prop · GL0311 · 1998-01-01 00:00:00 — I avvaktan på detta föreslås därför att de nu föreslagna registren omfattas av samma sekretess som de nuvarande och att regeringen får återkomma i denna i och för sig angelägna fråga. En översyn av den föreslagna lagen förutses behöva ske relativt omgående inför en ny datalag. Regeringen finner inte skäl att föregå remissbehandlingen utan avser att vid denna översyn återkomma med ett slutligt ställningstagande i frågan om den enskildes möjligheter till insyn. Personuppgifter i de nu föreslagna registren bör därför tills dess omfattas av samma sekretessskydd som nuvarande register. Mot denna bakgrund föreslås en ändring i 7 kap. 17 § sekretesslagen med denna innebörd. 8.2 Utlämnande av uppgifter ur registren Regeringens förslag: Uppgifter i register som förs med stöd av lagen skall lämnas ut till tillsynsmyndigheterna , Justitiekanslern och Datainspektionen, till domstol och regeringen om uppgifterna behövs för omprövning av ett beslut om utlämnande av uppgifter ur register och till åklagare i anledning av förundersökning. Vidare får uppgifter lämnas ut till polismyndigheter och samt till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer via tullinformationssystemet eller om det följer av internationella överenskommelser. Promemorians förslag avviker i viss mån från regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har påtalat behovet av den egna myndighetens behov av uppgifter ur de aktuella registren. och motsätter sig att uppgifter lämnas vidare för bearbetning och hantering på europeisk nivå. Skälen för regeringens förslag: Tullens register i brottsbekämpande verksamhet kommer enligt förslaget även fortsättningsvis att innehålla bl.a. personuppgifter som det både ur integritetssynpunkt och ur brottsbekämpande perspektiv är ytterst olämpligt att de sprids till andra än de som oundgängligen behöver uppgifterna för sin verksamhet. Den absoluta sekretessen gör att uttömmande regler behövs för när och till vilka uppgifter skall få lämnas ut. En grundläggande princip för personskyddet är att personuppgifter i ett register i princip inte skall användas för annat ändamål än för vilket det registrerades. Med tanke på att registren till stor det kommer att innehålla mer eller mindre känsliga personuppgifter bör ändamålsprincipen ha avgörande betydelse för uppgiftsutlämnande. Uppgifter skall självklart lämnas till de olika tillsynsmyndigheterna, Justitiekanslern, samt Datainspektionen i deras tillsynsverksamhet. Vidare bör åklagare som behöver uppgifterna inför och under en förundersökning rörande brottsligheten få tillgång till registeruppgifter. Detta är en nyhet för tullens del, men framstår som motiverat för en effektiv brottsutredning. De åklagarmyndigheter som avgivit remissvar över promemorian har angivit att det är viktigt att åklagare får ta del av uppgifter ur registren också innan förundersökning inletts. Riksåklagaren anför att samverkan mellan tull och åklagare redan på ett tidigt stadium är den arbetsform som oftast är att föredra, inte minst av effektivitetsskäl. Om åklagarna själva kan följa underrättelseverksamheten och spaningsverksamheten förbättras möjligheterna till ett aktivt förundersökningsledarskap. Åklagare kan t.ex. behöva uppgifter för att besluta om förundersökning skall inledas. Regeringen finner att det inte skulle strida mot registrens övergripande ändamål att stärka det brottsbekämpande arbetet om åklagare får tillgång till uppgifterna även innan en förundersökning har beslutats. Regeringen föreslår därför att åklagare även för att kunna ta ställning till frågan om att inleda förundersökning kan få rätt att ta del av uppgifter ur registren. Domstolsprövning av uppgifter i register av detta slag torde endast bli aktuellt när ett beslut om vägran att utlämna eller ändra uppgifter i registren överklagas till domstol. Domstolen bör då följdriktigt för sin prövning av överklagandet ha tillgång till uppgifterna som omfattas av sekretessprövningen. Däremot finns det inte skäl att ge domstolar någon allmän rätt därutöver att ta del av uppgifter i registren. En myndighets överklagande av en annan myndighets avslag på begäran att ta del av uppgifter prövas av regeringen enligt 15 kap. 8 § sekretesslagen. Även regeringen måste i ett sådant ärende på samma sätt som en domstol ha rätt att ta del av de uppgifter begäran avser. I promemorian föreslås inte någon särskild reglering av polisens rätt att få ta del av uppgifter i tullens register. Polisens och tullens ansvars- område överlappar emellertid varandra i brottsbekämpningen och polisen har samma rätt som tullen att ingripa mot brott enligt de aktuella tullrelaterade lagarna. För en effektiv och ändamålsenlig brottsbekämpning bör och andra polismyndigheter få ta del av uppgifter i registren. Det kan nämnas att polisen har terminalåtkomst till tullens SPADI-register. Regeringen bör lämpligen i föreskrifter närmare reglera uppgiftsutbytet mellan dessa myndigheter. har möjligheter att få del av uppgifter ur tullens SPADI-register och anför i sitt remissvar att det redan pågående samarbetet mellan tull, polis och Kustbevakning fungerar väl, men att det kan förfinas och effektiviseras. föreslår därför att myndighetens ledningscentraler skall få terminalåtkomst till tull- och polisregister. bedriver brottsbekämpande verksamhet till sjöss och myndigheten anser att det i en sådan situation vore resursslöseri att inte ge och dess tjänstemän direkt tillgång till registren. Regeringen finner dock att det är tveksamt om har sådant behov av t.ex. underrättelseuppgifter att myndigheten skall ges sådan generell möjlighet att ta del av uppgifter i samtliga register som regleras i lagen. Regeringen finner att som har som uppgift att bl.a. ingripa mot varusmuggling och har rätt att operativt ingripa med brottsbekämpande åtgärder, visserligen bör tillhöra den kategori myndigheter till vilken tullmyndighet kan lämna ut uppgifter i registren men att regeringen bör föreskriva i vilken ordning och till vilka register uppgifter kan utlämnas till . Skattemyndigheterna (), i län, i samt särskilda skattekontoret i anför i remissyttranden att det är av stor vikt att skattemyndigheterna ingår i den krets av myndigheter som får tillgång till registren avseende väsentlig information för beskattning och kontrollverksamhet särskilt gäller det de skattemyndigheter som bedriver verksamhet inom punktskatteområdet och inom skattemyndigheternas kommande skattekriminalverksamhet. RSV anför bl.a. att om inte samtliga skattemyndigheter kan få sådan tillgång bör dock särskilda skattekontoret och de fyra skattemyndigheter som reviderar punktskatter få sådan tillgång. Regeringen finner att kampen mot den ekonomiska brottsligheten och kontrollverksamheten på punktskatteområdet är en samhällelig angelägen och prioriterad verksamhet. Skattemyndigheterna har emellertid inte en brottsbekämpande funktion på så sätt att man äger ingripa mot brottslighet under dess verksamhetsområde på samma sätt som tullmyndigheterna har. Det är svårt att i dagens läge finna annat än att skattemyndigheterna inte har den brottsbekämpande inriktning på verksamheten att det skulle vara förenligt med registrens ändamål att skatteförvaltningen för beskattningsändamål får ta del av uppgifter i de aktuella registren. Inte heller inom föreslås uppgifter i registren få användas i arbetet med tulltaxering. I avvaktan på att skattemyndigheternas organisation avseende dess brottsbekämpande verksamhet blivit klar, och (dir.1996:89) som arbetar med skattebrottsenheternas kommande behov av register arbetat färdigt, finner inte regeringen att det nu finns tillräckligt starka skäl för att inkludera skattemyndigheterna bland de myndigheter som enligt lagen skall få tillgång till uppgifter ur registren. Lagens bestämmelser bör vidare utformas så att utlämnande får ske till myndigheter i andra länder eller till mellanstatliga organisationer. i enlighet med vad åtagit sig i en internationell överenskommelse eller i EU-arbetet. Informationsutbyte med andra länder förekommer i brottsbekämpande verksamhet bl.a. med stöd av bilaterala tullsamarbetsavtal och den förordning inom EU om ömsesidigt bistånd och som kompletteras med EU:s tullinformationssystem. Uppgifter ur SPADI lämnas enligt nuvarande regler ut till utlandet med stöd av 6 § förordningen om register för brottsbekämpande verksamhet. Den föreslagna lagregleringen innebär bl.a. att det i detta finns ett bemyndigande för att svenska tullmyndigheter att även lämna uppgifter till utlandet i den mån med godkännande överenskommit om detta eller i enlighet med den nya EG- förordningen 515/97 om ömsesidigt bistånd. Det innebär att tullmyndighet med stöd av bestämmelsen har möjlighet föra in uppgifter i EU:s tullinformationssystem, vilket kommer att beröras närmare i kapitel 9 och 10 och t.ex. lämna uppgifter till Europol. Regeringen avser att närmare föreskriva om spridning och utlämnande av uppgifter inom tullmyndighetens olika verksamhetsgrenar och till andra tullmyndigheter, polismyndigheter och . Begränsningar och inskränkningar är motiverade särskilt avseende analysregistren, vars innehåll inte skall spridas till fler än absolut nödvändigt. Direktåtkomst till analysregister bör t.ex. i princip inte få ges andra än de som arbetar med ärendet inom myndigheten. Utlämnande av uppgifter om den enskilde själv kan oftast vägras med hänvisning till 5 kap 1 § sekretesslagen som medförande risk för skada för den brottsbekämpande verksamheten. För uppgifter i registren gäller absolut sekretess och ger inte den enskilde någon rätt att ta del av uppgifter om sig själv. Denna fråga skall såsom vi ovan redogjort för, behandlas i anledning av de överväganden som följer av förslag till reglering av polisens register. 8.3 Gallring av uppgifter Regeringens förslag: Personuppgifter i registren skall gallras när de inte längre behövs. I underrättelseregister skall det ske senast . Ett analysregister skall gallras i samband med att den särskilda undersökningen avslutas och i princip efter senast . Om det är av särskild betydelse för att en särskild undersökning skall kunna avslutas får tiden för analysregistret dock förlängas. De nu gällande bestämmelserna om gallring av uppgifter i spaningsregistret behålls i sak oförändrade. Promemorians förslag avviker från regeringens i fråga gallringstiden för personuppgifter i underrättelseregister. Remissinstanserna har i flera fall ansett att den föreslagna gallringstiden i underrättelseregister är för kort. motsätter sig att analysregistren gallras överhuvudtaget med hänsyn till behovet av insyn och kontroll samt för forskningens behov. i anför att uppgifter i spaningsregistret bör gallras även vid åtalsunderlåtelse. Skälen för regeringens förslag: Grundtanken med uppgifter i register av detta slag, där känsliga uppgifter förekommer, är att de skall få stå kvar i ett register endast så länge som uppgifterna behövs för det syfte för vilka de infördes i registret. Därefter skall de tas bort ur registret. Det behövs särskilda bestämmelser om gallring av uppgifter i registren. För spaningsregistret bör de nuvarande gallringsbestämmelserna kunna behållas relativt oförändrade i avvaktan på den mer genomgående översynen av detta register i samband med översynen av polisens register. Frågan är vilka gallringstider som bör ställas upp i det nya underrättelseregistret och för analysregistren. Det är naturligt att uppgifter i de permanenta och gemensamma registren som underrättelseregistret och spaningsregistret gallras eftersom mängden av information annars blir ohanterligt stor. Även av integritetshänsyn är det angeläget att uppgifter i dessa register inte får stå kvar hur som helst. Det finns härvid anledning att framhålla att personuppgifter, enligt punkt 7 i rekommendation om användning av personuppgifter inom polissektorn, skall gallras om de är nödvändiga för de ändamål för vilka de lagrades. Det skall enligt samma punkt i rekommendationen också finnas bestämmelser om hur länge olika kategorier av personuppgifter får bevaras. Dessa bestämmelser kan antingen stå i lag eller tas fram i samarbete med den nationella tillsynsmyndigheten. Underrättelseregister En gallringstid föranleds av att det är angeläget att uppgifterna i underrättelseregistret blir föremål för bearbetning och inte blir en uppsamlingsplats för uppgifter som inte anses förtjäna att en särskild undersökning inleds. Med hänsyn till integritetsaspekten och det önskvärda i att uppgifter i underrättelseregistret bearbetas eller gallras ut bör uppgifter om personer och personanknutna uppgifter i underrättelseregistret gallras ur registret. I promemorian föreslås att uppgifter i tullens underrättelseregister (i promemorian kallat informationsregister) skall gallras när de inte längre behövs och senast . Flera brottsbekämpande myndigheter som yttrat sig över promemorian påpekar att underrättelseverksamhet kan vara är en mycket tidskrävande verksamhet och att en gallringstid är alldeles och föreslår därför en gallringstid Regeringen delar remissinstansernas uppfattning att gallringstiden för underrättelseregistret bör bestämmas till . För att en personuppgift därefter skall få stå kvar bör krävas att en särskild undersökning har inletts som berör personen och bör då få stå kvar tills dess undersökningen är avslutad. För uppgifter i underrättelseregister som inte utgör personuppgifter, t.ex. är av strategisk art eller beskrivning av brottsutveckling, föreligger inget behov av en bestämd gallringstid. Analysregister Med tanke på det känsliga innehållet bör inte ett analysregister existera än vad som är nödvändigt för att utföra undersökningen. , med möjlighet till förlängning enligt särskilt motiverat beslut, torde vara en lämplig tidsgräns. När tidsgränsen för registret har gått ut bör det inte vara tillräckligt att undersökningen dragit ut för att registret skall få fortsätta att föras. Endast i undantagsfall skall ett register få fortsätta existera efter den tidpunkt som bestämdes vid inrättandet av registret. Regeringen finner att en generell tidsgräns med begränsade förlängningsmöjligheter är en ändamålsenlig lösning för analysregistren. Med tanke på det känsliga innehållet bör inte ett analysregister bestå längre än vad som är nödvändigt för att slutföra den särskilda undersökningen. Remissinstanserna har heller inte haft något att invända mot den föreslagna tidsgränsen , med möjlighet till förlängning. Innan registret avslutas bör de uppgifter som kan vara av betydelse för fortsatta åtgärder överförs t.ex. till en förundersökning. Vidare avslutas analysen och undersökningen lämpligen med någon form av rapport eller liknande om vad som framkommit och vilka slutsatser som kan dras av undersökningen samt förslag till fortsatta åtgärder. De uppgifter som är av betydelse för slutsatsen och för fortsatta åtgärder bör således kunna återfinnas i denna rapport eller förundersökningen. Det bör även för tillsyn och forskningsändamål vara tillräckligt med uppgifterna i en sådan rapport. En sådan rapport över vad som framkommit i en särskild undersökning omfattas av sekretesslagen 5 kap. 1§ och 9 kap. 17 §. Spaningsregister Det finns inga bestämda tidpunkter för när uppgifter i SPADI- registret skall gallras enligt förordningen (1987:864) om register för brottsbekämpande verksamhet. I förordningen föreskrivs i 4 § att uppgifter skall utgå ur registret om misstanke som antecknats inte längre finns, om domstol meddelat dom eller beslut som vunnit laga kraft och den tilltalade inte längre skall vara registrerad som misstänkt, personen blivit eller avlidit. har i föreskrifter för registret därutöver ställt upp olika tidsgränser för olika uppgifter i notiser i systemet beroende på innehåll och de därtill länkade uppgifter om personer, fordon och farkoster m.m. Dessa gallringstider löper på mellan tre och , förutom uppgifter om en person som har avlidit vilka skall gallras . De nuvarande bestämmelserna om gallring innebär att uppgifter om misstänkta personer skall utgå ur registren när misstanken prövats. Gallringsreglerna i den nuvarande förordningen bör därför tillsvidare kunna överföras relativt oförändrade till lagen. Regeringen har därvid dels beaktat Lagrådets synpunkter, dels det förhållande att dessa regler kommer att ses över mer ingående i det fortsatta arbetet med tullens register i brottsbekämpande verksamhet. 8.4 Kontroll, säkerhet och övervakning Regeringens förslag: utses till registeransvarig för de centrala registren underrättelseregistret och spaningsregistret. Respektive tullmyndighet skall vara registeransvarig för myndighetens analysregister. skall hålla en förteckning över samtliga inrättade analysregister och respektive analysregister skall inte behöva anmälas till Datainspektionen. Promemorian innehåller inte något förslag till uttrycklig bestämmelse om registeransvarig myndighet. I övrigt överensstämmer förslaget med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i påtalar att det är viktigt att registren omgärdas av största kontroll och säkerhet och att Datainspektionen ger föreskrifter för registren. Datainspektionen understryker att myndigheten bör ges bemyndigande att utfärda generella föreskrifter för registren. Skälen för regeringens förslag: Enligt datalagen har en registeransvarig ansvar för säkerhet och för att registret förs så att inte otillbörligt integritetsintrång uppkommer. Datainspektionen utövar tillsyn över att personregister inte medför sådant otillbörligt intrång. Datainspektionen skall också lämna behövliga föreskrifter för register för att förebygga risker för otillbörligt integritetsintrång. Detta gäller även för register som inrättas efter beslut av regering eller riksdag, i den mån sådana föreskrifter inte lämnas i samband med beslutet om inrättande av registret. Av 7 § dataförordningen framgår att även sådana register som inrättas med stöd av beslut av riksdag eller regering skall anmälas till Datainspektionen, för att underlätta myndighetens tillsyn. Datainspektionen bör ges rätt att utfärda generella föreskrifter för tullens register enligt den föreslagna lagen i stället för att meddela särskilda föreskrifter för varje register. På så vis skulle det inte heller vara nödvändigt att anmäla varje analysregister till Datainspektionen utan det skulle vara tillräckligt att för förteckning över upprättade analysregister och därigenom underlätta Datainspektionens tillsyn. På Lagrådets inrådan anges i lagen vilka myndigheter som är registeransvariga för respektive register. De centrala registren underrättelseregistret och spaningsregistret bör i huvudsak vara ansvar. Även om de övriga tullmyndigheterna som för in uppgifter i dessa register i datalagens mening också är registeransvariga, finner regeringen med beaktande av de praktiska tillämpningsproblem som medföljer ett delat registeransvar att ensam bör vara registeransvarig för dessa register. För de analysregister som inrättas och förs på de olika tullmyndigheterna skall dock respektive tullmyndighet vara registeransvarig. Regeringen förutsätter vidare att följer hur tullen hanterar dessa känsliga register, lämpligtvis genom en årlig redovisning och diskussion om registerfrågor och myndigheternas registerhantering. 9 Tullsamarbete i EU och tullinformationssystemet och den antagna förordningen (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd utgör grunden för att upprätta ett för EU gemensamt datoriserat tullinformationssystem (CIS). Grundtanken är att informationssystemet skall underlätta informationsutbytet mellan medlemsstaterna och kommissionen i syfte att effektivisera den gemensamma kampen mot sådan allvarlig brottslighet som faller under tullmyndigheternas ansvarsområde. Den inre marknaden och kompensatoriska åtgärder Den inre marknaden är tänkt att innefatta frihet från restriktioner för den fria rörligheten för varor avskaffandet av hindren för den fria rörligheten för personer, tjänster och kapital, upprättandet av en ordning som säkerställer att konkurrensen på den gemensamma marknaden inte snedvrids, anpassning av den lagstiftning som krävs för att den gemensamma marknaden skall fungera väl. För att inte bortfallet av gränskontroller inom gemenskapen skulle få negativa konsekvenser i form av ökad illegal handel, förutsattes flera alternativa åtgärder ersätta gränskontrollerna, s.k. kompensatoriska åtgärder. Tullunionen är förverkligad och gemenskapen är även i praktiken ett tullområde med gemensam tulltaxa och gemensamma procedurregler för import och export till och från länder utanför tullområdet tredje land. Gränsformaliteterna skall nu i princip vara borttagna mellan medlemsstaterna. Eftersom de kompensatoriska åtgärderna som skulle ersätta gränskontrollerna dock ännu inte hunnit bli fullt utvecklade och genomförda har svenska tullmyndigheter kvar kontrollbefogenheter avseende vissa varor såsom narkotika, vapen, dopningspreparat m.m. vid gränserna mot andra EU- länder. De kompensatoriska åtgärderna skall bl.a. innebära att insatser i form av gränskontroller flyttas från de inre gränserna till gemenskapens yttre gränser. Inom gemenskapen skall gränskontrollerna ersättas med harmoniserade krav på varor och ett nära samarbete mellan myndigheter och utbyte av information för att göra det möjligt att så effektivt som möjligt arbeta för att förebygga, förhindra och ingripa mot olaglig handel. För att tillförsäkra en korrekt tillämpning av gemenskapens regelverk för import och export samt bekämpa olaglig handel har man därför satsat på att effektivisera samarbetet och informationsutbytet mellan länderna och myndigheterna. En ökad användning av riskanalyser, profilsökning samt utbyggnad och ökad användning av informationsteknik har blivit viktiga komponenter i kampen mot brottslighet i den gränsöverskridande handeln. Tullsamarbete Regeringens förslag: Lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag ändras så att den reglerar vilka åtgärder som får vidtas i det samarbete som regleras i den nya förordningen (EG) nr 515/97 om ömsesidigt bistånd. Skälen för regeringens förslag: Internationellt samarbete mellan tulladministrationer förekommer . För del har det skett genom tullsamarbetsavtal och deltagande i () vars konvention och rekommendationer om tullsamarbete och informationsutbyte är gällande i genom förordningen (1983:682) om tillämpning av en internationell konvention om ömsesidigt bistånd att förhindra, utreda och beivra tullbrott m.m. Inom EG var den gemensamma jordbrukspolitiken och tullunionen basen för EG:s verksamhet. I avsaknad av regler om tullsamarbete mellan medlemsstaterna i EG undertecknades en konvention om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna den s.k. Neapelkonventionen. För att tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken skulle fungera på ett riktigt sätt och för att förebygga och upptäcka överträdelser av gemenskapsreglerna på tull- och jordbruksområdet ansåg medlemsstaterna att det krävdes ett närmare samarbete mellan berörda myndigheter och med kommissionen. Därför fastställdes regler i rådets förordning (EEG) nr 1468/81 enligt vilken medlemsstaternas administrativa myndigheter skall bistå varandra och samarbeta med kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens tull- och jordbrukslagstiftning. Förordningen innehåller bl.a. regler om informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen. har ett elektroniskt informationssystem utvecklats - System for a () - som fungerar som en elektronisk brevlåda i vilket medlemsstaterna och kommissionen kan lämna och läsa meddelanden i fritext. Ursprungligen gällde Neapelkonventionen allt samarbete mellan tullmyndigheterna men efter tillkomsten av den ovan nämnda förordningen har konventionen kommit att gälla enbart inom de områden som hör till medlemsstaternas exklusiva kompetensområde som avser juridiskt samarbete i straffrättsliga frågor - det som i kommit att kallas den tredje pelaren.