prop · GL03151D2 · 1998-01-01 00:00:00 — I lagen finns också bestämmelser om det närmare innehållet i tillsyn över myndigheten. De grund- läggande bestämmelserna om uppgifter finns i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension. Bestämmelsen erinrar om att det vid sidan om de särskilda reglerna i förevarande lag finns allmänna bestämmelser om Premiepensionsmyn- dighetens verksamhet inom premiepensionssystemet i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension. Bestämmelserna i den föreliggande lagen ryms inom den konstitutio- nella restkompetens som tillkommer regeringen. Mot bakgrund av reg- lernas särskilda karaktär har de brutits loss från den grundläggande regleringen i lagen om inkomstgrundad ålderspension. Ändringen har föreslagits av Lagrådet. Regler för försäkringsverksamheten 2 § Följande bestämmelser i 7 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713), och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, skall gälla för försäkringsverksamhet: 1 § om storleken av ett försäkringsbolags försäkringstekniska avsättningar, 2 § om beräkning av premiereserv, 3 8 a §§ om försäkringstekniska grunder, 9 11 §§ om placering av tillgångar som motsvarar försäkringstek- niska avsättningar, och 17 b § om användning av optioner och liknande finansiella instru- ment. Bestämmelserna i 7 kap. 10 b, 10 c och 10 e §§ försäkringsrörelselagen gäller dock bara för den del av verksamheten som avser tillhandahållande av livräntor enligt 9 kap. 2 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller efterlevandeskydd enligt 10 kap. 1 § samma lag. Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i första stycket skall myndigheten anses som ett livförsäkringsbolag. Vad som sägs om dotterföretag i 7 kap. 10 a § försäkringsrörelselagen skall avse företag i vilka staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 9 § första, andra eller tredje stycket samma lag, om myndigheten företräder staten som ägare. I paragrafen anges vilka bestämmelser i som skall gälla för Premie- pensionsmyndighetens försäkringsverksamhet. Avgränsningen av det regelverk som skall gälla för myndigheten har diskuterats i avsnitt 23.1. Uppräkningen av de bestämmelser i som skall gälla för myndig- hetens verksamhet innebär emellertid inte att genomgående kan tillämpa samtliga bestämmelser i deras fulla vidd; det kommer bland dessa att finnas delar som inte har någon relevans för verksamhet. Uppräkningen innebär också att FRL i förekommande fall skall tillämpas jämte ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Paragrafen skall läsas tillsammans med den grundläggande bestämmelsen i 7 kap. 2 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension som anger att myndighetens verksamhet skall bedrivas enligt försäkringsmässiga principer. Det innebär att sådana frågor som är av försäkringsteknisk eller liknande karaktär och som inte har reglerats särskilt skall lösas i enlighet med principer som är allmänt vedertagna inom försäkringsväsendet. Det är inte bara de angivna paragraferna i som skall gälla utan också de föreskrifter som har utfärdats av regeringen eller med stöd av bemyndiganden i dessa paragrafer. Sådana bemyndiganden finns i 7 kap. 1 3, 8 a, 9, 10, 10 c, 10 e och 17 b §§. (Såvitt gäller 3 § finns ett bemyndigande bara i paragrafens lydelse enligt SFS 1995:779, som inte har trätt i kraft .) Samtliga dessa bemyndiganden ger rätt för regeringen att överlåta åt inspektionen att utfärda föreskrifterna, och denna möjlighet har utnyttjats fullt ut genom 49 § försäkringsrörelseförordningen (1982:790). Till 7 kap. 1, 3, 10 c och 17 b §§ har inte utfärdats några före- skrifter. Till övriga paragrafer finns föreskrifter (och i vissa fall även allmänna råd) i () enligt följande: Paragraf FFFS 7 kap. 2 § 1997:1 om beräkning av premiereserv för livför- säkringsrörelse samt för livränta eller sjukränta som tillhör annan försäkring än livförsäkring (ersätts av FFFS 1997:32 som träder i kraft ) 7 kap. 8 a § 1995:28 om redogörelse för konsekvenserna av grunder för livförsäkring 7 kap. 9 § 1997:5 om svenska försäkringsbolags periodiska rapportering av tillgångar för skuldtäckning, stora exponeringar och exponering för marknadsrisk, samt 1998:2 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna redogörelse över balansräkning, resultatredovisning m.m. 7 kap. 10 § 1997:23 om definition av utländska stater m.m. samt hantering av valutakursrisken 7 kap. 10 e § 1997:23 om definition av utländska stater m.m. samt hantering av valutakursrisken 7 kap. 10 f § 1996:30 om register avseende de tillgångar som används för skuldtäckning i svenska försäkringsbolag 7 kap. § 1995:31 om information rörande livförsäkrings- bolagens riktlinjer för placering av medel som an- vänds för skuldtäckning Föreskrifterna 1997:5 och 1998:2 är utfärdade med stöd av 19 kap. 3 § FRL men har betydelse även för tillämpningen av 7 kap. 9 § FRL (jfr kommentaren till 10 §). Alla regler i dessa föreskrifter kommer inte att ha aktualitet för verksamhet. Det blir inspektionens sak att avgöra vilka delar av föreskrifterna som skall tillämpas. Bestämmelsen i andra stycket, att vissa regler i FRL skall gälla bara för myndighetens traditionella försäkringsrörelse, är en spegelbild av de undantag från FRL som för fondförsäkringsbolagens del görs i 8 § och 10 § första stycket 4 lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder. Så länge pensionsspararnas tillgodohavanden är placerade i värdepappersfonder, kommer det alltså att gälla samma placeringsregler för som för de privata fondförsäkringsbolagen. Bestämmelsen i andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt 7 kap. 10 a § FRL får aktier och andelar i dotterföretag bara i vissa fall användas för skuldtäckning. Såvitt nu kan bedömas kommer myndigheten i vart fall inte i inledningsskedet att äga några företag. Om ett sådant ägande skulle uppkomma längre fram blir det genom bestäm- melsen i tredje stycket andra meningen klart i vilka fall aktier eller an- delar som ägs av staten inte får användas för skuldtäckning. En bestämmelse som möjliggör undantag från de i första stycket an- givna bestämmelserna finns i 11 §. 3 § får inte förvärva så många aktier i ett svenskt aktiebolag, vars aktier är noterade, att röstetalet för dem tillsam- mans med myndighetens övriga aktier i samma bolag överstiger av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Med notering avses notering vid en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad. Bestämmelsen innebär att det i fråga om det s.k. institutionella ägandet kommer att gälla i huvudsak samma begränsning för Premiepensions- myndigheten som för försäkringsbolag och andra finansiella företag. 4 § Överskott som uppstår i verksamhet skall tillföras pensionsspararna i form av återbäring. Överskottsmedlen får tas i anspråk endast om det kan ske utan att det äventyrar myndig- hetens förmåga att betala ut de pensioner som pensionsspararna har rätt till. Överskottsmedlen skall tas i anspråk i en takt som främjar en jämn utveckling av pensionerna över tiden. Fördelningen av återbäringen mellan pensionsspararna skall göras med hänsyn tagen till i vilken utsträckning de medel som förvaltas för varje pensionssparares räkning har bidragit till uppkomsten av överskottet. Paragrafen innebär att överskott som uppkommer i Premiepensions- myndighetens verksamhet skall tillföras pensionsspararna, förutsatt att det kan ske utan att myndighetens förmåga att uppfylla sina försäkrings- åtaganden kommer i fara. Vidare anges riktlinjer för hur återbäringen skall fördelas över tiden (första stycket sista meningen) och hur den skall fördelas mellan pensionsspararna (andra stycket). I sistnämnda del sägs att återbäringen skall fördelas mellan pensions- spararna "med hänsyn tagen till" i vilken utsträckning varje pensions- sparares medel har bidragit till uppkomsten av överskottet. Härigenom markeras att den s.k. kontributionsmetoden enligt nuvarande försäkringsrörelseregler är huvudmodellen, men det utesluts inte att vissa avsteg kan göras från den modellen t.ex. i förenklingssyfte. Redovisning 5 § skall för varje kalenderår upprätta en årsredovisning enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäk- ringsföretag. För denna redovisning skall följande bestämmelser i den lagen, och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, tillämpas: 1 kap. 2 § om hänvisningar till årsredovisningslagen (1995:1554), 1 kap. 3 § om vissa definitioner, 2 kap. 1 § andra stycket om skyldighet att ta in en resultatanalys i årsredovisningen, 2 kap. 2 § om årsredovisningens delar m.m., 3 kap. om balans- och resultaträkning, 4 kap. om värderingsregler, 5 kap. om tilläggsupplysningar, 6 kap. om förvaltningsberättelse och resultatanalys, och 9 kap. 2 § om överklagande av beslut. Om myndigheten företräder staten som ägare för ett eller flera företag, i vilka staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 9 § första, andra eller tredje stycket försäkringsrörelselagen (1982:713), skall myndigheten även upprätta en koncernredovisning med tillämpning av bestämmelserna om sådan redovisning i 7 kap. 2 4 §§ lagen om årsredovisning i försäkringsföretag samt av föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser. Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i första och andra styckena skall myndigheten anses som ett livförsäk- ringsföretag. Vad som sägs om intresseföretag skall avse företag i vilka staten har ett sådant inflytande som anges i 1 kap. 5 § årsredovisnings- lagen, om myndigheten företräder staten som ägare. Vad som sägs om företagets verkställande direktör skall avse myndighetens chef. I paragrafen anges vilka bestämmelser i lagen om årsredovisning för för- säkringsföretag som skall tillämpas av . Uppräkningen av sådana bestämmelser har begränsats i enlighet med den uppfattning som Lagrådet gett uttryck för i sitt yttrande. Även de före- skrifter som med stöd av förordningen (1995:1600) om årsredovisning i kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkrings- företag har utfärdat i anslutning till lagen skall gälla (FFFS 1997:27). Genom hänvisningen i 2 kap. 2 § lagen om årsredovisning för försäk- ringsföretag till 2 kap. 2 4 §§ årsredovisningslagen blir även de allmänna principerna om att årsredovisningen skall upprättas på ett överskådligt sätt och i överensstämmelse med god redovisningssed, att redovisningen som helhet skall ge en rättvisande bild av företagets ställning och andra grundläggande redovisningsprinciper tillämpliga för myndigheten. Detta torde i sin tur förutsätta att myndigheten i sin löpande bokföring också följer god redovisningssed. En bestämmelse som ger möjlighet att medge undantag från de i första och andra styckena angivna bestämmelserna finns i 11 §. Som angetts i avsnitt 23.2 kan en sådan möjlighet behövas när det är tveksamt om en viss bestämmelse i redovisningslagstiftningen bör tillämpas för myndigheten. Som exempel kan nämnas att staten naturligtvis inte bör ses som moderföretag till (se t.ex. 5 kap. 24 § den allmänna årsredovisningslagen). 6 § Årsredovisningen skall ges in till så snart det kan ske och senast från kalenderårets utgång. Bestämmelsen har närmast sin förebild i 8 kap. 3 § andra stycket den allmänna årsredovisningslagen, enligt vilken bestämmelse ett handels- bolag skall lämna in sin årsredovisning till registreringsmyndigheten från räkenskapsårets utgång. Information 7 § skall se till att pensionsspararna får tillgång till den information de behöver för att ta till vara sin rätt i premiepensionssystemet. Informationen enligt första stycket skall samordnas med Riksförsäk- ringsverkets och de allmänna försäkringskassornas information till de enskilda enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension. Paragrafen behandlar informationsskyl- dighet mot pensionsspararna. Ämnet har diskuterats i avsnitt 35. Utöver redovisningen i den allmänna motiveringen kan följande tilläggas. Bestämmelser om information förekommer allmänt i de näringrättsliga reglerna för finansiella företag. De näringsrättsliga reglerna har i stor utsträckning gjorts tillämpliga även i premiepensionssystemet. Med hänsyn till detta och till den särskilda vikt som lagts vid informationskraven har en särskild informationsbestämmelse tagits in med sikte på Premiepen- sionsmyndigheten. En särskild fråga är i vilken utsträckning bör vidarebefordra till pensionsspararna sådan information om admi- nistrativa förändringar rörande fonderna som myndigheten erhåller i sin egenskap av fondandelsägare. Det kan gälla överlåtelse av förvaltningen av en fond, ändringar av fondbestämmelserna, sammanläggning av fonder eller uppdelning av en fond och liknande. Vid överlåtelse av förvaltningen av en fond gäller enligt 35 § lagen om värdepappersfonder att förändringen skall kungöras i Post- och samt hållas tillgänglig hos fondbolaget och förvaringsinstitutet. Dessa åtgärder får anses tillräckliga också för pensionsspararna i premiepensionssystemet och alltså inte fordra några ytterligare åtgärder från sida. Ändringar av fondbestämmelserna får göras bara med godkännande av (10 § lagen om värdepappersfonder). Om en ändring bedöms vara av väsentlig betydelse för fondandelsägarna, får inspek- tionen som villkor för sitt godkännande bestämma att andelsägarna skall underrättas om ändringen. Inspektionen skall då också bestämma hur underrättelsen skall ske. I dessa fall bör inspektionens bedömning vara vägledande för handlande. Om inspek- tionen inte kräver någon underrättelse till fondandelsägarna eller bara beslutar att underrättelse skall ske genom annonsering, bör myndigheten inte behöva skicka några underrättelser till pensionsspararna. Om möjligt bör dock en uppgift om att fondbestämmelserna har ändrats lämnas i det följande årsbeskedet till pensionsspararna. Om inspektionen å andra sidan kräver att fondbolaget skall sända under- rättelser direkt till alla andelsägare, bör myndigheten också underrätta pensionsspararna på samma sätt. Också sammanläggning och uppdelning av fonder kräver tillstånd av (33 a § lagen om värdepappersfonder). som har fått sådant tillstånd skall genast underrätta andelsägarna om den planerade åtgärden och inspektionens beslut. I förarbetena till bestämmelsen har det förutsatts att underrättelsen skall lämnas direkt till varje andelsägare (se prop. 1992/93:206 s. 24). I konsekvens härmed bör myndigheten sända en direkt underrättelse till de berörda pensionsspararna om sammanläggning och uppdelning av fonder. Situationer av det slag som har nämnts är emellertid relativt säll- synta i praktiken. Man torde därför inte behöva befara att Premiepen- sionsmyndighetens kostnader för informationen skall bli särskilt be- tungande. Det framstår som naturligt att de kostnader som uppstår bärs av pensionsspararna gemensamt, eftersom det inte beror på den enskilde pensionsspararen att en administrativ åtgärd vidtas med den fond som han har valt. Aktuarie 8 § Bestämmelserna i 8 kap. 18 § försäkringsrörelselagen (1982:713) om aktuarie i försäkringsbolag som meddelar livförsäkring, och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, skall gälla för . Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i första stycket skall vad som sägs om verkställande direktören avse myn- dighetens chef. Paragrafen innebär att skall ha en ansvarig aktuarie med samma kompetens som i livförsäkringsbolagen. Finans- inspektionen har med stöd av 49 § försäkringsrörelseförordningen med- delat föreskrifter om villkoren för behörighet att tjänstgöra som aktuarie (se SFS 1984:290). Revisorer 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall utse två auktoriserade revisorer att granska Premiepensions- myndighetens årsredovisning enligt 5 § jämte räkenskaperna samt ledningens förvaltning. Revisorerna skall avge en revisionsrapport till regeringen. De revisorer som regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer enligt förevarande paragraf skall utse skall i första hand revidera årsredovisningen enligt lagen om årsredovisning för försäkringsföretag och vad som hänger samman med den. Det hindrar naturligtvis inte dessa båda revisorer från att samarbeta och utbyta syn- punkter med statliga revisorer i gemensamma frågor. De revisorer som utsetts enligt denna paragraf skall även granska "ledningens förvaltning". Revisorerna skall rapportera sina iakttagelser under revisionen till regeringen, som får bedöma vilka åtgärder som bör vidtas med anledning av rapporten. Enligt 14 § revisorslagen (1995:528) skall revisorerna utföra sitt uppdrag enligt god revisionssed. Paragrafens slutliga utformning har inte redovisats för Lagrådet. Innehållet i tillsyn m.m. 10 § Följande bestämmelser i försäkringsrörelselagen (1982:713), och föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, skall gälla för tillsyn över enligt 15 kap. 2 § lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension: 19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen och vissa befattningshavare att lämna upplysningar till inspektionen, 19 kap. 8 § om rätt för inspektionen att sammankalla ett försäkringsbolags styrelse, 19 kap. 9 § om skyldighet för styrelsen och verkställande direktören att hålla försäkringsbolagets räkenskapsmaterial m.m. tillgängligt för granskning, 19 kap. 10 § om skyldighet för vissa andra personer att lämna upp- lysningar m.m. till inspektionen, 19 kap. 11 § första, andra och femte styckena om rätt för inspek- tionen att meddela erinringar och förelägganden att vidta rättelser, 19 kap. 13 § om överklagande av inspektionens beslut, och 19 kap. 15 § om avgifter för att bekosta inspektionens verksamhet. Vid tillämpningen av de bestämmelser och föreskrifter som anges i första stycket skall myndigheten anses som ett försäkringsbolag. Vad som sägs om försäkringsbolagets verkställande direktör skall avse myndighetens chef. I paragrafen anges vilka bestämmelser i tillsynskapitel (19 kap.) som skall gälla för tillsyn över Premiepensions- myndigheten. I likhet med vad som anförts ifråga om uppräkningen i 2 § av de be- stämmelser i FRL som skall gälla för verksamhet, innebär inte förevarande paragraf att inspektionen ifråga om tillsynen över myndigheten genomgående kan tillämpa de uppräknade bestämmelserna i deras fulla vidd; det kommer bland dessa att finnas delar som inte har någon relevans för . Uppräkningen innebär således att bestämmelserna skall gälla för inspektionens tillsyn i den mån de är tillämpliga på myndighetens verksamhet. Omfattningen av inspektionens tillsyn påverkas av att många av de be- stämmelser som gäller för försäkringsbolagen inte skall gälla för myn- digheten. Därmed är emellertid inte sagt att tillsynen skulle vara strängt begränsad till en kontroll av att myndigheten följer de föreskrifter som anges i 2 och 5 §§. Verksamheten bör bli föremål för en allsidig tillsyn, bl.a. grundad på bestämmelsen i 7 kap. 2 § lagen (1998:000) om in- komstgrundad ålderspension att myndighetens verksamhet skall bedrivas enligt försäkringsmässiga principer. Relationen mellan inspektionen och myndigheten skall inte vara annorlunda än relationen mellan inspek- tionen och försäkringsbolagen. Men sådana rapporteringskrav och till- synsåtgärder som är direkt inriktade på t.ex. bestämmelserna om kapital- bas, solvensmarginal och liknande kommer naturligtvis att sakna be- tydelse. Som Lagrådet påpekat i sitt yttrande måste, vid tillämpningen av hän- visningarna i paragrafen, bestämmelserna i 11 kap. 7 § regeringsformen iakttas. Sistnämnda bestämmelser hindrar att före- skriva hur i särskilt fall skall besluta i ärende som gäller tillämpning av lag. Detta torde, i enlighet med vad Lagrådet gett uttryck för, t.ex. innebära att det mera sällan kan bli fråga om att förelägga att vidta rättelse i andra falll än de som gäller myndighetens interna organisation. Liksom när det gäller rörelsereglerna kompletteras av föreskrifter som regeringen och har utfärdat med stöd av bemyndiganden i lagen. Av de paragrafer som anges i förevarande paragraf innehåller 19 kap. 3 och 15 §§ sådana bemyndiganden. Bemyndigandet i 19 kap. 3 § om skyldighet för styrelsen m.fl. att lämna upplysningar till kan föras vidare till inspektionen, och så har skett genom 49 § försäkringsrörelseförordningen. Med stöd av bemyndigandet har inspektionen utfärdat ett flertal föreskrifter i FFFS, nämligen: 1997:34 för livförsäkringsbolagens konsolideringsredovisning 1995:11 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna blan- ketter för beräkning av premiereserv 1997:25 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna upp- gifter om analys av årsresultat 1995:65 om periodisk rapportering av kapitalplaceringar, skulder och kapitalavkastning (P1A-P1C) 1996:6 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna uppgifter om nyteckning m.m. 1997:5 om svenska försäkringsbolags periodiska rapportering av till- gångar för skuldtäckning, stora exponeringar och exponering för mark- nadsrisk 1997:7 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna uppgifter om nyteckning och försäkringsbestånd 1998:2 om svenska livförsäkringsbolags skyldighet att lämna redo- görelse över balansräkning, resultatredovisning m.m. På samma sätt som när det gäller de föreskrifter som angavs vid 2 § kommer det bland dessa föreskrifter att finnas regler som inte har någon relevans för . Detta utgör emellertid inte något problem, eftersom själv kan bestämma vilka av föreskrifterna som skall tillämpas i praktiken. Bemyndigandet i 19 kap. 15 §, som handlar om avgifter för att bekosta verksamhet, gäller bara för regeringen själv. Rege- ringens föreskrifter finns i förordningen (1995:1116) om finansiering av verksamhet. Det bör observeras att bestämmelserna i 16 kap. FRL om skadestånds- ansvar för styrelseledamöter, aktuarier m.fl. inte har gjorts tillämpliga för myndighetens del. Sådana frågor får i stället behandlas enligt de regler som gäller för statliga myndigheter i allmänhet. Detsamma gäller bestämmelserna i 21 kap. FRL om straff. Redan av det skälet att oklarhet råder om i vilken utsträckning vite kan föreläggas en myndighet görs inte vitesreglerna i nyssnämnda kapitel i FRL tillämpliga. 11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge undantag från de bestämmelser som anges i 2 § första stycket samt 5 § första och andra styckena. Ett beslut enligt denna paragraf som meddelats av en annan myndighet än regeringen, får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Det kan antas att vissa av de bestämmelser i 7 kap. FRL och i lagen om årsredovisning för försäkringsföretag som görs tillämpliga för Pre- miepensionsmyndigheten i ett senare skede, när den praktiska verksam- heten har påbörjats, visar sig olämpliga eller opraktiska. Därför ges i pa- ragrafen möjlighet att medge undantag från bestämmelserna. Lagrådet har påpekat att det inom den s.k. restkompetensen är rege- ringen och inte som bör bestämma till vilken myndighet en viss uppgift skall delegeras. Bestämmelsen har också utformats på detta sätt. Hur långt denna dispensmöjlighet skall utnyttjas får bedömas efter hand vid dess tillämpning. En alltför stor skillnad mellan lagens generella bestämmelser och det verkliga rättsläget kan dock inte godtas. Paragrafen nämner inte någonting om dispens från de föreskrifter som har utfärdat. Rätten att dispensera från sina egna be- stämmelser har inspektionen ändå. Av liknande skäl ges inte någon möjlighet att dispensera från de lagbe- stämmelser som anges i 10 §. Dessa bestämmelser är praktiskt taget alla utformade på ett sådant sätt att inspektionen själv bestämmer hur och i vilken utsträckning de skall tillämpas. Andra och tredje meningarna i bestämmelsen, som behandlar över- klagande av beslut som meddelats av annan myndighet än regeringen, har inte redovisats för Lagrådet. 37.4 Förslaget till lag om statlig ålderspensionsavgift 1 § Statlig ålderspensionsavgift skall betalas av staten enligt denna lag.