prop · GL03158 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:158 Regeringen överlämnar denna proposition till . (Närings- och ) Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen redovisas en utvärdering som och har gjort av skogspolitiska beslut. Regeringen konstaterar att varken skogspolitikens produktionsmål eller dess miljö- mål har nåtts . Målen bör emellertid ligga fast. I syfte att snabbare och mer effektivt nå målen föreslås vissa för- ändringar i skogsvårdslagen (1979:429). Förändringarna innebär bl.a. preciseringar i fråga om kraven på skogsföryngring och miljöhänsyn. Vidare föreslås viss ytterligare skärpning av bestämmelserna om krav på ekonomisk säkerhet för återväxtåtgärder efter avverkning. I syfte att markera nödvändigheten av ett bra informationsunderlag för varje skogs- ägare införs ett krav på att det för varje brukningsenhet skall finnas en redovisning av hur skogen ser ut och vilka natur- och kulturmiljövärden som har registrerats för brukningsenheten. Det aviseras resursförstärk- ningar för områdesskydd av olika slag och för information, rådgivning och tillsyn. Slutligen lämnas det en redovisning av vissa kulturmiljö- frågor i skogsbruket baserad på en utredning av . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) 4 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) 6 3 Ärendet och dess beredning 7 4 Gällande skogspolitik 8 5 Svensk skogspolitik i ett internationellt perspektiv 10 5.1 De globala skogsfrågorna 10 5.2 EU och skogspolitiken 12 5.3 Nordiskt samarbete 13 5.4 fortsatta agerande internationellt 13 6 Utvärderingen av skogspolitiken 15 7 Skogspolitiken och dess mål 16 8 Skogspolitikens medel 20 8.1 Skogsvårdslagstiftningen 21 8.1.1 Skogsvårdslagens tillämpningsområde 21 8.1.2 Anläggning av ny skog på skogsmark 22 8.1.3 Röjning och gallring av skog 24 8.1.4 Avverkning av skog 25 8.1.5 Anmälningsskyldigheten 27 8.1.6 Generell hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen 28 8.1.7 Skogs- och miljöredovisning 30 8.1.8 Ekonomisk säkerhet för återväxtåtgärder 32 8.1.9 Författningsändringar 33 8.2 Områdesskydd m.m. 33 8.3 Statligt ekonomiskt stöd 38 8.4 Kunskapsförsörjning 41 9 Skogens kulturmiljövärden 44 10 47 11 Ekonomiska konsekvenser av förslagen 49 Bilaga Förteckningar över remissinstanser 50 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 52 Rättsdatablad 53 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429), 2. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i skogsvårdslagen (1979:429). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Härigenom föreskrivs i fråga om skogsvårdslagen (1979:429) dels att 10, 30 och 36 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 32 § skall bytas ut mot Miljöanalys , dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 14 a §, och närmast före denna en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § Avverkning på skogsmark skall vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog eller främja skogens utveckling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får till skydd för den yngre skogen före- skriva att trädbestånd under en viss ålder inte får avverkas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får till skydd för den yngre skogen före- skriva att trädbestånd under en viss ålder inte får avverkas samt meddela föreskrifter om hur av- verkning skall bedrivas för att till- godose kraven enligt första stycket. För att möjliggöra försöksverksamhet får i sär- skilda fall medge undantag från första stycket. För varje brukningsenhet skall det finnas en redovisning som anger hur skogen ser ut och vilka natur- och kulturmiljövärden som har registrerats för bruknings- enheten. Redovisningen skall upprättas enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. 30 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande av träd och trädsamlingar, gödsling, dikning och skogsbilvägars sträckning. För att tillgodose dessa intressen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om förbud mot avverk- ning och andra skogsbruksåtgärder på skogliga impediment. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om de åtgärder som skall vidtas för det fall föreskrifter enligt första stycket inte har följts. Bemyndigandet i första stycket medför inte befogenhet att med- dela föreskrifter som är så ingri- pande att pågående markanvänd- ning avsevärt försvåras. Bemyndigandet i första och tredje stycket medför inte befo- genhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvå- ras. 36 § Om en avverkning föranleder förhållandevis dyra återväxtåtgärder i större omfattning, får i samband med avverkningen besluta att säkerhet skall ställas för fullgörandet av åtgärderna. Säkerhet får även krävas som villkor för tillstånd enligt 16 § eller en- ligt 27 § första stycket. Avverkning som avses i första stycket får påbörjas först när säkerhet ställts och godkänts av . Ställs inte säkerhet i fall som avses i första stycket, får skogsvårds- styrelsen meddela förbud att avverka skog på brukningsenheten utan tillstånd. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Härigenom föreskrivs att 14 § skogsvårdslagen (1979:429)1 i paragra- fens lydelse enligt lagen (1998:000) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 § Skogsmarkens ägare är skyldig att enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer underrätta om 1. avverkning och uttag av skogsbränsle som skall äga rum på hans mark, 2. sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver till- stånd enligt 11 kap. , och 3. vad han avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kultur- miljövårdens intressen i samband med avverkning på hans mark. 2. sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver till- stånd enligt 11 kap. , 3. vad han avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kultur- miljövårdens intressen i samband med avverkning på hans mark, och 4. vad han avser att göra för att trygga återväxten. 3 Ärendet och dess beredning beslutade en ny skogspolitik (prop. 1992/93:226, bet. 1992/93:JoU15, rskr. 1992/93:352). I samband med riksdagsbehandling- en uttalade bl.a. att det förutsatte att en utvärdering av den nya skogspolitikens effekter på den biologiska mångfalden m.m. redovisas för . Den nya skogspolitiken tillämpas fr.o.m. . har haft regeringens uppdrag att utvärdera skogs- politiken. Tillsammans med har styrelsen ett upp- drag att utvärdera den nya skogspolitikens effekter på biologisk mång- fald. Båda uppdragen har redovisats i underlag för fördjupad prövning 1999 2001 som också innehåller förslag till vissa ändringar i skogsvårdslagen. Utvärderingarna har redovisats i två huvudbilagor med tillhörande ca 20 underlagsrapporter. Huvudbila- gorna och lagförslagen har remissbehandlats. Utvärderingsrapporterna och remissyttrandena finns tillgängliga i Närings- och handelsdeparte- mentet (dnr N98/99). I vissa delar har utvärderingen redovisats tidigare. Sålunda redovisade en första undersökning rörande tillämpningen av skogs- vårdslagens ransoneringsbestämmelser . Syftet med denna redovisning var att ge underlag för en bedömning av om ändringar behövde göras med anledning av de uppgifter som fanns om omfattande avverkningar på små fastigheter. Utvärderingen har remissbehandlats. Handlingarna i ärendet finns tillgängliga i Närings- och handelsdeparte- mentet (dnr N96/80). redovisade en jämförande utvärdering av återväxtåtgärdernas kvalitet. Denna redo- visning har remissbehandlats och därefter anmälts i budgetpropositionen för (prop. 1997/98:1 utg.omr. 23 s. 66). Handlingarna i ärendet finns tillgängliga i Närings- och (dnr N96/80). lämnade även rapporten fattning och innebörd av biotopskydd, naturvårdsavtal och frivilliga av- sättningar m.m. Rapporten har remissbehandlats. Handlingarna i ärendet finns tillgängliga i Närings- och (dnr N96/80). redovisade i Sve- rige. Båda rapporterna överlämnades därefter till Miljövårdsberedningen som hade fått regeringens uppdrag att yttra sig över i vilken omfattning arealen skyddad produktiv skogsmark behöver utökas och former för att åstadkomma detta. Miljövårdsberedningen har redovisat sitt uppdrag i betänkandet (SOU 1997:97) Skydd av skogsmark, behov och kostnader. Betänkandet har remissbehandlats. Handlingarna i ärendet finns tillgängliga i Närings- och (dnr N98/1249). Miljövårdsberedningens för- slag behandlas i vissa delar i prop. 1997/98:145 Svenska miljömål, miljö- politik för ett hållbart . har på regeringens uppdrag lämnat ett förslag till handlingsprogram för en långsiktigt hållbar utveckling för skogens kulturmiljövärden. Förslaget har remissbehandlats. Handlingarna i ärendet finns tillgängliga i Närings- och (dnr N98/1236). Förteckningar över remissinstanser finns i bilaga. Lagrådet Lagförslaget innehåller endast mindre ändringar som gäller skogsägarens skyldigheter samt kraven på skogsföryngring och miljöhänsyn. När det gäller bestämmelsen om skogs- och miljöredovisning i 14 a § har en regel med motsvarande innehåll funnits tidigare och av Lagrådet lämnats utan erinran (se prop. 1982/83:145). Mot denna bakgrund får förslaget anses vara av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats. 4 Gällande skogspolitik Svensk skogspolitik har utvecklats successivt . Bakgrunden till de politiska besluten som har tagits i huvudsak med 20 mellanrum har varit skogarnas väsentliga betydelse för landets ekonomi och för sysselsättning och försörjning åt landsbygdsbefolkning- en. Behovet av hänsyn till naturvårdens intressen markerades i riksdags- beslut , men det var först genom skogspoli- tiska beslut som miljöfrågorna i skogsbruket kom att lyftas fram tydligt. skogspolitik utgår från de ställningstaganden som gjordes vid om miljö och utveckling i och som kommer till uttryck i den s.k. och i Skogsprinciperna. Ett grundläggande ställningstagande var att skog och skogsmark bör förval- tas på ett hållbart sätt för att tillgodose nuvarande och kommande genera- tioners sociala, ekonomiska, ekologiska, kulturella och andliga mänskliga behov. Viktigt i sammanhanget var även den konvention om biologisk mångfald som hade undertecknat. Med utgångspunkt häri beslutade två jämställda skogs- politiska mål, ett produktionsmål och ett miljömål. Något fullständigt miljömål hade inte funnits tidigare. Det betonades särskilt att och regeringen inte borde ta ställning till detaljmål. Det av fastlagda produktionsmålet i skogsbruket är att sko- gen och skogsmarken skall utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthållig god avkastning. Skogsproduktionens inriktning skall ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar. Miljömålet i skogsbruket är att skogsmarkens naturgivna produktions- förmåga skall bevaras. En biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under natur- liga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden skall värnas. Medlen i skogspolitiken som är av rättslig, ekonomisk och administra- tiv art fick genom beslutet en annan avvägning än vad som hade varit fallet tidigare. Behovet av flexibilitet betonades också. Även om stabilitet av naturliga skäl ansågs viktig även i fortsättningen påpekades behovet av anpassning vid ändrade förhållanden och med nya kunskaper. Tre väsentliga ändringar gjordes. För det första ökades skogsägarens frihet inom de ramar som staten ställer upp. Det betonades för det andra att detta innebär ett ökat ansvar för skogsägaren dels för att i den nya fri- heten tillgodose de av statsmakterna fastlagda skogspolitiska målen, dels ekonomiskt för sitt skogsbruk som en motprestation till de minskade skatter och avgifter som hade beslutats. För det tredje betonades att den nya skogspolitiken förutsätter bättre kunskaper hos skogsägaren. Vad gäller lagstiftning framhölls skogsvårdslagstiftningen som fortsatt den viktigaste. Men även naturvårdslagstiftningen och vissa delar av kulturminneslagstiftningen lyftes fram som viktiga skogspolitiska medel. Förändringarna i skogsvårdslagstiftningen syftade till en minskad detalj- reglering och till en ökad mångfald i hanteringen av skogen. Kravet på röjning och gallring av skog och innehav av skogsbruksplan avskaffades. Ransoneringsreglerna (hushållningsbestämmelserna) mjukades upp ge- nom att alla brukningsenheter mindre än undantogs och genom att skyddsgränsen för slutavverkning sänktes. Genom att i ökad utsträckning godta lövträd i skogsföryngringar skulle den biologiska mångfalden främjas. Krav på miljökonsekvensbeskrivningar i vissa fall infördes. Föreskrifterna om hänsyn till naturvårdens intressen utvidgades bl.a. till att omfatta alla impediment och straffreglerna skärptes. Skogsbrukets sektorsansvar för miljövården betonades särskilt. Det an- sågs att detta ansvar borde stärkas inom ramen för den befintliga lagstift- ningen. Förutom hänsynsreglerna i skogsvårdslagen togs bestämmelserna om reservat m.m. i naturvårdslagen upp. I anslutning härtill behandlades frågan om intrångsersättning vid bagatellartade ingrepp, en fråga som har tagits upp i anslutning till förslagen om miljöbalk och följdlagstift- ningen till denna. När det gäller skogsvårdsmyndighetens sektorsansvar för miljön förordades att detta skulle utsträckas till att gälla samråd enligt naturvårdslagen vid arbetsföretag i skogsbruket. Denna utvidgning har senare genomförts genom ändring i naturvårdslagen. Därmed har Skogs- vårdsorganisationen fått tillsynsansvaret i miljöfrågor som avser hänsyn m.m. enligt skogsvårdslagen samt samråd och biotopskydd enligt natur- vårdslagen. Anslaget för reservatsavsättningar räknades upp . Medel säkrades för att slutföra inventeringarna av sumpskogar och skyddsvärda nyckelbiotoper. Behovet av rådgivning, information, utbildning och forskning betona- des mot bakgrund av den ökade frihet som den nya skogspolitiken inne- bar. erinrades om det ansvar som följer av detta för skogs- ägarna, inte minst vad gäller medfinansiering av tillämpad forskning. Bakgrunden till det senare var bl.a. att sådan forskning tidigare hade finansierats av skogsbruket via den nu slopade skogsvårdsavgiften. Det statliga stödet till skogsbruksåtgärder avskaffades helt. Det innebar bl.a. att bidrag till investeringar i skogsvägar och till skogsvårdsåtgärder slopades. I stället orienterades det statliga stödet till åtgärder av natur- och kulturvårdskaraktär såsom civilrättsliga naturvårdsavtal, intrångs- ersättningar, natur- och kulturvårdsbidrag samt till åtgärder i ädellövskog och försöksverksamhet med skogsmarkskalkning. Den statliga skogsmyndigheten, , förändra- des. Verksamheten med produktion av skogsfrö och skogsplantor fördes över till ett helägt statligt bolag, Svenska skogsplantor AB. I övrigt lämnades ett kraftigt besparingsbeting åt myndigheten som en regionalisering av skogsvårdsstyrelserna sköts med hänvis- ning till den då arbetande Regionberedningen. Förutom vad som har nämnts i det föregående har några ytterligare för- ändringar genomförts skogspolitiska beslut. Efter beslut av regionaliserades skogsvårdsstyrelserna per . Antalet styrelser minskades från 24 till 11 som ytterligare besparingar ålades myndigheten. I fråga om skogsvårdslagen har ändringar gjorts dels för att tillgodose de krav som ställs inom EU på kontroll av handel med skogsfrö och skogsplantor, dels vad gäller krav på anmälan av skogsbränsleuttag i syfte att ge möjlighet för myndigheten att ge råd till skydd för miljön. I regeringens proposition med förslag till följdlagstiftning till har föreslagits ändringar i skogsvårds- lagen som bl.a. rör kopplingen till och bestämmelser om miljökvalitetsnormer i vissa fall (prop. 1997/98:90). Den propositionen innehåller även förslag om ändringar i jordabalken som skall göra det möjligt att låta civilrättsliga naturvårdsavtal gälla även för efterföljande fastighetsägare. 5 Svensk skogspolitik i ett internationellt perspektiv 5.1 De globala skogsfrågorna Grunderna skogspolitiska beslut utarbetades ungefär sam- tidigt som det pågick en omfattande internationell debatt om avskogning, skogsskador och behovet av att värna en biologisk mångfald i skogarna. När regeringens förslag till ny svensk skogspolitik presenterades byggde det på de beslut som hade tagits vid för miljö och utveck- ling i (UNCED). Vid denna konferens hade över- enskommelser träffats dels om den s.k. som bl.a. innehåller ett kapitel om åtgärder mot avskogning, dels om de s.k. skogsprinciperna. I skogsprinciperna slås det fast att alla typer av skog utgör basen för nuvarande och potentiella möjligheter att skapa resurser som kan tillgodose mänskliga behov och tillhandahålla miljövärden. Det framhålls angelägenheten av att skogarna brukas och bevaras på ett riktigt sätt. Skogsprinciperna bör tillämpas i enlighet med varje stats nationella lag- stiftning. Ett grundläggande ställningstagande är att skog och skogsmark bör förvaltas på ett hållbart sätt för att tillgodose nuvarande och kom- mande generationers sociala, ekonomiska, ekologiska, kulturella och andliga mänskliga behov. Det anges att dessa behov omfattar produkter och tjänster som virke, vatten, mat, djurfoder, läkemedel, bränsle, bostä- der, arbetstillfällen, fritidsaktiviteter, hemvist för djur, landskapsmång- fald, kolsänkor och kolreservoarer och att åtgärder bör vidtas för att skydda skogen mot skador. Något ställningstagande till en global skogs- konvention, såsom bl.a. förespråkade, gick det inte att nå enighet om. Skogsprinciperna har en direkt koppling till den konvention om bio- logisk mångfald som bl.a. har ratificerat. Även den s.k. klimat- konventionen har betydelse i sammanhanget. skogspolitik beslutades sålunda med dessa ställningstaganden som grund. Rio-besluten har därefter följts upp på skilda sätt. Skogsprincipernas behandling har skett inom ramen för FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD). efter UNCED präglades av ett antal initiativ och diskussioner kring skogspolitiska frågor. De nordiska länderna lanserade ett förslag i FAO om hur arbetet med skogsprinciperna skulle kunna utvecklas inom FAO:s regionala skogskommissioner. De europeiska länderna fortsatte sitt samarbete inom ramen för den s.k. europeiska skogsministerkonferensen som hade initieras av och . Den andra europeiska skogsministerkonferensen anordnades i . Därvid antogs två resolutioner som i praktiken inne- bar en fortsättning av arbetet med att utveckla principerna för ett hållbart skogsbruk under UNCED. Liknande initiativ togs inom andra regioner i världen. gjorde CSD en översyn bl.a. av skogsprinciperna och skogskapitlet i . I det sammanhanget beslutades att inrätta ett särskilt forum för behandling av skogsfrågorna, en mellanstatlig skogspanel. Skogspanelen arbetade och rapporterade därefter till CSD inför en extra generalförsamling med FN om uppföljning av UNCED. Skogspanelen hade att behandla frågor om genomförandet av beslutet vid UNCED, forskningsfrågor, biståndsfrågor, frågor om handel och miljö samt frågan om hur det framtida samarbetet skulle organiseras formellt. Flera intersessionella arrangemang fanns. anordnade t.ex. i samarbete med ett internationellt möte om hållbart skogs- bruk och markanvändningsfrågor. deltog aktivt i skogspanelens arbete. Det påverkades av det svenska medlemskapet i EU. Gemensamma positioner utformades, bl.a. ett ställningstagande till förmån för en global skogskonvention, en fråga som inte minst engagerade de europeiska miljöministrarna. var pådrivande i EU-kretsen för att ge skogsnäringens organisationer samma möjligheter som internationella miljöorganisationer att få tillfälle att som observatörer delta i skogspanelens arbete. Företrädare för såväl skogs- industrin som skogsägarna ingick i den svenska delegationen. Skogspanelen lämnade sin rapport till CSD. Den innehöll ett stort antal slutsatser och rekommendationer till åtgärder på nationell, regional och internationell nivå. Rekommendationerna godkändes vid FN:s extra generalförsamling . Skogspanelen lyckades inte nå enighet om behovet att inleda förhandlingar om en global skogskonven- tion som EU önskat. Inte heller lyckades den lösa vissa frågor om tekno- logiöverföringar och finansiering eller om handel och miljö. De skogs- politiska diskussionerna fortsätter därför i ett nytt forum, det Internatio- nella Skogsforumet (IFF). IFF skall lämna sin slutrapport till CSD . deltar aktivt även i detta forum. hålls den tredje europeiska skogsministerkonferensen under ledning av . Därvid kommer bl.a. att behandlas skogsnäringens sociala betydelse. Besluten vid dessa ministerkonferenser har stor bety- delse i EU:s arbete med skogsfrågor. FAO är för jordbruks- och livsmedelsfrågor. FAO han- terar även skogsfrågor men dessa upptar endast av den totala budgeten. FAO är FN:s viktigaste organ för normbildning och informa- tion på skogsområdet och har bl.a. ansvaret för den globala skogs- statistiken. deltar aktivt i FAO:s arbete och har bl.a. med biståndsmedel stött programverksamhet och metodutveckling rörande skogens roll i ett landsbygdsperspektiv. Svensk expertis medverkar i vidareutvecklingen av metoder och system för mätning och registrering av de globala skogsresurserna. Inom FN:s ekonomiska kommission för (ECE) hanteras skogs- och trävarufrågor i en särskild trävarukommitté. Denna har betydelse främst för sitt arbete med långsiktiga efterfrågeprognoser vad gäller skogsindustriprodukter. Kommittén ansvarar också för insamling av skogsstatistik för hela det boreala skogsområdet och är engagerad i genomförandet av de internationella åtaganden som följer av Riokon- ferensen. deltar aktivt på olika sätt i kommitténs arbete. 5.2 EU och skogspolitiken EU har ingen gemensam skogspolitik. Det är sålunda ett område där EU saknar kompetens. markerade i anslutning till medlemskapsför- handlingarna att vi är emot en gemensam skogspolitik. I vissa av de tidigare medlemsstaterna finns det däremot starka önskemål om en sådan, främst av den anledningen att man uppfattar det som en möjlighet att skapa ett system för subventioner till skogsbruk. Mot den bakgrunden har det i genomförts en utredning på området. Utred- ningsarbetet påbörjades innan det var aktuellt för svenskt och finskt medlemskap i unionen. Utredningsförslaget var starkt för någon form av gemensam skogspolitik. I utskottsbehandlingen gjordes dock kraftiga markeringar mot en sådan. Den s.k. subsidiaritetsprincipen betonades starkt. förordades en bättre samordning av skilda åtgärder inom EU som berör skogsbruket. Parlamentet beslutade att uppdra åt kommissionen att lämna ett förslag till en gemensam strategi för skogsbruket. Flera exempel redovisas på vad som kan ingå i en sådan strategi. Det handlar bl.a. om stärkt organisatorisk samordning av kommissionens arbete, gemensamt uppträdande i interna- skogsfrågor, forskningssamarbete och ekonomiskt stöd till vissa skogsbruksåtgärder. Vid , och medlemskap i fördubblades unionens skogsareal.