prop · GL032 · 1998-01-01 00:00:00 — Orsaken antogs vara miljöförhållanden i havet där laxhonorna genom födan tog in skad- liga ämnen, vilka senare kom att påverka ynglet. Symtomet gavs benäm- ningen M74-syndromet efter miljöfenomenets upptäcksår. Syndromet kvarstod och försvann sedan. ökade ånyo yngeldödligheten i ett par av odlingarna, vilket kunde kopplas till M74. utgjorde M74 inte något pro- blem i flertalet odlingar. En viss ökning kunde emellertid märkas. förekom en utbredd dödlighet bland de nykläckta ynglen. ökade dödligheten till . kunde konstateras att även den vilda laxen var drabbad. Så sent som var av ynglen i odlingarna påverkade av M74. Det finns starka indikationer på att den vilda laxen är lika kraftigt drabbad. Liknande problem finns i andra delar av världen. Det är känt att dödligheten orsakas av brist på tiamin, ett B-vitamin. Vad som orsakar denna brist är emellertid är inte klarlagt, men det finns tydliga kopplingar till miljösituationen i . Detta har medfört att M74 har kunnat motverkas i odlingarna genom behandling av ynglen med tia- minlösning. Produktionen av odlad lax kommer därmed inte att påverkas . Det innebär emellertid inte att problemet är löst eller att behandling kan mildra effekterna av M74 på de vilda laxungarna . Dödligheten i M74 i de svenska odlingarna förefaller dock vara lägre än . Laxfisket Yrkesfisket i havet efter lax har genom allt mindre kvoter fått vidkännas stora begränsningar. Dessa begränsningar gör att fisket inte alltid kan bedrivas under den för fiskaren mest gynnsamma tiden. Den fortsatt stora utsättningen av smolt gör emellertid att tillgången på fångstbar lax nu är större än kanske . Trots detta är lönsam- heten i laxfisket dålig. En starkt bidragande orsak är de låga priserna på grund av konkurrensen från den odlade norska laxen. Kustfisket efter lax norr om har varit ett gott komplement till övrigt fiske. Eftersom större delen av den odlade laxen kommer från detta område kan fisket där lättare koncentreras mot de områden där an- delen odlad lax är förhållandevis hög. Uppdelningen av den svenska lax- kvoten har också tagit hänsyn till detta och för har av kvo- ten avsatts för fisket längs , där s.k. terminalfiskeområ- den inrättats utanför de utbyggda älvarna i . Terminalfiske innebär i princip att man inom ett geografiskt avgränsat område utanför älvar med odlad lax tillåter intensivt fiske efter sådan lax Fisket efter lax i naturlaxälvarna var av mindre om- fattning. Sportfiske förekom visserligen i många älvar, men tillgången på lax var i allmänhet inte så stor och antalet utövare var relativt lågt. Efter begränsningarna av havsfisket har tillgången på lax ökat i älvarna, särskilt , och därmed också intresset att fiska den. De av för beslutade begränsningarna av den årliga totalfångsten av lax som påbörjades skulle, till- sammans med de nationella begränsningarna i laxfisket i och , ha lett till en återhämtning av naturlaxbestånden om inte M74- syndromet drabbat laxen. I takt med att den naturligt producerade laxen kraftigt minskat och i vissa vattendrag till och med försvunnit har emellertid kompensationsodling blivit en grundförutsättning för att kunna bedriva ett ekonomiskt lönsamt havsfiske i . var av totala laxbestånd odlat. Havsfisket efter lax sker i egentliga , där bestånden av vild och odlad lax blandas, vilket omöjliggör en beskattning efter respektive laxstams individuella bärkraft. Detta är huvudorsaken till dagens laxproblematik i . i sikte har i rapporten i sikte föreslagit regeringen vissa åtgär- der för att säkerställa de vilda laxstammarnas överlevnad som ett intensivt fiske skall kunna bedrivas med inriktning på de odlade lax- bestånden. Rapporten har av regeringen använts som underlag inför för- handlingar inom 1996. Fiskeriver- ket anger i rapporten att de flesta av laxbestånden i är i en prekär situation. (den s.k. Lassenrappor- ten) och den rådgivande kommittén (ACFM) inom Internationella rådet för havsforskning rekommenderar att fisket till havs och vid kusterna stoppas och att odlad lax fiskas så nära utsättningsplatser- na som möjligt för att undvika fångst av vild lax. Vidare har Fiskeri- kommissionen rekommenderat att införa ett morato- rium i och utanför alla älvar med vilda laxbestånd. har i rapporten ställt upp två övergripande mål för lax- fisket. Målet på kort sikt är att undanröja det akuta hotet om genetisk ut- armning eller i vissa fall direkt utslagning som flertalet laxstammar i står inför. Det långsiktiga målet är att reproduktionspotentialen i varje laxförande vattendrag eller del av vatten- drag skall nyttjas. Rapporten har remissbehandlats. De remissinstanser som yttrat sig över de övergripande målen för laxfiskevården delar i huvudsak Fiskeri- verkets uppfattning. Ett par remissinstanser anser att det bör göras en socioekonomisk analys av det nuvarande fisket efter lax i och vilka effekter de föreslagna åtgärderna skulle få för fisket. Flera remiss- instanser menar att beskattningen av de vilda laxbestånden bör begränsas så mycket som möjligt och att fisket i uppväxtområdena i egentliga därför bör minskas. Laxfisket bör således förändras från ett havsfiske på blandbestånd till ett kust- och älvfiske. Drivgarnsfisket bör upphöra. Den svenska laxkvoten bör vidare fördelas så att minst hälften får fångas längs och i älvarna. Fiskenäringen anser att frågan om laxfiskevården är en internationell fråga och skall behandlas inom för . Internationell aktionsplan för att rädda naturlaxen i En arbetsgrupp under för utarbetade på bl.a. svenskt initiativ en långsiktig plan för att rädda de genetiskt unika laxstammarna i . antog planen vid ett extra möte . I planen anges bl.a. att skall av den potentiella produktionen av vild lax vara återupp- byggd inom genetiskt säkra gränser i varje enskild älv för att uppnå en bättre biologisk balans mellan odlad och vild lax. Målet skall uppnås genom att utslagning av vilda laxstammar förhind- ras samt att vilda bestånd återskapas i nuvarande och potentiella natur- laxälvar. skall ett så stort fiske som möjligt ändå tillåtas. Varje kuststat uppmanas att införa nationella åtgärder som kompletterar rekommendationer. I aktionsplanen fastslås även att regler, som är acceptabla med hänsyn till genetiska krav, införs för utsättningar, vilka syftar till att förstärka naturliga bestånd. Vidare fast- slås att fisket bör inriktas mot fiske efter den odlade laxen, dvs. Forskningen måste intensifieras om de bakomliggande orsakerna till M74-syndromet. Nationella och regionala referensälvar skall utses så att utvecklingen av naturbestånden bättre skall kunna följas. En internatio- nell övervakningsgrupp har inrättats för att regelbundet följa genom- förandet av planen och vid behov utarbeta kompletteringar. I har inrättat en nationell arbetsgrupp för att genomföra de åtgär- der som enligt aktionsplanen behövs för att rädda laxstammarna. Andra åtgärder inkluderar ökad fredning av hotade laxbestånd, återställande av reproduktionsområden, byggande av nya fiskvägar vid vandringshinder, förstärkningsutsättningar där så är lämpligt, årliga beståndsundersök- ningar, märkning av odlad lax samt etablering och drift av referensälvar. På grund av den allvarliga situationen för flera av naturlaxstammarna och osäkerheten om utvecklingen av M74 driver en genbank för de 14 kvarvarande naturliga laxstammarna. Prognos för Östersjölaxen åren 1997 1999 Situationen för den vilda Östersjölaxen är fortfarande mycket allvarlig och flera av bestånden i de nordligt belägna älvarna i är särskilt hotade. Med hänsyn till att produktionen är liten i många av de små skogsälvarna i löper bestånden i dessa älvar stor risk att slås ut. Av totala bestånd av laxungar som vandrade ut i för att växa upp var naturligt producerade. Den hårda regleringen av laxfisket har dock resulterat i en ökad uppvandring av vildlax . En avgörande orsak till att den negativa beståndsutvecklingen nu ser ut att vända är den finska regleringen av det finska kustfisket som infördes års laxfiskesäsong. Den resulterade i en kraftigt ökad lekupp- vandring i , och älvar. Samma typ av reglering inför- des i för kustfisket utefter års lax- säsong. Regleringen av fisket efter lax är och förblir en svår fråga. Problemen kan inte lösas enbart genom beslut om en mycket låg total tillåten fångstmängd, eftersom det då bildas ett stort överskott av odlad lax i de utbyggda älvarna. Risken för oönskad uppvandring av sådan lax till älvar med vilda laxpopulationer kan därvid öka med en icke önskvärd genetisk påverkan som följd. Ett visst fisketryck måste därför upprätthållas. Även användningen av olika fångstredskap bör löpande utvärderas. I detta sammanhang bör fiske med drivgarn särskilt uppmärksammas. EG:s nuvarande regler tillåter fiske med drivgarn om högst . Be- gränsningen av drivgarnens längd tillkom för att tillmötesgå en FN- resolution i vilken ett förbud mot storskaligt fiske rekom- menderas. Reglerna omfattar inte . Fisket i regleras av för , som tillåter drivgarn. De problem med drivgarnsfiske, som uppmärksammas i FN-resolutionen, är inte aktuella i samma omfattning i . Regeringen avser emellertid att ge i uppdrag att sammanfatta och redovisa de studier och undersökningar som gjorts i syfte att belysa driv-garnsfiskets effekter på arter i och, om så är påkallat, lämna förslag till lämpliga åtgärder för regeringens vidare ställnings-taganden i frågan och för agerande i . råder osäkerhet beträffande hur mycket lekfisk som kommer att återvända till sina hemälvar . Med hänsyn härtill är det nödvändigt att, till dess redovisat sitt uppdrag rörande begränsning av fisket efter vildlax, bibehålla minst nu- varande skyddsbestämmelser till gagn för återuppbyggnaden av de ho- tade vildlaxbestånden. 9 Det framtida miljöarbetet på fiskets område Regeringens bedömning: Det framtida miljöarbetet på fiskets område måste fortsättningsvis utgå från sektorns miljöansvar. Försiktighets- principen skall prägla det fortsatta arbetet. Samordning och samverkan skall ske i syfte att nå största miljöeffekt. Ett ökande intresse för en ekologiskt hållbar utveckling och för miljöfrågor inom näringen är av stor betydelse för att fiskerisektorns miljömål skall nås. Skälen för regeringens bedömning: har kunskapen och insikten om betydelsen av åtgärder för att bevara och för- stärka naturresursbasen och att skydda den miljön ökat inom fiskerisektorn. Arbetet måste emellertid utvecklas och fördjupas. Arbetet med fiskesektorns miljöfrågor har intensifierats under 1990- talet. Förändringar i regelverket, i samband med den nya fiskelagen, för- bättrade möjligheterna till en effektiv fiskevård. En viktig förutsättning är regeringens kommande satsning på en förbättrad fiskevård. De fram- tida nationella satsningarna inom ramen för den internationella aktions- planen för Östersjölaxen är en annan del i detta arbete. aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område ingår som en viktig del i det fortsatta arbetet. Principen om ett uthålligt fiske bör drivas inom inom gemenskapen och i andra internationella fora, i vilka deltar. skall även fortsättningsvis vara pådrivande i syfte att ytterligare stärka kraven på att hänsyn tas till miljön. I arbetet med översynen av den framtida fiskeri- politiken och i utvecklingen mot ett långsiktigt ekologiskt hållbart och ekonomiskt bärkraftigt fiske skall aktivt verka för att integrera miljöaspekter och beakta ekologiska krav. Vägledande för detta arbete bör vara tillämpningen av försiktighetsprincipen och den ekosysteman- sats som ministrarna beslöt om i . För att åstadkomma ett uthålligt fiske måste det framtida miljöarbetet utgå från principen om sektorns ansvar att förebygga och minska nega- tiva effekter på det ekosystemet och dess levande resurser till följd av produktionen. För att uppnå detta krävs samverkan mellan myn- digheter och näring men även med andra sektorer vars verksamheter på- verkar den miljön. En positiv utveckling är fiskerinäringens ökade engagemang och intresse för fiskesektorns miljöfrågor. Fiskeri- sektorn kommer att involveras i arbetet med att uppnå fastställda miljö- mål. Vidare kommer en fortlöpande dialog att föras med miljöns före- trädare. 10 Jordbrukets globala miljöfrågor Regeringens bedömning: skall bidra till ökad livsmedels- säkerhet i världen och till tryggandet av livsmedelsförsörjningen för världens växande befolkning i enlighet med rekommendationerna i aktionsplanen års livsmedelstoppmöte i . Därför gör regeringen betydande ansträngningar för att utveckla ett ekologiskt hållbart jordbruk och att driva på utvecklingen av ett sådant jordbruk inom EU. Härigenom kan vi bidra till en utveckling som kan trygga ett långsiktigt ekologiskt hållbart brukande av jordbrukets ekosystem på vilka världens livsmedelsförsörjning vilar. Regeringen verkar aktivt för att EG:s gemensamma jordbrukspolitik förändras så att subventio- neringen av jordbruksproduktionen och särskilt livsmedelsexporten kraftigt reduceras. En sådan reduktion skulle innebära att den för u- ländernas livsmedelssäkerhet nödvändiga satsningen på en ökad livs- medelsproduktion i dessa länder inte motverkas på det sätt som sker . Skälen för regeringens bedömning: Världens jordbruksproduktion har fördubblats . Ökningstakten har varit högre än befolk- ningsökningen. Per capita har tillgången till livsmedel för direkt mänsk- lig konsumtion ökat . Den globala livsmedelsproduktionen skulle räcka för att förse varje människa på jor- den med tillräcklig föda. Trots detta lider flera hundra miljoner män- niskor av kronisk undernäring. Enligt FAO uppgår de svältande till ca 800 miljoner människor. Svälten i världen har att göra med en ojämn fördelning av livsmedels- tillgångarna. Den enorma fattigdomen i världen, i första hand i u-län- derna, omfattar över 1,3 miljarder människor. Deras behov av livsmedel kan som följd av brister på inkomster och tillgångar inte omsättas i efter- frågan på livsmedelsmarknaden. För att de många fattigas brist på livs- medel skall kunna elimineras behövs avgörande framsteg i kampen för att undanröja fattigdomen. För detta krävs ekonomisk tillväxt i u-län- derna samt en jämnare fördelning av inkomsterna, sysselsättningsska- pande åtgärder och en ambitiös politik för social utveckling. Det globala handlingsprogrammet från det sociala toppmötet i Köpen- hamn måste genomföras om världsfattigdomen och världssvälten skall kunna undanröjas. I första hand måste kvinnornas och barnens ställning förbättras. Kvinnorna utgör över hälften av världens jord- brukare, i huvudsak sysselsatta på små lågavkastande självhushåll- ningsjordbruk. Kvinnor och barn svarar för en växande andel av världens svältande. Krig och interna konflikter som förorsakar omfattande fattig- dom och hunger måste också förebyggas. Det andra hotet mot livsmedelssäkerheten är av mera långsiktig ka- raktär. Fram behöver världens samlade livsmedelsproduktion fördubblas för att kunna förse jordens växande befolkning med tillräcklig föda. Folkmängden beräknas då uppgå till 8,5 miljarder människor mot dagens 5,8 miljarder. Livsmedelsbehovet växer också i takt med ändrade konsumtionsmönster. I takt med inkomstökning och urbanisering i tredje världen förändras efterfrågan i riktning mot en växande animaliekon- sumtion. Denna förändring gäller i hög grad de snabbväxande ekonomierna i och . I ett längre perspektiv kan den också förväntas att omfatta . Är den naturresursbas på vilken jordbruket och fisket bygger tillräcklig för att klara av den nödvändiga fördubblingen av livsmedelsproduktionen under ? Om nuvarande ohållbara produk- tionsmönster i jordbruk och fiske behålls, finns det enligt många experter risk för att så inte är fallet. Denna bedömning grundas på erfarenheterna av effekterna på naturresursbasen av den fördubbling av världens livs- medelsproduktion som ägt rum . Jordförstöringen är en betydande faktor som hindrar ökad jordbruks- produktion. Enligt FAO:s bedömningar påverkar den 1,2 miljarder hek- tar. Erosion, försaltning, ökenspridning, markpackning, samt minskad bördighet genom överutnyttjande och genom reducerad biologisk mång- fald i åkerjorden, utgör de största hoten mot världens behov av . Hoten återfinns i såväl som i-ländernas jordbruk, både i det högavkastande moderna jordbruket och i det lågavkastande självhushåll- ningsjordbruket. Än mer oroande är den växande vattenbristen i världen. Det konstbe- vattnade jordbruket, som är världens mest högavkastande, svarar för av världens sötvattenskonsumtion. Jordbruksekonomierna i världens torra och halvtorra områden svarar för av dessa om- rådens sötvattenskonsumtion. I de fuktiga tempererade områdena är kon- sumtionen . En betydande andel av den nödvändiga pro- duktionsökningen på livsmedelsområdet förutses komma från en expan- sion av det konstbevattnade jordbruket. Detta kommer inte att bli möjligt, om inte användningen av vatten i världens jordbruk effektiviseras. I första hand måste den jordförstöring som förorsakas av över- och felan- vändning av vatten i jordbruket begränsas och upphöra. Den biologiska mångfalden hotas av utarmning. De domestice- rade växt- och djurgenetiska resurserna reduceras i dramatisk takt i första hand till följd av att det moderna jordbrukets behov av genetisk bredd minskar. Den genetiska rikedomen i de viktigaste jordbruksgrödorna ho- tas genom omvandling av de ekosystem som rymmer dessa sädesslags "vilda släktingar" till följd av ändrad markanvändning. Därmed minskar det växtgenetiska underlaget för det fortsatta förädlingsarbetet, som är nödvändigt för att utveckla nya och förbättrade egenskaper hos våra nyt- toväxter. Stora problem skapas också genom en utarmning av jordbruksekosys- temens biologiska mångfald till följd av den förändring mot ett mer mo- notont odlingslandskap som orsakas av odlingssystemens ensidiga ut- formning. I det moderna jordbruket anpassas de lokala ekosystemen, t.ex. genom omfattande insatser av bekämpningsmedel och konstbevattning till samma sortmaterial i stället för att sortmaterialet i högre grad an- passas till de lokala och regionala förhållandena. Utvecklingen av ett hållbart och högavkastande jordbruk är en förutsättning för att trygga den långsiktiga livsmedelssäkerheten i världen. Den stora befolkningsökningen kommer även fortsättningsvis att äga rum i . Det gäller därför att främja en långsiktig produk- tionsökning i dessa länder. För att stödja en sådan utveckling måste i- länderna skära ner sin subventionerade överproduktion av livsmedel. Under en följd av år har subventionerna snedvridit den internationella handeln med livsmedel och därigenom undanröjt intresset för investe- ringar i en ökad livsmedelsproduktion i . Dessa länders lant- brukare kan inte konkurrera med gåvoleveranser och högsubventionerad i-landsexport av livsmedel. bör följa effekterna på den globala livsmedelssäkerheten som följer av internationella handelsförhandlingar. Produktionsmönstren i högavkastande jordbruk hämtas i första hand från i-länderna. I-länderna har därför i egenskap av förebilder ett särskilt ansvar att utveckla produktionsmönster som förenar hög av- kastning med hållbarhet. Detta är nödvändigt också för att det även , efter en utveckling av livsmedelsproduktionen i , kommer att finnas utrymme för export av livsmedel från konkurrenskraf- tiga i-länder. Den växande privatiseringen av jordbruksforskningen som skett i i- länderna har lett till en begränsning av den forskning och utveckling som gynnar det lågavkastande självförsörjningsjordbruket. Det är angeläget att i-länderna i växande utsträckning främjar en jordbruksforskning som mera kan inriktas mot behov, i första hand bör detta ske ge- nom den konsultativa gruppen för internationell jordbruksforskning (on , CGIAR). Det är också angeläget att på ett helt annat sätt än under de senaste år- tiondena aktivt involvera världens bönder, lant- och plantagearbetare i forskning och utveckling för ett hållbart jordbruk. Det gäller i i-länderna lika väl som i . Genom SIDA lämnas svenskt bistånd för kapacitetsuppbyggnad i u- länderna inom området växtgenetiska resurser, främst genom stöd till de forskningscentrum som ingår i CGIAR. deltar i ECP/GR, som är ett europeiskt program för nätverk inom området växtgenetiska resurser. FAO spelar en central roll för att i) övervaka de globala naturresur- serna avseende jordbruk, fiske och skog i ett ekosystemperspektiv, ii) föreslå politiskt relevanta förbättringar i förvaltningen av naturresur- serna, samt iii) utgöra forum för mellanstatligt samarbete och förhand- lingar. Dess normativa verksamhet måste stärkas bl.a. genom att förbättra och modernisera analyskapaciteten. Strävanden att uppnå livsmedelssäkerhet i världen stod i centrum för det livsmedelstoppmöte som anordnades av FAO. Stats- och regeringschefer liksom andra regeringsmedlemmar från världens länder gjorde långtgående utfästelser om åtgärder för att halvera svälten i värl- den fram och utveckla en hållbar livsmedelsproduktion för att kunna trygga livsmedelsförsörjningen för världens växande befolkning. Genomförandet av dessa utfästelser och därmed framgång i strävandena att främja framväxten av en global livsmedelssäkerhet förutsätter en ef- fektiv uppföljning av toppmötets aktionsplan såväl nationellt som inter- nationellt. Mot denna bakgrund har den inlett arbetet med en nationell strategi för uppföljningen av toppmötet. Den svenska har där en central roll. Det civila samhället mobiliseras också för ett aktivt deltagande i denna process. Det innefattar forskar- samhället, intresseorganisationerna, folkrörelserna, näringslivet, Agenda 21-kommittéer i kommunerna, skolan och utbildningsväsendet. De nor- diska länderna samarbetar aktivt för att främja uppföljningen av topp- mötet. I en skrivelse till har sålunda Nordiska minister- rådet lagt fram förslag till en nordisk handlingsplan för uppföljning. Re- geringen lägger stor vikt vid ett aktivt svenskt deltagande i det inter- nationella uppföljningsarbetet. Satsningarna i på att utveckla ett ekologiskt hållbart jordbruk skall ses i perspektivet av den globala livsmedelssäkerhetens krav. Vid FN:s extra generalförsamlingsmöte efter konferensen om miljö och utveckling i , UNGASS, lades lades ett arbets- program fast . skall ett flertal ämnes- områden behandlas däribland landresurser, jordbruk och handel . kommer det övergripande temat att vara fattigdoms- bekämpning samt hållbara produktions- och konsumtionsmönster. De olika arbetsprogrammen tillsammans med det övergripande temat har stor relevans för livsmedelssäkerheten både nationellt och globalt. De agrikulturella aspekterna, där landsbygdsutveckling har en central roll är av vikt i det framtida fortsatta arbetet med uppföljningen av konferensens resultat. 11 Jordbrukets miljöfrågor i närområde Regeringens bedömning: Det internationella samarbetet är en väsentlig faktor i arbetet med att minska negativa effekter av de gräns- överskridande miljöproblem som jordbruksproduktionen orsakar. I det svenska närområdet bör tyngdpunkten främst ligga på insatser för miljön inom . Det pågående arbetet inom ramen för statsministrarnas Östersjöråd bedöms som positivt för att uppnå en miljöanpassning av jordbruket i regionen. Skälen för regeringens bedömning: Miljöpåverkan är ofta gräns- överskridande. Internationellt samarbete har därför stor betydelse i kam- pen mot miljöhoten. De gränsöverskridande miljöproblemen från jord- bruket är i första hand förluster av växtnäringsämnen, vilket bidrar till övergödning och försurning av mark och vatten. Även användning av bekämpningsmedel kan ha en gränsöverskridande effekt via luftburen avdrift. I det svenska närområdet ligger tyngdpunkten främst på miljö- arbetet för , där jordbrukets miljöpåverkan är av be- tydelse. Miljösamarbetet i närområde för att minska den negativa på- verkan på miljöer har ökat kraftigt under .