prop · GL0335 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:35 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ändringar i bilavgaslagen när det gäller det s.k. avgasgodkännandet. gäller att tillverkaren för att erhålla ett avgasgodkännande skall lämna vissa uppgifter samt göra vissa utfästelser gentemot den enskilda bilägaren. Den lagtekniska lösningen föreslås ändrad på så sätt att tillverkarens ansvar slås fast direkt i lagtexten. Det formella kravet på svenskt nationellt avgasgodkännande tas därmed bort. Ett sådant avgasgodkännande skall således heller inte utgöra en förutsättning för registrering och ibruktagande av redan EG- typgodkända bilar. Förslagen innebär i sak inte någon förändring av tillverkarens ansvar för bilar i bruk. Ändringarna görs för att förenkla det administrativa förfarandet och för att lagregleringen på ett tydligare sätt skall harmonisera med befintliga men också kommande gemenskapsrättsliga bestämmelser på området. Definitionen av miljöklass 3 i lagen ändras i samma syfte. Dessutom föreslås en ändring vad avser överklagandebestämmelsen. Ändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Förslag till lag om ändring i bilavgaslagen (1986:1386) 4 3 Ärendet och dess beredning 10 4 Utgångspunkterna för regeringens förslag 11 4.1 Allmänt 11 4.2 Gällande bestämmelser 12 4.3 Kontroll av tillverkaråtagandet 14 4.3.1 Hållbarhetskontroller 14 4.4 EG-rättsliga bestämmelser på bilavgasområdet 15 4.5 Pågående arbete och utvecklingen på avgasområdet 18 5 Allmänt om behovet av ändrad bilavgaslagstiftning 19 5.1 Tillverkaransvaret 19 5.2 Lagens tillämpningsområde 22 5.3 Lagens konstruktion 23 5.4 Miljöklassningen 27 5.5 Konsumenträttsliga aspekter 29 5.6 Överklagandebestämmelserna 31 6 Kostnader och konsekvenser 31 Bilaga 1 Sammanfattning av departementspromemorian Vissa avgasfrågor (1997:19) 35 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna 43 Bilaga 3 Remissammanställning - promemorian Vissa avgasfrågor (Ds 1997:19) 44 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 50 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 55 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 60 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i bilavgaslagen (1986:1386). 2 Förslag till lag om ändring i bilavgaslagen (1986:1386) Härigenom föreskrivs att 2 3, 6 8, 9 och 11 §§ bilavgaslagen (1986:1386) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Motordrivna fordon skall vara så konstruerade och utrustade att de inte släpper ut avgaser och andra ämnen i större mängd än vad som kan godtas från hälso- och miljöskyddssynpunkt. För motordrivna fordon gäller i vissa fall krav på avgasgodkän- nande. Föreskrifter härom med- delas av regeringen. I fråga om fordon som tillverkats utomlands gäller för att tillverkaren skall få sitt avgasgodkännande att denne har en behörig ställföreträdare i . Ställföreträdaren svarar solidariskt med tillverkaren för de förpliktelser som tillverkaren har enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 2 a §1 Bilar som omfattas av krav på avgasgodkännande eller som är inrättade för att drivas med elektricitet från batterier skall delas in i miljöklasser. I fråga om lastbilar och bussar med en totalvikt över skall indelningen endast omfatta bilar som är försedda med dieselmotor. En bil hänförs i samband med avgasgodkännandet eller annat godkännande till den miljöklass som anges av tillverkaren, om bilen 1 Senaste lydelse 1995:1387. uppfyller utsläppskraven för den angivna miljöklassen. Indelningen i miljöklasser skall omfatta a) bilar som uppfyller de krav i fråga om utsläpp av avgaser och andra ämnen som avses i 2 § första stycket (miljöklass 3), Bilar skall delas in i miljöklasser. I fråga om lastbilar och bussar med en totalvikt över skall indelningen endast omfatta bilar som är försedda med dieselmotor. En bil hänförs till den miljöklass som anges av tillverkaren, om bilen uppfyller utsläppskraven för den angivna miljöklassen. Indelningen i miljöklasser skall omfatta a) bilar som uppfyller de grund- läggande krav i fråga om utsläpp av avgaser och andra ämnen som beslutats inom Europeiska gemenskaperna (miljöklass 3), b) bilar som har väsentligt lägre utsläpp eller uppfyller högre krav i fråga om avgasreningssystemens hållbarhet (miljöklass 2), c) bilar enligt b) som dessutom uppfyller särskilt höga krav beträffande avgasreningssystemens hållbarhet eller som till följd av låga utsläpp av avgaser och andra ämnen eller låga bulleremissioner är särskilt lämpade för användning i tätortstrafik (miljöklass 1), d) bilar som är inrättade för att drivas med enbart elektricitet från batterier (miljöklass 1 E), e) bilar som är inrättade för att drivas med antingen elektricitet från batterier eller förbränningsmotor (miljöklass 1 H). 3 §2 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. begränsning av utsläpp i luften av avgaser och andra ämnen från motordrivna fordon samt om fordonens beskaffenhet, utrustning, hållbarhet och funktion för att uppfylla uppställda krav på begränsning av utsläpp, 2. skyldighet att underhålla den utrustning på fordonen som begränsar utsläppen och att använda visst bränsle, 3. kontroll och tillsyn av att fordonen uppfyller kraven på begränsning av utsläpp, 4. utfärdande av typgodkännan- de, registrering, ibruktagande och försäljning av fordon och motorer, och 5. de utsläppskrav och övriga tekniska villkor som skall gälla för miljöklasserna. 2 Senaste lydelse 1996:542. 4. utfärdande av typgodkännan- de, registrering, ibruktagande och försäljning av fordon och motorer, 5. de utsläppskrav och övriga tekniska villkor som skall gälla för miljöklasserna, och 6. förfarandet vid miljöklassning av fordon. 6 §3 Som villkor för avgasgodkän- nande gäller att tillverkaren gentemot ägarna av fordonen åtar sig att kostnadsfritt avhjälpa bristerna, om det vid myndighets kontroll eller på annat tillförlitligt sätt visas att fordonen inte upp- fyller de krav som föreskrivits med stöd av 3 §. Tillverkaren är inte skyldig att åta sig att avhjälpa brister på fordon som är äldre än och inte heller brister som beror på fordonens ägare eller brukare eller på en olyckshändelse eller därmed jämförlig omständighet. Skyldigheten gäller inte heller fordon med en totalvikt av högst som har körts mer än 80 000 kilometer eller fordon med högre totalvikt som har körts mer än 160 000 kilometer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om utformningen av tillverkarens åtagande enligt denna paragraf. 3 Senaste lydelse 1995:1387. I fråga om sådana bilar med förbränningsmotor som miljö- klassindelas enligt 2 a § första stycket svarar tillverkaren gent- emot ägarna av fordonen för att brister kostnadsfritt avhjälps, om det vid en myndighets kontroll eller på annat tillförlitligt sätt visas att fordonen inte uppfyller de krav som föreskrivits med stöd av 3 §. Tillverkaren skall också svara för de kostnader som föranleds av 1. ny kontrollbesiktning efter anmärkning mot avgasrenings- systemet, och 2. körförbud för bilen som beror på omständigheter som tillverkaren svarar för. Tillverkaren är inte skyldig att avhjälpa brister på fordon som är äldre än och inte heller brister som beror på fordonens ägare eller brukare eller på en olyckshändelse eller därmed jäm- förlig omständighet. Skyldigheten gäller inte heller fordon med en totalvikt av högst som har körts mer än 80 000 kilometer eller fordon med högre totalvikt som har körts mer än 160 000 kilometer. Tillverkarens ansvar gäller om bilägaren 1. låter bilen genomgå den underhållsservice som behövs för att vidmakthålla funktionerna hos bilens utsläppsbegränsande anordningar, 2. vid bensinmotordrift inte använder bränsle som kan för- sämra funktionen hos bilens ut- släppsbegränsande anordningar, 3. vid utbyte av utsläppsbe- gränsande anordningar inte skaf- far nya delar som från miljösyn- punkt är sämre än de delar som bilen var utrustad med när den var ny. 6 a §4 Om bilägaren låter någon annan än tillverkaren avhjälpa brist som omfattas av åtagande enligt 6 § och därvid anlitar någon som yrkesmässigt utför bilreparationer, är tillverkaren skyldig att betala skälig ersättning för reparationen till den som har utfört arbetet. Denne har inte rätt att få betalning för reparationen från bilägaren och får inte heller gentemot bilägaren göra gällande åtgärder som kan komma i fråga vid bristande betalning. Om bilägaren låter någon annan än tillverkaren avhjälpa brist som omfattas av tillverkarens ansvar enligt 6 § och därvid anlitar någon som yrkesmässigt utför bil- reparationer, är tillverkaren skyldig att betala skälig ersättning för reparationen till den som har utfört arbetet. Denne har inte rätt att få betalning för reparationen från bilä- garen och får inte heller gentemot bilägaren göra gällande åtgärder som kan komma i fråga vid bristande betalning. Anspråk på ersättning som avses i första stycket skall, om inte tillverkaren medger annat, åtföljas av en redogörelse för de åtgärder som har vidtagits och en utredning om resultatet av reparationen. Tillverkaren har rätt att från det att han fick del av ersättningsan- språket kräva att den som har utfört arbetet tillställer tillverkaren på dennes bekostnad de delar som har bytts ut vid reparationen. Tillverkaren får inte ifrågasätta betalningsskyldigheten har förflutit efter det att han fick del av ersättningsanspråket och, om han har krävt att erhålla utbytta delar, dessa delar tillställdes honom. Om tillverkaren har betalat ersättning som avses i första stycket, får han därefter inte gentemot bilägaren åberopa brist i reparationen som sådan omständighet som avses i 6 § andra stycket. 7 §5 Visar det sig beträffande av- gasgodkända fordon av viss typ att de krav på begränsning av utsläpp som har föreskrivits med stöd av 3 § eller som gäller för den miljöklass som fordonen tillhör inte uppfylls i godtagbar utsträckning, skall den 4 Senaste lydelse 1989:317. 5 Senaste lydelse 1991:655. myndighet som regeringen bestämmer förelägga tillverkaren att vidta de åtgärder som behövs för att bristerna skall avhjälpas. Före- läggandet får förenas med vite. Visar det sig beträffande fordon av viss typ att de krav på be- gränsning av utsläpp som har föreskrivits med stöd av 3 § eller som gäller för den miljöklass som fordonen tillhör inte uppfylls i godtagbar utsträckning, skall den myndighet som regeringen bestämmer förelägga tillverkaren att vidta de åtgärder som behövs för att bristerna skall avhjälpas. Föreläggandet får förenas med vite. Regeringen får meddela före- skrifter som inskränker tillämp- ningen av första stycket till vissa slag av fordon. 8 § Regeringen får meddela före- skrifter som inskränker tillämp- ningen av 6 och 7 §§ till vissa slag av motordrivna fordon. I fråga om fordon som tillverkas utomlands svarar den som yrkesmässigt för in fordon till för tillverkarens räkning solidariskt med tillverkaren för de förpliktelser som tillverkaren har enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Tillverkaren är inte ansvarig för fordon som förts in i av någon annan än tillverkaren själv eller av den som annars för in fordon i för tillverkarens räkning. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att särskilda avgifter skall tas ut för prövning för av- gasgodkännande samt för tillsyn och annan kontroll enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (kontrollavgift). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att särskilda avgifter skall tas ut för tillsyn och kontroll enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (kontrollavgift). 11 §6 Ett beslut av en myndighet om föreläggande enligt 5 och 7 §§ eller om kontrollavgift eller dis- pensavgift i ett särskilt fall enligt 9 och 10 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut i enskilda fall enligt denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 6 Senaste lydelse 1996:542. 3 Ärendet och dess beredning Sedan blev medlem i Europeiska unionen har förändringar i bilavgasförfattningarna successivt genomförts för att uppnå överens- stämmelse med gemenskapslagstiftningen. Kravet på svenskt avgasgodkännande i vissa fall enligt bilavgaslagen har varit föremål för diskussion med företrädare från kommissionen . Frågan har kommit att behandlas ingående eftersom kommissionen inlett s.k. artikel 169-förfaranden (överträdelseärenden) i två fall med anknytning till den svenska bilavgaslagstiftningen. Av detta skäl har frågan uppkommit om att förenkla det administrativa förfarandet men ändå upprätthålla tillverkarens ansvar för avgasreningens hållbarhet för bilar i bruk. Det administrativa förfarandet vad gäller kontroll av avgaskraven som förutsättning för registrering i har även behandlats av i ett förhandsavgörande av (C- 329/95). Domstolens jakande svar på frågan om rådets direktiv /156/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon skall tolkas så att det utgör hinder för nationella föreskrifter i vilka det för registrering av motorfordon försedda med gemenskapsintyg om överensstämmelse krävs att ett nationellt intyg företes som visar att fordonet uppfyller nationella krav rörande avgasrening har bidragit till att det finns ett behov av lagtekniska förändringar. Inom har upprättats en promemoria (Vissa avgasfrågor Ds 1997:19) rörande förslag om borttagande av avgasgod- kännandet och en annan rättslig konstruktion. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Remissinstanserna finns förtecknade i bilaga 2. En sammanställning av remissvaren bifogas som bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (hos , dnr M97/893/1). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande bifogas som bilaga 5. Lagrådet anser sammanfattningsvis att bestämmel- serna i lagen om tillverkarens ansvar gentemot bilägarna för avgas- reningens hållbarhet genom de föreslagna ändringarna får en rent civilrättslig karaktär. Detta leder bland annat till att vissa regler om ansvarets omfattning som meddelats av regeringen i förordning enligt Lagrådets uppfattning måste tas in i lag. Lagrådet föreslår också vissa förtydliganden när det gäller ansvarsfördelningen mellan utländska tillverkare och s.k. sidoimportörer av bilar. Lagrådets synpunkter godtas i sak av regeringen, vilket lett till att lagtexten har kompletterats på några punkter. Frågan om förhållandet mellan tillverkare och sidoimportörer behandlas i avsnitt 5.3 medan konsekvenserna av lagstiftningens civilrättsliga karaktär tas upp i avsnitt 5.5. Dessutom har till följd av lagrådsgranskningen vissa redaktionella ändringar i förhållande till den remitterade lagtexten. 4 Utgångspunkterna för regeringens förslag 4.1 Allmänt Det har funnits anledning att överväga den svenska bilavgaslagstiftningens förhållande till gemenskapsrätten. Miljöklassut- redningen lämnade i betänkandet Ett vidareutvecklat miljöklassystem i EU (SOU 1995:31) vissa synpunkter på hur medlemsskapet påverkade miljöklassystemet och hur lagstiftningen förhöll sig i ett EG-rättsligt perspektiv. Regeringen har därefter i ett antal propositioner i samband med skärpningar av gränsvärden och därav följande förändringar i miljöklassystemet redovisat sin syn på dessa frågor (se t.ex prop. 1995/96:6 Vidareutveckling av systemet med miljöklasser för fordon m.m. samt prop. 1995/96:175 Skärpta avgaskrav för tunga fordon m.m.). har i rapporten och bilavgaslagstiftningen gjort en översyn av bestämmelserna i framförallt bilavgasförordningen, men också av EG-direktivens inverkan på huvud- elementen i bilavgaslagen. För de grundläggande avgaskraven gäller av gemenskapen beslutade gränsvärden och testmetoder. Däremot upprätthåller , till skillnad från övriga länder i unionen, ett tillverkaransvar för avgasreningens hållbarhet med kontroll av bilar i bruk. Tillverkaransvaret innebär att biltillverkaren svarar för avgasreningens hållbarhet under /. Detta kontrolleras genom prov (hållbarhetskontroller). Om kraven inte uppfylls kan tillverkaren föreläggas att åtgärda samtliga bilar av samma typ. Den grundläggande kritik som kommissionen riktat mot de svenska reglerna innebär att direktiven på bilavgasområdet innebär en fullständig harmonisering och att ytterligare nationella krav för registrering av motorfordon inte får ställas upp. Kritik riktas också mot att en EG- typgodkänd bil inte utan vidare har tillträde till den svenska bilmarkna- den, utan att det krävs ett avgasgodkännande för detta. Enligt svensk uppfattning befinner sig reglerna om hållbarhetskontroller utanför det harmoniserade området och avgasgodkännandet utgör bara ett sätt att administrativt upprätthålla dessa regler. Kommissionen föreslog nya gemenskapsrättsliga regler för ett tillverkaransvar för person- bilar med krav på avgasreningens hållbarhet. har fattat beslut om förslag till en gemensam ståndpunkt som innebär att ett tillverkaransvar liknande det svenska införs på gemenskapsnivå med ikraftträdande . Även detta beslut aktualiserar behovet av förnyade överväganden om avgaslagstiftningens förhållande till EG- rätten. Såväl i som inom Europeiska unionen pågår arbete med att minska utsläppen från fordon och andra källor. Alltfler av dessa omfattas av lagkrav gällande begränsningar av utsläpp och buller. Från svenska utgångspunkter är detta mycket angeläget, eftersom stora miljöfördelar står att vinna i att arbetet breddas. Det är också angeläget att gränsvärden och andra regler skärps i befintliga regelsystem inom hela . har haft stora framgångar vad avser arbetet på EU- nivå. Ett exempel utgör de skärpta kraven för bilar både vad gäller gränsvärden och andra, nytillkommande krav, såsom regler för tillverkaren att svara för avgasreningen även efter det att bilen tagits i bruk, vilka tillkommit på svenskt initiativ. De förslag som presenteras innebär ingen förändring i den höga ambitionsnivå vad avser skyddet för hälsan och miljön som satts upp, däremot vissa lagtekniska förenklingar. 4.2 Gällande bestämmelser De grundläggande reglerna rörande bilavgaser återfinns i bilavgaslagen (1986:1386). Bilavgaslagens syfte är att förebygga att bilar och andra motordrivna fordon orsakar skador på människors hälsa eller på miljön genom utsläpp i luften av avgaser och andra ämnen. Regeringen bemyndigas i bilavgaslagen att meddela föreskrifter om begränsning av utsläpp, skyldighet att underhålla avgasbegränsande utsläpp, kontroll och tillsyn m.m. Sådana föreskrifter meddelas genom bilavgasförordningen (1991:1481). Genom bemyndigande i bilavgasför- ordningen har i sin tur givits rätt att meddela sådana verkställighetsföreskrifter som behövs vid tillämpningen av lagen och förordningen. har dessutom bemyndigats att genom ett dispensförfarande medge undantag från föreskrifterna i förordningen. Enligt 2 § bilavgaslagen gäller för motordrivna fordon i vissa fall krav på avgasgodkännande. I fråga om fordon som tillverkats utomlands gäller enligt 2 § bilav- gaslagen, för att tillverkaren skall få sitt avgasgodkännande, att denne har en behörig ställföreträdare i . Ställföreträdaren svarar solidariskt med tillverkaren för de förpliktelser som tillverkaren har enligt bilav- gaslagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Enligt 6 § bilavgaslagen gäller vidare som villkor för avgasgod- kännande att tillverkaren gentemot ägarna av fordonen åtar sig att kostnadsfritt avhjälpa bristerna, om fordonet vid myndighets kontroll visar sig inte uppfylla de krav rörande begränsning av utsläpp som föreskrivits. Åtagandet behöver inte avse personbilar som är äldre än eller som har körts mer än . Genom 6 a § bilavgaslagen samt 10 och 11 §§ bilavgasförordningen har meddelats närmare föreskrifter om åtagandets innebörd. Enligt 7 § bilavgaslagen kan tillverkaren föreläggas att vidta de åtgärder som behövs för att bristerna skall avhjälpas, i det fall det beträffande avgasgodkända fordon av viss typ visar sig att kraven beträffande begränsning av utsläpp inte uppfylls i godtagbar utsträckning. Detta ansvar gäller inte motorer som är äldre än eller körts längre än . Bilavgaslagen innehåller således egentligen två former för tillverkarens ansvar. Vanligen avses med tillverkaransvar det offentligrättsliga ansvar som regleras i 7 § bilavgaslagen. Tillverkaren får enligt den bestämmel- sen föreläggas att vidta rättelse om det visar sig att en bilmodell inte uppfyller kraven på avgasrening. Förfarandet kan innebära återkallande (s.k. recall), dvs. att samtliga bilar kallas tillbaka och rättas. Den andra, civilrättsliga, formen utgörs av tillverkarens åtagande gentemot bilägaren/kunden enligt 6 § och 6 a §. Om fel uppstår på en bil åligger det således tillverkaren att gentemot bilägaren svara för att åtgärda felet på den enskilda bilen och svara för kostnaden. Den bärande tanken bakom lagstiftningen är att tillverkaren ansvarar för avgasreningens funktion även efter det att bilarna tagits i bruk. Till- verkaren skall därmed motiveras att leverera utrustning av hög kvalitet. Bilarna måste alltså klara avgaskraven inte bara när de är nya utan även under hela sin livslängd. Detta eftersom bilägaren knappast kan påverka utsläppen i den mån dessa beror på avgasutrustningens konstruktion. I 4 och 5 §§ bilavgasförordningen preciseras vilka krav på avgasrening som uppställs för ett avgasgodkännande. Enligt 6 § bilavgasförordningen meddelar Aktiebolaget ett avgasgodkännande, om kraven enligt 4 och 5 §§ bilavgasförordningen är uppfyllda. Godkännandet gäller för en motorfamilj. Med motorfamilj avses enligt 2 § en grupp av bilar, vars motorer är av i huvudsak samma tekniska konstruktion. Enligt 6 § andra stycket bilavgasförordningen skall kraven enligt 4 och 5 §§ anses uppfyllda, om motorfamiljen omfattas av ett godkännande i fråga om utsläpp av avgaser och andra ämnen som har meddelats av en myndighet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Ansökan om avgasgodkännande görs av tillverkaren i samband med introduktionen av en ny bilmodell. har meddelat föreskrifter om vad en ansökan om avgasgodkännande skall innehålla. Efter inträdet i unionen sker inte längre någon fysisk kontroll av fordonen i form av testning vid ansökan. Tillverkaren kan själv välja till vilken motorfamilj en bilmodell skall föras. Varje EG-typgodkänd modell kan, om tillverkaren så önskar, utgöra en motorfamilj. Alternativt kan flera typgodkännanden slås samman till en motorfamilj. I övrigt skall ansökan innehålla det åtagande gentemot bilägarna att rätta till eventuella brister som avses i 6 § bilavgaslagen samt, för en utländsk tillverkare, uppgift om ställföreträdare i . För enskilda bilar som säljs eller erbjuds till försäljning i landet gäller vid registrering att de skall tillhöra en motorfamilj som omfattas av ett avgasgodkännande. har utfärdat föreskrifter om hur intyget skall vara utformat. För bilar som har förts in i för enskilt bruk, dvs. av annan än generalagenten, erfordras på motsvarande sätt ett intyg från biltillver- karen eller dennes representant i att bilen vid en s.k. jämförande undersökning visat sig överensstämma med specifikationen för en avgasgodkänd motorfamilj. Som alternativ till denna undersökning kan en särskild kontroll göras hos Aktiebolaget . Något av dessa båda förfaranden är i princip en förutsättning för registrering i . Som redovisats ovan har detta krav tagits bort för nyare EG- typgodkända personbilar (i princip av modell eller senare) som är utrustade med trevägskatalysator. Miljöklassning av nya bilar sker i samband med avgasgodkännandet av Aktiebolaget .