen. Utnyttjande av tullmyndighet vid förundersökning av brott yrkesmässig trafik i samband med internationella vägtransporter upptäcks ofta av tullen i samband med att fordon passerar in eller ut ur landet. Praktiska skäl talar därför för att utvidga möjligheten att utnyttja biträde av tullen vid förundersökning till att gälla även brott mot YTL. Liknande regler finns i näraliggande sammanhang, t.ex. enligt lagen (1982:821) om transport av farligt gods och lagen (1988:328) om fordonsskatt på utländska fordon. Den nu föreslagna rätten att biträda vid förundersökning av brott mot YTL innebär därför ingen drastisk föränd- ring. Den nuvarande regelutformningen har tolkats så att ansvar för avsaknad av taxiförarlegitimationen inte kan utdömas, om den rapporterade föraren över huvud taget inte innehar någon legitimation. För att få ett konsekvent regelverk beträffande taxilegitimeringen bör samtliga förfaranden som innebär att ett taxifordon förs utan att föraren innehar legitimation straffsanktioneras. De straffbestämmelser som rör avsaknaden av legitimation, dvs. både för tillståndshavare och förare, bör för att man skall få ett överskådligt regelverk samlas. För att inskärpa vikten av att reglerna för taxitrafiken följs bör de straffbelagda förfaran- den som rör taxiförarlegitimationen i straffskalan även inrymma fängelse. En överensstämmelse med straffskalan för bestämmelsen om olovlig körning i lagen (1951:649) om vissa trafikbrott uppnås då. Den särskilda körkortsbehörigheten TAXI skall enligt förslaget i avsnitt 10.1 avskaffas. Behörigheten utöver själva körkortet att föra personbil och lätt lastbil i taxitrafik och annan trafik för person- transporter regleras därefter uteslutande genom kravet på innehav av taxiförarlegitimation i YTL. Behörigheten att föra övriga i 5 § KKL nämnda fordon avses föras över till nya YTL. I konsekvens härmed bör även bestämmelserna i 35 och 36 §§ KKL föras över till denna lag. Vidare föreslås i avsnitt 10.1 att en förarlegitimation skall få förenas med villkor som är motiverade av medicinska eller andra särskilda skäl och att sådana villkor skall få meddelas såväl i samband med att legiti- mationen beslutas som senare . På motsvarande sätt som en sanktion drabbar en tillståndshavare som bryter mot villkor som har meddelats för tillståndet bör en sanktion följa för den innehavare av en legitimation som bryter mot sådana villkor som av något skäl har meddelats för innehavet. Det finns skäl att ge polisen rätt att omhänderta den gula registrerings- skylten för taxi, t.ex. om fordonets ägare inte har tillstånd till taxitrafik eller om fordonet av annan anledning inte längre skall vara försett med sådana skyltar. nämnda regler om skyltar bör tills vidare finnas i yrkestrafiklagstiftningen. Vidare bör i BRK införas en straffsanktionerad skyldighet för fordonsägaren att återlämna gula taxiskyltar som innehas utan att fordonet skall vara försett med sådana. Det kan påpekas att det i 19 § BRK finns bestämmelser om att ett registrerat fordon i princip får brukas endast om det är försett med registreringsskyltar. En straffbestämmelse för överträdelse av denna be- stämmelse finns i 87 § BRK. Taxametern spelar en central roll för kontrollen av taxitrafiken. Ett straff- sanktionerat förbud mot att i taxitrafik använda fordon med bristfällig eller avstängd taxameterutrustning är därför påkallat. Regler härom bör tas in i YTF. 16 Ekonomiska konsekvenser Regeringens bedömning: De sammantagna ekonomiska konsekven- serna av de föreslagna lagändringarna är svårbedömda. Regeringens be- dömning är dock att de föreslagna lagändringarna kan förväntas medföra sådana effektivitetsvinster att de sammanlagda kostnaderna för det all- männa inte kan förväntas öka. Initialt kan dock vissa kostnader av engångskaraktär uppstå. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Kost- naderna för förvaltningsdomstolarna är dock inte behandlade. Remissinstanserna: Länsstyrelsernas samrådsgrupp för yrkestrafik- frågor anser att om ambitionerna om krafttag mot den ekonomiska brottsligheten skall uppfyllas innebär det ett behov av ökade resurser hos tillstånds- och tillsynsmyndigheterna. Skälen för regeringens bedömning: De nu lämnade förslagen innebär i flera viktiga hänseenden förändringar i författningsstrukturen. De sammantagna ekonomiska konsekvenserna av de föreslagna lagändringar är svårbedömda. Det är emellertid regeringens bedömning att dessa förändringar inte medför att ramen för de på området befintliga resurserna överskrids. Förslagen innebär i vissa delar en ambitionshöjning jämfört med det arbete som bedrivs vid de regionala prövningsmyndigheterna, men förslagen leder också till rationaliseringar av de arbetsuppgifter som existerar för myndigheterna. I det sammanhanget kan särskilt poängteras de förslag som lagts fram avseende sambearbetning mellan olika register. Att skapa rutiner för sådan sambearbetning och att få en väl fungerande ordning genererar i och för sig initialt vissa kostnader men dessa är av engångsnatur. När systemet väl tagits i bruk kan dock arbetskostnaderna förväntas bli lägre än med ett manuellt kontrollsystem och då föranleda en total kostnads- minskning. Detsamma kan sägas gälla för informationsutbytet mellan myndigheterna på området. I samband med att ny lagstiftning för en samhällssektor träder i kraft finns naturligt nog ett ökat informationsbehov.