prop · GL03141 · 1998-01-01 00:00:00 — 14 § En EES-försäkringsgivare får i förena direkt livförsäkringsrörelse endast med sådan direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2 försäkringsrörelselagen (1982:713) samt med rörelse för återförsäkring av sådana skadeförsäkringar och av livförsäkring. EES-försäkringsgivare som på basis av den koncession som försäkringsgivaren har fått i sitt hemland kan bedriva både liv- och skadeförsäkringsrörelse, får dock fortsätta att bedriva sådan verksamhet. EES-försäkringsgivaren skall hålla sin skadeförsäkringsrörelse åtskild från livförsäkringsrörelsen. Försäkringsgivare från tredje land får i förena direkt livförsäkringsrörelse endast med rörelse för återförsäkring av livförsäkring. 15 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får, med de begränsningar som anges i andra fjärde styckena, medge undantag från de särskilda bestämmelserna i denna lag om livförsäkring 1. när det gäller alla utländska försäkringsgivare: livförsäkring som gäller endast för dödsfall och meddelas för av längst eller mot en premie som är beräknad och bestämd för längst och 2. när det gäller försäkringsgivare från tredje land: livförsäkring som avses i 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäkringsrörelselagen (1982:713). Undantag enligt första stycket 1 får inte medges från bestämmelserna om beräkning av premiereserv enligt 5 kap. 3 § femte stycket. Undantag enligt första stycket 2 får medges från bestämmelserna i 5 kap. 8 § och, om det finns särskilda skäl, från övriga bestämmelser om livförsäkring. Ett undantag enligt första stycket skall vara förenligt med Europeiska gemenskapernas rättsakter i fråga om försäkring. I samband med beslut om undantag enligt första stycket 1 får det föreskrivas att bestämmelser i denna lag som särskilt gäller skadeförsäkring skall tillämpas i stället. Inledande och bedrivande av verksamheten 1 § En EES-försäkringsgivare som i sitt hemland har tillstånd att driva försäkringsrörelse får bedriva försäkringsrörelse i 1. från en sekundäretablering här i landet med början efter det att från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 2 § eller , om medger att verksamheten får påbörjas, 2. genom gränsöverskridande verksamhet, så snart från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 3 §. 2 § En underrättelse enligt 1 § 1 om sekundäretablering skall innehålla 1. uppgifter om sekundäretableringens adress och om vem skall vara dess företrädare, 2. en plan över den tilltänkta verksamheten där det framgår hur etableringen är organiserad och vilket slags försäkringsverksamhet som skall drivas där, och 3. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om EES-försäkrings- givarens kapitalbas. För verksamhet som avser försäkringar angivna i 2 kap. 3 a § första stycket 10 försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar) och som inte uteslutande avser försäkring av fraktförares ansvar, skall underrättelsen enligt första stycket dessutom innehålla en försäkran att EES-försäkringsgivaren är medlem i . Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om förhållanden som anges i första stycket 1 och 2, får ändringen göras tidigast efter det att försäkringsgivaren underrättat om ändringen. 3 § En underrättelse enligt 1 § 2 om gränsöverskridande verksamhet skall innehålla 1. uppgifter om vilket eller vilka slag av risker eller åtaganden försäkringarna skall täcka, och 2. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om a) försäkringsgivarens kapitalbas, och b) de försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession omfattar. För verksamhet som avser försäkringar angivna i 2 kap. 3 a § första stycket 10 i försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar) och som inte uteslutande avser försäkring av fraktförares ansvar, skall underrättelsen dessutom innehålla 1. uppgifter om vem som är försäkringsgivarens representant enligt 5 § trafikskadelagen (1975:1410), och 2. en försäkran att försäkringsgivaren är medlem i . Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om förhållanden som anges i första och andra styckena, får ändringen göras tidigast efter det att underrättats om ändringen av den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. 4 § När försäkringsgivaren börjat sin verksamhet här i landet skall företrädaren genast underrätta om detta. 1 § Den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland har ansvaret för den finansiella tillsynen över en EES-försäkringsgivares verksamhet i . Den finansiella tillsynen omfattar kontroll av försäkringsgivarens solvens, försäkringstekniska avsättningar och skuldtäckning. skall ha ansvar för tillsynen i övrigt över EES- försäkringsgivarens verksamhet i . 2 § skall följa den verksamhet som drivs av EES- försäkringsgivare enligt denna lag, i den utsträckning som behövs för tillämpningen av lagen. Inspektionen skall, i samarbete med den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland, verka för en sund utveckling av verksamheten. skall lämna uppgifter till de behöriga myndigheterna i EES-försäkringsgivares hemländer, om dessa myndigheter behöver uppgifterna för sin tillsyn över försäkringsgivares verksamheter, samt i övrigt ha ett nära samarbete med dessa myndigheter. 3 § En EES-försäkringsgivare som driver försäkringsverksamhet här i landet skall lämna de uppgifter om verksamheten som behövs för tillsynen. har rätt att granska den försäkringsverksamhet som en EES-försäkringsgivares sekundäretablering i bedriver. Försäkringsgivaren skall även hålla tillgångar, räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för granskning. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka upplysningar som försäkringsgivaren skall lämna till inspektionen enligt första stycket. 4 § Skyldigheten enligt 3 § att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning gäller även för 1. styrelsen och verkställande direktören eller motsvarande organ i företag vars verksamhet uteslutande skall vara att biträda EES- försäkringsgivare eller som sådana försäkringsgivare har ett bestämmande inflytande i, 2. ordförande och verkställande direktör eller motsvarande befattningshavare i en skaderegleringsnämnd, villkorsnämnd eller annat liknande organ, som här i landet biträder en EES-försäkringsgivare i dennes rörelse. 5 § Efter anmälan till kan den behöriga myndigheten i en EES-försäkringsgivares hemland göra undersökning hos en sekundäretablering här i landet. har rätt att delta i undersökningen. 6 § Om en EES-försäkringsgivare överträder denna lag eller en föreskrift som har meddelats med stöd av denna lag eller på annat sätt visar sig olämplig att driva försäkringsverksamhet här, får förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse. Om försäkringsgivaren inte följer föreläggandet skall inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. Om rättelse ändå inte sker, får förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring och att ingå nya försäkringsavtal om risker som är belägna här i landet eller, när det gäller livförsäkring, om försäkringsåtaganden som skall fullgöras här i landet. Innan ett förbud meddelas skall inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. I brådskande fall får , utan att den behöriga myndigheten underrättats, vidta åtgärder som anges i andra stycket för att hindra ytterligare överträdelser. får i brådskande fall, och utan att den utländska behöriga myndigheten underrättats, även förordna ett ombud att på försäkringsgivarens vägnar ta emot stämning och i övrigt företräda denne när det gäller redan meddelade försäkringar. Till dess att kungörelse skett av sådant förordnande får en försäkringstagare, om försäkringsgivaren inte är en försäkringssammanslutning, sätta in förfallen försäkringspremie hos med samma verkan som om den blivit betald till försäkringsgivaren. 7 § Om den behöriga myndigheten i en EES-försäkringsgivares hemland inskränker försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina tillgångar, skall på begäran av myndigheten vidta samma åtgärder i fråga om försäkringsgivarens tillgångar i . skall biträda den behöriga myndigheten i EES- försäkringsgivarens hemland vid verkställighet av ett beslut om hur försäkringsverksamheten skall drivas efter det att den myndigheten beslutat 1. att försäkringsgivaren inte får fortsätta sin marknadsföring eller ingå nya försäkringsavtal, eller 2. att inskränka försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina tillgångar. 8 § Om en företrädare för en EES-försäkringsgivare avsäger sig sitt uppdrag, om fullmakten återkallas eller om företrädaren av annan anledning inte kan utöva sitt uppdrag, skall de åtgärder som anges i 6 § första tredje styckena vidtas. Om det med hänsyn till skyddet av försäkringstagarnas intressen är nödvändigt, får , för tiden till dess hindret upphört eller en ny företrädare blivit befullmäktigad, förordna ett ombud i enlighet med 6 § fjärde stycket. 9 § Om en EES-försäkringsgivare till följd av ett beslut av den behöriga myndigheten i hemlandet inte längre får driva försäkringsrörelse här i landet, skall vidta de åtgärder som behövs för att hindra att försäkringsgivaren fortsätter verksamheten eller inleder ny verksamhet. Inspektionen skall, på begäran av och i samarbete med den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland, 1. förbjuda försäkringsgivaren att förfoga över sina tillgångar i eller begränsa försäkringsgivarens förfoganderätt, eller 2. förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring eller att ingå nya försäkringsavtal. skall i övrigt vidta de åtgärder som behövs till skydd för de försäkrades intressen. Inspektionen skall också biträda hemlandets myndighet i angelägenheter som rör avveckling av försäkringsgivarens verksamhet här i landet. Inspektionen får därvid vidta sådana åtgärder som inspektionen kan besluta i fråga om ett svenskt försäkringsbolag. BESTÄMMELSER OM FÖRSÄKRINGSGIVARE FRÅN TREDJE LAND Inledande av verksamheten m.m. Försäkringsrörelse och marknadsföring av försäkringar 1 § En försäkringsgivare från tredje land får efter koncession av regeringen bedriva försäkringsrörelse i från en sekundäretablering här i landet. Utöver vad som följer av första stycket får en försäkringsgivare från tredje land, efter tillstånd av , i marknadsföra försäkringar som gäller risker som är belägna här, om det sker genom förmedling av en försäkringsgivare som har koncession i och de båda försäkringsgivarna tillhör samma koncern eller har samarbetsavtal med varandra. 2 § En försäkringsgivare från tredje land som bedriver verksamhet enligt denna lag får inte utan medgivande av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, driva annan rörelse än försäkringsrörelse här i landet. Medgivande skall lämnas om det finns särskilda skäl för det. Ett medgivande enligt första stycket får återkallas av den som lämnat medgivandet, om det finns skäl för det. Ansökan om medgivande enligt första stycket skall lämnas in till . Till ansökningen skall fogas den utredning som inspektionen bestämmer. 3 § skall efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvida koncession enligt 1 § första stycket krävs för en planerad verksamhet. Ett förhandsbesked är bindande för den myndighet som har lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i fråga om förhandsbesked är även bunden av detta beslut. 4 § Ansökan om koncession enligt 1 § första stycket görs hos regeringen. Ansökan skall lämnas in till som skall överlämna den till regeringen tillsammans med ett eget yttrande. Till ansökningen skall fogas 1. en plan för verksamheten i (verksamhetsplan), och 2. ett intyg om att försäkringsgivaren från tredje land har deponerat värdehandlingar enligt 5 kap. 1 § andra stycket. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om vad verksamhetsplanen skall innehålla och vilka ytterligare handlingar som skall fogas till ansökan. 5 § Regeringen skall bevilja en försäkringsgivare från tredje land koncession och godkänna dess företrädare om ansökan uppfyller de krav som ställs i 4 § och 1. den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund försäkringsverksamhet, 2. det kan antas att de som kommer att äga ett sådant kvalificerat innehav i försäkringsgivaren som avses i 1 kap. 9 a § första stycket försäkringsrörelselagen (1982:713) inte kommer att motverka en sund utveckling av verksamheten hos försäkringsgivaren och även i övrigt är lämpliga att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av en försäkringsgivare och 3. den som avses vara företrädare för försäkringsgivaren eller, i de fall där företrädaren är en juridisk person, vara dess ombud har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av den som deltar i ledningen hos en försäkringsgivare och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift. Koncession får inte beviljas, om det kan antas att någon som i väsentlig mån har åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet kommer att ha ett kvalificerat innehav i försäkringsgivare. Koncession får inte vägras av det skälet att det inte behövs någon ytterligare försäkringsgivare. Koncession beviljas tills vidare eller, om det finns särskilda omständigheter, för bestämd tid, högst , och därutöver till det löpande räkenskapsårets slut. Koncession skall meddelas i enlighet med den indelning som anges i 2 kap. 3 a och 3 b §§ försäkringsrörelselagen (1982:713). 6 § Vid ändring av en beviljad koncession gäller bestämmelserna i 4 och 5 §§ i tillämpliga delar. Regeringen kan bestämma att får besluta i ärendet i regeringens ställe, om ärendet inte är av principiell betydelse eller i övrigt av synnerlig vikt. 7 § Vid förlängning av en koncession, som har beviljats för bestämd tid, gäller 4 och 5 §§ i tillämpliga delar. Ansökningen, som skall prövas av den myndighet som beviljat koncessionen, skall lämnas in till senast före utgången av den löpande koncessionen. 8 § Utses en ny företrädare för en försäkringsgivare från tredje land skall denne efter ansökan av försäkringsgivaren godkännas av , om den nya företrädaren uppfyller de krav som ställs på företrädare i denna lag. Inspektionen får meddela närmare föreskrifter om den utredning som skall fogas till ansökningen. 9 § När en försäkringsgivare från tredje land som fått koncession enligt 5 § har börjat sin försäkringsverksamhet i skall försäkringsgivarens företrädare genast underrätta om detta. 10 § skall efter ansökan av en försäkringsgivare från tredje land lämna tillstånd till verksamhet enligt 1 § andra stycket, om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund försäkringsverksamhet. Inspektionen får meddela närmare föreskrifter om den utredning som skall fogas till ansökan om tillstånd. Om det inte längre finns förutsättningar för tillstånd enligt första stycket får förklara tillståndet förverkat. 11 § Innan en försäkringsgivare från tredje land får öppna ett representationskontor i skall den underrätta om detta. Representationskontoret får inte bedriva verksamhet som kräver koncession enligt 1 § första stycket eller tillstånd enligt 1 § andra stycket. skall från det att den tog emot underrättelsen meddela närmare föreskrifter om öppnandet av representationskontoret, dess verksamhet och tillsynen över det. Representationskontoret kan öppna när försäkringsgivaren har tagit emot de föreskrifter av som avses i detta stycke. 5 kap. Solvenskrav och bedrivande av verksamheten 1 § En försäkringsgivare från tredje land skall som säkerhet för den direkta försäkringsrörelsen i deponera värdehandlingar i en svensk bank på det sätt och under de villkor som bestämmer. Deponering skall göras särskilt för livförsäkring respektive skadeförsäkring. Depositionen skall bestå av sådana värdehandlingar som har godtagit som säkerhet. Innan koncession söks i skall försäkringsgivaren deponera värdehandlingar till ett värde som motsvarar 300 gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde då ansökningen om koncession lämnades in till . 2 § Medan verksamheten pågår skall depositionen 1. för skadeförsäkring efter utgången av varje räkenskapsår uppgå till ett belopp som motsvarar bruttopremieinkomsten under räkenskapsåret, dock lägst till ett belopp som motsvarar 300 gånger det basbelopp enligt lagen om allmän försäkring som gällde vid räkenskapsårets utgång, 2. för livförsäkring varje räkenskapsår uppgå till ett belopp som motsvarar 300 gånger det basbelopp enligt lagen om allmän försäkring som gällde vid räkenskapsårets utgång. 3 § får, med hänsyn till rörelsens omfattning och beskaffenhet, bestämma att deponeringen får göras med ett lägre belopp än det som anges i 1 § andra stycket och 2 §, om inspektionen anser att det är skäligt. Sådant beslut får inspektionen återkalla om det finns skäl till det. Överskrider det sammanlagda belopp som en försäkringsgivare deponerat för skadeförsäkring väsentligt den premieinkomst som anges i 2 § 1, får medge försäkringsgivaren att få ut det överskjutande beloppet, om detta inte hänför sig till en deposition enligt andra stycket. Bestämmelser om att i vissa fall får medge undantag från skyldigheten att deponera finns i 16 och 18 §§. 4 § Tillgångar som en försäkringsgivare från tredje land har deponerat enligt 1 3 §§ och som inte beaktats enligt 12 § första stycket fjärde meningen eller använts till skuldtäckning, får användas endast till betalning av sådana på försäkringsavtal grundade skulder som hänför sig till försäkringsgivarens direkta försäkringsrörelse i . Försäkringstekniska avsättningar och grunder för försäkringsverksamheten 5 § En försäkringsgivare från tredje land skall för sin direkta försäkringsrörelse i redovisa försäkringstekniska avsättningar. En försäkringsgivares försäkringstekniska avsättningar skall motsvara de belopp som behövs för att försäkringsgivaren skall kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma på grund av ingångna försäkringsavtal. De försäkringstekniska avsättningarna skall motsvara försäkringsgivarens ansvarighet för 1. löpande försäkringar (premiereserv), 2. inträffade oreglerade försäkringsfall, kostnader som beräknas uppkomma för regleringen av dessa samt tilldelad återbäring som förfallit till betalning men inte betalats ut (avsättning för oreglerade skador), 3. sådan tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelsen som inte har förfallit till betalning, 4. sådan tilldelad återbäring inom annan försäkringsrörelse än livförsäkringsrörelse som inte har förfallit till betalning och 5. förlustutjämning för kreditförsäkring som avses i 12 kap. 9 a § försäkringsrörelselagen (1982:713) (utjämningsavsättning) upp till det belopp för avsättningens storlek som anges i första stycket andra meningen nämnda paragraf. Ansvarar flera försäkringsgivare solidariskt för en försäkring, skall endast den del av försäkringen som enligt avtal mellan försäkringsgivarna belöper på en enskild försäkringsgivare beaktas vid beräkningen av den försäkringsgivarens försäkringstekniska avsättningar. Avsättning för oreglerade skador skall beräknas särskilt för varje försäkringsfall. För skadeförsäkringsrörelse får statistiska metoder användas om de leder till en tillräcklig avsättning med beaktande av skadornas art. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om beräkning av försäkringstekniska avsättningar. Vid beräkning av premiereserv för livförsäkringsrörelse gäller 7 kap. 2 § försäkringsrörelselagen (1982:713). 6 § För livförsäkringar skall, om det inte med hänsyn till försäkringarnas särskilda beskaffenhet finns anledning till undantag, grunder upprättas för 1. beräkning av försäkringspremier och premiereserv, 2. försäkringstagares rätt till återköp och fribrev, 3. belåning av försäkringsbrev hos försäkringsgivaren, 4. verkan av underlåten premiebetalning, 5. försäkringstagarens rätt när försäkringen i andra fall än som avses i 2 eller 4 upphör eller när försäkringsgivaren i övrigt inte har ansvar för försäkringsfallet och 6. förräntning av försäkringsbelopp som förfallit till betalning. För sådan livränta eller sjukränta som enligt 1 kap. 6 § tillhör annan försäkring än livförsäkring skall grunder upprättas för beräkning av premiereserv och rätt till återköp. 7 § För de grunder för beräkning av försäkringspremier och premiereserv som anges i 6 § första stycket 1 samt för de grunder för beräkning av premiereserv som anges i 6 § andra stycket gäller 7 kap. 5 och 6 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) i tillämpliga delar. Grunderna för försäkringstagarnas rätt till återköp och fribrev skall ange villkoren för att erhålla denna rätt. De skall även innehålla regler för beräkning av återköps- och fribrevsvärden. Grunderna för belåning av försäkringsbrev hos försäkringsgivaren skall ange villkoren för belåningen. De skall även innehålla bestämmelser om lånevärde, räntesats och verkan av underlåtenhet att betala ränta. Grunderna för verkan av underlåtenhet att betala premierna skall ange i vilken ordning försäkringsgivarens ansvarighet kan komma att upphöra eller i övrigt förändras. Vidare skall grunderna ange villkoren för att försäkringen åter skall träda i kraft (återupplivning). 8 § De försäkringstekniska avsättningarna skall täckas och värderas på det sätt som gäller för skuldtäckning enligt 7 kap. 9 § första och tredje fjärde styckena, 9 a 10 c §§, 10 e samt 10 f §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser. Dock skall skuldtäckning endast omfatta direktförsäkringsrörelse. För teckning av de försäkringstekniska avsättningarna får av depositionen enligt 1 3 §§ räknas in under förutsättning att depositionen till den delen består av värdehandlingar som får användas för skuldtäckning med tillämpning av bestämmelserna i första stycket och som inte beaktats enligt 12 § första stycket fjärde meningen. De tillgångar som används för skuldtäckning skall finnas i . 9 § Företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land skall se till att sådana riktlinjer som anges i 7 kap. § försäkringsrörelselagen (1982:713) upprättas och att riktlinjerna följs. Företrädaren skall vidare fortlöpande pröva om riktlinjerna behöver ändras. Företrädaren skall se till att försäkringstagarna och den som avser att teckna en livförsäkring hos försäkringsgivaren informeras om det huvudsakliga innehållet i riktlinjerna, om det inte med hänsyn till försäkringens särskilda beskaffenhet saknas anledning till sådan information. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall meddela föreskrifter om skyldigheten att lämna information och om vilka försäkringar som inte skall omfattas av informationsskyldigheten. 10 § Företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land skall föra ett register som visar de tillgångar som används för skuldtäckning och tillgångarnas värde. Om en tillgång som antecknas i registret har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas för skuldtäckning, skall detta antecknas i registret. 11 § Försäkringstagarnas förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) följer med en fordran som grundas på avtal om 1. livförsäkring, eller 2. återförsäkring avseende livförsäkring. Förmånsrätten omfattar de tillgångar som finns upptagna i det register som anges i 10 §, när en försäkringsgivare från tredje land försätts i konkurs eller när utmätning äger rum eller särskild administration träder in. Fordran enligt 1 har företräde framför fordran enligt 2. 12 § En försäkringsgivare från tredje land skall, utöver de tillgångar som motsvarar de försäkringstekniska avsättningarna enligt 3 §, ha en tillräcklig kapitalbas. Kapitalbasens storlek skall fastställas på grundval av den direkta försäkringsrörelse som försäkringsgivaren bedriver i .