prop · GL03130 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett beslut om undantag medför att ett i sig konkurrensbegränsande förfarande blir tillåtet och inte kan drabbas av ogiltighet eller föranleda skadestånd. Beslut om undantag får meddelas om det konkurrensbegränsande förfarandet i det särskilda fallet 1. bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, 2. tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås, 3. bara ålägger de berörda företagen begränsningar som är nödvändiga för att uppnå målet i 1, och 4. inte ger de berörda företagen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av nyttigheterna i fråga. Undantag från förbudet i 6 § gäller vidare för sådana grupper av avtal som uppfyller förutsättningarna i 8 § för individuella undantag, s.k. gruppundantag. Sådana grupper av avtal anges i verkställighetsföreskrifter av regeringen (17 § KL). Avtal som omfattas av gruppundantag behöver inte anmälas till för att undantag skall gälla. Om avtalet omfattas av ett gruppundantag får företagen avgöra på egen risk. Tidsbegränsade förordningar om gruppundantag gäller för försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköpsavtal, specialiseringsavtal, forskning- och utvecklingsavtal, tekniköverföringsavtal, franchiseavtal, avtal, beslut och samordnade förfaranden inom försäkringssektorn samt för kedjor i detaljhandeln. får efter ansökan av ett företag förklara att ett avtal eller förfarande inte omfattas av förbudet i 6 § KL, enligt de uppgifter som lämnats av företaget eller som annars är tillgängliga för verket, och att det därför inte finns anledning för verket att ingripa med stöd av lagen (s.k. icke-ingripandebesked enligt 20 § KL). Beslutet är i princip bindande för verket men kan under vissa i lagen givna förutsättningar återkallas av verket. Beslutet utgör hinder för verket att vidta vissa typer av åtgärder mot ett företag såsom att besluta om åläggande att upphöra med en överträdelse (23 § KL) eller att föra talan om påförande av konkurrensskadeavgift (26 § KL). En förutsättning för att ett konkurrensbegränsande avtal, beslut eller förfarande skall falla under förbudet är att det hindrar, begränsar eller snedvrider konkurrensen på ett märkbart sätt. har utfärdat allmänna råd (KKVFS 1993:2) i syfte att företagen själva skall kunna bedöma om de avtal som de har ingått med andra företag är sådana att de faller utanför tillämpningsområdet för 6 § KL. Inom EU har kommissionen publicerat ett nytt tillkännagivande (EGT nr C 372, 9.12,1997, s. 13) om avtal av mindre betydelse som inte omfattas av det grundläggande förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i artikel 85.1 i EG-fördraget. Förbud mot missbruk av en dominerande ställning Enligt 19 § är missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställning på den svenska marknaden förbjudet. Sådant missbruk kan särskilt bestå i att 1. direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller försäljningspriser eller andra oskäliga affärsvillkor, 2. begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna, 3. tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 4. ställa som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. På samma sätt som beträffande förbudet i 6 § kan efter ansökan förklara att ett avtal eller förfarande inte omfattas av förbudet i 19 § (s.k. icke-ingripandebesked). Förvärv där de berörda företagen tillsammans har en årsomsättning som överstiger skall, med vissa undantag, anmälas till . Verket får väcka talan om att ett företagsförvärv som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § KL, eller som har anmälts frivilligt enligt vad som anges där, skall förbjudas. Förbud meddelas av . Ett förvärv skall förbjudas om 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens på den svenska marknaden i dess helhet eller på en avsevärd del av den, och 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt. Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvärvats. Åläggande vid vite och konkurrensskadeavgift Överträdelse av förbuden i 6 eller 19 § kan föranleda konkurrensrättsliga ingripanden i form av dels åläggande vid vite att upphöra med en pågående överträdelse (23 §), dels påförande av konkurrensskadeavgift för en redan begången överträdelse (26 §). 5 Allmänna erfarenheter av KL Regeringens bedömning: konkurrensförhållanden och rättvisa spelregler för såväl stora som små företag är viktiga förutsättningar för en fungerande marknad. KL utgör ett viktigt instrument för att uppnå ett bättre omvandlingstryck och en effektivare konkurrens, till nytta för samhällsekonomin och konsumenterna. Den gjorda utvärderingen har visat behov av vissa förändringar i syfte bl.a. att underlätta tillämpningen. KL bör förtydligas och förenklas i vissa avseenden. Konkurrensfrågor bör prövas snabbare och effektivare än som sker . Det är en prioriterad rättssäkerhetsfråga att företagen skall kunna få snabba besked samt att praxis utbildas som underlättar deras bedömning av rättsläget. Frågan om KL i alla delar tillgodoser småföretagens från allmän synpunkt befogade behov av att kunna samarbeta utreds på regeringens uppdrag i annat sammanhang. Samverkan mellan och länsstyrelserna bör utvecklas vidare. Utredningens bedömning: Enligt utredningen är det osäkert om det finns några ekonomisk-vetenskapliga metoder för att fastställa verkningarna av KL. I varje fall är det för tidigt att utvärdera lagen på det sättet. I stället bygger utredningens kartläggning på erfarenheter och synpunkter från ett stort antal av dem som på skilda sätt berörs av lagen. Erfarenheterna är att många företag har ändrat sina avtal och sitt agerande för att uppfylla KL:s krav. Konkurrensbegränsningar har alltså undanröjts. Om KL påverkat konkurrenstrycket i stort kan knappast mätas. Inte heller några konkreta effekter för konsumenterna kan direkt påvisas. Andra uppfattningar som framförs är att KL inte motsvarat förväntningarna och att den haft negativa effekter. Att KL utformats efter EG-modell innebär både för- och nackdelar. KL är, trots att EG-praxis ger viss ledning, ett komplicerat och svårtolkat regelsystem. Det finns god kännedom om KL:s existens men kunskapen om dess närmare innebörd är sämre. Inställningen till lagen är delvis positiv men negativ hos vissa, särskilt mindre företag. KL:s regelsystem ger i stort sett en dålig förutsägbarhet för marknadens aktörer. Ofta krävs specialiserade experter för att tolka lagen. har spelat en ledande roll vid KL:s tillämpning. Mera vägledande domstolspraxis efterlyses av både verket och andra. Utredningen understryker i fråga om de mer principiella övervägandena att en samhällsekonomisk utvärdering av KL bara kan göras på lång sikt. Lagen bör ses i ett internationellt perspektiv och mot bakgrund av en delvis osäker ekonomisk teori. Det är svårt att avgöra hur en konkurrenslagstiftning bör vara utformad för att ge bästa resultat. KL:s ekonomiska verkningar är begränsade men bedöms i huvudsak som positiva. Också andra faktorer än KL har stor betydelse för konkurrensen. I fråga om lagstiftningstekniken anför utredningen att det måste antas att KL genom förbudsreglerna har en stark preventiv effekt. innebär de generella förbuden betydande tolknings- och tillämpningsproblem. Dessa synes till stor del ofrånkomliga men möjliga förenklingar i regelsystemet bör göras. Tillämpningsproblemen bör bli något mindre . Det kan ifrågasättas om det var den bästa lösningen att utforma KL i så nära överensstämmelse med som skedde. Det är dock knappast nu aktuellt att i väsentliga avseenden frångå EG-modellen. Utredningens huvudsakliga slutsats är att KL:s regelsystem, även om det medfört att konkurrensbegränsningar undanröjts, har betydande svagheter. Det bör förenklas och förtydligas, så långt det är möjligt. Uppdraget har emellertid inte varit att pröva KL:s grundläggande konstruktion. Huvudpunkterna i utredningens förslag är bl.a. att EG- modellen för regelsystemet bör i huvudsak behållas men följas mer flexibelt. Vidare bör KL ändras så att kan ägna mindre tid åt ärenden om anmälda avtal m.m. som inte har så stor vikt. bör genom att regelsystemet ändras få större resurser för egna undersökningar och initiativ. Remissinstanserna: anser att övergången från missbruksprincipen till förbudsprincipen var ett viktigt steg för att markera en mer strikt syn på marknadens funktionssätt. En viktig funktion för den nya KL var därmed att ge en tydlig signal till marknadens aktörer att förfaranden som sätter konkurrensen ur spel inte accepteras. Enligt mening är det på de flesta punkter positivt att de svenska konkurrensreglerna är nära överensstämmande med EG:s. Överensstämmelsen torde vara särskilt gynnsam för större svenska företag som verkar inom hela EU samt för små och medelstora företag som från att endast ha varit verksamma i utökar sin verksamhet till flera länder inom EU. ser det som en fördel att kunna ta vägledning av den rättspraxis som utvecklats inom EU. Det har i många fall ökat förutsägbarheten och även underlättat prövningen enligt KL. menar dock att EG:s praxis inte alltid kan följas strikt eftersom EG-rätten till viss del har ett annat syfte. Verket anser att KL:s förutsägbarhet ändå är bättre än den tidigare konkurrenslagens. Praxisbildande beslut av är ännu relativt få, delvis beroende av den långa tid det tar att få ett överklagat ärende prövat först av och därefter av . vid anser att det står klart att företagen numera i allmänhet har anpassat sig till ett svenskt rättsläge inom konkurrensrätten som ligger EG-rätten mycket nära. Detta har också stora fördelar, framför allt genom att möjliggöra tillämpning av EG-rättslig praxis, vilket leder till ökad förutsebarhet i rättsläget. Det saknas anledning att nu göra ändring härvidlag. Nämnden delar utredningens uppfattning att det är svårt att bilda sig någon säker uppfattning om vilken genomslagskraft den nya KL har haft. Nämnden är dock benägen att anse att utredningen underskattat genomslagskraften. KL fungerar i första hand genom att företagen själva och deras rådgivare anpassar sig till lagen. Uppenbarligen är KL numera på ett helt annat sätt än förr en realitet för företagen. Härpå tyder också den stora ökningen av antalet advokater som är aktivt verksamma på rättsområdet. Det torde ha skett omfattande genomgångar av avtalsportföljer i företag och organisa- tioner mot bakgrund av KL. I detta sammanhang är det en klar fördel att samma regelsystem gäller både inom landet och i EU. Mot denna bakgrund ställer sig nämnden generellt tveksam till förslag om omskrivningar och tillägg till svenska materiella regler inom konkurrensrätten som skulle vara ägnade att fjärma rättsläget från EG- rätten. understryker vikten av att, givet en förbudslagstiftning, alla möjligheter tillvaratas för att minska dess flaskhalseffekter och andra biverkningar. Utredningen har presenterat ett antal förslag som verksamt kan bidra till en sådan utveckling, men förbundet menar att mer kan göras. Utredningen ifrågasätter om det var den bästa lösningen att ansluta den svenska KL så nära till EG:s modell. Det är förvisso tveksamt om just detta regelverk är det som ger mest gynnsamma samhällsekonomiska resultat. Förbundet vill dock framhålla att alternativet med två överlappande, men olika förbudssystem inte är acceptabelt, särskilt inte så länge de endast kan separeras med det vaga samhandelskriteriet. Parallelliteten, dvs. materiell rättslikhet, har sålunda ett egenvärde och bör även fortsättningsvis eftersträvas. Bland annat , Advokatfirman och anser inte eller är tveksamma till att EG- modellen bör tillämpas mer flexibelt. De pekar på att det redan råder brist på förutsägbarhet. Man anser i stället att rättslikheten med EG-rätten bör öka. Flera remissinstanser tar upp frågan om KL:s inverkan på små och medelstora företag. De anser att lagens utformning försvårar dessa företags möjligheter att konkurrera med större företag. Företagens möjligheter att samverka måste förbättras genom bl.a. förändringar av bagatellregeln och gruppundantag samt genom införandet av nya gruppundantag. En instans anser emellertid att små företag redan gynnas av lagstiftningen och avstyrker därför bestämt att de skulle få ytterligare fördelar. Skälen för regeringens bedömning: konkurrensförhållanden och rättvisa spelregler för såväl stora som små företag är viktiga förutsättningar för en väl fungerande marknad. Övergången från missbruksprincipen till förbudsprincipen skapade ett viktigt instrument för att uppnå ett bättre omvandlingstryck och en effektivare konkurrens, till nytta för samhällsekonomin och konsumenterna Konkurrenslagstiftningen tillfördes också ett kraftfullt sanktionssystem med stark preventiv verkan. I stort sett får det ses positivt att de svenska konkurrensreglerna också är nära överensstämmande med EG:s. Erfarenheterna av KL kan mer generellt anses som förenliga med statsmakternas intentioner när KL antogs. De allmänna överväganden som utredningen gjort i anslutning till granskningen av KL:s utformning och tillämpning under inledningsskedet visar inte att det är motiverat med en grundläggande systemförändring. Som utredningen framhållit finns det i vissa delar av systemet behov av förtydliganden och förenklingar. Det är i hög grad en rättssäkerhetsfråga för företagen att få snabba besked i ärenden där de själva är parter. Det är också rent allmänt av vikt för rättssäkerheten att rättspraxis snabbt preciserar KL:s innehåll i olika avseenden så att företagens bedömning av rättsläget underlättas. Som det nu är kan det ta mycket för företagen att få besked om lagens närmare innebörd i för dem viktiga avseenden. Detta skadar i sin tur samhällsekonomins och konsumenternas intressen. Vidare anser regeringen i likhet med utredningen att handläggningsreglerna bör ändras så att inte behöver ägna så stor tid åt ärenden om anmälda avtal m.m. av mindre vikt. Därigenom kan verkets resurser i högre grad användas för egna undersökningar och initiativ. För att främja en effektiv handläggning bör vidare de uppgifter som länsstyrelserna har enligt konkurrensförordningen (1993:173) uppmärksammas. Regeringen delar utredningens uppfattning att det är önskvärt med ett större utbyte av erfarenheter och information mellan verket och länsstyrelserna i konkurrensärenden och att de fördelar som kan uppnås genom utredningssamverkan med länsstyrelserna bör uppmärksammas mer. I sådan samverkan bör bl.a. länsstyrelsernas kännedom om regionala marknadsförhållanden tas till vara. Ett fortlöpande utvecklingsarbete pågår i dessa frågor i en dialog mellan och länsstyrelserna och den särskilda samverkansfunktion som numer finns hos bör ytterligare kunna bidra till att samarbetet med länsstyrelserna utvecklas vidare. De förändringar i KL som regeringen har funnit angelägna redovisas i kapitel 6. I olika sammanhang har frågan om KL i tillräcklig grad ger utrymme för de små företagens från allmän synpunkt befogade behov av att kunna samarbeta aktualiserats. Denna fråga utreds på regeringens uppdrag av en interdepartemental arbetsgrupp. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Regeringen erinrar också om att genom tilläggsdirektiv har fått i uppdrag att göra en översyn av om prövning av företagsförvärv. Uppdraget skall redovisas . 6 Regeringens förslag till ändringar i KL 6.1 Förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete Regeringens förslag: Nuvarande regler i 6 § KL behålls med ett redaktionellt förtydligande i fråga om marknadsbegreppet. Utredningens förslag: Det finns både positiva och negativa erfarenheter av tillämpningen när det gäller avtal och förfaranden som har prövats med avseende på 6 § KL. Tolkningsproblem har framhållits, bl.a. svårigheter att bedöma vad som är relevant marknad. Dessa rättstillämpningsproblem kan inte lösas genom åtgärder av generell karaktär. Utredningen anser att det finns behov av normer, framför allt genom domstolspraxis. Kritik har framförts mot tillämpningen av den s.k. bagatellregeln. I fråga om denna regel väntas emellertid läget bli ändrat på grund av att EG:s motsvarande regler är under omarbetning. Bagatellregeln torde ha varit övervägande positiv för små och medelstora företag. Det är dock tveksamt i vad mån KL främjat sådana företags verksamhet, enligt utredningen. Denna fråga kan enligt denna knappast bedömas klart förrän på efter mera djupgående undersökningar. Utredningen föreslår en lagteknisk ändring av 6 § KL så att den nuvarande lydelsen konkurrensen på den svenska marknaden ändras till konkurrensen på marknaden . Remissinstanserna: och tillstyrker utredningens förslag. instämmer i huvudsak i utredningens slutsats att problemen med definitionen av marknaden inte går att avhjälpa med åtgärder av generell karaktär. Ett viktigt bidrag är dock att man avhåller sig från att införa marknadsandelsbaserade regler annat än där detta är oundgängligen nödvändigt. Välkänt är t.ex. att användbarheten hos gruppundantag minskar betydligt om de förses med marknadsspärr. Förbundet tillstyrker att uttrycket den svenska marknaden ändras till bara marknaden . Advokatfirman anser att man bör ändra marknadsbegreppet. 1 § KL bör dock få tillägget på den svenska marknaden så att det inte råder något tvivel om att ingripanden med stöd av KL endast kan ske för förfaranden med verkningar inom det svenska territoriet. konstaterar att om det med utredningens förslag åsyftas en ändrad tillämpning av den svenska KL så är det inte fråga om endast en lagteknisk eller redaktionell ändring. Begreppet relevant (geografisk) marknad är inte något entydigt begrepp. från ett företags synpunkt kanske den relevanta geografiska marknaden är liktydigt med företagets hela verksamhetsområde där nationsgränser är ovidkommande. Alternativt kanske man anser sig arbeta på flera olika relevanta geografiska marknader som, var för sig, kan ha gemensamma drag. Från konkurrensrättslig synpunkt ligger det närmast till hands att betrakta den relevanta marknaden ur ett kund/konsumentperspektiv och i ett visst fall fråga sig vilka alternativa leverantörer/produkter som då är tillgängliga. För kunder/konsumenter i , vilkas intressen den nationella lagstiftningen och konkurrensmyndigheterna skall tillgodose, är det då naturligen produkter tillgängliga på den svenska marknaden som utgör de primära, faktiska alternativen. Dessa produkter kan vara producerade inom landet eller vara importerade. Det måste vara en mätning av konkurrenstrycket på den marknad där de svenska kunderna/konsumenterna finns som blir avgörande för bedömningen med stöd av svensk lag av en konkurrensbegränsning och dess effekter. Att leverantörer möter konkurrens på mera vidsträckta geografiska marknader kommer inte med säkerhet svenska köpare till godo om det inte råder ett tillräckligt konkurrenstryck där dessa köpare finns. Inom många produktområden finns naturligtvis ett sådant konkurrenstryck, vilket då tas hänsyn till vid bedömningen av om t.ex. dominans föreligger på den aktuella marknaden inom landet. När , liksom andra konkurrensmyndigheter, bedömer konkurrenstrycket på en marknad utgör beräkning av marknadsandelar ett moment. Även om marknadsandelar uppmätta på den svenska marknaden med beaktande av faktisk import tyder på dominans, kan potentiell konkurrens och goda etableringsmöjligheter göra att dominans ändå inte anses föreligga. Härvid har bl.a. förekomsten av handelshinder, transportkostnadernas storlek, tillgängligheten till distributionskanaler, köparnas styrka, produktens karaktär osv. I vissa fall kan även en för tillfället ensam leverantör på den svenska marknaden vara utsatt för ett sådant konkurrenstryck att han inte bedöms som dominerande, t.ex. om kunderna kan välja att köpa från leverantörer i andra länder och har sådan styrka och överblick att sådana valmöjligheter är reella. För att komma till ett sådant resultat behöver man inte gå omvägen att söka definiera en vidare geografisk marknad än och beräkna marknadsandelar på en sådan marknad. Omvänt gäller att om ett företag har en stark om än inte utifrån endast marknadsandelar dominerande ställning i så kan företagets ställning i omvärlden vara så dominerande att detta blir en faktor som talar för dominans även inom landet. På detta sätt beaktas således i praktiken förhållanden på vidare geografiska marknader än utan att man för den skull behöver avgränsa en relevant geografisk marknad, sedd från KL:s konsumentperspektiv, till något större område än . Att närmare utreda konkurrensförhållandena och framtvinga uppgifter från utländska företag om marknadsandelar etc. på en vidare marknad än skulle inte kunna ske med stöd av KL och sådana krav på konkurrensmyndigheterna skulle för övrigt knappast innebära någon ökad klarhet eller förutsägbarhet i tillämpningen av KL. Däremot vägs, som nämnts, företagens allmänna konkurrenssituation inom och utom in vid bedömningen av marknadsställning enligt KL. Motsvarande beaktanden görs inom EG-rätten, där företags ställning på vidare marknader än EU kan beaktas vid sidan av deras ställning inom EU eller del därav. Men mätning/bedömning av marknadsandelar och konkurrenstryck inom EU torde vara avgörande vid tillämpning av konkurrensreglerna på samma sätt som marknadsandelar och konkurrenstryck inom är avgörande vid tillämpningen av KL. Mot denna bakgrund utgår från att de föreslagna förändringarna vad gäller formuleringen på marknaden i 6, 19 och 34 §§ KL inte avses leda till någon faktisk förändring av lagtillämpningen med dess utgångspunkt i det svenska konsumentperspektivet. I klarhetens intresse skulle 1 § KL kunna få tillägget på den svenska marknaden alternativt tillföras orden i efter effektiv konkurrens . ställer sig tvivlande till att begreppet relevant marknad är rätt tolkningsnivå för KL. Koopi anser att det bör övervägas att åter betrakta hela den svenska konsumentmarknaden som den relevanta. Advokatfirman anser att man inte bör ändra marknadsbegreppet. Detta skulle leda till större oklarhet eftersom folkrättens regler och effektprincipen inte är tillräckligt väl kända hos allmänheten och hos praktiserande jurister. Nuvarande skrivning ger en klar avgränsningsregel i förhållande till , som ju kan vara tillämpliga som de svenska. Nuvarande lokution bör av nu anförda skäl behållas. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningens bedömning att de tolkningsproblem som pekats på när det gäller t.ex. att i det enskilda fallet avgränsa den relevanta marknaden är en fråga för rättstillämpningen. Dessa torde finnas oavsett hur regelsystemet utformas och kan således inte lösas genom generella lagstiftningsåtgärder. I fråga om bagatellregler och små företags samarbete erinrar regeringen om att den redan särskilt uppmärksammat frågan om KL i tillräcklig grad ger utrymme för de små företagens från allmän synpunkt befogade behov av att kunna samarbeta. Som nämnts utreds denna fråga på regeringens uppdrag av en interdepartemental arbetsgrupp. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Förbudet avser enligt nuvarande lydelse konkurrensen på den svenska marknaden . Detta uttryck förekommer förutom i 6 § också i 19 och 34 §§. Uttrycket torde vara en följd av likartade formuleringar i EG-rätten. Till exempel används formuleringen konkurrensen inom den gemensamma marknaden i artikel 3 f och 85.1 i EG-fördraget. Artikel 86 i EG-fördraget avser missbruk av en dominerande ställning på den gemensamma marknaden eller inom en väsentlig del av denna .