prop · GL03151 · 1998-01-01 00:00:00 — () instämmer i att beslut om pensionsrätt m.m. bör kunna fattas maskinellt. RRV vill dock framhålla att erfarenheterna av handläggningen av ATP-systemet har gett upphov till ett antal frågor rörande effektivitet, beslutskompetens m.m. mot bakgrund av att handläggningen sker på som RFV har ett ägar- och förvaltningsansvar för de administrativa systemen. Skälen för regeringens förslag: Som redovisats har RFV och RRV i sina remissvar ansett det vara nödvändigt att flertalet beslut inom ramen för det reformerade pensionssystemet fattas genom ADB för att systemet inte skall bli för svåradministrerat. Regeringen instämmer i detta och delar också RFV:s uppfattning att det är lämpligt att ett sådant förfarande regleras i lag. Det finns flera exempel på lagreglering av myndigheters möjligheter att fatta beslut genom ADB, se t.ex. 4 kap. 2 a § taxerings- lagen (1990:324), 1 a § lagen (1959:551) om beräkning av pensions- grundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring samt 36 § fordonsskattelagen (1988:327) och 9 § lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon. Vi menar att en motsvarande lösning skulle vara lämplig även vad gäller beslut inom ramen för det refomerade pensionssystemet. Vi föreslår därför att beslut om pensionsgrundande belopp, pensionsrätt, pensionspoäng och pension får fattas genom ADB. I de två sistnämnda lagarna föreskrivs att beskattningsbesluten fattas på grundval av uppgifter i en registerförande myndighets register, i dessa fall . Besluten fattas av registermyndigheten () för beskattningsmyndighetens räkning, med möjlighet för den senare att ompröva eller ändra beslutet (för närmare jämförelse se 36 39 §§ fordonsskattelagen, 5 § fordonsskatteförordningen [1993:1028], prop. 1987/88:159 s 40, 9 § lag om försäljningsskatt på motorfordon, 2 § förordning [1978:86] om försäljningsskatt på motorfordon samt prop. 1994/95:55 s 22 och 30). Vad sedan gäller beslutskompetensen har RFV anfört att denna bör läggas på RFV i fråga om beslut om pensionsgrundande belopp, pensionsrätt och pension enligt den föreslagna lagstiftningen. Till stöd härför har verket anfört följande. Den helt övervägande delen av fakta- underlaget för beslut om pensionsgrundande belopp, pensionsrätt och beräkningen av pensionen kommer att tillföras socialförsäkrings- administrationen från externa källor. Endast en mindre del av underlaget kommer från försäkringskassorna (t.ex. överlåtelse av barnårsrätt). I flertalet fall kommer underlaget inte till någon del från försäkrings- kassorna och dessa varken initierar ärendet, har kännedom om fakta- underlaget eller kontroll över den juridiska bedömning som ligger till grund för beslutet. Det är inte heller avsett att försäkringskassorna skall bryta ut ärenden för "manuellt beslut" på den enskilda enligt andra grunder än de som utgör bas för ADB-programmet. En sådan beslutsordning innebär i realiteten ett delat ansvar mellan RFV och där RFV i praktiken har huvuddelen av ansvaret. Det är därför inte möjligt att stadga att en viss försäkringskassa skall besluta om pensionsrätt så länge som RFV har huvudansvaret för den automatiska databehandlingen. Regeringen gör beträffande denna fråga följande bedömning. RFV och de allmänna försäkringskassorna har ett gemensamt registeransvar för de register som förs gemensamt för försäkringskassorna och RFV (se 13 § socialförsäkringsregisterlagen [1997:934]). De skäl som RFV anför motiverar enligt regeringens bedömning inte att beslut som fattas genom ADB skall anses ha verket som beslutsmyndighet. Beslut som fattas genom ADB kan i stället beslutas av RFV för räkning, vilket innebär att det är som är beslutsmyndighet. En sådan ordning skulle innebära att det är försäk- ringskassan som bedömer om ett ärende inte lämpar sig för beslut genom ADB och som beslutar om eventuella ändringar eller omprövning samt vidtar andra åtgärder i anledning av beslutet som t.ex. rättidsprövning och avvisning av för sent inkomna överklaganden. Lagrådet anser att det inte bör komma i fråga att lämna utrymme för någon oklarhet rörande vem som fattar beslutet när det gäller så väsent- liga lagstiftningsområden som de här aktuella. Även om man kan ha förståelse för de motiv av praktisk och administrativ art som ligger bakom förslaget, förordar Lagrådet att bestämmelsen om att RFV:s rätt att fatta beslut för räkning utgår. Regeringen instämmer i Lagrådets uppfattning att det inte skall råda någon oklarhet om vem som fattar beslut i ett ärende. Som redovisats ovan har de allmänna försäkringskassorna inte tillgång till de uppgifter och det datastöd som krävs för en så omfattande beslutshantering som här är i fråga utan denna uppgift måste skötas av RFV. Det är å andra sidan enligt regeringens uppfattning mindre lämpligt att samma myndig- het fattar beslut i enskilda ärenden, omprövar dessa ärenden samt utövar tillsyn över samma verksamhet, vilket skulle bli följden om RFV var beslutsmyndighet. De allmänna försäkringskassorna har även en större möjlighet att bedöma om ett ärende inte lämpar sig för beslut genom ADB. Den eventuella risk för oklarhet som den föreslagna ordningen skulle kunna innebära, torde minimeras dels genom att förfarandet reg- leras i författning, dels genom att det på besluten tydligt anges besluts- myndighet samt anvisningar om omprövning och ändring. Regeringen vidhåller således förslaget att beslut om pensions- grundande belopp, vårdår, pensionsrätt, pensionspoäng och pension skall få fattas genom automatisk databehandling av RFV för de allmänna försäkringskassornas räkning Inom skatteförvaltningen finns en möjlighet att i vissa situationer fatta beslut genom automatisk databehandling. Denna reglering bör i nu aktuella delar föras över till det reformerade ålderspensionssystemet. Vi föreslår alltså att nuvarande reglering beträffande automatisk databehandling av beslut om pensionsgrundande inkomst skall överföras till lagen om inkomstgrundad ålderspension. Möjligheten att genom automatisk databehandling fatta beslut i vissa situationer bör på motsvarande sätt finnas även för Premiepensions- myndigheten. Regeringen föreslår att de beslut om premiepension och hanteringen av premiepensionsmedel som skall fattas av får fattas genom automatisk databehandling. 13.5 Pensionsrätt i situationer med obetalda avgifter Regeringens förslag: Pensionsrätt som grundar sig på inkomst av anställning skall inte vara beroende av att avgifter belöpande på inkomsten betalas. Pensionsrätt som grundar sig på inkomst av annat förvärvsarbete skall tillgodoräknas endast på den andel av den pensionsgrundande inkomsten upp till 7,5 inkomstbasbelopp 7,5 förhöjda prisbasbelopp som motsvarar andelen inom föreskriven tid betald ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift för samtliga inkomster. Promemorians förslag: Regeringens förslag stämmer överens med förslaget i Ds 1995:41 samt i huvudsak med vad som gäller enligt nuvarande regler. Remissinstanserna: , och tillstyrker förslaget. anför att någon form av skälighetsbedömning bör införas. instämmer i att det inte är rimligt att behandla egenavgifter och allmänna pensionsavgifter olika. anser att förslaget i denna del i alltför hög grad har karaktär av bestraffning. Skälen för regeringens förslag: Avgifterna till ålderspensionssystemet skall enligt principerna för det reformerade pensionssystemet vara försäkringsmässigt beräknade i den meningen att de avgifter som betalas in skall motsvara de pensionsförmåner som den försäkrade med hänsyn till den genomsnittliga livslängden i befolkningen kan förväntas uppbära som ålderspensionär. Den intjänade pensionsrätten skall därför i princip alltid överensstämma med de avgifter som betalas in. I likhet med vad som gäller i nuvarande ATP-system skall det dock vara den pensions- grundande inkomsten och inte avgiften som läggs till grund för bestäm- mande av pensionsrätten. I de fall avgifter inte erlagts för inkomster som tillgodoräknats som inkomst av anställning skall pensionsrätt inte bortfalla. Det reformerade pensionssystemet skall, i likhet med vad som gäller för ATP-systemet, finansieras med tre typer av avgifter: arbetsgivaravgift, egenavgift i form av ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift. Vidare skall statliga avgifter för sociala ersättningar vid sjukdom, arbetslöshet m.m. betalas till ålderspensionssystemet. Det finns skillnader när det gäller erläggandet av och formerna för uppbörden av socialavgifter (arbetsgivaravgifter och egenavgifter) och allmänna pensionsavgifter. Skillnaden beror på om avgiftsskyldigheten avser inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete. Arbetsgivaravgifter tas endast ut på lön och andra ersättningar som hos mottagaren utgör inkomst av anställning och det är då arbetsgivaren som är avgiftsskyldig. Egenavgifter tas ut på inkomst av annat förvärvsarbete och avgiftsskyldigheten åligger då den som har haft denna inkomst. Allmän pensionsavgift tas ut både på inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete. Vad gäller lön och andra ersättningar som utgör inkomst av anställning ansvarar arbetsgivaren för att preliminär inbetalning görs av de allmänna pensionsavgifterna. När det gäller inkomst av annat förvärvsarbete svarar den som har inkomsten för att inbetalning görs, såväl preliminärt som slutligt, av de allmänna pensionsavgifter som belöper på sådan inkomst. Enligt nuvarande regler är, som nämnts ovan, pensionspoäng i ATP- systemet som grundar sig på inkomst av anställning oberoende av om arbetsgivaren har betalat arbetsgivaravgifter och av för arbetstagaren innehållna allmänna pensionsavgifter. Inte heller är pensionspoängen beroende av att efter taxeringen eventuellt kvarstående allmänna pensionsavgifter betalas. Pensionspoäng för inkomst av anställning är således fristående från avgiftsbetalningen. Utgångspunkten bör, vad gäller pensionsrätt i situationer med obetalda avgifter, vara att nuvarande principer skall överföras till det reformerade pensionssystemet. Regeringen föreslår därför att pensionsrätt som grundar sig på inkomst av anställning även i fortsättningen skall vara oberoende av om arbetsgivaravgift till ålderspensioneringen och allmän pensionsavgift betalas eller inte. Bestämmelserna om betalning av egenavgifter till försäkringen för tilläggspension har i och med införandet av skattebetalningslagen (1997:483) fr.o.m. , samt i och med vissa följdändringar i 11 kap. 6 § AFL fr.o.m. , undergått en genomgripande förändring. Enligt tidigare regler skulle pensionsrätt inte tillgodoräknas för inkomst av annat förvärvsarbete om inte tilläggspensionsavgiften var till fullo betald inom föreskriven tid. Enligt 29 § uppbördslagen (1953:272) skulle tilläggspensionsavgift dock anses vara betald före skatt. Införandet av skattebetalningslagen innebär att det numera för varje skatt- eller avgiftsskyldig skall finnas ett skattekonto. För egenföretagare, dvs. den som har F-skatt, skall samtliga redovisningar och betalningar bokföras löpande på skattekontot. Den s.k. likafördelningsmetoden skall tillämpas. Detta innebär att varje betalning av en skatt eller en avgift skall behandlas lika, dvs. om endast en viss andel av det sammanlagt debiterade skatte- eller avgiftsbeloppet har betalats anses varje debiterat delbelopp betalt efter den kvotdel som betalningen utgör av det sammanlagda skatte- eller avgiftsbeloppet. Beträffande ålderspensionsavgiften innebär denna metod att om en viss andel skatter och avgifter har betalats anses en motsvarande andel av avgiften ha betalats. Någon särbehandling av ålderspensionsavgiften sker således inte längre. Ett upprätthållande av det tidigare kravet på att samtliga avgifter till ålderspensionssystemet skall betalas för att någon pensionspoäng alls skall tillgodoräknas för inkomst av annat förvärvsarbete, skulle då innebära att minsta brist i betalningen av skatter och avgifter skulle medföra att ingen pensionspoäng tillgodoräknas. Eftersom en sådan ordning har ansetts oskälig har reglerna om tillgodoräknande av pensionspoäng för inkomster av annat förvärvsarbete i situationer med bristande avgiftsbetalning anpassats till de ändrade reglerna vad gäller bedömningen i vilken utsträckning en avgift skall anses betald när full betalning inte har erlagts. Enligt dessa regler är utgångspunkten för tillgodoräknande av pensionspoäng avseende inkomst av annat förvärvsarbete att sådant tillgodoräknande skall ske för den del av inkomsten för vilken ålderspensionsavgift anses vara betald. Beräkningen hur stor andel av ålderspensionsavgiften som har betalts via den preliminära skatten skall göras vid den slutliga avstämningen av slutlig skatt för inkomståret. För egenföretagare gäller att en sådan avstämning skall ske under taxeringsåret fram till . är de betalningar som med hjälp av likafördelningsmetoden skall beaktas vid bedömningen av om hela den preliminära skatten har betalats kända. Samtliga betalningar som görs under inkomståret och fram till tid- punkten för debitering av slutlig skatt enligt det grundläggande beslutet om sådan skatt skall beaktas. Om den betalda preliminära skatten stämmer överens med eller är större än den slutliga skatten skall ålderspensionsavgift anses vara till fullo betald. förändringar på skattekontot påverkar inte detta förhållande. Är den preliminära skatten lägre än den slutliga skatten anses så stor del av det betalda beloppet avse avgift som motsvarar hela avgiftens andel av den slutliga skatten. Inte heller i denna situation kan den del av ålderspensionsavgiften som vid avstämningen anses vara betald därefter reduceras på grund av framtida förändringar på skattekontot. Den skattskyldige har dock, på samma sätt som enligt tidigare regler, en möjlighet att fullgöra betalningen av sådan ålderspensionsavgift som anses som obetald vid den slutliga avstämningen av den slutliga skatten. Sålunda skall belopp som betalats in eller på annat sätt tillgodoräknats den skattskyldige efter beslutet om slutlig skatt enligt det grundläggande beslutet men före utgången av juni månad året efter taxeringsåret tillgodoräknas honom eller henne med samma kvotdel som obetald ålderspensionsavgift utgör av dennes sammanlagda skuld då beloppet skall tillgodoräknas kontot. Avgift som inte har betalats inom de ovan angivna tiderna tas inte ut. Om ålderspensionsavgiften för ett visst inkomstår efter omprövnings- beslut eller domstolsbeslut sätts ned men fortfarande överstiger redan betald avgift anses avgiften betald med det belopp som fastställts . Skulle avgiften sättas ned till ett belopp som är lägre än det redan betalda beloppet skall överskjutande del betalas tillbaka eller tillgodoföras kontot. Vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst beräknas inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete var för sig. Summan av dessa inkomster till den del de överstiger ett förhöjt prisbasbelopp och inte överstiger samma basbelopp utgör den försäkrades pensionsgrundande inkomst. för vilket en pensionsgrundande inkomst fastställs för en försäkrad skall pensionspoäng tillgodoräknas den försäkrade. Beräkningen av pensionspoäng görs normalt i direkt anslutning till att den pensionsgrundande inkomsten bestäms av skattemyndigheten. En bristande avgiftsbetalning kan därför i likhet med vad som gällde tidigare konstateras och tillgodoräknad pensionspoäng korrigeras först andra året efter inkomståret. Som ovan nämnts bör vad gäller pensionsrätt i situationer med obetalda avgifter vara att nuvarande principer skall överföras till det reformerade pensionssystemet. Regeringen föreslår därför att nu gällande regler i princip överförs att gälla även för det reformerade ålderspensionssystemet. I Ds 1995:29 föreslås att motsvarande bestämmelser som gäller för tillgodoräknande av pensionsrätt för inkomster av annat förvärvsarbete i en situation med obetald egenavgift i form av ålderspensionsavgift skall gälla även vid utebliven betalning av allmän pensionsavgift. Vi delar denna uppfattning. Det kan inte anses rimligt att egenavgifter och allmänna pensionsavgifter hanteras olika i dessa avseenden. Regeringen föreslår därför att nu gällande regler för tillgodoräknande av pensionsrätt avseende annat förvärvsarbete skall omfatta även situationen med obetalda allmänna pensionsavgifter. Vi föreslår även att motsvarande regel skall gälla beträffande pensionsrätt från ATP- systemet (jfr avsnitt 29.2). finns särskilda regler. Att nu gällande regler för tillgodoräknande av pensionsrätt avseende inkomst av annat förvärvsarbete föreslås gälla även i det reformerade ålderspensionssystemet innebär att samma andel av skatter och avgifter som har betalats för hela inkomsten bör användas vid tillgodoräknandet av pensionspoäng och pensionsrätt på den pensionsgrundande inkomsten. Den som har en inkomst om 15 förhöjda prisbasbelopp och betalar av sina skatter och avgifter skall således tillgodoräknas pensionsrätt på sin pensionsgrundande inkomst. Det nya systemet innebär således att den som har haft höga inkomster inte kan få full pensionsrätt genom att endast i kronor räknat betala de avgifter som belöper på inkomster upp till 7,5 förhöjda prisbasbelopp. En proportionering skall med andra ord ske upp till intjänandetaket och någon möjlighet att kunna tillgodoräkna sig skatter och avgifter belöpande på inkomster över intjänandetaket skall inte föreligga. Vidare skall det inte finnas någon möjlighet att ersätta obetalda avgifter avseende inkomster av annat förvärvsarbete med pensionsrätt för andra inkomster eller pensionsgrundande belopp, som avräknats över intjä- nandetaket. Enligt vad regeringen föreslagit i avsnitt 8.2 skall vid fastställandet av pensionsgrundande inkomst för och senare avräknas ett belopp motsvarande den debiterade allmänna pensionsavgiften som fastställts med ledning av den årliga taxeringen. Som utvecklats i avsnittet skall avdrag ske med den debiterade allmänna pensionsavgiften och inte med den avgift som faktiskt har erlagts. I en situation med omdebitering ändras inte den fastställda pensionsgrundande inkomsten. Enligt nuvarande regler skall pensionspoäng alltid tillgodoräknas för pensionsgrundande inkomst som härrör från sjukpenning, rehabili- teringspenning m.m. Som ovan angetts föreslår regeringen nu att inte endast ålderspensionsavgiften utan även den allmänna pensionsavgiften skall beaktas vid bedömningen om full avgift erlagts avseende inkomster av annat förvärvsarbete. Allmän pensionsavgift tas ut även på ersättningar av ovannämnt slag. Någon anledning att undanta dessa ersättningar före- ligger därför inte längre. Pensionsrätten skall således även i en sådan situation tillgodoräknas proportionellt mot den andel skatter och avgifter som egenföretagaren betalt och egenföretagaren kan i detta avseende inte tillgodoräknas att staten fullt ut erlagt statlig ålderspensionsavgift på exempelvis sjukpenningen. Även i vissa andra situationer skall staten erlägga ålderspensions- avgifter, nämligen vid tillgodoräknande av pensionsgrundande belopp. I enlighet med vad som sagts ovan skall den omständigheten att dessa avgifter har erlagts fullt ut inte tillgodoräknas den försäkrade vid proportioneringen, utan pensionsrätten skall beräknas utifrån den del av skatter och avgifter som den försäkrade har erlagt avseende inkomsterna av annat förvärvsarbete. Vid intjänande av pensionsrätt i det reformerade ålderspensionssystemet skall något basbeloppsavdrag inte ske, utan inkomster skall i princip vara pensionsgrundande från första kronan. Som utvecklats i avsnitt 13.1 skall dock, av administrativa skäl, inkomster grunda pensionsrätt först om de överstiger 0,24 prisbasbelopp . De här beskrivna reglerna om tillgodoräknande av pensionsrätt i en situation med obetalda avgifter får till konsekvens att pensionsrätt kan tillgodoräknas i det reformerade systemet med ännu lägre belopp. Om en person exempelvis haft inkomster av annat förvärvsarbete med 0,24 prisbasbelopp och har betalat påförda skatter och avgifter skall denne tillgodoräknas pensionsrätt av 0,24 prisbasbelopp (i exemplet bortses från avdraget för allmän pensionsavgift). 14 Överföring av pensionsrätt för premiepension 14.1 Inledning och bakgrund Frågan om en möjlighet för makar att dela pensionsrätt har varit föremål för diskussion alltsedan de första åren efter införandet av det nuvarande ATP-systemet. Diskussionen har främst föranletts av en önskan att skapa regler till skydd för kvinnor som vid pensioneringen drabbas hårt ekono- miskt på grund av att ett tidigare äktenskap då är upplöst. Detta gäller kvinnor som enligt den traditionella arbetsfördelningen i hemmet har avstått från förvärvsarbete och därmed får lägre pen- sionsrätt. Det har inom det nuvarande systemet inte funnits någon möj- lighet att dela pensionsrätt makar emellan. Pensionsrättigheter har inte heller betraktats som tillgång i makarnas gemensamma bo enligt äkten- skapsbalkens regler och har inte ingått i bodelning efter äktenskapsskill- nad eller dödsfall. Skälen till varför en ordning för delning av pensionsrätt inte före- slagits inom ATP-systemet har varit såväl principiella som betydande tekniska problem med hänsyn till ATP-systemets 15- och 30-årsregler. Dessa regler innebär att det inte går att fastställa värdet av den under ett eller intjänade pensionsrätten förrän vid pensioneringen. nämnda problem föreligger inte med det reformerade pensionssyste- met och efter övervägande av olika argument för och emot en ordning för delning föreslog Pensionsarbetsgruppen i sitt betänkande att en sådan möjlighet skulle införas. Regeringen gav i princippropositionen uttryck för samma uppfattning. Denna godtogs även av . Under det fortsatta beredningsarbetet med pensionsreformen utar- betades ett detaljerat förslag till en ordning för delning av pensionsrätt mellan makar, födda eller . Förslaget presenterades i Ds 1995:41. Förslaget innebar sammanfattningsvis att makar som båda är födda eller senare under vissa förutsättningar skulle kunna dela pensionsrätt mellan sig. Möjligheten skulle bygga på frivillighet och förutsätta en gemensam anmälan. Efter en sådan anmälan skulle makarnas pensionsrätt framöver delas fortlöpande år för år, i princip på så sätt att vardera maken skulle tillgodoföras hälften av makarnas sammanlagda pensionsrätt. Möjligheten att dela pensionsrätt skulle förbehållas makar och endast pensionsrätt som intjänats under äktenskapets bestånd skulle kunna delas. Med hänsyn till reglerna i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap jämställdes registrerade partner med makar. All pensionsrätt som makarna har tjänat in under ett aktuellt år skulle enligt förslaget ingå i delningen. Således skulle pensionsrätt hänförlig såväl till pensionsgrundande inkomst som till pensionsgrundande belopp i form av t.ex. barnår, plikttjänstgöring och förtidspensionärers s.k. an- tagandeinkomst komma att bli föremål för delning. Delningen skulle vidare omfatta såväl fördelningssystemet som premiepensionssystemet. Reglerna om anslutning till ordningen för delning byggde enligt för- slaget på att makarna på förhand gemensamt anmäler att de vill dela pen- sionsrätt. Anmälningen skulle få till följd att delning äger rum efter det att anmälan gjorts. För att också makar som gift sig sent skall ha en rimlig möjlighet att hinna göra en anmälan som kan bli gällande redan för året efter giftermålet föreslogs dock att en anmälan som gjorts före skall få verkan redan fr.o.m. anmälningsåret, om makarna inte begärt annat. När makarna anslutit sig till ordningen för delning skulle delning ske löpande år för år. Detta skulle ske i efterhand i samband med att pen- sionsrätt för året fastställs. Det förhållandet att makarna har anslutit sig till ordningen för delning var dock enligt förslaget inte tillräckligt för att delning faktiskt skall verkställas. Vissa ytterligare förutsättningar skulle därutöver vara uppfyllda. För det första skulle makarna under hela det aktuella året ha varit för- säkrade och bosatta i .