prop · GL0327 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:27 Lag om rätt till ledighet för att bedriva närings- verksamhet Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en lag om rätt för arbetstagare till ledighet för att bedriva näringsverksamhet. Förslaget har utformats efter samma mönster som föräldraledighetslagen (1995:584) och andra liknande ledighetslagar. Lagen innehåller huvudsakligen bestämmelser som är tvingande till arbetstagarens förmån. Genom kollektivavtal får avvikelser göras från vissa av lagens s.k. ordningsföreskrifter. Rätten till ledighet avser en sammanhängande period hos en och samma arbetsgivare. Arbetstagarens verksamhet får dock inte konkurrera med arbetsgivarens verksamhet. Ledigheten får inte heller innebära väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. Arbetstagaren måste ha varit anställd hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt för att få rätt till ledighet. Önskemål om ledighet skall anmälas till arbetsgivaren före ledighetens början. Påbörjad ledighet får avbrytas och arbetet hos arbetsgivaren får återupptas i samma omfattning som . Arbetsgivaren får dock skjuta upp tidpunkten för arbetstagarens återgång en månad från det att han eller hon underrättades om att arbetstagaren vill avbryta sin ledighet. En arbetstagare som begär eller tar i anspråk ledighet tillförsäkras skydd mot uppsägning, avskedande och försämrade anställningsförmåner eller anställningsvillkor. En arbetsgivare som bryter mot lagen kan bli skadeståndsskyldig. Mål om tillämpning av lagen skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 4 2 Förslag till lag om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet 4 3 Ärendet och dess beredning 7 4 En ny lag om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet 7 4.1 Behovet av en ny lag 7 4.2 Lagen bör i huvudsak vara tvingande 9 4.3 Rätten till ledighet 11 4.4 Kvalifikationstid 15 4.5 Anmälan och beslut om ledighet 15 4.6 Återgång i arbete 16 4.7 Anställningsskydd 16 4.8 Skadestånd 17 4.9 Rättegångsregler 18 4.10 Ikraftträdande 18 5 Författningskommentar 18 Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian Rätt till ledighet för att starta egen näringsverksamhet ....................................22 Bilaga 2 Promemorians lagförslag........................................................24 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna........................................27 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag...................................................28 Bilaga 5 Lagrådets yttrande...................................................................31 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......33 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet. 2 Förslag till lag om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet Härigenom föreskrivs följande. Allmänna bestämmelser 1 § En arbetstagare har enligt denna lag rätt att vara ledig från sin anställning för att bedriva näringsverksamhet. 2 § Ett avtal som innebär att arbetstagarens rättigheter enligt denna lag inskränks är ogiltigt i den delen. Genom ett kollektivavtal som på arbetstagarsidan har slutits eller godkänts av en sådan central arbetstagarorganisation som avses i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet får det dock göras avvikelser från lagen i fråga om 1. anmälan om ledighet (5 §), 2. tiden för arbetstagarens underrättelse om återgång till arbete (7 § andra stycket), och 3. den tid arbetsgivaren har rätt att skjuta upp arbetstagarens återgång till arbete (7 § tredje stycket). Genom ett kollektivavtal som kommit till på det sätt som anges i andra stycket får även den närmare tillämpningen av bestämmelserna i 9 § om skyddet för anställningsvillkoren bestämmas. En arbetsgivare som är bunden av ett kollektivavtal enligt andra eller tredje stycket, får tillämpa avtalet även på en arbetstagare som inte är medlem av den avtalsslutande organisationen men sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat tillämpligt kollektivavtal. Rätten till ledighet 3 § En arbetstagare har rätt till hel ledighet från sitt arbete för att själv eller genom juridisk person bedriva näringsverksamhet. Arbetstagarens verksamhet får dock inte konkurrera med arbetsgivarens verksamhet. Ledigheten får inte heller innebära väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. En arbetstagare har rätt till ledighet endast hos en och samma arbetsgivare. Kvalifikationstid 4 § Som villkor för en arbetstagares rätt till ledighet enligt 3 § gäller att arbetstagaren vid ledighetens början varit anställd hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt . Vid beräkningen av anställningstid tillämpas 3 § första stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. Anmälan och beslut om ledighet 5 § En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet skall anmäla detta till arbetsgivaren före ledighetens början. I samband med sin anmälan skall arbetstagaren ange hur ledigheten är planerad att pågå. 6 § Arbetsgivaren skall senast efter det att ledigheten anmäldes meddela arbetstagaren sitt beslut om ledigheten. Återgång i arbete 7 § En arbetstagare får avbryta sin påbörjade ledighet och återuppta sitt arbete i samma omfattning som före ledigheten. Om en arbetstagare vill utnyttja sin rätt att återuppta sitt arbete, skall arbetstagaren möjligt underrätta arbetsgivaren om detta. En arbetsgivare får skjuta upp arbetstagarens återgång högst efter det att arbetsgivaren tagit emot underrättelsen. Anställningsskydd 8 § En arbetstagare får inte sägas upp eller avskedas enbart på grund av att arbetstagaren begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag. Om en arbetstagare ändå sägs upp eller avskedas skall uppsägningen eller avskedandet ogiltigförklaras, om arbetstagaren begär det. 9 § En arbetstagare som begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag är inte skyldig att enbart av detta skäl godta 1. några andra minskade anställningsförmåner eller försämrade arbetsvillkor än sådana som är en nödvändig följd av ledigheten, eller 2. någon annan omplacering än en sådan som kan genomföras inom ramen för anställningsavtalet och som är en nödvändig följd av ledigheten. Skadestånd 10 § En arbetsgivare som bryter mot denna lag skall betala ersättning för den skada som uppkommer. Skadestånd enligt första stycket kan avse både ersättning för den förlust som uppkommer och ersättning för den kränkning som lagbrottet innebär. Om det är skäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Rättegång 11 § Mål om tillämpningen av denna lag handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Förs talan med anledning av en uppsägning eller ett avskedande, tillämpas 34 och 35 §§, 37 §, 38 § andra stycket andra meningen, 39 42 §§ samt 43 § första stycket andra meningen och andra stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. I fråga om annan talan tillämpas 64 66 och 68 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen anförde ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150) att den hade för avsikt att föreslå införande av en rätt till tjänstledighet för att starta eget företag. I en departementspromemoria som upprättats inom , Rätt till ledighet för att starta egen näringsverksamhet, föreslås en ny lag i ämnet. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr A97/2232/RS). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitten 4.3 och 4.8 samt i författningskommentaren under 10 §. 4 En ny lag om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet 4.1 Behovet av en ny lag Regeringens förslag: En arbetstagare skall ges en lagstadgad rätt till ledighet från anställningen för att bedriva näringsverksamhet. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte någon erinran mot promemorians förslag att införa en lag om rätt till ledighet för att starta egen näringsverksamhet. (JämO) anser att förslaget är ett bra alternativ till andra politiska instrument. Även () ställer sig positiv till förslaget. Akademikers () stöder förslaget men anför att det kommer att ge betydligt större negativa effekter på små än på stora företag. ser positivt på att olika insatser görs för att underlätta för de anställda att starta egen näringsverksamhet. i (LO) anser att det finns åtskilliga andra förslag till sysselsättningsskapande åtgärder som borde komma i fråga framför detta. Närings och teknikutvecklingsverket () tror inte att förslaget kommer att medföra någon nyanställning eftersom en ledig- hetsperiod i många fall troligen kan täckas med övertid eller andra lösningar. uppmärksammar också de små företagens problem. Enligt framstår det som att den föreslagna lagen endast marginellt kan komma att öka benägenheten att starta egen näringsverksamhet. () avråder från ny ledighetslagstiftning. SAF anser att de effekter på nyföretagande som den föreslagna lagstiftningen eventuellt kan komma att få, är att betrakta som ytterst marginella. Dessa uppvägs inte av de effekter förslaget kommer att få i de redan existerande företagen. SAF påpekar att regeringens småföretagsdelegation särskilt har prioriterat betydelsen av färre och enklare regler. Den föreslagna lagstiftningen är enligt SAF ett steg i motsatt riktning. avstyrker förslaget och anför att en vakans troligen i de flesta fall inom staten löses genom om-prioriteringar och omfördelning av uppgifter på befintlig arbetskraft. Inte heller tillstyrker promemorians förslag. framhåller att förslaget innebär att ytterligare ett omfattande regelverk läggs till den redan mycket komplexa regelmassa som styr arbetslivet. (Företagarna) avstyrker förslaget och framhåller att ledighetslagstiftningen är omfattande och leder till svårigheter inte minst i mindre företag. uppmärksammar frågan om arbetstagaren skall ha rätt till ledighet om denne redan vid sidan av sin anställning driver verksamhet men önskar använda sig av den möjlighet som lagen ger. Skälen för regeringens förslag: Genom nya företag främjas tillväxt och sysselsättning. Syftet med förslaget är att stödja nyföretagandet, inte minst bland kvinnor, genom att underlätta för arbetstagare att starta och bedriva näringsverksamhet. Att starta och bedriva ett företag är i sig ett stort risktagande. Genom att möjliggöra för nya företagare att ta ledigt kan risken minskas i någon mån. Företagaren behöver inte riskera att, utöver de pengar och resurser som satsas, dessutom förlora arbetet för den händelse företagssatsningen inte slår väl ut. Rätten till ledighet för att bedriva näringsverksamhet är även en del av arbetsmarknadspolitiken. Om en arbetstagare är ledig enligt lagen uppkommer en möjlighet för någon arbetslös att få arbete i den lediges ställe. Enligt reglerna om utbildningsvikariat har arbetsgivaren möjlighet att ansöka om vikariatsstöd för att anställa en vikarie för en arbetstagare som är ledig bland annat av det skälet att han eller hon skall starta egen näringsverksamhet. Som förutsättning gäller dock att arbetsgivaren betalar den tjänstledige arbetstagaren lön under ledigheten. Reglerna om utbildningsvikariat återfinns i förordningen (1986:414) om rekryteringsstöd. Vikariatsstöd uppgår till per dag, dock högst av lönekostnaden, och kan betalas ut . Stödet får lämnas till en arbetsgivare som efter anvisning av länsarbetsnämnden anställer en ersättare då en anställd med lön är ledig för att starta egen näringsverksamhet. I årets budgetproposition föreslås att vikariatsstödet samordnas med vissa andra stödformer i ett nytt anställningsstöd. SAF och andra remissinstanser har tagit upp frågan om förslagets negativa effekter på bl.a. de mindre företagen. Regeringen anser emellertid att de positiva effekter förslaget förväntas få för situationen på arbetsmarknaden väger tyngre än de negativa effekter som kan tänkas uppstå för en del arbetsgivare. Regeringen avser att följa frågan om effekterna av den nu föreslagna lagstiftningen, inte minst med avseende på de mindre företagen. har väckt frågan om den som redan driver en näringsverksamhet skall ha rätt till ledighet enligt den nu föreslagna lagstiftningen. kan arbetstagaren redan ha startat näringsverksamhet vid sidan av sin anställning. Regeringen anser inte att dessa personer, enbart på grund av att de redan påbörjat sin näringsverksamhet, skall vara avskurna från rätt till ledighet enligt lagen. I förhållande till promemorians förslag bör därför den ändringen göras att rätten till ledighet skall avse möjligheten att bedriva näringsverksamhet. I begreppet bedriva ligger givetvis även att starta företag. Regeringen återkommer till detta i avsnitt 4.3. 4.2 Lagen bör i huvudsak vara tvingande Regeringens förslag: Reglerna om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet skall i allt väsentligt vara tvingande. Vissa av lagreglerna skall vara dispositiva på så sätt att avvikelser får göras med stöd av kollektivavtal som på arbetstagarsidan träffas på förbundsnivå. De bestämmelser som på så sätt kommer att vara dispositiva är reglerna om - tiden för anmälan om ledighet, - arbetstagarens underrättelse till arbetsgivaren att han eller hon vill avbryta en påbörjad ledighet, och - den tid efter vilken arbetstagaren efter sådan underrättelse har rätt att återgå i arbete. Även den närmare tillämpningen av skyddet för anställningsvillkoren skall kunna bestämmas på det sättet. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: och har framfört att i lagen (1982:80) om anställningsskydd (anställningsskyddslagen) har tagit bort kravet på att kollektivavtal som avviker från lag skall ha slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. De anser att detta bör gälla även den nu föreslagna lagen. Arbetsdomstolen (AD) har påpekat att bestämmelsen om möjlighet till avvikande kollektivavtal bör utformas på samma sätt som motsvarande bestämmelse i t.ex. föräldraledighetslagen (1995:584), dvs. att vad som åsyftas är kollektivavtal som på arbetstagarsidan har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation som avses i medbestämmandelagen. Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse i föräldraledighetslagen. Reglerna är i princip tvingande till arbetstagarnas förmån. För att underlätta en anpassning till särskilda branscher, arbetsplatser och arbetstagargrupper görs vissa förfaranderegler dispositiva. Det är till att börja med fråga om regler om olika tidsfrister och innehållet i anmälan om ledighet. Dessa regler får ersättas genom kollektivavtal om avtalet på arbetstagarsidan har träffats eller godkänts på central nivå. Även den närmare tillämpningen av skyddet för anställningsvillkoren får bestämmas på det sättet. Att parterna får avtala om den närmare tillämpningen innebär att ett sådant avtal inte får leda till att arbetstagarnas förmåner allmänt sett blir sämre än vad som följer av lagen eller till att lagens syften urholkas. Avtal kan dock alltid slutas som ger arbetstagaren större rättigheter än vad som gäller enligt lagen. En liknande bestämmelse finns också i 9 § lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning (studieledighetslagen). I första stycket stadgas att arbetstagare som varit ledig skall, när han återgår i arbete, vara tillförsäkrad samma eller likvärdig ställning i fråga om arbetsförhållanden och anställningsvillkor som om han inte haft ledighet. Den närmare innebörden av denna regel får, enligt paragrafens andra stycke, regleras genom kollektivavtal som på arbetstagarsidan slutits på förbundsnivå. I förarbetena till studieledighetslagen uttalades i denna del bl.a. följande. Reglerna om trygghet i anställningen för en studieledig arbetstagare bör självfallet vara tvingande. Däremot bör det kunna tillåtas att parterna genom kollektivavtal reglerar det närmare innehållet av t.ex. löneskyddet. Det bör också vara möjligt att inom ramen för den fastlagda principen kollektivavtalsvägen reglera vilka verkningar som ledigheten kan få i andra sammanhang, t.ex. i befordringshänseende etc. (prop. 1974:148 s. 87). Även anställningsskyddslagen innehåller en liknande bestämmelse (jfr prop. 1973:129 s. 250). Ledigheten för att bedriva näringsverksamhet bör betraktas på samma sätt. Uttalandena kan därför sägas gälla även ifrågavarande lag. Ett centralt kollektivavtal med avvikande regler får av arbetsgivaren tillämpas även på en arbetstagare som inte är medlem i den avtalsslutande organisationen. En förutsättning för detta är att arbetstagaren sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat tillämpligt kollektivavtal. Som AD påpekat bör en hänvisning ske till medbestämmandelagens definition av central arbetstagarorganisation. Regeringen anser vidare, i motsats till och , att kollektivavtal som avviker från lagens bestämmelser på arbetstagarsidan skall ha slutits på förbundsnivå. Motsvarande regel finns i övriga ledighetslagar bl.a. i föräldraledighetslagen och i studieledighetslagen. Regeringen finner ingen anledning att i detta avseende göra skillnad mellan reglerna i de olika ledighetslagarna. 4.3 Rätten till ledighet Regeringens förslag: En arbetstagare skall ha rätt till ledighet för att själv eller genom juridisk person bedriva näringsverksamhet. Arbetstagarens verksamhet får dock inte konkurrera med arbetsgivarens verksamhet. Ledigheten får inte heller innebära väsentlig olägenhet för arbetsgivarens verksamhet. Arbetstagaren har rätt till ledighet endast hos en och samma arbetsgivare. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Enligt promemorians förslag är dock konkurrensförbudet begränsat till den del av arbetsgivarens verksamhet där arbetstagaren sysselsätts. Remissinstanserna: AD framhåller att det vore önskvärt att det något närmare utvecklades dels vad som skall krävas för att en arbetstagare skall anses starta näringsverksamhet , dels vad som avses med att rätten till ledighet förfaller om arbetstagaren inte startar sin näringsverksamhet. Även , och framför liknande synpunkter. Tingsrätten tar också upp frågan om hur det skall uppfattas om arbetstagaren avser att tillsammans med annan driva verksamheten. SAF kan inte acceptera den avgränsning som görs i promemorian, dvs. att rätt till ledighet skall föreligga om arbetstagarens tilltänkta näringsverksamhet konkurrerar med arbetsgivarens verksamhet inom ett annat område än det i vilket arbetstagaren sysselsätts. SAF framhåller att många företag driver verksamhet med olika inriktning och kan ingå i företagsgrupper. Medarbetare i företag kan också tänkas ha arbetat inom flera olika verksamhetsgrenar inom företaget och därigenom skaffat sig erfarenhet och insyn från skilda delar av företaget. Mot en sådan bakgrund måste enligt SAF:s mening en konkurrensaspekt i den föreslagna lagstiftningen ges en bredare innebörd. anser att konkurrensklausulen i promemorians förslag är oklar i sin utformning. framhåller också vikten av arbetstagarens skyldighet att informera om sin verksamhet så att arbetsgivaren kan bedöma om verksamheten är konkurrerande innan arbetsgivaren beslutar om ledighet enligt lagen. Företagarna anser att rätt till ledighet för att bedriva företag är en form av företagsstöd som tillsammans med reglerna om utbildningsvikariat snedvrider konkurrensen. Företagarna hävdar att det är illojal konkurrens så snart den anställde konkurrerar med någon del av arbetsgivarens företag. anser att ledighetens längd måste utsträckas från till . Även TCO anser att lagen borde ge rätt till en ledighet . kan inte tillstyrka promemorians förslag att arbetsgivaren skall kunna vägra ledighet som medför väsentlig olägenhet. Förbundet anser att det skall vara tillräckligt att ledigheten medför olägenhet för verksamheten. Skälen för regeringens förslag: Bedriva näringsverksamhet Avsikten med den nya lagen är bl.a. att underlätta för den som önskar driva näringsverksamhet, men som inte direkt vågar ta steget att lämna sin anställning. Genom reglerna om rätt till ledighet får arbetstagaren pröva sina idéers bärighet i en egen verksamhet. Även den som redan driver en verksamhet vid sidan av sin anställning skall ha rätt att vara ledig för att driva verksamheten vidare på heltid. Med begreppet näringsverksamhet förstås ekonomisk verksamhet som bedrivs yrkesmässigt. Det skall inte krävas att själva produktionen eller driften av verksamheten har påbörjats men man måste kunna kräva att den nye företagaren på ett påtagligt sätt har påbörjat planeringen och genomförandet av företagsstarten. Man får göra en helhetsbedömning och därvid beakta sådana omständigheter som om företaget är inregistrerat, lån upptagna eller finansiering på annat sätt har ordnats, bankkonton har öppnats, lokaler anskaffats, telefonabonnemang tecknats osv. måste givetvis sådana planeringsåtgärder vara avslutade och verksamheten i realiteten påbörjad, men det går knappast att ange en exakt tidpunkt när så skall vara fallet. Det kan mycket väl finnas välgrundad anledning till att igångsättandet av själva verksamheten i vissa fall dröjt längre än vad som varit avsett. I begreppet ledighet för att bedriva näringsverksamhet ligger alltså en rätt för arbetstagaren till ledighet för förberedande åtgärder. Om det skulle visa sig att arbetstagaren, trots att denne beviljats ledighet, inte bedriver näringsverksamhet, har arbetstagaren däremot skyldighet att genast återgå i arbete. Den arbetstagare som gör anspråk på rätt till ledighet enligt lagen måste, om han eller hon driver företaget tillsammans med någon annan, själv inta en sådan ställning i företaget att han eller hon kan anses driva detta. Driften kan ske i egen regi eller genom en juridisk person, t.ex. ett aktiebolag. Arbetstagarens information till arbetsgivaren föreslår inte någon uttrycklig informationsskyldighet för arbetstagaren. Det ligger i arbetstagarens eget intresse att lämna sådana utförliga uppgifter om sin verksamhet, som gör det möjligt för arbetsgivaren att bedöma frågan om arbetstagaren har rätt till ledighet. En nödvändig följd av att arbetstagaren inte lämnar arbetsgivaren behövlig information blir att arbetsgivaren kan tvingas att avslå ledighetsansökan. Konkurrensförbudet Enligt promemorians förslag får arbetstagarens tilltänkta verksamhet inte konkurrera med den del av arbetsgivarens verksamhet där denne sysselsätts. Däremot ger promemorians förslag arbetstagaren rätt till ledighet för verksamhet som konkurrerar med någon annan del av arbetsgivarens verksamhet. SAF anser att konkurrensaspekterna inte är tillräckligt behandlade i promemorian. SAF kan inte heller acceptera den avgränsning beträffande konkurrensförbudet som föreslås i promemorian. Företagarna anser att promemorians förslag om att konkurrensförbudet endast skall gälla den del av verksamheten där den anställde arbetar, skarpt bryter mot arbetsrättens krav på lojalitet i anställningar. Företagarna anser i likhet med SAF att förbudet mot illojal konkurrens inte bör inskränkas på det sätt som föreslås. AD har i anställningsskyddsmål prövat en rad tvister om illojal konkurrens.