prop · GL0382 · 1998-01-01 00:00:00 — Det kan nämnas att när det gäller internationella enskilda organisationer har regeringskommittén ett inflytande på så sätt att den skall fastställa en särskild lista med organisationer som skall få klagorätt (artikel 1 b), vilket för övrigt ännu inte skett (). När det gäller att fastställa vilka nationella organisationer enligt artikel 2 som skall få klagorätt har däremot varken den ratificerande staten i fråga eller regeringskommittén något inflytande. Som nämnts är det den oberoende expertkommittén som avgör den saken. Det kan därför finnas anledning att avvakta den praxis som kommer att utvecklas i den oberoende expertkommittén när det gäller vilka organisationer som ges klagorätt. Sammanfattningsvis gör regeringen den bedömningen att tilläggsprotokollet angående ett kollektivt klagomålsförfarande kan godtas, men utan att det nu avges en särskild förklaring avseende artikel 2. 5 Den reviderade europeiska sociala stadgan 5.1 Stadgans huvudsakliga innehåll Den reviderade europeiska sociala stadgan har utformats som ett års stadga fristående instrument, och avsikten är att den helt skall komma att ersätta denna. Den reviderade stadgan har samma uppläggning som stadga med en del I som innehåller en målsättningsförklaring med en förteckning över de rättigheter som sedan presenteras närmare i de enskilda artiklarna, med samma nummer, i del II. Listan stadga på 19 artiklar har i den reviderade stadgan utökats till 31. Fyra av dessa tolv nya artiklar är identiska med artiklarna tilläggsprotokoll (artiklarna 20 23). Övriga åtta är helt nya (artiklarna 24 31): rätten till skydd i fall av uppsägning, rätten till skydd av arbetstagares fordringar om arbetsgivaren blir insolvent, rätten till värdiga arbetsförhållanden, rätten till jämställdhet för arbetstagare med familjeansvar, rätten för arbetstagarrepresentanter till skydd och till villkor som underlättar deras verksamhet, rätten till information och samråd vid kollektiv uppsägning, rätten till skydd mot fattigdom och social utslagning, rätten till bostad. Innehållet i några av de 19 artiklar som har sin motsvarighet stadga har också ändrats i vissa avseenden, t.ex. vad gäller åldersgränser, tidsfrister och tillämpningsområden. Även mer övergripande förändringar har gjorts i några av artiklarna. Den reviderade sociala stadgan innehåller ytterligare fyra avsnitt med bestämmelser rörande åtaganden, övervakning av genomförandet av åtagandena, ändringar, undertecknande, uppsägning etc., motsvarande i huvudsak bestämmelser stadga. Även den bilaga som är bifogad stadga har sin motsvarighet i den reviderade stadgan i form av ett tillägg. Detta har kompletterats med, i vissa fall omfattande, anmärkningar till de nya artiklarna. Liksom tidigare utgör detta tillägg till stadgan en integrerad del av densamma (artikel 38 resp. artikel N). En stat som förklarar sig bunden av den reviderade stadgan behöver inte säga upp stadga eller tilläggsprotokoll. När den reviderade stadgan godtagits upphör automatiskt motsvarande artiklar i de nämnda instrumenten att vara tillämpliga. Stadgans engelska och franska originaltexter samt en svensk översättning finns i bilaga 5. Till stadgan finns också en förklarande rapport, som inte är av bindande karaktär, men som kan tjäna till ledning vid tolkningen av de olika artiklarna, se bilaga 6. 5.2 Några utgångspunkter för ställningstagandet till ratifikation För godkännande av både 1961 europeiska sociala stadga och den reviderade stadgan krävs att de mål som anges i del I av respektive stadga godkänns. Det får dock göras ett urval bland de rättigheter som anges i de enskilda artiklarna i del II. Det finns vissa minimikrav för ett sådant urval, som, beträffande den reviderade sociala stadgan anges i del III, under artikel A, Åtaganden. Vid den svenska ratifikationen av den sociala stadgan 1962 undantogs tretton olika förpliktelser (numrerade punkter eller moment av enskilda artiklar) i stadgan från ratifikation. gjordes en genomgång av dessa undantagna bestämmelser i syfte att undersöka om kunde ratificera ytterligare förpliktelser i stadgan (PM , dnr IS 286/79). De bestämmelser som inte ratificerats kunde, enligt promemorian, liksom inför ratifikationen av stadgan 1962, delas in i tre olika grupper: a) bestämmelser som enligt svensk tradition regleras av parterna på arbetsmarknaden, t.ex. artikel 4:2 om övertidsersättning, b) bestämmelser som inte kan ratificeras på grund av den svenska lagstiftningens utformning, t.ex. artikel 8:2 om uppsägningsförbud för gravida kvinnor, och c) bestämmelser som inte var lämpliga att ratificera p.g.a. att den framtida utvecklingen skulle kunna komma i konflikt med den ståndpunkt stadgan representerar eller att stadgans ståndpunkt över huvud taget är osäker, t.ex. artikel 2:4 om tilläggssemester eller förkortad arbetstid för vissa arbetstagarkategorier. På grundval av genomgången i promemorian och de remissvar som inkommit beslutade regeringen () (dnr IS 286/79) att ratifikation kunde ske av artikel 4:4, artikel 7:1 och artikel 19:7 på grund av ändrad lagstiftning. De numrerade punkter eller moment stadga som inte ratificerat är följande: Artikel 2:1 fastställande av skälig arbetstid per dag och vecka, Artikel 2:2 lön på allmänna helgdagar, Artikel 2:4 tilläggssemester eller förkortad arbetstid för vissa arbetstagarkategorier, Artikel 4:2 förhöjd lön vid övertidsarbete, Artikel 4:5 avdrag på lön, Artikel 7:5 skälig lön för minderåriga och lärlingar, Artikel 7:6 minderårigas yrkesutbildning, Artikel 8:2 uppsägning av kvinnliga arbetstagare, 8:4 kvinnors arbete och under jord, Artikel 12:4 slutande av överenskommelser angående social trygghet. Även i fråga om den reviderade sociala stadgan kan alltså ett urval göras bland de enskilda artiklarna. Vissa särskilda begränsningar för det urvalet finns dock för de stater som ratificerat stadga. Med utgångspunkt från det behov av ställningstagande som krävs vad gäller den reviderade sociala stadgan kan dess bestämmelser indelas i följande olika kategorier: Artiklar resp. "numrerade punkter" som helt motsvarar sådana bestämmelser sociala stadga och tilläggsprotokoll som redan har accepterat. Dessa artiklar anses accepterade enligt artikel B i del III i den reviderade stadgan. Vad gäller dessa artiklar krävs inget ställningstagande. Bestämmelser som har sin motsvarighet i artiklar som har accepterat men som har ändrats. Även dessa artiklar anses accepterade enligt den ovan nämnda artikel B. Här måste dock prövas huruvida uppfyller kraven i bestämmelsen i dess nya lydelse. Bestämmelser som helt motsvarar icke-ratificerade artiklar sociala stadga. Beträffande dessa görs en bedömning av om förändrade förhållanden nu medför en annan bedömning än den som gjorts tidigare. Bestämmelser som har sin motsvarighet i icke-ratificerade artiklar sociala stadga, men som ändrats. I dessa fall görs en bedömning av om den nya lydelsen och/eller förändrade förhållanden medför att ratifikation kan ske. Helt nya bestämmelser, antingen i form av nya numrerade punkter eller moment i en äldre artikel (t.ex. 3:4 och 10:4) eller helt nya artiklar (artiklarna 24 31). Beträffande samtliga dessa krävs ett ställningstagande till om de kan godtas eller inte. 5.3 Godkännande av den reviderade europeiska sociala stadgan Regeringens förslag: godkänner den reviderade europeiska sociala stadgan. Utöver bestämmelser som motsvarar tidigare godtagna bestämmelser godtas punkterna 2:6, 3:1, 10:4, 15:3, 17:2, 19:11 och 19:12 samt artiklarna 25 27 och 29 31 i stadgans del II. Regeringens bedömning: bör avge en särskild tolkningsförklaring i fråga om artikel E om icke-diskriminering. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att erinra mot att ratificerar den reviderade europeiska sociala stadgan och att ratifikationen sker i den omfattning som föreslås. anser dock att ytterligare bestämmelser borde kunna godtas därutöver, t.ex. 4:2 om rätt till förhöjd lön vid övertidsarbete, 4:5 om skydd mot avdrag på lön, 8:2 om uppsägningsskydd för gravida kvinnor och 8:4 om bestämmelser för nattarbete för gravida kvinnor. TCO anser att artikel 24 om uppsägningsskydd bör godtas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: En allmän utgångspunkt för regeringens ställningstagande är att det internationella arbetet för att stärka de ekonomiska och sociala rättigheterna bör ges hög prioritet. Från svensk sida stöder vi sådana strävanden både inom ramen för FN och dess fackorgan och olika regionala organ. Vad gäller ser mycket positivt på att den europeiska sociala stadgan uppmärksammats alltmer . Den har fått en särskilt stor betydelse för nya medlemsstater från . Stadgan har också fått en roll inom EU. Som ett resultat av de diskussioner som under fördes om sociala rättigheter införs genom Amsterdamfördraget hänvisningar till den europeiska sociala stadgan både i ingressen till och i inledningen till det socialpolitiska kapitlet i EG-fördraget. Stadgan - liksom för övrigt relevanta ILO-instrument - kan utnyttjas för att främja den sociala utvecklingen i , inte minst i de länder som ansökt om medlemskap i . Revideringen av europeiska sociala stadgan innebär ett viktigt steg framåt i arbetet för att stärka de ekonomiska och sociala rättigheterna i . har aktivt deltagit i arbetet på den välbehövliga moderniseringen av stadgan och gett sitt stöd åt det nya instrumentet. Från svensk sida ser vi särskilt positivt på att nya rättigheter som rör rätt till jämställdhet, rätt till information och överläggning vid uppsägningar samt skydd mot sexuella och andra trakasserier på arbetsplatsen tillförts stadgan som vi välkomnar att grundläggande rättigheter på det sociala området, som rätten till skydd mot fattigdom och social utslagning och rätten till bostad också har getts en plats i stadgan. Enligt regeringens mening är det viktigt att den reviderade stadgan så fort som möjligt kan träda i kraft. Omfattningen av de åtaganden som föreslås bör därför utgå från gällande svensk lagstiftning. Några ytterligare åtaganden som vore önskvärda men som kräver lagändring har alltså nu inte övervägts. Om förutsättningar föreligger för att godta ytterligare bestämmelser i den reviderade stadgan kan det ske genom en särskild förklaring (artikel A 3). Nedan görs en genomgång av samtliga artiklar i den reviderade stadgan. Del I Del I innehåller en förteckning över de rättigheter som stadgan innehåller samt en målsättningsförklaring. Den bör utan vidare kunna godtas. Del II Artikel 1 Rätt till arbete Ingen ändring har skett i artikeln i förhållande till stadga. har godtagit hela motsvarande artikel stadga och blir bundet av den enligt artikel B i den reviderade stadgans del III. Artikel 2 Rätt till skäliga arbetsvillkor Artikel 2:1 om arbetstid har inte ändrats. Artikel 2:1 om arbetstid har inte godtagits av . De skäl mot ratifikation som angavs 1962 och 1979, nämligen att ansvaret för de frågor som regleras i denna artikel skälig arbetstid och arbetstidsförkortning främst är parternas och inte statens bedöms ha fortsatt giltighet. Tillkomsten av den nya reglering som införts i arbetstidslagen som en följd av EG:s arbetstidsdirektiv (93/104/EEG) medför ingen annan bedömning. Enligt regeringens bedömning bör ratifikation därför inte ske. Artikel 2:2 om lön för allmänna helgdagar har inte ändrats. Artikeln har inte godtagits av . Det finns ingen anledning att bedöma denna fråga på annat sätt än tidigare, nämligen att det är en fråga som parterna på arbetsmarknaden ansvarar för. Det medför att artikeln enligt regeringens bedömning inte heller nu bör ratificeras. Artikel 2:3 om semester har ändrats på så sätt att kravet på betald semester utökats . Artikeln har godtagits av , som blir bundet av artikeln enligt artikel B i den reviderade stadgans del III. Ändringen bedöms inte medföra något behov av ändring av svenska regler. Artikel 2:4 har ändrats i syfte att framhålla att i första hand bör risker som är förenade med farliga arbeten elimineras, först i andra hand bör kompensation i form av reducerad arbetstid eller utökad semester komma i fråga. Artikeln har inte godtagits av med hänvisning till det skäl som anges under c i avsnitt 5.2, dvs. osäkerhet om den kommande utvecklingen. Vid frågans behandling påpekades att kortare arbetstid och längre semester förekommer på en del håll genom kollektivavtal, men inte nödvändigtvis p.g.a. arbetets art, och hänvisning gjordes till de generella reformer som då var aktuella på arbetstids- och semesterområdet. Samtliga remissinstanser gjorde då bedömningen att ratifikation inte borde ske. Artikeln har ändrats och betoningen har lagts på reducering av risker i första hand. Kravet på reducerad arbetstid och utökad semester för särskilda grupper kvarstår dock. Med hänsyn till detta och till den bedömning som gjordes 1979 borde ratifikation enligt promemorian inte heller nu ske. Vid remissbehandlingen av promemorian har ingen av arbetsmarknadens parter haft någon invändning mot promemorians bedömning. Enligt regeringens mening bör därför ratifikation inte ske, i vart fall inte . Artikel 2:5 har inte ändrats. har godtagit artikeln och blir bundet av den enligt artikel B i den reviderade stadgans del III. Artikel 2:6 om skriftlig information om anställningsvillkor är ny. Utformningen av artikeln anknyter till EG:s direktiv (91/533) i frågan. Enligt tillägget till stadgan kan bl.a. vissa arbetstagare med tillfällig anställning eller anställning av speciell beskaffenhet undantas från artikelns tillämpningsområde. De svenska reglerna på detta område återfinns i 6 a § lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). De undantag för vissa grupper av arbetstagare som 1 § LAS innehåller bör rymmas inom ramen för de undantag som får göras enligt stadgan för särskilda typer av anställningar om det finns sakliga skäl. Enligt regeringens mening bör artikeln därför kunna godtas. Artikel 2:7 om nattarbete är ny. Enligt denna punkt skall nattarbetande ges särskilt skydd. Någon motsvarande regel finns inte stadga. Artikel 8:4 a) i den stadgan är begränsad till avse särskild reglering av kvinnors användande i industriellt nattarbete. Den nya artikeln är avsedd att ge skydd både åt män och kvinnor som utför nattarbete. Artikeln är inte begränsad till nattarbete inom industrin. Vad som utgör nattarbete får avgöras genom nationell lagstiftning eller praxis. Enligt den förklarande rapporten kräver artikeln inte särskild reglering. Artikel J medger att det är tillräckligt att artikeln tillämpas på det stora flertalet av de berörda arbetstagarna. Den svenska arbetstidslagen (1982:673) bygger på ett principiellt natt- arbetsförbud, se 13 § arbetstidslagen. Visst nattarbete är tillåtet med stöd av lagens undantagsregel. Avvikelser får dock göras med stöd av kollektivavtal. I EG:s arbetstidsdirektiv (93/104/EG) finns särskilda regler om nattarbete, bl.a. om nattarbetets längd. Genom de ändringar som skett 1996 i arbetstidslagen skall dessa regler iakttas i kollektivavtal som ingåtts med avvikelse från lagens bestämmelser. En arbetsgivare har också på grund av reglerna i arbetsmiljölagens (1977:1160) andra resp. tredje kapitel skyldighet att tillförsäkra nattarbetande ett skydd för hälsa och säkerhet som är tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur. Särskilda föreskrifter om hälsoundersökning av nattarbetande har , med anledning av EG-direktivet, beslutats av Arbetarskyddsstyrelsen. Vissa grundläggande skyddsregler är alltså av tvingande karaktär. Därutöver sker dock kompensation för nattarbete i form av arbetstid, lön eller liknande förmåner genom regler i kollektivavtal. De frågor som artikeln avser att reglera, nämligen särskilda åtgärder för nattarbetare, får därför i betydande utsträckning, liksom de frågor som artikel 2:1 och 2:2 behandlar, anses vara ett ansvar för parterna på arbetsmarknaden. Av remissyttrandena från arbetsmarknadens parter framgår att dessa delat eller inte haft någon invändning mot promemorians bedömning att ratifikation inte bör ske av artikeln. Det har inte heller någon annan av remissinstanserna. Enligt regeringens mening bör därför ratifikation inte ske, i vart fall inte . Artikel 3 Rätt till säkra och hälsosamma arbetsförhållanden Artikeln har fått en ny inledning och två nya punkter, och de nuvarande punkterna har redigerats om. Genom den nya inledningen framhålls att samrådet med parterna på arbetsmarknaden i dessa frågor gäller hela innehållet i artikeln. Artikel 3:1 är ny och innehåller krav på staterna att utforma och genomföra en nationell politik vad gäller hälsa och säkerhet på arbetsplatsen och arbetsmiljö. Det krav som ställs på att den nationella politiken på detta område utformas i samråd med parterna på arbetsmarknaden bör kunna anses uppfyllt genom den utformning som getts regelverket på arbetsmiljöområdet, nämligen en ramlagstiftning som förutsätter att parterna i väsentliga hänseenden tar ansvaret för att förverkliga målen. Reglerna i arbetsmiljölagen (1977:1160) och arbetsmiljöförordningen (1977:1166) samt i föreskrifter utfärdade av Arbetarskyddsstyrelsen får anses vara utformade på ett sätt som innebär att kraven i artikeln är uppfyllda. Den bör alltså kunna ratificeras. Artikel 3:2 motsvarar artikel 3:1 och 3:3. Artikel 3:3 motsvarar artikel 3:2 och 3:3. har godtagit artiklarna 3:1 3 stadga och blir bundet av dessa artiklar enligt artikel B i den reviderade stadgans del III. Artikel 3:4 är ny och ställer krav på staterna att främja en fortgående utveckling av en förebyggande företagshälsovård. Hur det skall ske får enligt tillägget bestämmas i enlighet med nationella lagar eller förordningar, kollektivavtal eller andra åtgärder som är lämpliga enligt de nationella förhållandena. Svensk lagstiftning innehåller vissa bestämmelser som särskilt reglerar företagshälsovård. Enligt 32 § 3 b mom. kommunalskattelagen (1928:370) beskattas inte en anställds förmån av företagshälsovård. Vidare har en arbetsgivare rätt att göra avdrag för kostnader för företagshälsovård enligt punkt 34 av anvisningarna till 23 § kommunalskattelagen. Bestämmelsen i 3 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen kan sägas bygga på förutsättningen att företagshälsovården skall vara en angelägenhet för och vila på en samverkan mellan arbetsmarknadens parter. Bestämmelsen i arbetsmiljölagen om arbetsgivarens skyldighet att föranstalta om företagshälsovård tar därför sikte på endast arbetsmiljöer där arbetsuppgifterna är förenade med så speciella påfrestningar och risker att tillgång till företagshälsovård måste ses som en absolut nödvändighet för att förebygga ohälsa eller olycksfall bland de anställda. Kollektivavtal om företagshälsovård finns bl.a. på hela den statliga och kommunala sektorn samt inom handels, stål- och metallindustrin och byggbranschen. saknas emellertid ett centralt avtal mellan LO och SAF om företagshälsovård. När det gäller företagshälsovårdens täckningsgrad framgår det av en undersökning som redovisas i Statskontorets rapport (1997:2) att av alla anställda uppger att de har tillgång till företagshälsovård. En kvalitetssäkringsmodell för företagshälsovården har tagits fram av Arbetarskyddsstyrelsen tillsammans med arbetsmarknadens parter och Föreningen Svensk Företagshälsovård och håller nu på att införlivas. En uppgift i regeringens arbetslivspolitik är att förebygga arbetsrelaterade fysiska och psykiska belastningar samt att hjälpa dem som drabbas av ohälsa tillbaka till arbetslivet. Arbetarskyddsstyrelsen har utfärdat föreskrifter om arbetsanpassning och rehabilitering (AFS 1994:1) och internkontroll av arbetsmiljön (AFS 1996:6). Med ett bra förebyggande arbete och tidiga rehabiliteringsinsatser ökar förutsättningarna för ett säkert och utvecklande arbetsliv samt för produktivitetsförbättringar och minskade kostnader både för arbetsgivaren och det allmänna. ratificerade (nr 161) om företagshälsovård. rapporter om tillämpningen av denna konvention har föranlett vissa frågor från för tillämpningen av konventioner och rekommendationer vad gäller bl.a. den svenska företagshälsovårdens täckningsgrad. Det har ibland ifrågasatts om uppfyller de krav konventionen ställer sedan det tidigare statliga stödet till företagshälsovården upphörde. pågår ett av regeringen initierat utredningsarbete som avser arbetsgivarens skyldigheter och företagshälsovårdens uppgifter. Resultatet av det arbetet bör enligt regeringens mening avvaktas innan ett beslut kan fattas om godkännande av denna artikel bör ske eller ej. Artikel 4 Rätt till skälig lön Artikeln har inte ändrats. har godtagit artiklarna 4:1, 4:3 och 4:4 och blir bundet av dem enligt artikel B i den reviderade stadgans del III. Artikel 4:2 och 4:5 rör lönefrågor och har inte ratificerats av . I promemorian föreslås att ratifikation inte heller nu bör ske, eftersom det rör sig om frågor som i huvudsak regleras av parterna på arbetsmarknaden. anser dock inte att skälen för att avstå från godkännande av artikel 4:2, rätt till övertidsersättning, och 4:5, skydd mot avdrag på lön, är hållbara. Institutet delar visserligen uppfattningen att arbetsmarknadens parters ansvar för regleringen av vissa områden inte bör inskränkas, och anser att denna argumentation har särskild bärighet inom områden som rör arbetstid och lönefrågor. Enligt institutet borde trots detta överväga ratificering av artikel 4:2 eftersom de normerande kollektivavtalen i det närmaste undantagslöst tillerkänner arbetstagare förhöjd ersättning vid övertidsarbete. Institutet påpekar att arbetstagare utanför det kollektivavtalsreglerade område genom en utfyllnadsregel utformad av Arbetsdomstolen har getts en sådan rätt, varför det borde vara självklart att den svenska regleringen uppfyller stadgans krav. Argumentet att bestämmelsen uppfylls främst genom kollektivavtal borde därför enligt institutet ge vika, liksom det fick göra vid godkännande av den grundläggande artikel 4:1 om rätt till skälig lön, vilken alltså godtagit. När det gäller rätten till skydd mot avdrag på lön finns det, påpekar institutet, lagregler bl.a. i lagen (1970:215) om arbetsgivarens kvittningsrätt. Lagreglerna på området är visserligen dispositiva till förmån för kollektivavtal, men även kvittningsregler som fastställts i kollektivavtal uppfyller stadgans krav enligt institutet. När det gäller bedömningen av om ratifikation av de nu aktuella artiklarna bör ske eller inte vill regeringen först erinra om följande. Vid den genomgång av icke-ratificerade bestämmelser som gjordes 1979 konstaterades i den promemoria som upprättats i ärendet att bl.a. artikel 4:2 hörde till det område som helt regleras genom kollektivavtal, och att frågan om ratifikation därför borde avgöras av arbetsmarknadens parter. Vad gäller artikel 4:5 noterades att området lagreglerats i och med lag men eftersom lagen medger att kvittning kan ske genom kollek- tivavtal borde det ankomma på arbetsmarknadens parter att ta ställning även i den ratifikationsfrågan. Vid remissbehandlingen av promemoria avstyrkte alla remissinstanser utom dåvarande ratifikation av artikel 4:2. Beträffande artikel 4:5 avstyrktes ratifikation av samtliga utom arbetsgivarverket och SAF. Den sistnämnda organisationen uttalade sig inte om artikel 4:5. Arbetsmarknadens organisationer framhöll att en ratifikation av förpliktelser som kan uppfyllas genom avtal mellan arbetsmarknadens parter innebär att staten påtar sig ansvar för hur dessa avtal skall utformas helt eller delvis, vilket organisationerna uppfattade som ett avsteg från principerna om arbetsmarknadsparternas frihet från statlig inblandning i avtalsfrågor. Vid remissbehandlingen av den nu aktuella promemorian har ingen av arbetsmarknadens parter gett uttryck för uppfattningen att en ratifikation nu bör ske. Regeringen delar i och för sig uppfattning om hur rättsläget är att bedöma vad gäller uppfyllandet av stadgans krav i artikel 4:2 och 4:5 för svensk del. Detta är dock inte i sig tillräckligt för att ratifikation bör ske.