prop · GL0318 · 1998-01-01 00:00:00 — På en punkt anser emellertid Lagrådet att det är motiverat att framföra en synpunkt av mer långtgående räckvidd, nämli- gen den i 8 kap. valda terminologin avseende det förfarande varigenom annan än registrerad skattskyldig under vissa förutsättningar ges möjlig- het att köpa bensin och annat bränsle utan skatt eller med nedsatt skatt. För detta förfarande, som enligt Lagrådet i praktiken innebär att en leve- rantör får rätt att fakturera lägre skatt än vad köparen annars skulle ha betalat, används uttryck som inköp mot försäkran och att köparen medges skattefrihet eller nedsättning av skatten mot att han lämnar en försäkran till leverantören om bränslets användning. Enligt Lagrådets mening är de valda uttrycken oklara och ägnade att leda till exempelvis missuppfattningen att försäkran skall ses som ett vederlag för inköpt bränsle. Lagrådet anser att uttrycken bör kunna ersättas med formuleringar som bättre speglar innebörden av förfarandet, t.ex. Nedsättning av skatt vid vissa inköp respektive att skattenedsättning kan medges om köparen lämnar uppgifter till leverantören om bräns- lets användning. Regeringen instämmer i stort i vad Lagrådet yttrat men anser att de frågor som Lagrådet tar upp bör behandlas i ett större sammanhang. Re- geringen avser därför att undersöka möjligheterna att genomföra en juri- disk-teknisk översyn av lagen om skatt på energi. I ett sådant samman- hang skulle även terminologin i 8 kap. kunna ses över. 4 Ett försäkranssystem för växthusnäringen, m.m. Regeringens förslag: För växthusnäringen skapas möjlighet för annan än den som är registrerad som skattskyldig att mot försäkran köpa an- nat bränsle än bensin och högbeskattad, omärkt olja enligt den lägre skattenivå som gäller för näringen. Denna möjlighet till inköp mot försäkran skall motsvaras av en avdragsmöjlighet för de som är skattskyldiga. Som förutsättning i båda fallen skall gälla att bränslet skall användas för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusod- ling. Inköp mot försäkran och avdrag skall kunna ske till den lägre skatte- sats som följer av ett beslut om preliminär skattesats enligt den s.k. 0,8-procentsregeln. För industrin skapas möjlighet för den som inte är skattskyldig att få återbetalning av skatt enligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om preliminär skattesats. Promemorians förslag: Ett försäkranssystem införs för industrin och växthusnäringen. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker eller god- tar i huvudsak förslaget. Övriga remissinstanser har inget att erinra mot förslaget. Bakgrunden till regeringens förslag: höjdes koldi- oxidskatten för industrin och växthusnäringen från till 50 pro- cent av den generella nivån. infördes skattelättnader för energi- intensiv verksamhet av följande innebörd. Om ett företags koldi- oxidskattebelastning överstiger av försäljningsvärdet medger beskattningsmyndigheten nedsättning av skatten så att den överskjutande skattebelastningen inte överstiger ett belopp som motsvarar av den generella nivån (0,8-procentsregeln). I förarbetena uttalades att det, i likhet med vad som då gällde för tillämpningen av 1,2-procentsregeln, bör vara möjligt för ett företag att i början av ett kalenderår hos beskatt- ningsmyndigheten ansöka om ett preliminärt besked om tillämplig skatte- sats. skall därefter, när det faktiska utfallet under kalenderåret är känt, åter pröva företagets ansökan (se prop. 1996/97:29 s. 18). Enligt tidigare beslut skulle växthusnäringen redan ha gått över till ett system med kvartalsvis återbetalning av skatten. Tidpunkten för denna övergång har dock successivt senarelagts genom ändringar i övergångs- bestämmelserna till lagen (1994:1776) om skatt på energi (se bl.a. bet. 1995/96:SkU31, rskr. 1995/96:305, SFS 1996:687). beslu- tade att växthusnäringen tills vidare skulle ha kvar möjlighe- ten att få sin skattenedsättning när bränslet levereras (bet. 1996/97:FiU1, rskr. 1996/97:53, SFS 1996:1220). I samband därmed riktade skatteut- skottet kritik mot systemet med preliminära besked om tillämplig skatte- sats. Utskottet anförde bl.a. att knappast något företag inom växthusnä- ringen är skattskyldigt och att det därför behövs någon form av informellt försäkranssystem för att göra det möjligt för dessa att få del av den skattelättnad som det preliminära beslutet innebär. Utskottet påpe- kade även att systemet med preliminära beslut inte har något egentligt stöd i lag. Enligt skatteutskottet borde regeringen se över reglerna på detta område i syfte att klargöra läget både ur kontrollsynpunkt och vad gäller eventuellt behov av lagreglering (bet. 1996/97:FiU1, bilaga 6, s. 33-34). Skälen för regeringens förslag: Växthusnäringen är en utpräglad småföretagarbransch. Det finns cirka 1 700 växthusföretag i varav knappast något är registrerat som skattskyldigt. Uppemot 1 200 växthusföretag beräknas kunna få del av den ytterligare skattelättnad som 0,8-procentsregeln innebär. I ett system med kvartalsvis återbetalning skulle alltså beskattningsmyndigheten få behandla cirka 6 800 ansök- ningar . Därtill kommer ungefär 1 200 ansökningar om preliminärt besked om tillämplig skattesats enligt 0,8-procentsregeln. Ett system med både kvartalsvis återbetalning och preliminära besked om tillämplig skattesats tenderar alltså att bli administrativt betungande för såväl växt- husföretag som beskattningsmyndighet. För växthusföretag som inte är registrerade som skattskyldiga kommer möjligheten att få ett preliminärt besked om tillämplig skattesats enligt 0,8-procentsregeln att bli verkningslös om de inte kan få del av denna skattelättnad redan under det kalenderår som beslutet avser. Det behövs därför någon form av försäkrans- eller återbetalningssystem för denna skattelättnad. Med hänsyn till antalet växthusföretag är ett försäkrans- system att föredra ur administrativ synpunkt. Å andra sidan är ett återbe- talningssystem att föredra ur kontrollsynpunkt. Det bör dock hållas i minnet att ett försäkranssystem i praktiken har tillämpats för växthusnä- ringen utan att det kommit fram uppgifter som ty- der på att systemet missbrukas. Det är dessutom möjligt att begränsa ris- kerna för fusk genom att föreskriva att det inte skall vara tillåtet att mot försäkran köpa bensin och högbeskattad, omärkt olja. Vid en samman- vägning av för- och nackdelarna med ett försäkranssystem finner rege- ringen att fördelarna väger tyngre. Regeringen föreslår därför att ett för- säkranssystem införs för växthusnäringen. För att minska riskerna för fusk bör det inte vara tillåtet att mot försäkran köpa bensin och högbe- skattad, omärkt olja. För att ett försäkransystem skall fungera krävs det att möjligheten att mot försäkran köpa bränsle enligt en lägre skattenivå motsvaras av en möjlighet till avdrag för de som är skattskyldiga. Avdrag för skatt skall alltså kunna göras när annat bränsle än bensin och högbeskattad, omärkt olja sålts för förbrukning för sådana ändamål som berättigar till inköp mot försäkran enligt en lägre skattenivå. Har ett beslut om preliminär skattesats meddelats får avdrag göras enligt den lägre skattesats som följer av beslutet. och har anfört att deras principiella ståndpunkt är att fiskal kontroll skall utföras av behörig myndighet och inte av bränsleleverantörer. De förordar därför ett återbetalningssystem framför ett försäkranssystem. Svenska Gasföre- ningen anser att om en bränsleleverantör sålt bränsle enligt en lägre skattenivå mot försäkran så skall, om försäkran visar sig vara oriktig, detta korrigeras hos köparen och inte hos bränsleleverantören. Före- ningen påpekar även att bränsleleverantörer inte skall kunna åläggas att utföra kontroller av myndighetskaraktär. Regeringen anser inte att det föreslagna försäkransystemet medför an- nat än begränsat kontrollarbete för bränsleleverantörerna och att dessa uppgifter inte kan jämställas med de kontroller som beskattningsmyndig- heten har att utföra. Vad bränsleleverantörerna behöver kontrollera är att försäkran innehåller tillräckliga uppgifter för att kunna ligga till grund för ett avdragsyrkande. Självfallet kan det inte ankomma på leverantö- rerna att, annat än i uppenbara fall, göra en bedömning av om köparen verkligen skall använda bränslet till det ändamål som han uppger i sin försäkran. Det bör dessutom påpekas att om det i efterhand kommer fram att bränsle inte använts för det i försäkran angivna ändamålet så är det köparen som skall påföras skatt. Det bör vidare noteras att nuvarande regler i praktiken innebär att ett försäkranssystem tillämpas för växt- husnäringen. Mot bakgrund av nu redovisade skäl anser regeringen att det föreslagna försäkranssystemet för växthusnäringen inte leder till oacceptabla konsekvenser för bränsleleverantörerna. De skäl som anförts ovan för ett försäkranssystem vad gäller växt- husnäringen har i stor utsträckning även giltighet för industriföretag. Också för dessa företag skulle det därför vara motiverat med någon form av försäkrans- eller återbetalningssystem för den skattelättnad som följer av ett beslut om preliminär skattesats enligt 0,8-procentsregeln. I promemorian föreslogs att ett försäkranssystem skulle införas för både industrin och växthusnäringen. För industrins del innebär det en övergång från ett återbetalningssystem till ett försäkranssystem. En så- dan övergång skulle i och för sig inte leda till varaktigt minskade skatte- intäkter. Däremot skulle skatteinbetalningarna minska kraftigt under ikraftträdandeåret. Även om det rör sig om inbetalningar som senare ändå skall återbetalas skulle det påverka statens kassaflöde negativt. En övergång till ett försäkranssystem för industrin kräver därför ytterligare överväganden vad gäller finansieringen. Mot den bakgrunden är rege- ringen inte beredd att föreslå att ett försäkranssystem införs för industrin. Redan nu bör det dock införas någon möjlighet för industrin att utnyttja ett beslut om preliminär skattesats under det kalen- derår som beslutet avser. Regeringen föreslår därför att nuvarande be- stämmelse om återbetalning ändras så att det blir möjligt att medge åter- betalning enligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om prelimi- när skattesats. Som redogjorts för ovan skall försäkranssystemet för växthusnäringen inte omfatta bensin och högbeskattad, omärkt olja. Nuvarande regler för industrin innebär dock att avdrag för skatt och återbetalning av skatt kan medges när omärkt olja använts. En av grundtankarna med energiskatte- systemet är att omärkt olja skall användas för fordonsdrift. Eftersom avdrags- och återbetalningsbestämmelserna för industrin med ett undan- tag inte omfattar bränsle som används för fordonsdrift föreslås att dessa bestämmelser inte längre skall omfatta högbeskattad, omärkt olja. På så vis uppnås även en viss enhetlighet mellan beskattningen av industrin och växthusnäringen. Av samma skäl bör 0,8-procentsregeln inte omfatta högbeskattad, omärkt olja. Förslagen föranleder ändringar i 7 kap. 4 §, 9 kap. 2 och 9 §§ lagen (1994:1776) om skatt på energi samt att punkterna 5 och 6 av övergångs- bestämmelserna till samma lag upphävs. Vidare införs en ny bestäm- melse i nämnda lag, 8 kap. 3 a §. Ändringarna föreslås träda i kraft . 5 Värmeleveranser till industrin och växthusnäringen Regeringens förslag: Nedsättningsregeln i 9 kap. 9 § lagen (1994: 1776) om skatt på energi, 0,8-procentsregeln, skall tillämpas på bränsle som förbrukats för framställning av värme för industrin och växthusnäringen. skall kunna medge leve- rantörer av värme till växthusnäringen och industrin återbetalning en- ligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om preliminär skatte- sats Promemorians förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker eller godtar i huvudsak förslaget. Övriga remissinstanser har inget att erinra mot för- slaget. Skälen för regeringens förslag: Om värme har levererats till tillverk- ningsindustrin eller växthusnäringen medger beskattningsmyndigheten den som framställt värmen återbetalning av energiskatten och hälften av koldioxidskatten på annat bränsle än bensin som förbrukats vid fram- ställning av värmen. Den nuvarande ordningen innehåller dock ingen möjlighet till ytterligare skatteåterbetalning i de fall då mottagaren av värmeleveransen är ett företag som är berättigat till nedsättning av skatten med stöd av 0,8-procentsregeln. Det innebär att det inte råder konkurrensneutralitet mellan externt levererad värme och värmeproduk- tion i industrins och växthusnäringens egen regi. För att skapa sådan neutralitet föreslås att 0,8-procentsregeln även skall kunna tillämpas på bränsle som förbrukats för framställning av värme för industrin och växthusnäringen. Av samma skäl föreslås en bestämmelse som gör det möjligt för värmeleverantörer att få återbetalning enligt den lägre koldi- oxidskattesats som följer av ett beslut om preliminär skattesats. I kon- sekvens med vad som föreslås för industrin och växthusnäringen vad gäller avdrag, återbetalning och nedsättning enligt 0,8-procentsregeln bör rätten till återbetalning av skatt för värmeleveranser endast omfatta skatt på annat bränsle än bensin och omärkt olja. anser att förslagen inte innebär nå- gon garanti för att växthusodlaren redan vid inköpet av värmen får del av den ytterligare skattenedsättning som ett beslut om preliminär skattesats innebär. Förbundet anser därför att det föreslagna försäkranssystemet för växthusnäringen även bör omfatta värmeleveranser till växthusodlare. Med hänsyn till att värme inte är en skattepliktig produkt anser dock regeringen att det inte är lämpligt att låta försäkranssystemet omfatta värmeleveranser. anser att fjärrvärmeleverantörer bör få göra avdrag enligt 0,8-procentsregeln i sina deklarationer. Skattskyldiga värmeleverantörer får inte göra avdrag för skatt på bränsle som använts för värmeframställning åt industrin och växthusnäringen. föreslår alltså att nuvarande återbetalningssystem skall ersättas med ett system med månatliga preliminära skatteavdrag, med slutlig justering baserad på hela årets förbrukning och leveranser. Denna fråga har över huvud inte diskuterats i promemorian utan inrikt- ningen har varit att inordna 0,8-procentsregeln i det nuvarande återbetal- ningssystemet. Frågan om en övergång till ett avdragssystem är kompli- cerad och behöver utredas innan det går att ta ställning till den. Rege- ringen är därför inte beredd att föreslå en sådan föränd- ring. Förslagen föranleder ändringar i 9 kap. 5 och 9 §§ lagen (1994:1776) om skatt på energi. Ändringarna föreslås träda i kraft . 6 Preliminära besked om tillämplig skattesats m.m. Regeringens förslag: Det skall framgå direkt av lag att företag som kan få del av den särskilda skattelättnaden för energiintensiv verksam- het kan ansöka om ett preliminärt besked om tillämplig skattesats. Om beslut om preliminär skattesats har meddelats skall sökanden, när det kalenderår som beslutet avser gått ut, komplettera sin ansökan med uppgifter om hur mycket bränsle som förbrukats och för- säljningsvärdet på de produkter som framställts . Beskatt- ningsmyndigheten skall för varje sökande fatta ett slutligt beslut om skattenedsättning för det bränsle som förbrukats under kalenderåret. Genom beslutet kan skatt påföras sökanden eller återbetalas till ho- nom. Slutliga beslut om skattenedsättning skall kunna fattas efter skä- lig grund. Vidare skall beskattningsmyndigheten vid s.k. oriktig pris- sättning kunna beräkna försäljningsvärdet till det belopp som det skulle ha uppgått till om sökanden tillämpat en marknadsmässig pris- sättning. De föreslagna bestämmelserna skall gälla vid tillämpningen av såväl 0,8-procentsregeln som 1,2-procentsregeln. Promemorians förslag: Skiljer sig från regeringens vad gäller möj- ligheten för beskattningsmyndigheten att avvika från sökandens prissätt- ning vid beräkning av försäljningsvärdet. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker eller godtar i huvudsak förslaget. Övriga remissinstanser har inget att erinra mot för- slaget. Skälen för regeringens förslag: En ansökan om nedsättning enligt 0,8-procentsregeln skall lämnas in till beskattningsmyndigheten senast efter kalenderårets utgång. Att det i lagtexten anges att ansö- kan skall ske senast efter kalenderårets utgång gör det möjligt för berörda företag att i början av ett kalenderår ansöka om ett prelimi- närt besked om tillämplig skattesats (se prop. 1994/95:54 s. 133). I övrigt är dock förfarandet med preliminära besked inte närmare reglerat. Det innebär t.ex. att det saknas uttryckliga bestämmelser om att beskattnings- myndigheten, när kalenderåret gått ut, skall pröva företagets ansökan på nytt och då slutligt besluta om skatten på det bränsle som förbrukats un- der kalenderåret. Det är en brist att förfarandet med preliminära besked inte är uttryckligen reglerat i lag. För att öka förutsebarheten bör det där- för införas bestämmelser som tydligt anger vad som skall gälla i fråga om fastställelse av slutlig skattenedsättning, m.m. Om en preliminär skattesats har tillämpats under ett kalenderår skall beskattningsmyndigheten när året gått ut och det faktiska utfallet är känt på nytt pröva företagets ansökan. Det torde endast vara i undantagsfall som den slutliga skattebelastningen exakt stämmer överens med den som belastat företagets bränsleförbrukning . kommer alltså i de allra flesta fall att i efterhand behöva korrigera skatteuttaget på bränslet. De som levererar bränsle eller värme enligt en preliminär skattesats skall kunna göra det utan risk för att i efterhand krävas på ytterligare skattebelopp, inte minst mot bakgrund av att bränsle kan säljas i flera led innan det förbrukas. Det är därför lämpligt att låta korrigeringen av skatteuttaget ske hos de företag som sökt och erhållit ett beslut om preliminär skattesats. ges därför möjlighet att i ett slutligt beslut om skattenedsättning påföra sökanden skatt eller återbetala skatt till honom. För att beskattningsmyndigheten skall kunna slutligt pröva ett företags ansökan är det nödvändigt att ansökan kompletteras med faktiska uppgifter om försäljningsvärde och bränsleförbrukning. Det bör därför föreskrivas att sökanden när kalenderåret gått ut skall komplettera sin ansökan med nämnda uppgifter. måste även kunna fatta slutliga beslut om skattenedsättning i fall där sökanden underlåter att komplettera sin ansökan och i fall där uppgifterna inte kan ligga till grund för en tillförlitlig beräkning. Det föreslås därför bli möjligt för beskattningsmyndigheten att fatta sådana beslut efter skälig grund. beslutade i samband med fördubblingen av koldioxidskatten för industrin och växthusnäringen att den s.k. 1,2-procentsregeln skulle slopas efter en treårig övergångsperiod. Det innebär att företag som be- driver industriell tillverkning av produkter av andra mineraliska ämnen än metaller fram till utgången av 1999 kan få nedsättning så att inte kol- dioxidskatten överstiger av de tillverkade produkternas för- säljningsvärde. Denna rätt till nedsättning omfattar endast andra bränslen än mineraloljeprodukter, dvs. kolbränslen och naturgas. Även när det gäller 1,2-procentsregeln är det möjligt för företagen att i början av ett kalenderår få ett preliminärt besked om tillämplig skattesats. Med hänsyn till detta bör de förfaranderegler som föreslås för 0,8-procentsregeln även införas för 1,2-procentsregeln. I lagrådsremissen föreslog regeringen att beskattningsmyndigheten, om det fanns särskilda skäl, skulle få tillämpa ett beräknat försäljnings- värde i stället för det faktiska värdet. Särskilda skäl fick anses föreligga i bl.a. sådana fall då företag tillämpar lägre priser för dotterbolag för att på så sätt få en högre skattenedsättning samt då försäljningsvärdet skall beräknas för produkter som tillverkats men sålts ett annat och för legotillverkade produkter. Lagrådet har yttrat att uttrycket försäljningsvärde i första stycket av nuvarande lydelse av 9 kap. 9 § uppenbarligen är avsett att ha samma betydelse som uttrycket faktiskt försäljningsvärde. Lagrådet anser att det är mindre lämpligt att olika uttryck används för ett och samma sak- förhållande. Vidare anser Lagrådet att båda uttrycken brister i precision och att det av lagtexten inte kan utläsas vilka produkter som de båda ut- trycken tar sikte på. Enligt Lagrådet är det exempelvis osäkert i vad mån värdet av produkter som framställts men inte sålts under kalenderåret skall beaktas och i konsekvens härmed vilken hänsyn som skall tas till produkter som sålts under kalenderåret men framställts tidigare. Lag- rådet anser också att tillämpningsproblem kan uppkomma om försälj- ningspriset av någon anledning avviker från marknadspriset och vid be- dömningen av om värdet av olika slag av tjänsteproduktion kan medräk- nas. Enligt Lagrådets mening är det nödvändigt att under det fortsatta lagstiftningsarbetet ta ställning till vilka värderings- och periodiseringsprinciper som skall gälla vid beräkning av det belopp som normalt skall ligga till grund för tillämpning av 0,8-procentsregeln. Först därefter anser Lagrådet att behovet av en särskild beräkningsmetod kan bedömas. Om ett sådant behov anses föreligga bör enligt Lagrådet såväl förutsättningarna för tillämpning av den särskilda beräkningsregeln som innebörden av denna anges mer exakt än vad som skett i remissen. Regeringen delar den bedömning Lagrådet gjort. När det gäller frågan om hur produkter som tillverkats men sålts ett annat skall behandlas anser regeringen att frågan bör lösas genom ett förtydligande av vad som förstås med försäljningsvärde och inte genom en särskild beräkningsregel. Regeringen föreslår därför att det skall anges i lag att det är försäljningsvärdet av de produkter som sökanden framställt under aktuellt kalenderår som avses. När det sedan gäller frågan om hur s.k. oriktig prissättning mellan bo- lag i intressegemenskap skall hanteras vid tillämpning av 0,8-procentsre- geln vill regeringen framhålla följande. Det är nödvändigt att beskatt- ningsmyndigheten i fall där oriktig prissättning förekommit ges möjlig- het att beräkna försäljningsvärdet utifrån en marknadsmässig prissätt- ning. Det skulle annars bli alltför enkelt att genom olika upplägg få en högre skattenedsättning än vad som kan anses motiverat. Ett bolag kan t.ex. delas upp i ett tillverkningsbolag och ett försäljningsbolag. Till- verkningsbolaget kan då sälja produkterna till försäljningsbolaget för ett pris som understiger marknadsvärdet. Försäljningsbolaget säljer i sin tur varorna vidare till marknadspris. En sådan konstruktion skulle leda till en högre skattenedsättning än om tillverkning och försäljning bedrevs i ett bolag. Enligt regeringens mening är det inte acceptabelt att företag i intresse- gemenskap skall kunna få en högre skattenedsättning genom att tillämpa priser som avviker från vad som skulle ha avtalats mellan sinsemellan oberoende företag. Regeringen anser därför att beskattningsmyndigheten bör ha möjlighet att korrigera sökandens prissättning vid beräkning av försäljningsvärdet. Vid oriktig prissättning från sökandens sida skall där- för beskattningsmyndigheten kunna beräkna försäljningsvärdet till det belopp som det skulle ha uppgått till om sökanden tillämpat en mark- nadsmässig prissättning. Detta skall dock endast gälla under förutsättning att det finns sannolika skäl att anta att ekonomisk intressegemenskap föreligger mellan sökanden och köparen samt att det inte av omständig- heterna framgår att andra skäl än ekonomisk intressegemenskap varit avgörande för prissättningen. Bestämmelsen om oriktig prissättning skall vid tillämpningen av såväl 0,8-procentsregeln som 1,2-procentsregeln. anser att skattenedsättningen enligt 0,8-procentsregeln skall beräknas med förädlingsvärdet som grund i stället för försäljningsvärdet. Förbundet anser vidare att det förhållandet att nedsättningen begränsas av EU:s minimiskattenivåer innebär en kon- kurrensfördel för de företag som använder bränslen som inte omfattas av sådana nivåer.