prop · GL0355 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:55 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Propositionen behandlar åtgärder för att motverka våld mot kvinnor, pro- stitution och sexuella trakasserier i arbetslivet. Ett nytt brott införs i . Det tar främst sikte på upprepade straffbara kränkningar som riktas mot nära anhöriga kvinnor (grov kvin- nofridskränkning) men omfattar även barn och andra närstående personer (grov fridskränkning). Vid bedömningen av straffvärdet skall särskild hänsyn tas till det upprepade eller systematiska i beteendet. Straffet före- slås vara fängelse, lägst och högst . Våldtäktsbrottet utvidgas så att med samlag jämställas annat sexuellt umgänge, om gärningen med hänsyn till kränkningens art och omstän- digheterna i övrigt är jämförlig med påtvingat samlag. Vissa av de förfa- randen som enligt nuvarande lagstiftning bedöms som sexuellt tvång kommer därmed att bedömas som våldtäkt. Underlåtenhet att under vissa förutsättningar anmäla eller på annat sätt avslöja vissa grova sexualbrott (våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt utnyttjande av underårig eller grovt koppleri) föreslås bli straffbelagd. Språket i centrala bestämmelser i 3 6 kap. görs köns- neutralt. Vidare föreslås att det blir förbjudet att mot ersättning skaffa sig en tillfällig sexuell förbindelse. Detta sker genom införandet av en särskild lag om förbud mot köp av sexuella tjänster. Även försök skall vara straffbart. Påföljden för brottet skall vara böter eller fängelse . Vissa ändringar föreslås även i lagen om förbud mot omskärelse av kvinnor (1982:316). Begreppet könsstympning ersätter begreppet omskä- relse. På grund av brottets allvar utmönstras böter ur straffskalan. Straff- skalan skärps så att straffet för normalbrottet blir fängelse i högst . För det grova brottet blir minimistraffet . Förberedelse och stämp- ling till sådant brott, liksom underlåtenhet att avslöja brott, straffbeläggs också. Socialtjänstlagen (1980:620) föreslås kompletterad med en ny paragraf om att socialnämnden bör verka för att kvinnor som är eller har varit ut- satta för våld eller andra övergrepp i hemmet får stöd och hjälp för att förändra sin situation. I jämställdhetslagen (1991:433) föreslås ändringar som tar sikte på att förtydliga arbetsgivarens ansvar för att vidta aktiva åtgärder för att före- bygga och förhindra att någon arbetstagare utsätts för sexuella trakasse- rier på arbetsplatsen. En skadeståndssanktionerad skyldighet för arbets- givaren att vidta utredningsåtgärder och andra åtgärder i det enskilda fallet införs, liksom en definition av begreppet sexuella trakasserier. Utöver de nu föreslagna lagändringarna aviserar regeringen att en sexualbrottsutredning skall tillsättas. Syftet är att göra en total översyn av bestämmelserna om sexualbrott samt att undersöka domstolarnas straff- mätning och bedömning av straffvärdet vid sexualbrott. Övriga åtgärder som vidtas för att bekämpa våldet mot kvinnor be- handlar bl.a. frågor om myndigheters handläggning av ärenden som rör våld mot kvinnor, stöd till frivilligorganisationer samt utvecklingsinsat- ser av olika slag. Genom förslag budgetproposition får kvinnojourerna ett ökat stöd om . Medel avsätts även till vissa övriga fri- villigorganisationer för projekt och utvecklingsinsatser. har fått i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete i frågor som rör våld mot kvinnor och prostitution och att utarbeta allmänna råd som närmare utvecklar hur , med anledning av den nya lagbe- stämmelsen, bör arbeta med frågor om våld mot kvinnor. För detta kom- mer myndigheten att tillföras ett engångsbelopp om . I uppdraget ingår även att utreda hur en central kristelefon skall kunna in- rättas för våldsutsatta kvinnor. En större satsning på att öka kunskaperna hos olika yrkesgrupper som handlägger eller på annat sätt kommer i kontakt med ärenden som rör våld mot kvinnor kommer att genomföras. Examensordningen i högsko- leförordningen kommer att förtydligas för vissa yrkesutbildningar. Fort- bildning för bl.a. poliser, åklagare, domare och personal inom socialtjänst och hälso- och sjukvård kommer att initieras och ledas av Rikspolissty- relsen som för ändamålet tillförs . Regeringen lämnade s.k. myndighetsgemensamma uppdrag till berörda myndigheter på central och regional nivå. Syftet med dessa är bl.a. att förtydliga de krav som regeringen ställer på myndighe- terna i deras arbete med frågor om våld mot kvinnor. Berörda myndig- heter åläggs att förebygga våldsbrott mot kvinnor, att utarbeta åt- gärdsprogram eller policydokument för sitt arbete med dessa frågor, att samverka med andra myndigheter och med frivlligorganisationer samt att utveckla och följa det internationella arbetet på området. Myndigheterna skall regelbundet redovisa vidtagna åtgärder till regeringen. Genom be- slutet om de myndighetsgemensamma uppdragen får vissa myndigheter även särskilda uppdrag. Sammanlagt avsätts för de åtgärder som regeringen nu vidtar för att bekämpa våldet mot kvinnor. Samtliga lagändringar föreslås träda i kraft utom för- budet mot köp av sexuella tjänster som föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 7 2 Propositionens lagförslag 8 2.1 Förslag till lag om ändring i 8 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor 14 2.3 Förslag till lag om förbud mot köp av sexuella tjänster 15 2.4 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 16 2.5 Förslag till lag om ändring i jämställdhetslagen (1991:433) 17 3 Ärendet och dess beredning 19 4 Allmänna utgångspunkter 20 5 Ett internationellt perspektiv 24 6 Våldets omfattning 30 7 De sociala myndigheternas insatser m.m. 35 7.1 Socialtjänstlagen 35 7.2 Sociala utvecklingsinsatser 39 7.3 Barn i misshandelsmiljöer 41 8 Hälso- och sjukvårdens insatser 43 9 Rättsväsendets insatser 47 9.1 Polisens handläggning 47 9.1.1 Åtgärdsprogram/policydokument m.m. 47 9.1.2 Handel med kvinnor 51 9.2 Åklagarnas handläggning 52 9.3 Behandlingsmetoder för män som dömts för vålds- och sexualbrott 55 9.4 Elektronisk övervakning 57 10 Myndighetsgemensamma uppdrag 58 11 Frivilliga organisationer 60 11.1 Kvinnojourer 60 11.2 Mansjourer och andra mansorganisationer 63 11.3 Andra frivilligorganisationer 64 11.4 Brottsofferjourer 65 12 Utbildning och forskning 66 12.1 Inledning 66 12.2 En förbättrad yrkesutbildning 67 12.3 En satsning på fortbildning genomförs 70 12.4 Forskningsfrågor 71 13 Brott mot kvinnofrid m.m. 74 13.1 Ett kvinnofridsbrott införs 74 13.2 hot, ofredande och sexuellt ofredande 84 13.3 Kränkningar på grund av kön eller sexuell läggning 85 13.4 Könsneutral lagtext 88 14 Sexualbrotten 89 14.1 Våldtäktsbrottet utvidgas 89 14.1.1 Våldtäkt mot vuxen 89 14.1.2 Våldtäkt mot barn 92 14.2 Underlåtenhet att avslöja sexualbrott 94 14.3 Bestämmelserna om sexualbrott ses över 95 15 Könsstympning 96 15.1 En skärpt lagstiftning 96 15.2 Förebyggande åtgärder 99 16 Prostitution 100 16.1 Köp av sexuella tjänster förbjuds 100 16.2 Utvecklingsinsatser 107 17 Jämställdhetslagen - sexuella trakasserier i arbetslivet och arbetsgivarens ansvar 108 17.1 Inledning 108 17.2 Definition av begreppet sexuella trakasserier 109 17.3 Förtydligande av arbetsgivarens ansvar att vidta aktiva åtgärder 113 17.4 Skadeståndssanktionerad skyldighet att vidta utredningsåtgärder och andra åtgärder i det enskilda fallet 116 17.5 Skadeståndet 120 18 Sekretessfrågor 122 19 Kostnader 127 20 Ikraftträdande 130 21 Författningskommentarer 131 21.1 Förslag till lag om ändring i 131 21.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor 136 21.3 Förslag till lag om förbud mot köp av sexuella tjänster 136 21.4 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 137 21.5 Förslag till lag om ändring i jämställdhetslagen (1991:433) 138 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkande Kvinnofrid (SOU 1995:60) 143 Bilaga 2 lagförslag 157 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna (SOU 1995:60) 174 Bilaga 4 Sammanfattning av Prostitutionsutrednings betänkande Könshandel (SOU 1995:15) 176 Bilaga 5 lagförslag 185 Bilaga 6 Förteckning över remissinstanserna (SOU 1995:15) 187 Bilaga 7 Sammanfattning av rapporten trakasserier och arbetsgivarens ansvar (dnr A97/3077/JÄM) 188 Bilaga 8 Lagförslag i rapporten trakasserier och arbetsgivarens ansvar 191 Bilaga 9 Förteckning över remissinstanserna (Sexuella trakasserier och arbetsgivarens ansvar) 193 Bilaga 10 Lagrådsremissens lagförslag 194 Bilaga 11 Lagrådets yttrande 205 Bilaga 12 Myndighetsgemensamma uppdrag Fel! Bokmärket är inte definierat. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 225 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor, 3. lag om förbud mot köp av sexuella tjänster, 4. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 5. lag om ändring i jämställdhetslagen (1991:433). 2 Propositionens lagförslag 2.1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 3 kap 5 §, 4 kap. 1 3 §§, 5 kap. 5 § och 6 kap. 1, 3, 4, 8, 11 och 12 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i balken skall införas en ny bestämmelse, 4 kap. 4 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 5 § Den som tillfogar annan per- son kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom i vanmakt eller annat sådant till- stånd, döms för misshandel till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Den som tillfogar en annan person kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom eller henne i vanmakt eller något annat sådant tillstånd, döms för misshandel till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . 4 kap. 1 § Om någon bemäktigar sig samt bortför eller inspärrar barn eller annan med uppsåt att skada ho- nom till liv eller hälsa eller tvinga honom till tjänst eller att öva utpressning, dömes för män- niskorov till fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Är brottet mindre grovt, dömes till fängelse i högst . Den som bemäktigar sig och för bort eller spärrar in ett barn eller någon annan med uppsåt att skada honom eller henne till liv eller hälsa eller att tvinga honom eller henne till tjänst eller att öva utpressning, döms för människo- rov till fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Är brottet mindre grovt, döms till fängelse i högst . Den som i annat fall än i 1 § sägs berövar någon friheten, genom att bortföra eller inspärra honom eller på annat sätt, dömes för olaga frihetsberövande till fängelse, lägst ett och högst . Är brottet mindre grovt, dömes till böter eller fängelse i högst . Den som i annat fall än som sägs i 1 § för bort eller spärrar in någon eller på annat sätt be- rövar honom eller henne frihe- ten, döms för olaga frihetsberö- vande till fängelse, lägst ett och högst . Är brottet mindre grovt, döms till böter eller fängelse i högst . Den som, i annat fall än som avses i 1 eller 2 §, genom olaga tvång eller vilseledande, föranle- der att någon kommer i krigs- eller arbetstjänst eller annat så- dant tvångstillstånd eller förmår någon att bege sig till eller stanna kvar på utrikes ort, där han kan befaras bli utsatt för förföljelse eller utnyttjad för tillfälliga sexu- ella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge, döms för för- sättande i nödläge till fängelse, lägst ett och högst . Är brottet mindre grovt, dömes till böter eller fängelse i högst . Den som, i annat fall än som avses i 1 eller 2 §, genom olaga tvång eller vilseledande, föranle- der att någon kommer i krigs- eller arbetstjänst eller annat så- dant tvångstillstånd eller förmår någon att bege sig till eller stanna kvar på utrikes ort, där han eller hon kan befaras bli utsatt för för- följelse eller utnyttjad för tillfäl- liga sexuella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge, döms för försättande i nödläge till fängelse, lägst ett och högst . Är brottet mindre grovt, döms till böter eller fängelse i högst . Den som begår brottsliga gär- ningar enligt 3, 4 eller 6 kap. mot en närstående eller tidigare närstående person, döms, om gärningarna varit ett led i en upprepad kränkning av perso- nens integritet och varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla, för grov frids- kränkning till fängelse, lägst och högst . Har gärningar som anges i första stycket begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, skall i stället dö- mas för grov kvinnofridskränk- ning till samma straff. 5 kap. 5 § Brott som avses i 1 3 §§ får inte åtalas av annan än målsägande. Om målsägande anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt, får dock åklagaren åtala för 1. förtal och grovt förtal, 2. förolämpning mot någon i eller för hans myndighetsutöv- ning, 3. förolämpning mot någon med anspelning på hans ras, hud- färg, nationella eller etniska ur- sprung eller trosbekännelse, eller 4. förolämpning mot någon med anspelning på att han har homosexuell läggning. 2. förolämpning mot någon i eller för hans eller hennes myn- dighetsutövning, 3. förolämpning mot någon med anspelning på hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller tros- bekännelse, eller 4. förolämpning mot någon med anspelning på hans eller hennes homosexuella läggning. Har förtal riktats mot avliden, får åtal väckas av den avlidnes efter- levande make, bröstarvinge, fader, moder eller syskon samt, om åtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt, av åklagare. Innebär brott som avses i 1 3 §§, att någon genom att förgripa sig på en främmande makts statsöverhuvud som vistas i eller på en främmande makts representant i har kränkt den främmande makten, får brottet åtalas av åklagare utan hinder av vad som före- skrivs i första stycket. Åtal får dock inte ske utan förordnande av rege- ringen eller den regeringen har bemyndigat därtill. 6 kap. 1 § Den som tvingar annan till samlag eller därmed jämförligt sexuellt umgänge genom våld el- ler genom hot som innebär eller för den hotade framstår som trängande fara, döms för våld- täkt till fängelse, lägst två och högst . Lika med våld anses att försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Den som genom våld eller ge- nom hot som innebär eller för den hotade framstår som träng- ande fara tvingar någon annan till samlag eller till annat sexu- ellt umgänge, om gärningen med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med påtvingat samlag, döms för våldtäkt till fängelse, lägst två och högst . Med våld jämställs att försätta någon i vanmakt eller annat sådant till- stånd. Är brottet med hänsyn till våldets eller hotets art och omständigheterna i övrigt att anse som mindre allvarligt, döms till fängelse i högst . Är brottet grovt, döms för grov våldtäkt till fängelse, lägst fyra och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas, om våldet var livsfarligt eller om den som har begått gärningen tillfogat allvarlig skada eller allvarlig sjukdom eller, med hänsyn till tillvägagångssättet eller offrets låga ålder eller annars, visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Den som förmår annan till sexuellt umgänge genom att all- varligt missbruka hans eller hen- nes beroende ställning döms för sexuellt utnyttjande till fängelse i högst . Detsamma gäller den som har sexuellt umgänge med annan genom att otillbörligt utnyttja att denne befinner sig i vanmakt eller annat hjälplöst till- stånd eller lider av en psykisk störning. Den som förmår någon annan till sexuellt umgänge genom att allvarligt missbruka hans eller hennes beroende ställning döms för sexuellt utnyttjande till fängelse i högst . Det- samma gäller den som har sexu- ellt umgänge med någon annan genom att otillbörligt utnyttja att denna person befinner sig i van- makt eller annat hjälplöst till- stånd eller lider av en psykisk störning. Om den som har begått gärningen visat särskild hänsynslöshet eller om brottet annars är att anse som grovt, döms för grovt sexuellt utnyttjande till fängelse, lägst och högst . Har någon sexuellt umgänge med den som är och som är hans avkomling eller står under hans fostran eller för vars vård eller tillsyn han har att svara på grund av myndighets beslut, döms för sexuellt utnytt- jande av underårig till fängelse i högst . Detsamma skall gälla om någon, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, har sexuellt umgänge med barn . Har någon sexuellt umgänge med den som är och som är avkomling till eller står under fostran av honom eller henne eller för vars vård eller tillsyn han eller hon har att svara på grund av en myndighets be- slut, döms för sexuellt utnytt- jande av underårig till fängelse i högst . Detsamma skall gälla om någon, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, har sexuellt umgänge med barn . Om den som har begått gärningen visat särskild hänsynslöshet mot den underårige eller om brottet på grund av dennes låga ålder eller annars är att anse som grovt, skall dömas för grovt sexuellt utnyttjande av underårig till fängelse, lägst två och högst . Den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, döms för koppleri till fängelse i högst . Får den som med nyttjanderätt har upplåtit en lägenhet vetskap om att lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfäl- liga sexuella förbindelser mot ersättning och underlåter han att göra vad som skäligen kan begä- ras för att få upplåtelsen att upp- höra, skall han, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägen- heten, anses ha främjat verksam- heten och dömas till ansvar en- ligt första stycket. Om en person som med nytt- janderätt har upplåtit en lägenhet får veta att lägenheten helt eller till väsentlig del används för till- fälliga sexuella förbindelser mot ersättning och inte gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra, skall han eller hon, om verksamheten fort- sätter eller återupptas i lägenhe- ten, anses ha främjat verksam- heten och dömas till ansvar en- ligt första stycket. Ansvar som i detta kapitel är föreskrivet för gärning som be- gås mot någon under viss ålder skall ådömas även den som inte insåg men hade skälig anledning anta att den andre ej uppnått så- dan ålder. Till ansvar som i detta kapitel är föreskrivet för en gärning som begås mot någon under en viss ålder skall dömas även den som inte insåg men hade skälig an- ledning anta att den andra per- sonen inte uppnått sådan ålder. För försök till våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjan- de, grovt sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig, grovt sexuellt utnyttjande av un- derårig, koppleri och grovt kopp- leri döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Det- samma gäller i fråga om förbere- delse och stämpling till våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt ut- nyttjande av underårig och grovt koppleri. För försök till våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnytt- jande, grovt sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig, grovt sexuellt utnyttjande av un- derårig, koppleri och grovt kopp- leri döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Det- samma gäller i fråga om förbere- delse och stämpling till våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuellt ut- nyttjande av underårig och grovt koppleri samt underlåtenhet att avslöja sådant brott. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor Härigenom föreskrivs att rubriken till lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor samt 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse. Lag (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ett ingrepp i de kvinnliga yttre könsorganen i syfte att stympa dessa eller åstadkomma andra bestående förändringar av dem (omskärelse) får inte utföras, oavsett om samtycke har lämnats till ingreppet eller inte. Ingrepp i de kvinnliga yttre könsorganen i syfte att stympa dessa eller åstadkomma andra bestående förändringar av dem (könsstympning) får inte utföras, oavsett om samtycke har lämnats till ingreppet eller inte. Den som bryter mot 1 § döms till fängelse i högst eller, om omständigheterna är mild- rande, till böter. Om brottet har medfört livsfara, svår kroppsskada, allvarlig sjuk- dom eller i annat fall inneburit ett synnerligen hänsynslöst beteende skall det bedömas som grovt. För grovt brott döms till fängelse, lägst ett och högst . För försök döms till ansvar enligt 23 kap. . Den som bryter mot 1 § döms till fängelse i högst . Om brottet har medfört livs- fara, allvarlig sjukdom eller i annat fall inneburit ett synner- ligen hänsynslöst beteende skall det bedömas som grovt. För grovt brott döms till fängelse, lägst två och högst . För försök, förberedelse och stämpling samt underlåtenhet att avslöja brott döms till ansvar en- ligt 23 kap. . Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om förbud mot köp av sexuella tjänster Härigenom föreskrivs följande. Den som mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse, döms om inte gärningen är belagd med straff enligt för köp av sexuella tjänster till böter eller fängelse . För försök döms till ansvar enligt 23 kap. . Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs att det i socialtjänstlagen (1980:620) skall tas in en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse bör verka för att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra över- grepp i hemmet får stöd och hjälp för att förändra sin situa- tion. Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i jämställdhetslagen (1991:433) Härigenom föreskrivs i fråga om jämställdhetslagen (1991:433) dels att 6 och 28 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken nämast före 22 § skall lyda Förbud mot trakasserier m.m , dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 22 a och 27 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Arbetsgivaren skall verka för att inte någon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier eller tra- kasserier på grund av en anmälan om könsdiskriminering. Arbetsgivaren skall vidta åt- gärder för att förebygga och för- hindra att någon arbetstagare ut- sätts för sexuella trakasserier el- ler trakasserier på grund av en anmälan om könsdiskriminering. Med sexuella trakasserier av- ses sådant ovälkommet uppträ- dande av sexuell natur eller an- nat ovälkommet uppträdande grundat på kön som kränker ar- betstagarens integritet i arbetet. En arbetsgivare som får kän- nedom om att en arbetstagare anser sig ha blivit utsatt för sexuella trakasserier av en an- nan arbetstagare skall utreda omständigheterna kring de upp- givna trakasserierna och i före- kommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra fortsatta sexuella tra- kasserier. Om arbetsgivaren inte fullgör sina skyldigheter enligt 22 a §, skall arbetsgivaren betala skade- stånd till arbetstagaren för den kränkning som underlåtenheten innebär. Om det är skäligt, kan skade- stånd enligt 25, 26 eller 27 § sät- tas ned eller helt falla bort. Om det är skäligt, kan skade- stånd enligt 25, 26, 27 eller 27 a § sättas ned eller helt falla bort. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Kvinnofrid Genom regeringsbeslut bemyndigades chefen för departementet att tillkalla en kommission med uppdrag att utifrån ett kvinnoperspektiv göra en översyn av frågor som rör våld mot kvinnor och föreslå åtgärder för att motverka sådant våld. Kommissionen antog namnet . Kommissio- nen avlämnade delbetänkandet Ett centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (SOU 1994:56).