prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Regionalt utvecklingsstöd, dvs. regionalt utvecklingbidrag och regionalt utvecklingslån, kan lämnas för i princip alla konkurrensutsatta verksamheter som kan påverkas i fråga om lokalisering eller omfattning. För att få stöd måste en verksamhet uppfylla bl.a. följande allmänna villkor: Den måste bedömas få en tillfredsställande lönsamhet och ge de anställda en varaktig sysselsättning. av det antal arbetsplatser som tillkommer till följd av stödet skall förbehållas vartdera könet. Om det finns särskilda skäl kan dock undantag medges. De anställda måste uppbära lön och ha andra anställningsförmåner som är minst likvärdiga med vad som följer av kollektivavtal. Stödmottagaren måste ha auktoriserad eller godkänd revisor. De anställda skall tillförsäkras en tillfredställande arbetsmiljö. Regionalt utvecklingsstöd lämnas efter individuell prövning av varje enskilt ärende. Stöd får inte lämnas med högre belopp än vad som behövs för att investeringen skall komma till stånd. Ett regionalt utvecklingsbidrag får i samband med investeringar i byggnader och maskiner m.m. uppgå till högst av utgifterna för investeringarna inom stödområde 1. Till små och medelstora företag kan högre bidrag lämnas dock högst . I stödområde 2 och i tillfälliga stödområden kan bidrag lämnas med högst , förutom inom vissa områden där procentsatsen är höjd till . I undantagsfall kan regionalt utvecklingsbidrag lämnas med högre belopp, , men detta kräver numera EG kommissionens godkännande. Ett regionalt utvecklingsbidrag kan även lämnas i samband med immateriella investeringar. Med immateriella, även kallade mjuka investeringar, avses i detta sammanhang främst åtgärder för produktutveckling, marknadsföring, utbildning eller liknande som ligger utanför ett företags löpande drift. Regionalt utvecklingsbidrag i samband med immateriella investeringar kan lämnas med samma stödnivåer som i samband med investeringar i byggnader, maskiner och dylikt. Regionalt utvecklingsbidrag kan i samband med immateriella investeringar även lämnas i form av ett villkorslån, vars återbetalning är beroende av investeringens framtida lönsamhet, eller i form av ett villkorligt bidrag kopplat till att staten förbehåller sig en del av investeringens avkastning. Ett sådant regionalt utvecklingsbidrag skall enligt regeringens föreskrifter i första hand lämnas för större, väl avgränsade, investeringsprojekt. Regionalt utvecklingslån utgör ett komplement till regionalt utvecklingsbidrag och används när inte tillräcklig finansiering kan erhållas på den allmänna kreditmarknaden. Ett regionalt utvecklingslån kan, tillsammans med ett eventuellt regionalt utvecklingsbidrag, lämnas med högst av stödberättigade utgifter i stödområde 1 och med högst i stödområde 2 och i tillfälliga stödområden. I undantagsfall kan regionalt utvecklingslån lämnas med högre andel. Det tidigare kravet på sysselsättningsökning för i princip varje enskilt stödärende har ersatts med föreskriften att en helhetsbedömning skall göras i varje enskilt projekt, där möjligheten finns för beslutsmyndigheten att i större utsträckning än tidigare göra överväganden beträffande andra aspekter. De beslutande myndigheterna har istället tilldelats ett effektivitetsmål i form av genomsnittlig subvention per nytt arbetstillfälle som förbättrar uppföljningen och ökar målstyrningen. På grunder som utvecklas senare i denna proposition (avsnitt 8.2.1) anser regeringen att det är viktigt att länsstyrelserna och de regionala självstyrelseorganen i sin stödverksamhet även beaktar behovet av att underlätta för privata finansiärer och småföretag att etablera kontakt och eventuellt sluta avtal om finansiella insatser i företagen. Avskaffandet av regionala utvecklingslån, m.m. Den regionalpolitiska låneverksamheten omfattar fr.o.m. lokaliseringslån, som beviljats t.o.m /96, samt regionala utvecklingslån, som fr.o.m. ersatt lokaliseringslån. De båda låneformerna regleras i förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd eller äldre förordningar. Vidare ingår regionala utvecklingslån, som fr.o.m. ersatt kreditgarantier inom landsbygdsstöd och stöd till kommersiell service, som benämns landsbygdslån. Sistnämnda låneform regleras i förordningen (1994:577) om landsbygdsstöd och stöd till kommersiell service. lämnas således regionala utvecklingslån endast enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd. Dessa beviljas av berörda länsstyrelser och självstyrelseorgan, och regeringen. De regionala utvecklingslån, som under beviljades enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd, redovisas i följande tabell. Dessa uppgick till totalt , varav ca 84 miljoner avser de fem nordligaste länen. De beviljade lånen var 74 till antalet, vilket motsvarar i genomsnitt fem lån per beslutsinstans. Under beviljade regionala utvecklingslån, enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd, fördelade länsvis och efter beslutsinstans ( tusental kr). Län Beslutsinstans Regeringen 471 - - 471 1 865 - - 1 865 5 035 - - 5 035 - - - - 3 215 - - 3 215 1 150 - - 1 150 2 355 2 160 - 4 515 - - - - 1 070 740 - 1 810 1 650 - - 1 650 11 270 18 048 - 29 318 9 589 3 610 - 13 199 19 453 1 225 - 20 678 15 534 - 4 000 19 534 Summa 72 657 25 783 4 000 102 440 Stiftelsen bedriver verksamhet med lån m.m. som liknar de regionala utvecklingslånen. Norrlandsfondens verksamhet har till ändamål att främja främst små och medelstora företags utveckling i de fem norrlandslänen. Norrlandsfonden kan erbjuda företagen i huvudsak tre former av finansiering, nämligen lån, villkorslån och garantier. och Stiftelsen Industrifonden bedriver en liknande låneverksamhet över hela landet. Dock är storleken på de projekt som man finansierar något olika. vänder sig främst till de mindre projekten och Industrifonden till de något större. Norrlandsfonden finansierar främst lån i ett segment däremellan. Riskfylld utlåning till små och medelstora företag kräver betydande kompetens, vilken lättare kan upprätthållas och vidareutvecklas av organ med viss omfattning på sin verksamhet. De länsstyrelser och regionala självstyrelseorgan som beviljar regionala utvecklingslån är relativt små aktörer vad gäller sådan utlåning. Allt mer uppmärksammas också vikten av att småföretagen får tillgång till kompetent kapital , dvs. att finansiering kombineras med tillförsel av ökad kompetens och kontakter. Mot bakgrund härav är det regeringens bedömning att antalet aktörer behöver minskas och att förutsättningar skapas för kvarvarande aktörer att vidareutveckla sin verksamhet. De lånebehov som tillgodoses genom regionala utvecklingslån föreslås därför i fortsättningen täckas främst genom Norrlandsfonden och ALMI:s regionala dotterbolag. Därmed kan stödformen regionala utvecklingslån upphöra som stödform, vilket förenklar det regionalpolitiska företagsstödssystemet. För att detta inte skall minska möjligheterna att erhålla lånefinansiering av regionalpolitiskt angelägna projket i norra behöver Norrlandsfondens kapital förstärkas. Denna förstärkning föreslås ske genom att Norrlandsfonden får ett kapitaltillskott på (se avsnitt 6.3.4). Vidare föreslås att staten till Norrlandsfonden överför samtliga utestående lokaliseringslån och regionala utvecklingslån, som har beviljats och utbetalats enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd och tidigare förordningar. Det bokförda värdet av utestående lånefordringar efter nedskrivning av kapitalfordran uppgick till ca och upplupna räntor till ca , dvs. Det skall vara en uppgift för regeringen att efter värdering av lånen förhandla med Norrlandsfonden om ersättning till staten för dessa lån. Överlåtelsen medför att Norrlandsfonden blir borgenär i förhållande till låntagarna, sedan dessa underrättats om överlåtelsen, och att fonden kommer att svara för förvaltningen av lånen. Detta innebär att Norrlandsfonden kommer att förvalta äldre av staten i offentligrättslig ordning beviljade lån med tillämpning av de för lånen gällande bestämmelserna. Fonden kommer därmed att i vissa avseenden handha myndighetsutövning gentemot enskild. Enligt 11 kap 6 § regeringsformen kan förvaltningsuppgift överlämnas till bl.a. stiftelse. Att överlämna förvaltningsuppgift som innebär myndighetsutövning till ett enskilt organ kräver dock stöd i lag. Förslag till sådan lag läggs nu fram (se avsnitt 2.2). Den verksamhet som enligt regeringens förslag skall överlämnas till Norrlandsfonden avser förvaltning av befintliga och utbetalda lån. I förvaltningen av lånen ingår moment som har myndighetsutövande karaktär, t.ex. ändring av lånevillkoren. Den berörda författningen innehåller regler om ordningen för hur beslut fattas och om förutsättningar för att säga upp lån till omedelbar betalning. Dessa regler kommer att göras tillämpliga på Norrlandsfondens verksamhet. Någon ytterligare långivning kommer däremot inte att ske av Norrlandsfonden avseende de nu aktuella lånen. Det är en uppgift för regeringen att göra erforderliga ändringar i berörda förordningar. Med hänsyn till Norrlandsfondens myndighetsutövande funktion och till att handhavandet av verksamheten rör allmänna medel bör principen om handlingsoffentlighet gälla för stiftelsen. Enligt 1 kap 8 § sekretesslagen (1980:100) kan enskilda organ som anges i en särskild bilaga till lagen jämställas med myndigheter i fråga om rätten att ta del av allmänna handlingar. Regeringen föreslår därför att Norrlandsfonden bör tas upp i bilagan till sekretesslagen vad gäller verksamheten med statligt reglerade lokaliseringslån och regionala utvecklingslån. Efter upphör möjligheten att ansöka om regionalt utvecklingslån. Företagen kan då i stället vända sig till Norrlandsfonden, eller Industrifonden för att ansöka om lån i den verksamhet som dessa organ bedriver . De planerade åtgärderna avseende de regionala utvecklingslånen och Norrlandsfondens verksamhet skall enligt regeringens bedömning anmälas till EG kommissionen i enlighet med regler om statligt stöd. Verkställandet av åtgärderna måste i enlighet med dessa regler avvakta kommissionens godkännande. AB:s kapital, som uppgick till ca , bedöms, trots en lägre likviditet, som tillräckligt för att bolaget tillsammans med Industrifonden skall kunna ersätta den begränsade verksamheten med regionalt utvecklingslån i de regionalpolitiska stödområdena utanför de fem norrlandslänen samt tillgodose den ytterligare efterfrågan på lån som kommer att riktas till i de fem norrlandslänen. Stiftelsen Industrifondens kapital, som uppgår till , bedöms också som tillräckligt för att fonden skall kunna tillgodose tillkommande låneefterfrågan som riktas till fonden. Därtill finns landsbygdsstödet som är en stödform avsedd för små och medelstora företag i regionalpolitiskt prioriterade områden. Stödformen består bl.a. av landsbygdsbidrag och landsbygdslån. Denna låneform fungerar som regionalt utvecklingslån inom regionalt utvecklingsstöd. Lånen kan lämnas för såväl materiella som immateriella investeringar. Beslut om landsbygdsstöd skall liksom fattas av länsstyrelse eller i förekommande fall regionalt självstyrelseorgan 6.3.4 Stiftelsen förslag: Stiftelsen skall genom ett kapitaltillskott förstärkas som risklånefinansiär i norra . Norrlandsfondens återstående återbetalning till staten av en del av sitt kapital skall räknas av häremot. Regeringen avser att i budgetpropositionen för återkomma till anslagsfrågorna. Skälen för regeringens förslag: Stiftelsen har till ändamål att genom finansiering, främja främst små och medelstora företags utveckling i , , och samt från och med mitten av även i . Särskild uppmärksamhet skall ägnas företag i och i inlandskommunerna. Norrlandsfonden skall finansiera etablering, utveckling och expansion av näringslivet inom sitt verksamhetsområde. Fonden kan också ta initiativ till, och i begränsad omfattning finansiera, utredningar och forskning av betydelse för näringslivet inom sitt verksamhetsområde. Eventuella ändringar i stiftelsens stadgar fastställs av regeringen efter förslag av fondens styrelse. Enligt stiftelsens stadga skall Norrlandsfonden i sin verksamhet beakta de regional- och näringspolitiska mål som har fastställts av . Regeringen har i budgetpropositionen (prop.1997/98:1, utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling, avsnitt 3.2.8) lämnat en redovisning om Norrlandsfonden och dess verksamhet. Som tidigare redovisats (avsnitt 6.3.3.) bedömer regeringen att antalet statliga aktörer vad gäller risklåneverksamhet behöver minskas och att förutsättningar skapas för kvarvarande aktörer att vidareutveckla sin verksamhet. Regeringen har därför tidigare föreslagit att stödformen regionalt utvecklingslån, enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd, skall avskaffas och motsvarande lånebehov i stället tillgodoses av främst och Stiftelsen . För att detta skall bli möjligt krävs att Norrlandsfondens kapital, som enligt preliminära uppgifter uppgick till , förstärks. Denna förstärkning föreslås i första hand ske genom ett kapitaltillskott på . skall en förnyad bedömning göras över hur kapitalbehovet utvecklar sig för fonden. Detta kapitaltillskott bör emellertid reduceras i enlighet med vad som närmare redovisas i det följande. Norrlandsfonden har sitt huvudkontor i . har ett kontor inrättats även i . Om fonden inrättar ett flertal kontor i olika delar av skulle de begränsade resurserna splittras. Regeringen ser dock som önskvärt, att fonden ser över sin organisation med sikte på en ökad närvaro även i . Regeringen har fortlöpande haft överläggningar med Norrlandsfonden, mot bakgrund av beslut, om att sammanlagt av fondens kapital skall betalas in till staten 1997 (prop. 1991/92:51, bet. 1991/92:NU14, rskr. 1991/92:93). Efter förslag 1993 beslutade att av beloppet avseende inte behövde betalas in. har senare även beslutat att Norrlandsfonden inte behöver återbetala av sitt stiftelsekapital avseende (prop. 1994/95:161, bet. 1994/95:AU13, rskr. 1994/95:425). Därefter återstår ett krav på inbetalning av . Norrlandsfonden har i en skrivelse ansökt om respit med att verkställa inbetalningen av avseende i avvaktan på en undersökning om de juridiska aspekterna på en sådan återbetalning av fondens stiftelsekapital. Enligt regeringens bedömning har Norrlandsfonden en viktig roll i näringslivsutvecklingen i norra . Genom att fonden kan medverka i hela utvecklingskedjan från idé till marknadsfärdig produkt har den en unik ställning som finansiär av större projekt i de fem norrlandslänen. Därigenom kompletterar fonden också övriga aktörer på kapitalmarknaden. Fonden ägnar särskild uppmärksamhet åt små och medelstora företag i inlandet för att främja deras utveckling. För företagen i inlandet är fonden en dominerande finansiär av riskvilligt lånekapital. Regeringen föreslår att de inbetalningar till staten av Norrlandsfondens stiftelsekapital avseende för vardera som fonden inte fullgjort, skall anses fullgjorda genom att avräknas från det tidigare föreslagna kapitaltillskottet på . Därmed blir det kapitaltillskott som kommer att tillföras fonden netto . Kapitaltillskottet avses finansieras genom en permanent neddragning av anslaget under utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling A 2. Regionalpolitisk låneverksamhet med . Regeringen avser att i budgetpropositionen för återkomma till anslagsfrågorna. 6.3.5 Nedsättning av socialavgifter Regeringens förslag: Systemet med nedsättning av socialavgifter som stöd till näringslivet behålls med den förändringen att vissa branscher skall upphöra att vara nedsättningsberättigade fr.o.m. . Skälen för regeringens förslag: Nedsättning av socialavgifter är en regionalpolitisk stödform vars syfte är att kompensera företagen i inland för bestående konkurrensnackdelar i form av liten lokal marknad, gleshet, ogynnsamma väderleksförhållanden och långa avstånd. Dessa nackdelar medför bl.a. höga kontakt- och transportkostnader för företagen. Stödet bidrar till tillväxt i näringslivet i de regionalpolitiskt högst prioriterade regionerna och inriktas i första hand på verksamheter som riktar sig mot även andra marknader än de lokala. Stödformen är ännu inte godkänd av EG kommissionen. Under de pågående överläggningarna har den ställt sig positiv till kommissionens föreslag att företag som bryter eller utvinner mineraliska produkter bör uteslutas från nedsättning, såvida inte liknande brytning eller utvinning av mineraliska produkter även sker i andra regioner i . Regeringen föreslår därför att nedsättningen skall anpassas till kommissionens förslag. Det bör understrykas att enligt nu gällande regler är malmgruvor undantagna från nedsättning. Utgifterna för stödformen ökar successivt eftersom nedsättningen är direkt knuten till företagens lönesummor. För att utgifterna för stödformen skall rymmas inom tillgängliga ramar föreslår regeringen vissa begränsningar i de verksamheter som är berättigade till nedsättning. Stödets huvudinriktning mot näringsgrenar som kan expandera, t.ex. industri- och tjänsteföretag med vidareförädling av varor och tjänster, behålls. Jordbruk, skogsbruk, trädgårdsskötsel, jakt och fiske samt annan personlig serviceverksamhet föreslås inte längre ingå i systemet med nedsättning av socialavgifter. Dessa förändringar föreslås träda i kraft . Regeringen avser att senare återkomma med de eventuella ytterligare förslag till förändringar som kan föranledas av EG kommissionens ställningstagande. Såsom aviserades i budgetpropositionen (prop. 1997/98:1, utgiftsområde 19) avser regeringen att låta utvärdera vilka tillväxt- och sysselsättningseffekter stödformen har på näringslivet i berörda regioner. Utvärderingen skall vidare belysa stödformens effektivitet jämfört med övriga regionalpolitiska stödformer och andra statliga åtgärder riktade till näringslivet i dessa områden. 6.3.6 Transportbidrag Regeringens förslag: För att reducera kostnaderna skall transportbidragszon 1 upphöra som kravet på lägsta transportavstånd höjs . Transportbidragszon 5 utvidgas till att även omfatta , , och Ådals Lidens församlingar i kommun samt före detta kyrkobokföringsdistrikt i . Transportbidraget utvidgas till att även omfatta transportkostnader med fartyg till annan hamn på betydande avstånd från ursprungshamnen. Bidrag för landtransporter till hamnar skall även kunna lämnas för transport till hamnar i grannländer om det leder till mer rationella transporter. För transport av oförädlade trävaror skall stöd lämnas upp till en viss volym per helår i transportbidragszon 2 och 4. Däremot lämnas transportbidrag för förädlade trävaror utan begränsning. Möjlighet ges att lämna bidrag till sådana särlösningar för vissa grupper av företag som medför totalt sett lägre transportkostnader och bidrag. Det bör ankomma på regeringen att i fortsättningen avgöra viktgränsen per sändning. Underlagsrapporter: En av regeringen utsedd utredare har lämnat sitt betänkande Konkurrensneutralt transportbidrag (SOU 1997:94). Utredaren föreslår att transportbidragets syfte preciseras för att underlätta uppföljning och analys av bidragets effekter. Generellt saknas kunskap om transportmarknadens konkurrenssituation, struktur och kostnadsrelationer i norra samt i viss mån även kunskap om företagens värderingar av transportslagens egenskaper och infrastrukturens kvalitet. Utredaren anser att bidraget bör utvidgas till att omfatta även kostnader för sjötransporter och flygfrakt. Därmed förbättras konkurrensneutraliteten mellan land-, sjö- och flygtransporter. På så sätt skapas bättre förutsättningar för företagen att hitta kostnadseffektiva lösningar på godstransportmarknaden. Transportbidraget för sjöfart bör omfatta transportkostnader på svenskt vatten till annan hamn på betydande avstånd från ursprungshamnen. Utredaren föreslår att avståndet måste vara större än . Vidare föreslås att bidraget endast kan lämnas för transporter från hamnar inom transportbidragsområdet och differentieras med avseende på hamnens läge enligt nedanstående tabell. Hamnar Sjötransportbidrag i kronor/ton Norr om kommun 40 Från och med kommun till och med kommun 30 Söder om kommun 20 Det nuvarande hamntransportstödet bör namnändras till hamntransportbidrag och göras konkurrensneutralt med avseende på leveranser till svenska och norska hamnar som det särskilda bidrag på som utgått för hanteringskostnader i hamnar avskaffas. Utredaren föreslår att företag som utnyttjar flygfrakt ska kunna söka transportbidrag i form av ett flygplatstransportbidrag. Bidraget bör utformas analogt med hamntransportbidraget. bör få i uppgift att studera utvecklingen av fraktflyg i transportbidragsområdet och ge förslag till lämpliga åtgärder för att stimulera dess utveckling. Transportbidraget skall ge incitament till vidareförädling. Utredaren anser att trä- och livsmedelsindustrin historiskt har missgynnats i jämförelse med andra branscher. Därför föreslår utredaren att bidrag även skall lämnas för intransporter av visst trävirke, maskiner, verktyg, råvaror och andra material som inte framställs inom bidragsområdet. Uppdelningen i bulksågverk och andra sågverk bör slopas. Vidare anser utredaren att förädlingskravet bör öka för sågverksindustrin eftersom det är lågt ställt i jämförelse med andra råvaror. Eftersom det skulle få dramatiska konsekvenser för redan svaga inlandskommuner rekommenderar utredaren att bidraget till sågverk behålls i befintligt skick. Utredaren föreslår dock att en strukturutredning tillsätts för att belysa sågverksindustrins problem och ge förslag till lämpliga åtgärder. För att underlätta för små och medelstora företag samt kvinnors företagande föreslås att gränsen för minsta vikt på avskaffas helt. Detta medför, tillsammans med ett bidrag för flygfrakt och expressgods, att verksamheter som fordrar snabba transporter av lätta försändelser kan dra nytta av transportbidraget. Utredaren vill minska de tröskeleffekter som uppstår vid gränsen mellan olika stödzoner. För att även stödja transporter inom regionen föreslås stödnivåerna i zon 5 öka från (vid transportavståndet ) respektive (). Utredaren föreslår en ökad flexibilitet vad gäller ansökningsförfarandet. Gränsen för lägsta bidragsgrundande transportkostnad bör vara per ansökningstillfälle. Utredaren anser att företagen bör kunna välja att ansöka halvårsvis, årsvis eller . Ansökningstiden bör utsträckas efter utgången av respektive ansökningsperiod, istället som gäller . , och har transportbidragssystem som gynnar transporter i nord sydlig riktning. Utredaren anser att för att även stimulera transporter i öst västlig riktning bör det utredas om det är möjligt att införa ett samnordiskt transportbidrag. I det sammanhanget bör även färjetrafiken analyseras. Utredaren föreslår en försöksverksamhet med selektiva bidrag till persontransporter med flyg. Utredaren har inte funnit stöd för bidrag till datakommunikation. De föreslagna förändringarna innebär enligt utredaren att företagen får möjlighet att reducera sina transportkostnader eftersom konkurrensen ökar på transportmarknaden, vilket i sin tur medför minskade bidragskostnader. innebär förslagen ökade budgetkostnader för bidrag till sjö- respektive flygfrakt samt för bidrag till företag som exkluderas på grund av viktgränsen. Sammantaget bedömer utredaren att kostnaderna för bidraget kommer att öka. Utredaren har inte lämnat förslag till hur förändringarna skall finansieras. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna bifaller utredarens förslag att precisera syftet med transportbidraget. Majoriteten av remissinstanserna, bl.a. , , kommun, , är också positiva till att anpassa transportbidraget så att det blir konkurrensneutralt. Vid införandet av ett transportbidrag för sjötransporter är flera remissinstanser kritiska till den geografiska utformningen och subventionsnivån. och i förordar att uppdelningen mellan bulksågverk och andra sågverk försvinner. Skogsindustrierna har också påpekat att begreppet inte återspeglar dagens verksamhet.