prop · GL0390D1 · 1998-01-01 00:00:00 — I fråga om förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningar samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . Paragrafen är ny. Av 2 a § framgår att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB skall gälla vid utforskning av kontinentalsockeln och utvinning av naturtillgångar på denna även när verksamheten bedrivs utanför territorialgräns. Av detta följer inte automatiskt att reglerna skall tillämpas vid tillståndsprövning (jfr avsnitt 4.2). Det har därför föreskrivits särskilt i förevarande paragraf att en sådan tillämpning skall ske. Detta kommenteras ytterligare i avsnitt 15.2. Vidare skall enligt paragrafens första stycke bestämmelsen i om hur miljökvalitetsnormer skall beaktas i 5 kap. 3 § och stadgandet om att tillstånd inte får meddelas för nya verksamheter som medverkar till att en sådan norm överträds i 16 kap. 5 § tillämpas. Paragrafens andra stycke motsvarar delvis 3 § fjärde stycket kontinentalsockellagen, där det sägs att naturresurslagen skall tillämpas i ärenden om tillstånd att utvinna naturtillgångar från kontinentalsockeln. Natur-resurslagens grundläggande och särskilda hushållningsbestämmelser har arbetats in i 3 och 4 kap. MB och skall tillämpas även i fortsättningen vid prövning av tillstånd till sådan verksamhet. Paragrafens tredje stycke motsvarar delvis 7 § förordningen (1991:738) om miljökonsekvensbeskrivningar. Det väsentliga tillägget har gjorts att det är en miljökonsekvensbeskrivning enligt balkens bestämmelser som skall upprättas. Ett för svensk del aktuellt exempel på utvinning av naturtillgångar från kontinentalsockeln är täkt av sand. När tillstånd söks till sandsugning skall alltså bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar gälla. 3 b § Vid prövning av tillstånd till sådan täkt på kontinentalsockeln som avses i 12 kap. 1 § första stycket skall behovet av materialet som kan utvinnas vägas mot de skador på djur- och växtlivet och på miljön i övrigt som täkten kan befaras orsaka. Tillstånd får inte lämnas till en täkt som kan befaras försämra livsbetingelserna för någon djur- eller växtart som är hotad, sällsynt eller i övrigt hänsynskrävande. Paragrafen är ny. Den har dock en motsvarighet i 12 kap. 2 § första stycket MB. Vid prövning av en ansökan om tillstånd till täkt skall enligt paragrafen en intresseavvägning göras. Stor tyngd skall läggas vid att bevara den biologiska mångfalden. Tillstånd får enligt paragrafen inte lämnas om täkten kan befaras försämra livsbetingelserna för en djur- eller växtart som är hotad, sällsynt eller i övrigt hänsynskrävande. Terminologin är hämtad från listor som förs av . Dessa listor grundar sig på den artdatabank som upprättas av . En täkt som annars skulle ha varit otillåten enligt paragrafen skall tillåtas om verksamhetsutövaren vidtar sådana försiktighetsmått att det inte finns risk för nu aktuella skador. I ett sådant fall bör villkor meddelas enligt 4 § om att försiktighetsmåtten skall vidtas. 4 § Ett tillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt, såsom att skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter, främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser samt trygga säkerheten. Villkoren kan bland annat avse åtgärder för att förebygga luft- eller vattenföroreningar, skydda djur- och växtlivet, bevara fyndigheter eller borrhål eller skydda sjöfarten eller fisket. De kan avse sättet att leda företaget, utföra arbetet, utforma anläggningar på kontinentalsockeln för arbetena eller använda produkterna. Villkoren kan också avse krav på kartor över arbetena, provtagningar och rapportering av verksamheten. Paragrafen motsvarar delvis 4 § första stycket kontinentalsockellagen. I denna behandlas villkor för tillstånd. Större vikt än läggs vid villkor till skydd för miljön. 4 a § Ett tillstånd får förenas med ytterligare eller ändrade villkor, om det genom verksamheten har uppkommit en olägenhet av någon betydelse som inte förutsågs när tillståndet meddelades eller om verksamheten med någon betydelse medverkar till att en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. överträds. Med stöd av denna paragraf får inte meddelas så ingripande villkor att verksamheten kan bedrivas eller att den avsevärt försvåras. Paragrafen är ny. Enligt denna får tillståndsmyndigheten ändra de villkor som har meddelats. Den får också förena tillståndet med ytterligare villkor. Förutsättningarna för detta är att det har uppkommit någon oförutsedd olägenhet av någon betydelse eller att verksamheten med någon betydelse medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. 4 b § När ett tillstånd meddelas, kan det bestämmas vilken omfattning en undersökning eller utvinning skall få ha för att den rätt som grundas på tillståndet skall fortsätta att gälla. Tillstånd kan även förbindas med villkor om att staten skall delta i verksamheten eller om att avgifter skall betalas till staten för tillståndet eller med något annat liknande villkor. Avgifterna skall vara beräknade antingen i förhållande till mängden eller värdet av de utvunna produkterna eller av andelar av dessa. Paragrafen motsvarar 4 § andra och tredje stycket i lagens nuvarande lydelse. Några språkliga ändringar har dock gjorts. 4 c § Ett tillstånd får för sin giltighet göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för att ta bort anläggningar och för andra åtgärder för återställning. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att den ställda säkerheten inte är tillräcklig, får beslut fattas om ytterligare säkerhet. I fråga om beskaffenheten av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av tillståndsmyndigheten och förvaras av i det län där verksamheten bedrivs eller som närmaste del av Sveriges sjöterritorium ligger i. Paragrafen är ny och behandlar säkerhet för kostnaderna att vidta återställningsåtgärder. Det är i fråga om ingrepp på kontinentalsockeln i samma mån som när det gäller ingrepp i naturen eller miljön i övrigt motiverat att säkerhet ställs för uppfyllandet av skyldigheten att vidta återställningsåtgärder. Detta gäller särskilt som tillståndet enligt 3 § andra stycket skall tidsbegränsas. Det ankommer på tillståndsmyndigheten att avgöra om säkerhet skall ställas eller inte. I fråga om ingrepp på kontinentalsockeln av beaktansvärd omfattning bör säkerhet ställas, om inte särskilda skäl talar mot detta. 5 a § Om ett tillstånd upphör att gälla är den som har innehaft tillståndet skyldig att ta bort anläggningar och vidta andra åtgärder för återställning, om inte detta är obehövligt från allmän eller enskild synpunkt. Om skyldigheten att vidta sådana åtgärder inte har bestämts genom villkor i tillståndet, skall frågan prövas av tillståndsmyndigheten i samband med att tillståndet upphör. Om den som har haft tillståndet inte iakttar sina skyldigheter, får tillsynsmyndigheten vid vite förelägga honom att fullgöra dem. Paragrafen är ny och behandlar skyldighet att vidta återställningsåtgärder. Den har utformats med beaktande av vad Lagrådet anför. En kort motivering till att införa paragrafen ges i avsnitt 15.2. 10 § Inom anläggning och säkerhetszon utanför territorialgränsen tillämpas svensk lag med undantag av bestämmelserna i minerallagen (1991:45) och lagstiftningen angående jakt och fiske. Därvid anses anläggningen och zonen belägna inom närmaste del av Sveriges sjöterritorium. Om annat inte framgår av 10 a §, skall tillståndsprövning enligt dock inte ske för utforskning och utvinning inom anläggning och säkerhetszon utanför territorialgränsen, om verksamheten har tillståndsprövats av regeringen enligt denna lag. I paragrafen anges när svensk lag tillämpas inom anläggningar och säkerhetszoner utanför territorialgränsen. I nuvarande lydelse av 10 § undantas bl.a. miljöskyddslagen (1969:387) och vattenlagen (1983:291). Något motsvarande undantag för har inte införts när dessa lagar har arbetats in i balken. Skälen till detta finns i avsnitt 15.1. Någon tillståndsprövning enligt skall dock normalt inte ske när verksamheten har prövats av regeringen enligt kontinentalsockellagen. Även detta motiveras i avsnitt 15.1. 10 a § Gäller ett tillstånd enligt denna lag en verksamhet som skall bedrivas utanför territorialgränsen, får regeringen, om det finns särskilda skäl, som villkor för tillståndet ange att tillståndsprövning enligt 9 kap. skall ske hos den myndighet som regeringen bestämmer. Detta gäller dock endast om tillstånd enligt 9 kap. behövs för en motsvarande verksamhet innanför territorialgränsen. skall tillämpas på en verksamhet som omfattas av villkor enligt första stycket. Regeringen skall ange vilken myndighet som skall utöva tillsyn enligt över verksamheten. I paragrafens nuvarande lydelse ges en möjlighet att som villkor för tillstånd ange att prövning enligt miljöskyddslagen (1969:387) skall ske. Ändringar har gjorts till följd av att miljöskyddslagen har arbetats in i . Enligt den nya lydelsen av 10 § skall i vissa fall tillämpas även utanför territorialgränsen, nämligen inom anläggningar och säkerhetszoner som har tillkommit med stöd av kontinentalsockellagen. Tillståndsprövning enligt skall dock inte ske om verksamheten har prövats av regeringen enligt kontinentalsockellagen. Med stöd av förevarande paragraf kan dock regeringen föreskriva att tillståndsprövning skall ske enligt 9 kap. MB. Paragrafen är till skillnad från 10 § dessutom tillämplig när verksamhet bedrivs utanför anläggningarna och säkerhetszonerna. Även i sådana fall kan regeringen bestämma att tillståndsprövning skall ske enligt 9 kap. MB. 11 § Den som --- böter eller fängelse . Till samma straff döms den som 1. bryter mot ett villkor som har meddelats med stöd av 4 eller 4 a §, --- Den som --- till böter. Paragrafen innehåller straffbestämmelser. Som en följd av att 4 § har ändrats har hänvisningen till denna paragraf i den första punkten i paragrafens andra stycke ändrats. Ordet föreskrift har bytts ut mot villkor. Det har dessutom lagts till en hänvisning till 4 a §. Härigenom kan även brott mot nya och ändrade villkor medföra straff. 12 § Har en innehavare av ett tillstånd underlåtit att följa villkor som har meddelats med stöd av 4 eller 4 a § eller vad han är skyldig att göra enligt 9 § eller att följa en anfordran eller föreskrift som en tillsynsmyndighet har meddelat med stöd av 8 § andra eller tredje stycket, får tillsynsmyndigheten ålägga honom vid vite att fullgöra sina skyldigheter. Medför underlåtenheten --- tillståndshavarens bekostnad. I paragrafen finns bestämmelser om rättelse. Som en följd av att 4 § har ändrats har i det första stycket en ändring gjorts i hänvisningen till denna paragraf. Ordet föreskrift har ändrats till villkor. Dessutom har lagts till att även brott mot villkor meddelade enligt 4 a § kan medföra krav på rättelse. Slutligen har paragrafen redigerats språkligt. Denna lag träder i kraft . Ett ärende skall handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om ärendet har inletts före denna lags ikraftträdande. Bestämmelserna om miljökvalitetsnormer i skall dock tillämpas . Bestämmelsen i 5 a § skall tillämpas även när tillståndet har meddelats före denna lags ikraftträdande. Den nya lydelsen av 10 a § skall inte tillämpas i fråga om tillstånd enligt denna lag som har meddelats i enlighet med ett före ikraftträdandet av denna lag beviljat tillstånd. Har tillstånd meddelats i enlighet med ett efter beviljat tillstånd skall i stället äldre lydelse av 10 a § tillämpas. Av punkt 2 följer att både äldre processuell och materiell rätt skall tillämpas i de ärenden som pågår när lagändringarna träder i kraft. Detta innebär bl.a. att de nya bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar inte skall tillämpas. Undantag görs för bestämmelserna om miljökvalitetsnormer, vilka alltså skall tillämpas . Punkt 3 har utformats med beaktande av vad Lagrådet anför. Punkt 4 motsvarar den övergångsbestämmelse som infördes i samband med att 10 a § trädde i kraft . Den innebär att om ett tillstånd har beviljats enligt 3 § kontinentalsockellagen före kan inte ett senare beviljat tillstånd, som bygger på det gamla tillståndet, innehålla villkor som grundas på bestämmelsen i 10 a §. Har det första tillståndet beviljats som äldre lydelse av 10 a § har gällt skall dock den äldre lydelsen kunna tillämpas. 32.12 Lagen (1992:1140) om ekonomiska zon 2 § Den som bedriver sådan verksamhet som anges i 5 § skall iaktta bestämmelserna i 2 kap. . Även andra som färdas i den ekonomiska zonen eller som bedriver verksamhet där skall vidta sådana åtgärder som är nödvändiga för att undvika skador på den miljön. Regeringen eller --- miljön. I nuvarande lydelse av paragrafens första stycke finns en aktsamhetsregel med innebörd att den som färdas i den ekonomiska zonen eller som bedriver forskning eller annan verksamhet i zonen skall vidta sådana åtgärder som är nödvändiga för att undvika skada på den miljön. Till det första stycket har förts en regel om att allmänna hänsynsregler skall gälla vid sådan verksamhet som räknas upp i 5 §. Bakgrunden till detta finns i avsnitt 16.1. I 5 § räknas upp verksamhet som kräver tillstånd, dvs. utforskning, utvinning och annat utnyttjande av de naturtillgångar som lagen avser, uppförande av konstgjorda öar samt uppförande och användning i kommersiellt syfte av anläggningar och andra inrättningar. Paragrafen i dess nuvarande lydelse avser även verksamhet som inte omfattas av 5 §. Som framgår av avsnitt 16.1 är det angeläget att nuvarande regel finns kvar, eftersom den kompletterar den nya regeln. Av 6 § framgår att 2 kap. MB skall tillämpas vid tillståndsprövningen. 3 § Ytterligare bestämmelser till skydd mot vissa föroreningar i den miljön finns i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg och i 15 kap. 31 33 §§ . Paragrafen erinrar i nuvarande lydelse om att ytterligare bestämmelser till skydd mot vissa föroreningar i den miljön finns i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg och i lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten. Dumpningslagen har arbetats in i . Hänvisningen till denna lag har därför ändrats. Lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg har fått en ny rubrik, där ordet vattenförorening har ersatts med förorening. Hänvisningen i lagen om ekonomiska zon har därför ändrats. 5 § Med avseende på --- andra inrättningar. I ett tillståndsbeslut skall anges den verksamhet som tillståndet avser. Ett tillstånd får begränsas till . Ett tillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt, såsom att skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter, främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser samt trygga säkerheten. Enligt nuvarande lydelse av paragrafens andra stycke skall i tillståndsbeslutet anges bl.a. de villkor som skall gälla för verksamheten. Det preciseras däremot inte vilka villkor som får meddelas. Frågan om villkor för tillstånd blir i stället behandlad i ett nytt tredje stycke. Stor vikt skall läggas vid miljöintressen. Villkoren bör dock bygga på en avvägning också med beaktande av andra allmänna intressen än miljöintressen. Även enskilda intressen skall beaktas. Bland andra allmänna intressen finns det anledning att särskilt nämna säkerheten, t.ex. för sjöfarten. 5 a § Ett tillstånd får förenas med ytterligare eller ändrade villkor, om det genom verksamheten har uppkommit en olägenhet av någon betydelse som inte förutsågs när tillståndet meddelades eller om verksamheten med någon betydelse medverkar till att en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. överträds. Med stöd av denna paragraf får inte meddelas så ingripande villkor att verksamheten kan bedrivas eller att den avsevärt försvåras. Paragrafen är ny. Enligt den får tillståndsmyndigheten ändra de villkor som har meddelats i tillståndet. Den får också förena tillståndet med ytterligare villkor. Förutsättningarna för detta är att det har uppkommit någon oförutsedd olägenhet av någon betydelse eller att verksamheten med någon betydelse medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. 5 b § Ett tillstånd får för sin giltighet göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för att ta bort anläggningar och andra inrättningar samt för andra åtgärder för återställning. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att den ställda säkerheten inte är tillräcklig, får tillståndsmyndigheten besluta om ytterligare säkerhet. I fråga om beskaffenheten av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av tillståndsmyndigheten och förvaras av i det län som närmaste del av Sveriges sjöterritorium ligger i. Paragrafen är ny. Den fick i lagråderemissen beteckningen 7 a §. I enlighet med Lagrådets förslag har paragrafen flyttats. I paragrafen regleras säkerhet för kostnaderna för återställning. Det är i fråga om ingrepp i den ekonomiska zonen i samma mån som när det gäller ingrepp i naturen eller miljön i övrigt motiverat att säkerhet ställs för uppfyllandet av skyldigheten att vidta återställningsåtgärder. Detta gäller särskilt när tillståndet tidsbegränsas enligt 5 § andra stycket. Det ankommer på tillståndsmyndigheten att avgöra om säkerhet skall ställas eller inte. I fråga om ingrepp i den ekonomiska zonen av beaktansvärd omfattning bör säkerhet ställas, om inte särskilda skäl talar mot detta. 6 § Vid prövning av tillstånd skall bestämmelserna i 2 4 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § tillämpas. En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan om tillstånd. I fråga om förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningar samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen) tillämpas vid prövning av tillstånd enligt lagen om ekonomiska zon. Denna lags grundläggande och särskilda hushållningsbestämmelser har arbetats in i 3 och 4 kap. MB och skall tillämpas även i fortsättningen i tillståndsärenden enligt lagen om ekonomiska zon. Vidare skall enligt paragrafen tillämpas de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB. En motivering till detta finns i avsnitt 16.2. Slutligen skall tillämpas bestämmelserna i 5 kap. 3 § MB om hur miljökvalitetsnormer skall beaktas och 16 kap. 5 § MB om att tillstånd inte får meddelas för nya verksamheter som leder till att en sådan norm överträds. En miljökonsekvensbeskrivning enligt skall enligt paragrafens andra stycke fogas till tillståndsansökan. 8 a § Om ett tillstånd upphör att gälla är den som har innehaft tillståndet skyldig att ta bort anläggningar och andra inrättningar samt vidta andra åtgärder för återställning, om inte detta är obehövligt från allmän eller enskild synpunkt. Om skyldigheten att vidta sådana åtgärder inte har bestämts genom villkor i tillståndet, skall frågan prövas av tillståndsmyndigheten i samband med att tillståndet upphör. Om den som har haft tillståndet inte iakttar sina skyldigheter, får tillsynsmyndigheten vid vite förelägga honom att fullgöra dessa. Paragrafen är ny. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen finns bestämmelser om skyldighet att vidta återställningsåtgärder. En kort motivering till att införa paragrafen ges i avsnitt 16.2. 16 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. underlåter att iaktta en föreskrift som har meddelats med stöd av 2 eller 7 §, 2. bedriver verksamhet i strid mot 5 eller 9 § eller åsidosätter ett villkor som har meddelats med stöd av 5, 5 a eller 9 §, 3. fortsätter att bedriva en verksamhet efter det att tillsynsmyndigheten förbjudit verksamheten med stöd av 14 §. Paragrafen innehåller straffbestämmelser. I paragrafens andra punkt har lagts till att även brott mot nya eller ändrade villkor meddelade med stöd av 5 a § kan medföra straff. Denna lag träder i kraft . Ett ärende skall handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om ärendet har inletts före denna lags ikraftträdande. Bestämmelserna om miljökvalitetsnormer i skall dock tillämpas . Bestämmelsen i 8 a § skall tillämpas även när tillståndet har meddelats före denna lags ikraftträdande. Enligt bestämmelsen i punkt 2 skall både äldre processuell och materiell rätt tillämpas i de ärenden som pågår när lagändringarna träder i kraft. Detta innebär bl.a. att de nya bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar inte skall tillämpas. Undantag görs för bestämmelserna om miljökvalitetsnormer, vilka alltså skall tillämpas . Punkt 3 har utformats med beaktande av vad Lagrådet anför. 32.13 Skogsvårdslagen (1979:429) 4 § Bestämmelser i denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter skall inte tillämpas i den mån vad där sägs strider mot 7 kap. 11 § andra stycket eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 7 eller 8 kap. samma balk eller med stöd av annan lag. Paragrafen har delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall skogsvårdslagen inte tillämpas i den mån den strider mot föreskrifter som har meddelats med stöd av naturvårdslagen (1964:822) eller annan lag. Av paragrafens nya lydelse framgår att skogsvårdslagen, skogsvårdsförordningen (1993:1096) och föreskrifter inte skall tillämpas i strid mot 7 kap. 11 § andra stycket MB. Enligt nämnda stadgande får inom biotopskyddsområden inte bedrivas verksamhet eller vidtas åtgärder som kan skada naturmiljön. Regeringen har dock möjlighet att i vissa fall meddela föreskrifter om att dispens kan medges för sådan verksamhet eller sådana åtgärder. Om en sådan dispens meddelas för en åtgärd inom skogsbruket får naturligtvis åtgärden utföras. Inte heller skall skogsvårdslagen eller med stöd av den meddelade föreskrifter tillämpas när de strider mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 7 eller 8 kap. eller annan lag. Föreskrifter som har meddelats med stöd av 7 eller 8 kap. MB skall alltså alltid iakttas. Detta gäller i första hand föreskrifter för naturreservat (7 kap. 5 §) men även föreskrifter för miljöskyddsområden (7 kap. 20 §) och föreskrifter om förbud mot att skada djur- eller växtarter (8 kap. 1 2 §§) kan få betydelse. Som en följd av att nämnda föreskrifter gäller, kan tillsynsmyndigheter och myndigheter till vilka anmälan om samråd har skett meddela förelägganden och förbud för att åstadkomma att reglerna följs. Åtgärder inom skogsbruket får inte heller strida mot lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. eller föreskrifter som har meddelats enligt den lagen. I 2 kap. kulturminneslagen finns bestämmelser om fornminnen. Det är enligt 2 kap. 6 § förbjudet att ändra eller skada en fast fornlämning. Med stöd av 2 kap. 9 § får meddela föreskrifter till skydd för en fast fornlämning. Även föreskrifter för byggnadsminnesförklaring enligt 3 kap. kulturminneslagen kan ibland komma att omfatta skogsmark. Detta kan vara fallet t.ex. när en kanal eller ett industriminne i glesbygd är förklarat som byggnadsminne. Med stöd av övergångsbestämmelserna till och kulturminneslagen skall föreskrifter meddelade med stöd av bl.a. naturvårdslagen (1964:822), lagen (1942:350) om fornminnen och lagen (1960:690) om byggnadsminnen gälla. Även sådana föreskrifter skall alltså iakttas i skogsbruket. Förhållandet mellan skogsvårdslagen och utvecklas ytterligare i avsnitt 17.1. 14 § Skogsmarkens ägare är skyldig att enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer underrätta om 1. avverkning och uttag av skogsbränsle som skall äga rum på hans mark, 2. sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. , och 3. vad han avser att göra för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen i samband med avverkning på hans mark. Enligt nuvarande lydelse av paragrafens andra punkt skall sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt naturvårdslagen (1964:822) anmälas till .