prop · GL0314 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:14 Romkonventionen - tillämplig lag för avtalsförpliktelser Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att skall ansluta sig till konventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Romkonventionen) och de två tilläggsprotokoll om tolkningsrätt som hör till konventionen. Det sker genom att ratificerar den särskilda konventionen om , och anslutning till Romkonventionen och de två tilläggsprotokollen. Propositionen innehåller förslag till en ny lag med anledning av anslutning till Romkonventionen. Det föreslås att konventionens lagvalsregler skall gälla som svensk lag. I propositionen föreslås också följdändringar i andra lagar. Det föreslås att lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker ändras så att konsumentköp undantas från lagens tillämpningsområde. Vidare föreslås ett tillägg till bestämmelsen i 3 § fastighetsmäklarlagen (1995:400) som innebär att Romkonventionens lagvalsregler skall tillämpas på det avtalsrättsliga förhållandet mellan mäklare och deras uppdragsgivare. Slutligen föreslås att 3 § lagen (1991:351) om handelsagentur upphävs. Därmed kommer Romkonven- tionens lagvalsregler att bli tillämpliga på förhållandet mellan han- delsagenter och deras uppdragsgivare. Det föreslås att den nya lagen och följdändringarna skall träda i kraft . Den del som rör tolkningsrätt föreslås dock träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 4 2 Lagtext 5 2.1 Förslag till lag om tillämplig lag för avtalsförpliktelser 5 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:528) om tilllämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker 6 2.3 Förslag till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (1995:400) 7 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:351) om handelsagentur 8 3 Ärendet och dess beredning 9 4 Romkonventionens huvudsakliga innehåll 10 4.1 Konventionens uppbyggnad 10 4.2 Konventionens tillämpningsområde 11 4.3 Konventionens lagvalsregler 11 4.4 Internationellt tvingande bestämmelser 13 4.5 Konventionens förhållande till andra konventioner m.m. 13 4.6 Protokollen om tolkningsrätt 14 5 anslutning till Romkonventionen 15 5.1 Skall ansluta sig till Romkonventionen? 15 5.2 Reservationer m.m. 16 5.3 Tekniken för införlivandet 19 5.4 Följdlagstiftning m.m. 22 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 30 7 Kostnader 31 8 Författningskommentar 32 8.1 Förslaget till lag om tillämplig lag för avtalsförpliktelser 32 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker 33 8.3 Förslaget till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (1995:400) 34 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:351) om handelsagentur 36 9 Redovisning av konventionens artiklar m.m. 36 9.1 Romkonventionen 36 9.2 Första tilläggsprotokollet 56 9.3 Andra tilläggsprotokollet 57 Bilaga 1 Romkonventionen och Första tilläggsprotokollet 58 Bilaga 2 Andra tilläggsprotokollet 122 Bilaga 3 Tillträdeskonventionen 124 Bilaga 4 Departementspromemorians lagförslag 128 Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser 132 Bilaga 6 Lagrådsremissens lagförslag 133 Bilaga 7 Lagrådets yttrande 137 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 139 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. godkänner konventionen om Republiken , Republiken och anslutning till konventionen om tillämplig lag för avtals- förpliktelser, öppnad för undertecknande i , samt till det första och det andra protokollet angående domstolens tolkning av den konventionen, 2. antar regeringens förslag till lag om tillämplig lag för avtals- förpliktelser, 3. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker, 4. antar regeringens förslag till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (1995:400), 5. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1991:351) om handelsagentur. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om tillämplig lag för avtalsförpliktelser Härigenom föreskrivs följande. Artiklarna 1-16 och 18-21 i konventionen om tillämp- lig lag för avtalsförpliktelser (Romkonventionen) samt artiklarna 1-4 i det första protokollet om Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av konventionen skall gälla som lag här i landet med de anpassningar och ändringar som har gjorts genom tillträdeskonventionerna , och . De danska, engelska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, neder- ländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska texterna av Romkon- ventionen och protokollet skall ha lika giltighet. Romkonventionens och protokollets svenska, engelska och franska texter finns intagna som en bilaga till denna lag. Denna lag träder i kraft, i fråga om Romkonventionen och i fråga om protokollet den dag regeringen bestämmer. Lagen skall såvitt den avser Romkonventionen inte tillämpas på avtal som har ingåtts före . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:528) om till- lämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag äger tillämpning på sådana köp av lösa saker som hava internationell karaktär. Från lagens tillämpningsområ- de undantagas 1. köp av registrerade fartyg och luftfartyg; 2. köp av värdepapper; samt 3. försäljning genom judiciell myndighets åtgärd eller i exe- kutiv ordning. Med köp likställes avtal om leverans av lösa saker som skola tillverkas, såframt materialet skall tillhandahållas av den som åtagit sig leveransen. Denna lag tillämpas på sådana köp av lösa saker som har inter- nationell karaktär. Från lagens tillämpningsområ- de undantas 1. köp av registrerade fartyg och luftfartyg, 2. köp av värdepapper, 3. försäljning genom judiciell myndighets åtgärd eller i exe- kutiv ordning, samt 4. köp som omfattas av konsu- mentköplagen (1990:932) eller av artikel 5 i konventionen i bilagan till lagen (1998:000) om tillämplig lag för avtalsförplik- telser. Med köp likställs avtal om leverans av lösa saker som skall tillverkas, om materialet skall tillhandahållas av den som har åtagit sig leveransen. Denna lag träder i kraft . Lagen skall inte tillämpas på avtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. 2.3 Förslag till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (1995:400) Härigenom föreskrivs att 3 § fastighetsmäklarlagen (1995:400) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Bestämmelserna i denna lag tillämpas oavsett var fastigheten är belägen, om en väsentlig del av mäklarens uppdrag utförs i . Bestämmelserna i denna lag tillämpas oavsett var fastigheten är belägen, om en väsentlig del av mäklarens uppdrag utförs i . I den mån lagen (1998:000) om tillämplig lag för avtalsförpliktelser är tillämplig avgörs dock frågan om val av rättsordning enligt den lagen. Denna lag träder i kraft . Lagen skall inte tillämpas på uppdragsavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:351) om handelsagentur föreskrivs att 3 § lagen (1991:351) om handelsagentur skall upphöra att gälla. Denna lag träder i kraft . Den upphävda paragrafen gäller dock fortfarande i fråga om agenturavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. 3 Ärendet och dess beredning Konventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Romkonven- tionen) innehåller regler om vilken lag som skall tillämpas på avtals- förpliktelser när det uppkommer ett val mellan rättsordningarna i olika länder. Den antogs av de dåvarande medlemsländerna i Euro- peiska gemenskaperna (EG) och öppnades för undertecknande . Sedan blivit medlem i EG ingick medlemssta- terna en tillträdeskonvention om anslutning till Rom- konventionen. Konventionen kompletterades med två tilläggs- protokoll om behörighet att tolka konventionen. och inträde i EG föranledde ytterligare en tillträdeskonvention . Denna konvention innehåller, förutom tekniska anpassningar av den ursprungliga konventionstexten, ett par mindre, sakliga ändringar i konventionens bestämmelser. Romkonventionen har tillträtts av samtliga stater som var medlemmar i unionen (EU) /95. Den trädde i kraft . Även tillträdeskonventionerna har trätt i kraft. Tillträdeskon- ventionen har dock ännu inte ratificerats av samtliga signa- tärstater. Tilläggsprotokollen om tolkningsrätt har under- tecknats av samtliga stater som var medlemmar i /95. De har ännu inte trätt i kraft. Ikraftträdandet är beroende av att alla signatärstater ratificerar det andra protokollet och så har ännu inte skett. Enligt artikel 4.2 i den anslutningsakt som hör till det anslutnings- fördrag som reglerar medlemskap i har förbundit sig att tillträda de konventioner som avses i artikel 220 i eller som är oskiljaktigt förbundna med förverkligandet av Romför- dragets mål samt de protokoll om tolkning av konven- tionerna som de tidigare medlemsstaterna har undertecknat (se prop. 1994/95:19, Del 3, bilaga 10 s. 3). Romkonventionen grundar sig inte direkt på artikel 220 i Romför- draget men omfattas av artikel 4.2 i anslutningsakten. har således förbundit sig att ansluta sig till den konventionen och de två tilläggs- protokollen om tolkningsrätt som hör till konventionen. För detta ändamål inleddes förhandlingar om en tillträ- deskonvention mellan , de två andra nya medlemsländerna och samt de tolv tidigare medlemsstaterna i EU. Förhandlingarna, som är avslutade, resulterade i en tillträdeskonven- tion som undertecknades av medlemsstaterna . Av denna konvention framgår bl.a. att , och an- sluter sig till Romkonventionen, med all den anpassning och alla de ändringar som har gjorts i den genom de tidigare tillträdeskonven- tionerna, samt till de två tilläggsprotokollen. Tillträdeskonventionen träder i kraft i förhållandet mellan de stater som har ratificerat den efter det att en av de tre nya medlemsstaterna och åtminstone en av de tidigare medlemsstaterna har ratificerat konventionen. Romkonventionen och det första tilläggsprotokollet i engelsk, fransk samt svensk version finns i bilaga 1. Det andra tilläggsprotokollet och tillträdeskonventionen om bl.a. anslutning till Romkonven- tionen finns i sina svenska versioner i bilagorna 2 och 3. Ungefär med att tillträdesförhandlingarna inleddes ut- arbetades i promemorian Romkonventionen införlivande med svensk rätt av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Ds 1996:7). I promemorian föreslås att skall tillträda Romkonventionen. Vidare föreslås en ny lag som föreskriver att konventionens lagvalsregler skall gälla som svensk lag. Promemorian innehåller också förslag till följdändringar i andra lagar. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställning av remiss- yttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju95/2098). I denna proposition behandlas de frågor som tas upp i den remissbehandlade promemorian. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådet har diskuterat den föreslagna tekniken att införliva Rom- konventionen med svensk rätt genom s.k. inkorporering. Lagrådet har ställt sig bakom förslaget i denna del och även i övrigt lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. 4 Romkonventionens huvudsakliga innehåll 4.1 Konventionens uppbyggnad Romkonventionen innehåller lagvalsregler för kontraktsrättsliga förplik- telser. Varje enskilt förmögenhetsrättsligt avtal anses vara underkastat i princip ett enda lands lag. Denna rättsordning betecknas som kontraktets avtalsstatut. Romkonventionen innehåller regler om hur avtalsstatutet fastställs för de flesta typer av avtal och ensidiga förbindelser på det kontraktsrättsliga området. Dessutom finns regler om vilken lag som skall tillämpas vid bedömningen av vissa rättsfrågor som hör samman med ett avtal. Konventionen består av tre delar. I del I finns regler om konventionens tillämpningsområde (artiklarna 1 och 2). I del II finns konventionens lagvalsregler samt regler om bl.a. konventionens tolkning och dess tillämplighet i förhållande till andra rättsakter från EG och till andra konventioner (artiklarna 3-22). I del III slutligen finns bestämmelser om konventionens ikraftträdande och giltighetstid samt bestämmelser som riktar sig till medlemsstaterna (artiklarna 23-33). Genom tillträdeskonventionen om och anslutning till Romkonventionen uteslöts de bestämmelser som definierade inom vilka av medlemsstaternas territorier som konventionen skulle gälla. Genom ändringen upphävdes artikel 22.2, artikel 27 och artikel 30.3 andra meningen. I artikel 31 d ströks en hänvisning till artikel 27. Till huvudkonventionen hör ett protokoll och två gemensamma till- kännagivanden, vilka utgör del av konventionen. Till konventionen hör också två protokoll om tolkningsrätt. Innehållet i dessa presenteras i avsnitt 4.6. 4.2 Konventionens tillämpningsområde Konventionen skall utom i vissa preciserade undantagsfall tillämpas på avtalsförpliktelser i alla situationer där det uppkommer ett val mellan rättsordningarna i olika länder. Konventionen förutsätter inte ömsesidig- het. Lagen i det land som utpekas genom konventionens bestämmelser skall tillämpas även om det är lagen i ett land som inte har tillträtt konventionen. Från konventionens tillämpningsområde undantas vissa avtalsanknutna rättsfrågor och även vissa typer av avtal. Något förenklat undantas frågor om fysiska personers familjerättsliga status, rättskapacitet och rättshandlingsförmåga, avtalsförpliktelser som grundar sig på arvsregler och familjerättsliga regler, vissa värdepappersrättsliga förpliktelser, prorogations- och skiljeavtal, associationsrättsliga frågor, frågan om en fullmäktig kan binda sin huvudman i förhållande till tredje man, frågor som rör det angloamerikanska trustinstitutet, med vissa undantag frågor om bevisning och förfarande i rättegång, samt försäkringsavtal om den försäkrade risken finns i ett EU-land. Konventionens tillämpningsområde behandlas i artiklarna 1 och 2. 4.3 Konventionens lagvalsregler Romkonventionens huvudprincip är att parterna har rätt att själva, när avtalet ingås eller senare, bestämma vilket lands lag som skall tillämpas på deras avtalsförhållande (artikel 3.1 och 3.2). Parterna har som huvudregel full frihet att välja tillämplig lag. Det ställs alltså inget krav på att avtalet skall ha någon anknytning till den valda rättsordningen. Parternas avtal om tillämplig lag behöver inte vara skriftligt, men deras val skall vara uttryckligt eller med rimlig säkerhet framgå av avtalets bestämmelser eller av omständigheterna i övrigt. Avtalet om tillämplig lag kan gälla men det kan också gälla enbart vissa delar av det, s.k. dépeçage (artikel 3. Från huvudregeln om att parterna obegränsat får bestämma vilken lag som skall tillämpas på deras avtalsförhållande gör konventionen några undantag som alltså inskränker parternas avtalsfrihet. När ett avtal har anknytning till endast ett land, dvs. saknar interna- tionell karaktär, får parterna inte avtala bort tvingande bestämmelser i det landets rättsordning genom att välja en annan rättsordning (artikel 3.3). Parternas frihet att välja tillämplig lag gäller även för avtal mellan en näringsidkare och en konsument. Om ett konsumentavtal ingås under vissa i konventionen angivna omständigheter inskränks dock parternas avtalsfrihet. Oavsett vilken lag parterna har valt som tillämplig för sitt avtalsförhållande har konsumenten under dessa omständigheter alltid kvar det skydd som tillkommer honom eller henne enligt tvingande regler i det land där han eller hon har sitt hemvist (artikel 5). När det gäller individuella anställningsavtal har arbetstagaren, oavsett vilken lag som parterna har valt, alltid kvar det skydd som tillkommer honom eller henne enligt tvingande bestämmelser i den lag som skulle ha tillämpats om inget lagval gjorts. Som regel är det fråga om tvingande bestämmelser i lagen i det land där arbetstagaren vanligtvis utför sitt arbete (artikel 6). Slutligen inskränks parternas lagvalsfrihet genom bestämmelser i artikel 7 om tillämpning av s.k. internationellt tvingande regler (se föl- jande avsnitt). För det fall parterna inte har valt tillämplig lag innehåller konventionen en regel om att lagen i det land som avtalet har sin närmaste anknytning till skall tillämpas (artikel 4.1). Denna "närmaste anknytning" skall i första hand bestämmas med hjälp av en allmän presumtionsregel. Avtalet skall anses ha sin närmaste anknytning till det land där den avtalspart vars prestation är kännetecknande för avtalet har sin vanliga vistelseort (i fråga om näringsidkare säte eller driftställe), se artikel 4.2. Presumtionsregeln skall inte gälla, om det inte kan fastställas vilken av avtalsparternas prestation som är kännetecknande för avtalet. Presum- tionen skall vidare frångås, om det med beaktande av samtliga omstän- digheter framgår att avtalet är närmare knutet till ett annat land än det som pekas ut av presumtionsregeln (artikel 4.5). Konventionen innehåller särskilda presumtionsregler för vissa typer av avtal. Det gäller avtal om en sakrätt till fast egendom eller nyttjanderätt till sådan egendom (artikel 4.3), avtal om transport av varor (artikel 4.4) och anställningsavtal (artikel 6.2). För vissa konsumentavtal, med en nära anknytning till konsumentens hemvistland, anvisar konventionen direkt lagen i det landet som tillämplig för parternas avtalsförhållande. Det är således inte någon presumtionsregel, utan lagen i konsumentens hemland skall tillämpas (artikel 5.3). Konventionen innehåller också regler om tillämplig lag för ett antal rättsfrågor som hör samman med avtalet. Dit hör frågor om ett avtals materiella och formella giltighet (artiklarna 8 och 9), frågor om vad som skall bedömas enligt avtalsstatutet (artiklarna 10 och 14) samt frågan om underårigas rättshandlingsförmåga i vissa fall (artikel 11). Därutöver finns bl.a. regler om vilken lag som skall tillämpas vid överlåtelse av fordran och vid subrogation (artiklarna 12 och 13). Beträffande det när- mare innehållet i dessa och konventionens övriga artiklar hänvisas till avsnitt 9. 4.4 Internationellt tvingande bestämmelser Den lag som parterna har valt som avtalsstatut och den lag som i avsak- nad av parternas val skall tillämpas enligt de i föregående avsnitt uppräk- nade bestämmelserna kan i vissa undantagsfall åsidosättas. Enligt artikel 7.1 får domstolen nämligen, oavsett vilken lag som enligt konventionens bestämmelser skall vara avtalsstatut, beakta tvingande bestämmelser i ett annat land som förhållandet har nära anknytning till. Det gäller om dessa bestämmelser enligt det andra landets lag skall användas utan hänsyn till vilket lands lag som i övrigt skall tillämpas på avtalet. Sådana bestäm- melser brukar kallas internationellt tvingande. Vid bedömningen av om de internationellt tvingande bestämmelserna i ett annat lands lag bör ges verkan skall domstolen ta hänsyn till deras art och ändamål och till följderna av att de används eller inte används. Det nu sagda innebär att en domstol i vissa fall får ge företräde för internationellt tvingande bestämmelser i en annan rättsordning än den egna. En särskild regel gäller därutöver för internationellt tvingande be- stämmelser i domstolens egen rättsordning. Domstolarna kan utan re- striktioner tillämpa internationellt tvingande bestämmelser i den egna lagen, även om ett annat lands lag skall tillämpas i övrigt (artikel 7.2). Frågan hur man i svensk rätt ser på internationellt tvingande regler tas upp i avsnitt 5.4, särskilt under avsnittet om handelsagenter. 4.5 Konventionens förhållande till andra konventioner m.m. Romkonventionens bestämmelser är subsidiära i förhållande till andra rättsakter från EG och i förhållande till internationella konventioner som innehåller lagvalsregler för avtalsförpliktelser (artiklarna 20 och 21). Här skall nämnas några av de konventioner som har tillträtt. På det köprättsliga området finns konventionen om tillämplig lag be- träffande internationella köp av lösa saker () . Den har införlivats med svensk rätt genom lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker (IKL). innehåller lagvalsregler för sådana köp av lösa saker som har internationell karaktär. Konventionen gäller både handels- köp och konsumentköp. Vid en eventuell konflikt mellan Romkonven- tionen och får reglerna i företräde. Frågan om i vilken utsträckning IKL skall vara tillämplig tas upp i avsnitt 5.4. Särskilt behandlas därvid konsumentköp. En konvention om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område ingicks mellan EG:s dåvarande medlemsstater (Brysselkonventionen). antogs en annan konvention om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område () av samtliga EG- och EFTA-länder. är en parallell till och så gott som identisk med Brysselkonventionen. har tillträtt och har i samband med vårt lands anslutning till EU åtagit sig att ansluta sig till Brysselkonventionen. En tillträdeskonvention om anslutning till den konventionen undertecknades av EU:s medlemsstater . I pågår arbetet med förslag till den lagstiftning som behövs för en svensk anslutning till Brysselkonventionen. Bryssel- och Luganokonventionerna innehåller domsrättsregler samt regler om erkännande och verkställighet av domar. Brysselkonventionens behörighetsregler har när det gäller konsumenttvister och tvister om anställningsavtal utarbetats i belysning av det då föreliggande utkastet till bestämmelser om tillämplig lag för avtalsrättsliga förpliktelser (sederme- ra Romkonventionen). Brysselkonventionens regler har sedan i huvudsak oförändrade förts in i . Ett syfte med reglerna i Bryssel- och Luganokonventionerna är att åstadkomma korrespondens mellan forum och tillämplig lag (se prop. 1991/92:128 s. 173 och 184). Något konfliktförhållande mellan reglerna i dessa båda konventioner och reglerna i Romkonventionen torde knappast uppstå. På det transporträttsliga området finns ett antal konventioner som har tillträtt. Lagvalsreglerna i de konventionerna och i konven- tioner som tillträder får företräde vid en eventuell konflikt med lagvalsreglerna i Romkonventionen. 4.6 Protokollen om tolkningsrätt Enligt det första tilläggsprotokollet ges rätt att avge tolk- ningsutlåtanden angående Romkonventionen, de konventioner om till- träde till Romkonventionen som ingås med nya medlemsstater samt protokollet i fråga. I artikel 2 anges vilka nationella domstolar som i pågående mål får överlämna tolkningsfrågor till och under vilka förutsätt- ningar det får ske. Det är konventionsstaternas högsta domstolar och domstolar som dömer som överinstans som har denna rätt. De högsta domstolar som det gäller för del är enligt tillträdeskonventionen , Regeringsrätten, Arbetsdom- stolen och . I artikel 3 anges att även andra nationella myndigheter än domstolar får ges rätt att under vissa förutsättningar begära tolkningsbesked från EG- domstolen. Tolkningsbesked får begäras om domstolarna i det land där myndigheten finns har meddelat avgöranden som strider mot tolknings- avgöranden som har meddelats av eller av en av de domstolar i en annan konventionsstat som anges i artikel 2. Tolknings- besked enligt artikel 3 får begäras endast beträffande avgöranden som har vunnit laga kraft. Varje konventionsstat har möjlighet att avgöra om någon myndighet med de angivna uppgifterna behövs och får i sådant fall utse behörig myndighet. För del torde det inte finnas något behov av att utse någon myndighet med de i artikel 3 angivna upp- gifterna. Avsikten med det andra tilläggsprotokollet var att skulle vara behörig att avge tolkningsutlåtanden även innan Romkon- ventionen trätt i kraft med avseende på alla medlemsstater i Europeiska ekonomiska gemenskapen. Inget av tilläggsprotokollen har trätt i kraft.