prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Tidiga varningar i form av rekommendationer från rådet skall riktas till berörda medlems- stater vid betydande avvikelser från det medelfristiga målet eller den an- passningsbana som fastställts för att uppnå detta mål. I rådets förordning (EG) nr 1467/97 om påskyndande och förtydli- gande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott preci- seras hur bestämmelserna i artikel 104c i EG-fördraget skall tillämpas. Genom förordningen införs tidsfrister för de olika stegen i förfarandet. Det definieras närmare under vilka omständigheter ett överskridande av referensvärdet av BNP för underskottet skall räknas som undantagsvis och övergående och därmed inte föranleda ett beslut om ett alltför stort underskott. I förordningen klargörs vidare i vilka situatio- ner sanktioner skall användas. Regler fastläggs för beräkning av deposi- tions- och bötesbelopp. De medlemsstater som inte deltar i valutaunionen omfattas inte av slutstegen i underskottsförfarandet. Till dessa stater kan det inte riktas krav på depositioner och böter. I resolutionen från utfäster sig medlemsstaterna, kommissionen och rådet att strikt och punktligt tillämpa bestämmelserna i pakten. Medlemsstaterna åtar sig att respektera det medelfristiga målet för den offentliga sektorns finanser nära balans eller överskott. 4.1.3 Eurons legala status nåddes en överenskommelse om de två rådsförordningar som skall reglera införandet av euron. I förra årets skrivelse om verksamheten i EU redogjordes för innehållet i dessa förordningar. Den förordning som beslutas enligt artikel 235 i EG-fördraget, och som innehåller bestämmelser om bl.a. kontraktskontinuitet och avrund- ning, antogs av rådet , förordning (EG) nr 1103/97. Förordningen enligt artikel 109 l.4 skall beslutas av de medlemsstater som deltar i det tredje steget av EMU från starten . Rådet har dock redan godkänt ett utkast till förordning. Det publicerades i form av en bilaga till en rådsresolution (97/C 236/04). 4.1.4 Multilateral övervakning lade kommissionen fram en rekommendation till all- männa riktlinjer för hur den ekonomiska politiken skall bedrivas inneva- rande år. På grundval av denna rekommendation presenterade rådet ett utkast till allmänna riktlinjer, vilket behandlades av Europeiska rådets möte i . Slutsatserna från mötet i låg sedan till grund för en rekommendation som antogs av . En uppföljning av allmänna riktlinjer skedde när man utarbetande nu gällande riktlinjer. Enligt resolutionen om tillväxt och sysselsättning som antogs av Euro- i , skall de allmänna riktlinjerna stär- kas och utvecklas vad gäller sysselsättningen (se avsnitt 11). Resolutio- nen uppmanar rådet att beakta de fleråriga sysselsättningsprogrammen, så som det var tänkt i Essenförfarandet, när de allmänna riktlinjerna formuleras. Denna förstärkta samordning av den ekonomiska politiken skall komplettera bestämmelserna i den nya avdelningen om sysselsättning. har verkat för att sysselsättningsfrågan ges större utrymme i de allmänna riktlinjerna, vilket ligger väl i linje med synen på sysselsättningspolitiken som en integrerad del av den ekonomiska politiken i stort. De allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekono- miska politik De allmänna riktlinjerna är av stor betydelse då dessa anger inriktningen på och målen för den ekonomiska politiken för gemenskapen och med- lemsstaterna . I riktlinjerna, vilka antogs , betonas vikten av en fortsatt stabilitetsinriktad politik i unionen. Uppnådda resultat i fråga om pris- och växelkursstabilitet måste befästas. Budgetkonsolideringen bör drivas vidare och utan avsteg från uppsatta mål. Ju mer budgetkonsolideringen bedrivs med sikte på de medelfristiga målen i stabilitets- och tillväxtpakten, desto mer kan penningpolitiken och de monetära förhållandena understödja tillväxt och sysselsättning. Strukturpolitiken bör ha en bred ansats och syfta till att förbättra varu- och tjänstemarknadernas funktionssätt genom att skärpa konkurrensen och stimulera innovation. I utformningen av regelverket på arbetsmark- naden måste en balans uppnås mellan att upprätthålla sammanhållningen i samhället och att skapa fler jobb. 4.1.5 Förfarandet vid alltför stora underskott i de offentliga finanserna Medlemsstaterna rapporterade på vanligt sätt in data om de offentliga finanserna . På basis av rekommendationer från kommissionen och efter hörande av beslutade rådet att upphäva besluten om ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser i och , i enlighet med artikel 104c.12 i EG-fördraget. Underskottet i den offentliga sektorns finanser låg 1996 i dessa medlemsstater under det referensvärde som anges i fördraget (av BNP) som bruttoskulden i förhållande till BNP bedömdes vara tillräcklig låg alternativt att minska i tillfredsställande takt. omfattas inte , och av beslut om ett alltför stort underskott. Till den majoritet av EU:s medlemsstater, däribland , som alltjämt omfattas av ett sådant beslut utfärdade rådet, med stöd av artikel 104c.7 i fördraget, rekommendationer om hur den aktuella situationen enligt rådets uppfattning borde rättas till. Den rekommendation som riktar sig till har offentliggjorts på svenskt initiativ. 4.1.6 Samordning av den ekonomiska politiken samt artiklarna 109 och 109b uppdrog i åt ministerrådet och kom- missionen att granska den ekonomiska samordningen i tredje etappen av EMU och ange hur den kan förbättras. Vid Europeiska rådets möte i mottogs en rapport om förberedelserna för den tredje etappen av EMU och en resolution antogs om samordning av den ekonomiska politiken samt om artiklarna 109 och 109b i fördraget. I resolutionen slås fast att EMU kommer att stärka banden mellan eko- nomierna i de länder som deltar i euro-samarbetet. Det anges i resolutio- nen att övergången till en gemensam valuta kräver en förstärkt övervak- ning och samordning från gemenskapens sida av den ekonomiska politi- ken i medlemsstaterna i euro-området. Det fastslås vidare att det kommer att finnas ett starkt ömsesidigt beroende mellan deltagande och icke del- tagande medlemsstater eftersom samtliga ingår i den inre marknaden. övervakning av den makroekonomiska utvecklingen i medlemssta- terna för att säkerställa varaktig konvergens och av utvecklingen av eurons växelkurs, övervakning av den offentliga sektorns finanser och av budgetpoliti- ken i enlighet med fördraget och stabilitets- och tillväxtpakten, övervakning av medlemsstaternas strukturpolitik inom arbets-, varu- och tjänstemarknaderna samt av kostnads- och pristrender, särskilt i den mån det påverkar möjligheterna att uppnå varaktig icke-inflatorisk tillväxt och skapa arbetstillfällen, främjande av skattereformer för att höja effektiviteten och åtgärder för att motverka skadlig skattekonkurrens. I resolutionen fastslås att står i centrum för samordningen av medlemsstaternas ekonomiska politik och att det är det enda organ som kan fatta beslut. Vid beslutades dock att minist- rarna från de stater som ingår i valutaunionen får mötas informellt för att diskutera frågor som har samband med det särskilda ansvar som de delar för den gemensamma valutan. Däremot skall frågor av gemensamt in- tresse alltid diskuteras av ministrarna från samtliga medlemsstater. Denna uppgörelse föranleddes av långa förhandlingar. De länder som med största sannolikhet inte kommer att ingå i valutaunionen från start , , och kunde inte acceptera det ursprungliga franska förslaget som gjorde en klar distinktion mellan deltagare och icke-deltagare. Förslaget avsåg att skapa ett informellt or- gan (Euro-X) där finansministrarna från de stater som ingår i valutaunio- nen skulle träffas inför varje Ekofin-möte och diskutera en bred krets av frågor. En sådan ordning skulle ha undergrävt roll genom att deltagarländerna redan i förväg hade diskuterat de viktigaste frågorna, och de övriga länderna skulle ha hamnat utanför betydelsefulla diskus- sioner om ekonomisk politik. Vad gäller genomförandet av fördragets bestämmelser om valutapolitik (artikel 109) anges i resolutionen att växelkurser i allmänhet bör betrak- tas som resultatet av all annan ekonomisk politik. I undantagsfall, t.ex. vid fall av tydlig avvikelse i växelkursen, får rådet utarbeta allmänna riktlinjer för valutapolitiken i förhållande till valutor i tredje land. Dessa allmänna riktlinjer bör alltid respektera ECB:s oberoende och överens- stämma med ECB:s huvudmål att upprätta prisstabilitet. Därutöver beskriver resolutionen att den tredje etappen av EMU kom- mer att kräva en kontinuerlig och fruktbar dialog mellan rådet och ECB för att främja en harmonisk ekonomisk utveckling (artikel 109b). Kom- missionens deltagande och ECB:s oberoende skall beaktas. 4.2 agerande i EMU-frågan 4.2.1 beslut om och EMU har alltsedan frågan om EMU först aktualiserades i samband med förhandling om medlemskap i intagit hållningen att frågan om svenskt deltagande i valutaunionen skall avgöras av . Regeringen lade fram förslag till beslut i denna fråga. Regeringen föreslog i sin proposition att inte bör införa euron då den tredje etappen av EMU inleds , men att bör hålla dörren öppen för ett senare deltagande. Största möjliga hand- lingsfrihet bör upprätthållas . Arbetet med de praktiska förberedelserna kommer att fortsätta. Vidare framförs att om regeringen senare finner att bör delta, skall frågan underställas svenska fol- ket för prövning. Det är önskvärt att en sådan prövning sker i ett allmänt val, men det kan inte heller uteslutas att det i stället kan ske genom ett extraval eller en folkomröstning. Därefter ankommer det på att fatta slutligt beslut. Enligt regeringen har svensk ekonomi uppnått en tillräcklig grad av styrka och varaktig stabilitet för att kunna delta i valutaunionen. För gäller dock att ett deltagande i valutaunionen måste ha stark folklig förankring. Regeringen anser att det inte finns folkligt stöd för att gå med i valutaunionen när den upprättas . I propositionen framhävs att har ett stort intresse av att EMU blir framgångsrikt. Det är också angeläget att fortsätter sitt aktiva engagemang i EU-arbetet och i den fortsatta integrationsprocessen. Kraven på den ekonomiska politiken blir inte lägre om står utanför valutaunionen. Det blir minst lika viktigt att bedriva en stabili- tetsorienterad ekonomisk politik, framhåller regeringen i sin proposition. Vidare framhålls det att utanför valutaunionen minst lika tydligt måste demonstrera sin strävan både att upprätthålla ett fast penningvärde och att etablera ett långsiktigt överskott i de offentliga finanserna. beslutade i enlighet med regeringens förslag, prop. 1997/98:25 och den ekonomiska och monetära unionen. 4.2.2 Förberedelser för ett eventuellt införande av euron i Praktiska förberedelser inför starten av EMU:s tredje etapp 1999 påbör- jades inom och har pågått . Arbetet har bedrivits inom ramen för den samordningsfunktion med tillhörande fem arbetsgrupper som inrättades inom . I arbetet har både alternativet deltagande i valuta- unionen för del 1999 och icke deltagande belysts. Arbetsgrup- perna har arbetat med områdena lagstiftning, finansiell sektor, näringsliv, offentlig administration samt medborgarfrågor. Två rapporter har publi- cerats : Praktiska euroförberedelser i , del 1 och 2 (Ds 1997:9 samt Ds 1997:59). Dessa rapporter är avsedda som underlag för ställningstaganden i hithörande frågor samt vid den praktiska planeringen av förberedelserna inför starten av valutaunionen. Även om inte deltar i valutaunionen från starten behöver vissa åt- gärder vidtagas och ett visst beredningsarbete utföras med anledning av att valutaunionen bildas. Eurotjänster förutses komma att efterfrågas, i synnerhet i den finansiella sektorn och bland storföretagen i det övriga näringslivet. Arbetet med praktiska förberedelser i kommer där- för att fortsätta. Detta är också viktigt för att skall kunna upprätt- hålla handlingsfrihet och en hög handlingsberedskap beträffande ett eventuellt framtida deltagande i valutaunionen. beslutade regeringen att inrätta en referensgrupp med chefen för , statsrådet , som ordförande med uppgift att bedöma hur det svenska euroförberedelsearbetet påverkas när står utanför valutaunionen samt identifiera behovet av anpassnings- åtgärder, identifiera behov och problem i samband med ett eventuellt senare svenskt deltagande, inklusive frågor om övergångsperiodens längd, utveckla dialogen med olika aktörer som påverkas av införandet av euron. Statsråden , och samt riksbankschefen skall ingå i gruppen. Härutöver skall företrädare för viktiga näringslivsorganisationer samt arbetsmark- nadens parter ingå. Den ovan nämnda samordningsfunktionen med tillhörande arbetsgrup- per med uppgift att arbeta med nationella praktiska euroförberedelser skall biträda referensgruppen och ombesörja att gruppens beslut verk- ställs. 4.2.3 Det svenska konvergensprogrammet Som nybliven medlem i EU presenterade ett konver- gensprogram för den ekonomiska politiken. Det övergripande syftet med programmet är att skall uppfylla konvergenskriterierna för delta- gande i den ekonomiska och monetära unionen (EMU) oavsett om Sve- rige ansluter sig till valutaunionen eller inte. I konvergensprogrammet redovisades ett konsolideringsprogram för de offentliga finanserna på i budgetförstärkande åtgärder till och med för att uppnå de budgetpolitiska målen. Det ursprungliga konsoliderings- programmet utökades till . Denna utök- ning noterades inom EU. I konvergensprogrammet angavs vidare att re- geringen varje halvår skall göra avstämningar. Sådana avstämningar har lämnats vid följande tillfällen: i anslutning till propositionen En politik för arbete, trygghet och utveckling (prop. 1995/96:25, bilaga 2), i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150, bilaga 2), i anslutning till budgetpropositionen (prop. 1996/97:1, bilaga 3), i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150, bilaga 2), i anslutning till budgetpropositionen (prop. 1997/98:1, bilaga 3). Den fjärde avstämningen av konvergensprogrammet, vilken gjordes i samband med den ekonomiska vårpropositionen , visade att de offentliga finanserna förbättrats snabbare än vad som förutsattes i konvergensprogrammet, trots en svagare tillväxt. Inga nya budgetförstär- kande åtgärder bedömdes behövas för att målen i konvergensprogrammet skulle uppnås. Prognosen visade inte bara på balans i de offent- liga finanserna utan till och med på ett överskott. Inom ramen för de budgetpolitiska målen fanns det därför utrymme för det åtgärdsprogram för att reducera arbetslösheten som föreslogs i den ekonomiska vårpro- positionen. Den femte avstämningen gjordes i samband med budgetpropositionen . Även denna avstämning visar att de offentliga finan- serna fortsatt att förbättras snabbare än vad som beräknades i konver- gensprogrammet. Med ett finansiellt sparandeunderskott 1997 på av BNP, beräknat enligt EU:s redovisningsprinciper, och en fort- satt fallande bruttoskuldkvot bedöms uppnå konvergenskriteri- erna för de offentliga finanserna. Den pågående konjunkturuppgången förväntas förstärkas vilket, inom ramen för målet om balans i de of- fentliga finanserna, ger utrymme för de åtgärder som föreslogs i budget- propositionen . 4.2.4 ställning presenterades departementspromemorian ställning (Ds 1997:50). Promemorian byggde på en överenskommelse som träffades mellan fem av riksdagspartierna (, , , och ). Förslagen i departementspromemorian avsåg tre områden, nämligen ställning, dess ledningsorganisation och beslutanderätten över valutapolitiken. Promemorian remissbehandlades, och förslagen granskades av Lagrådet och Europeiska monetära institutet (). överlämnade regeringen en proposition grundad på fempartiuppgörelsen till med förslag till de lagändringar som måste göra för att uppfylla EG-fördragets krav under den andra etappen av EMU (prop. 1997/98:40 ställning). De före- slagna åtgärderna syftar till att stärka förtroendet för penningpolitiken och därmed hålla nere räntor och inflation. I propositionen föreslås bl.a. att skall ha ett lagstadgat prisstabilitetsmål för sin verksamhet samt att en ny ledningsstruktur för banken skall införas. Vidare föreslås vissa ändringar beträffande ansvaret för valutapolitiken. Propositionen innehåller förslag till grundlagsänd- ringar. 4.2.5 Förhandlingar i EMU-frågor I de olika konkreta förhandlingar som fördes i olika EMU-frågor agerade för att uppnå svenska mål. slutfördes förhandlingarna om stabilitets- och tillväxt- pakten. Texterna om pakten antogs vid i Amster- dam och vid efterföljande Ekofin-rådsmöte . Slutresultatet måste betraktas som tillfredsställande. Pakten skapar goda förutsättningar att upprätthålla en varaktig budgetdisciplin i EMU:s tredje etapp. agerade aktivt under förhandlingen och fick på ett flertal punkter gehör för svenska krav. Som framgår av avsnitt 4.1.1 antog i en resolution om 2. lade i förhandlingarna stor vikt vid att deltagandet skulle vara frivilligt. Så blev också utfallet. Standardbredden anges i resolutionen till plus/minus , vilket förordat. Bilaterala smalare band kan även fastställas. lade vikt vid att så- dana smalare band inte får påverka tolkningen av växelkurskriteriet, som ligger till grund för beslut om inträde i valutaunionen. Även här fick gehör för sina åsikter. Vid toppmötet i verkade aktivt för att påverka utformningen av de föreslagna informella mötena mellan finansministrar (Euro-X). Den överenskommelse som nåddes var en kompromiss som gick i den riktning önskade. De länder som inte deltar i valutaunionen kommer sinsemellan att behandlas lika visavi de informella mötena. centrala plats i samord- ningen av ekonomisk politik understryks, liksom att det endast är i det som beslut kan fattas. Frågor av gemensamt intresse skall alltid diskute- ras mellan ministrarna från samtliga medlemsstater. Den krets av frågor som kommer att diskuteras endast inneländerna emellan begränsas. 4.3 Verksamheten i Europeiska monetära institutet monetära institutet () fortsatte sina förberedel- ser av det rättsliga, organisatoriska och logistiska regelverk som skall användas i () och inom Europeiska cent- ralbankssystemet (ECBS) under den tredje etappen. Förberedelsearbetet har successivt övergått från allmän planering till utarbetande av detalje- rade bestämmelser och genomförande av dessa i de nationella central- bankerna. offentliggjorde två rapporter om utformningen av det penningpolitiska styrsystemet inom ECBS i etapp tre. Båda rapporterna redovisar relativt detaljerat vilka instrument som förberett för detta ändamål, hur motpartskretsen kan avgränsas, hur anbudsförfaranden är avsedda att genomföras, vilka tillgångar som kan godtas som säkerhet etc. Former för inrapportering av finansiell statistik har också utarbetats. publicerade även andra rapporter om förberedelsearbetet, bl.a. om betalningssystemet TARGET och om systemet för avveckling av värde- papperstransaktioner, vilka båda blir av betydelse för att genomföra penningpolitiska transaktioner och andra gränsöverskridande betalningar i etapp tre. Vidare förberedde formerna för att förvalta ECB:s re- servtillgångar och för det penning- och valutapolitiska samarbete som kommer att aktualiseras mellan ECB och centralbankerna i länder med undantag. Andra förberedelser inom avsåg utformningen av sedlar i euro. I samarbete med centralbankerna övervakade den finansiella sektorns förberedelser för införandet av euron. lade också fram en lägesrapport om i vad mån den nationella lagstiftningen för centralbankerna i EU-länderna är förenlig med fördraget. Fortlöpande avgav vidare synpunkter på lagförslag som och nationella myndigheter remitterat till för ytt- rande. 5 Öppenhet och insyn För EU-samarbetets utveckling och medborgarnas förtroende för unionen är frågorna om öppenhet och insyn av stor betydelse. har fortsatt att verka för större öppenhet och insyn i EU:s institutioner, framför allt i samband med men även i det lö- pande rådsarbetet och i flera mål vid EG:s förstainstansrätt. 5.1 I regeringskonferensen drev aktivt frågan om en fördragsregle- ring av rätten att ta del av handlingar i EU:s institutioner. Resultatet måste bedömas som mycket tillfredsställande ur svensk synvinkel. Sve- rige vann visserligen inte gehör för alla sina ståndpunkter t.ex. skyldig- heten för institutionerna att ha offentliga register men flera av de vikti- gaste svenska kraven blev tillgodosedda. Frågan om offentliga register avser regeringen att fortsätta att driva i kommande arbete med den över- gripande rättsakt som skall beslutas med stöd av den nya artikeln om handlingsoffentlighet i Amsterdamfördraget. I det nya fördraget finns nu dels en allmän öppenhetsprincip, dels bestämmelser om handlingsoffent- lighet och informationsskyldighet. Enligt den allmänna öppenhetsprincipen skall besluten inom EU fattas så öppet som möjligt. Detta gäller inom samtliga tre samarbetsområden. Enligt den nya artikeln om handlingsoffentlighet skall alla EU-med- borgare samt fysiska personer bosatta i en medlemsstat och juridiska per- soner med säte i en medlemsstat ha rätt till tillgång till Europaparlamen- tets, rådets och kommissionens handlingar. Allmänna principer och nöd- vändiga sekretessregler skall beslutas av rådet i en rättsakt som skall gälla alla tre institutionerna. Rättsakten skall vara klar senast efter det att Amsterdamfördraget träder i kraft. Den skall beslutas enligt med- beslutandeförfarandet, vilket innebär att rådet skall fatta beslut tillsam- mans med på förslag av kommissionen. Varje institu- tion skall sedan i sin arbetsordning införa bestämmelser på detaljnivå. Reglerna om handlingsoffentlighet är tillämpliga på handlingar som rör alla tre samarbetsområdena. De är givetvis tillämpliga på sådana hand- lingar som en institution själv har upprättat. Det är också viktigt att no- tera att den nya artikeln är så utformad att den även kan avse handlingar som har upprättats utanför en institution och därefter kommit in dit. I en gemensam förklaring uttalar konferensen att en medlemsstat har rätt att begära att kommissionen eller rådet inte vidarebefordrar en handling med ursprung från den staten till tredje man utan att medlemsstaten har lämnat sitt medgivande. Enligt bestämmelsen om informationsskyldighet skall rådet när det handlar i egenskap av lagstiftare alltid offentliggöra omröstningsresulta- ten, röstmotiveringarna och uttalandena till protokollet. Konferensen beslutade också att förbättra informationen till allmänhe- ten om samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Enligt en till fördraget fogad gemensam förklaring skall initiativ till åtgärder från medlemssta- terna och kommissionen samt rättsakter som rådet antar inom detta sam- arbetsområde offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tid- ning i enlighet med vad som anges i rådets respektive kommissionens arbetsordning. Fördragen har saknat regler om öppenhet och insyn. Institutio- nerna har således ingen fördragsenlig skyldighet att ha regler om handlingsoffentlighet. , rådet och kommis- sionen har dock frivilligt antagit sådana regler som komplement till sina arbetsordningar. Dessa regler kan ändras eller upphävas av institutio- nerna själva. Genom att en princip om handlingsoffentlighet införs i Amsterdamfördraget skapas en stabil och förutsebar ordning, enligt vil- ken huvudregeln är att medborgarna skall ha rätt att ta del av de tre cent- rala institutionernas handlingar. 5.2 EU:s institutioner 5.2.1 Rådet, kommissionen och Rådet och kommissionen har regler om hand- lingsoffentlighet som grundas på en gemensam uppförandekodex. Med verkan har antagit motsvarande bestämmelser (beslut 97/632/EKSG, EG, Euratom). Även flera av de särskilda EU-organen har antagit egna regler om handlings- offentlighet. 5.2.2 Mål i EG:s förstainstansrätt I målet for Nature (WWF) UK mot kommissionen (T- 105/95) intervenerade , dvs. deltog utan att vara part, som enda medlemsland på WWF:s sida. och intervenerade på kommissionens sida.