prop · GL0310 · 1998-01-01 00:00:00 — 4 § En skattemyndighet får, i de avseenden som anges i denna lag, med- verka vid förundersökning som avser 1. brott enligt skattebrottslagen (1971:69), 2. brott enligt 14 § lagen (1996:598) om kontroll av yrkesmässiga vägtran- sporter av mineraloljeprodukter, alkohol och tobak, 3. brott enligt 19 kap. 1 § 4 aktiebolagslagen (1975:1385), 4. brott enligt 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pen- sionsutfästelse m.m., 5. brott enligt folkbokföringslagen (1994:481), 6. bokföringsbrott enligt 11 kap. 5 § samt 7. annat brott om åklagaren finner att det finns särskilda skäl för detta. 5 § För förundersökningens bedrivande gäller reglerna i och andra författningar angående förundersökning i allmänhet, med de skillnader som följer av denna lag. 6 § Förundersökningen inleds av skattemyndigheten eller åklagaren. Har den inletts av skattemyndigheten och är saken inte av enkel beskaffenhet, skall ledningen övertas av åklagaren, så snart någon skäligen kan miss- tänkas för brottet. Åklagaren skall också annars överta ledningen, när det är påkallat av särskilda skäl. Åklagare som leder förundersökning får vid undersökningens verkstäl- lande anlita biträde av skattemyndigheten. 7 § får besluta om och verkställa beslut om tvångs- medel i samband med förundersökning endast i den mån det följer av 8 10 §§. får inte bruka våld enligt bestämmelsen i 23 § polis- lagen (1984:387) i vidare mån än som framgår av 10 §. 8 § får verkställa undersökningsledarens, åklagarens eller rättens beslut om beslag enligt 27 kap. 1 § , åtgärd enligt 27 kap. 15 § och husrannsakan enligt 28 kap. 1 § . När skattemyndigheten leder en förundersökning, får den såsom under- sökningsledare besluta om åtgärder som avses i första stycket. 9 § Vid fara i dröjsmål eller när skattemyndigheten verkställer ett beslut om husrannsakan får myndigheten ta egendom i beslag eller vidta åtgärd enligt 27 kap. 15 § utan föregående beslut av undersök- ningsledaren, åklagaren eller rätten. Sådan åtgärd skall skyndsamt anmälas till undersökningsledaren eller åklagare som skall pröva om åtgärden skall bestå. 10 § När skattemyndigheten verkställer ett beslut om husrannsakan får myndigheten, även utan föregående beslut av undersökningsledaren eller åklagaren, bereda sig tillträde till tillslutet utrymme eller lokal som inte är bostad, om det behövs för att åtgärden skall kunna utföras. 11 § får, utan tillämpning av reglerna om förundersök- ning, utreda sådan brottslighet som anges i 4 § 1 6 under de förutsättningar som följer av 23 kap. 22 § . 12 § När skattemyndigheten har varit undersökningsledare eller utfört en brottsutredning enligt 11 §, får en av Riksåklagaren utsedd befattnings- havare vid skattemyndighet utfärda strafföreläggande i fråga om brott som avses i 4 § 1 6. Därvid gäller föreskrifterna i 48 kap. med följande skillnader. Vad som sägs i 48 kap. om åklagare tillämpas på befattningshavaren vid skattemyndigheten. Strafföreläggandet får inte avse annat än böter och avgift enligt lagen (1994:419) om brottsofferfond. Om det är tveksamt huruvida den misstänkte har godkänt föreläggandet, skall ärendet överlämnas till åklagaren. I mål om klagan enligt 59 kap. på strafföreläggande som har utfärdats enligt första stycket är allmän åklagare motpart till den klagande. 13 § I ärenden där den misstänkte inte har fyllt tjugoett årgäller inte vad som anges i 6 § om skattemyndighetens egen ledning av förundersökningar, 11 § om förenklade brottsutredningar samt 12 § om utfärdande av strafförelägganden. 6 § första stycket, 8 § andra stycket samt 12 § denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I övrigt träder lagen i kraft . till dess lagen har trätt i kraft i sin helhet skall åklagaren, vid beslut om skattemyndighet skall biträda vid förundersökning, särskilt beakta utredningens förutsedda svårighetsgrad och vilken erfarenhet skatte- myndigheten har hunnit skaffa i fråga om brottsutredning. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ lagen (1964:167)1 om unga lag- överträdare skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I denna lag finns särskilda be- stämmelser om handläggning hos polis, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt tjugoett år. I denna lag finns särskilda be- stämmelser om handläggning hos polis, skattemyndighet åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt tjugoett år. I övrigt gäller regler och andra bestämmelser. Förundersökning mot den som inte har fyllt skall, om det inte möter hinder, ledas av en åklagare eller polisman som, med avseende på intresse och fallenhet för arbete med unga lagöverträdare, är särskilt läm- pad för uppgiften. Har den unge tidigare varit föremål för förundersökning eller utredning enligt 31 §, skall om möjligt samma åklagare och polismän anlitas för den nya för- undersökningen. Har den unge tidigare varit före- mål för förundersökning eller utredning enligt 31 §, skall om möjligt samma åklagare och polismän eller tjänstemän vid skattemyndighet anlitas för den nya förundersökningen. Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1994.1760. 2 Senaste lydelse 1994:1760. 3 Senaste lydelse 1994:1760. 3 Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att 17 § skattebrottslagen (1971:69) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 17 §1 Förvaltningsmyndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifter skall göra anmälan till åklagaren så snart det finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd enligt denna lag eller om anmälan av annat skäl inte be- hövs. Förvaltningsmyndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifter skall göra anmälan till åklagaren så snart det finns anledning att anta att brott enligt denna lag har begåtts. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd enligt denna lag eller om anmälan av annat skäl inte be- hövs. Skattemyndigheter får full- göra anmälningsskyldigheten till enhet inom skatte förvaltningen som handlägger ärenden om brottsutredning (skattekriminal), om det inte finns skäl att anta att brottet föranleder annan påföljd än böter. Har i lag eller förordning meddelats bestämmelse som avviker från föreskrifterna i första stycket gäller den bestämmelsen. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 Senaste lydelse 1985:105. 4 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 1 §2 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till 1. förundersökning i brottmål, 2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3. verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud, 4. åklagarmyndighets, polis- myndighets, tullmyndighets eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, eller 4. åklagarmyndighets, polismyn- dighets, skattemyndighets, tull- myndighets eller kustbevakning- ens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, eller verksamhet som rör övervakning enligt insider- lagen (1990:1342) eller efterlevnaden av 7 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motver- kas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller i annan verksamhet hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, tullmyndighet eller kustbevak- ningen med att uppdaga, utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndig- het i konkurs och inom exekutionsväsendet för uppgift som angår miss- tanke om att en gäldenär har begått brott som avses i 11 kap. eller annat brott som har samband med gäldenärens näringsverksamhet. Motsvarande sekretess gäller i annan verksamhet hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, tullmyndighet eller med att uppdaga, utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i kon- kurs och inom exekutions- väsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär har begått brott som avses i 11 kap. eller annat brott som har samband med gäldenärens näringsverksamhet. Motsvarande sekretess gäller i annan verksamhet hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, skattemyndighet, tullmyndighet eller kustbevak- ningen med att uppdaga, utreda eller beivra brott samt hos till- synsmyndighet i konkurs och inom exekutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om att en gäldenär har begått brott som avses i 11 kap. eller annat brott som har samband med gäldenärens närings- verksamhet. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 9 kap. 17 §3 Sekretess gäller, om inte annat följer av 18 §, i 1. utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott eller som avser register- kontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 3. åklagarmyndighets, polismyndighets, tullmyndighets eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. 3. åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, tullmyndighets eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1992:1474. 2Senaste lydelse 1996:1017. 3Senaste lydelse 1996:628. 5 Förslag till lag om ändring i förvaltningslagen (1986:226) Härigenom föreskrivs att 32 § förvaltningslagen (1986:226) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 32 §1 Bestämmelserna i 8-30 §§ gäl- ler inte kronofogdemyndigheter- nas exekutiva verksamhet och inte heller polis-, åklagar- och tullmyndigheternas eller kust- bevakningens brottsbekämpande verksamhet. Bestämmelserna i 8-30 §§ gäller inte kronofogdemyndigheternas exekutiva verksamhet och inte heller polis-, åklagar-, skatte- och tullmyndigheternas eller kust- bevakningens brottsbekämpande verksamhet. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1988:449. Förteckning över remissinstanser beträffande rapporten Följande remissinstanser har avgett yttrande. ombudsmän, , , Riksåklagaren, , Hov- rätten över och , Kammarrätten i , , Länsrätten i , , Riksskatte- verket, , i , i , Föreningen auktoriserade revisorer, , , , Svens- ka , i och EBM-ut- redningen. och har avgett ett gemensamt yttrande. Akademikers har överlämnat ett yttrande från . har överlämnat yttranden från och . EBM-utredning har avgett sitt yttrande i rapporten heten och den nya organisationen för bekämpning av ekonomisk brottslig- het. har avstått från att yttra sig. sammanfattning av delbetänkandet Artikel 6 i och skatteutredningen (SOU 1996:116) Den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakon- ventionen) har inkorporerats i svensk rätt. Utredningen har bl.a. i uppdrag att analysera hur den enskildes upp- giftsskyldighet i skatteutredningar förhåller sig till artikel 6 i Europakon- ventionen samt lägga fram de förslag som motiveras av analysen. Syftet med artikel 6 är att tillförsäkra den enskilde en opartisk prövning av rättsliga anspråk. Artikeln omfattar inte alla ärenden utan bara sådana, som avser en tvist om en civil rättighet eller skyldighet eller en anklagelse för brott. I betänkandet redovisas först hur begreppen civila rättigheter och skyldigheter tolkats vid tillämpning av artikeln. Utredningen redogör där- efter kortfattat för de rättssäkerhetsgarantier som omfattas av artikeln. Skattetillägget är en administrativ sanktion vars huvudsakliga syfte är att förmå de skattskyldiga att dels fullgöra deklarationsskyldigheten, dels lämna korrekta uppgifter i övrigt på det sätt som är föreskrivet bl.a. i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Utredningen har undersökt om det svenska förfarandet vid påförande av skattetillägg kan anses avse en anklagelse för brott enligt artikel 6. I betänkandet redovisas några avgöranden från där domstolen tagit ställning till hur olika slag av administrativa sanktioner förhåller sig till artikel 6. Vid bedömningen av om en gärning omfattas av artikel 6 tycks Europa- domstolen tillämpa två olika tillvägagångssätt. Domstolen har i fallet m.fl. (dom ) lyft fram tre rekvisit som den anser vara utmärkande för en kriminell handling vid tillämpning av artikeln, nämligen gärningens klassificering i den nationella rätten, gärningens art och straffets natur och svårhetsgrad. När det gäller gärningar som traditionellt är kriminaliserade, såsom t.ex. trafikförseelser, prövar domstolen de tre rekvisit som medför att beivrandet av en gärning innefattar en anklagelse för brott vid tillämpning av artikel 6. När det åter gäller gärningar som traditionellt inte är kriminaliserade och som hanteras i ett administrativt förfarande gör domstolen en helhets- bedömning av de omständigheter som framkommit. Flera konventionsstater tillämpar administrativa sanktionssystem vid överträdelser mot skattelagstiftning. Av dessa har prövat endast det franska skattetillägget, nämligen i fallet Bendenoun (dom ). Domstolen fann vid en helhetsbedömning att fyra faktorer ledde till att det franska skattetilläggsförfarandet var en anklagelse för brott enligt artikel 6. Utredningen anser att en bedömning av om det svenska skattetilläggs- förfarandet omfattas av artikel 6 i första hand bör göras mot bakgrund av fallet Bendenoun. I betänkandet görs en jämförelse mellan det svenska skattetilläggsförfarandet och det franska. Därvid har framkommit att det svenska skattetilläggsförfarandet i flera väsentliga avseenden avviker från det franska. Utredningen har vid en helhetsbedömning av hittillsvarande praxis och annat tillgängligt material funnit att övervägande skäl talar för att det svenska skattetilläggsförfarandet inte omfattas av artikeln. Utred- ningens slutsats är att de svenska skattetillläggsreglerna inte kräver någon åtgärd på grund av att de skulle stå i strid med artikel 6. Utredningen har av samma skäl gjort bedömningen att inte heller reg- lerna om förseningsavgift står i strid med artikel 6. Lämnande av en oriktig uppgift kan också få till följd att den skattskyl- dige blir eftertaxerad eller efterbeskattad. Eftertaxeringen är ingen sanktion utan endast en rättelse av taxeringen. Utredningen anser att eftertaxe- ringsförfarandet inte kan anses avse en anklagelse för brott enligt artikel 6. Lämnande av oriktiga uppgifter kan slutligen leda till att den skattskyl- dige blir anklagad för skattebrott. genomförs av polisen under ledning av åklagaren. är enligt nuvarande 17 § skattebrottslagen (1971:69) skyldig att till åklagaren anmäla misstanke om brott när det finns anledning att anta att ett brott har begåtts. Vid anmälan skall myndigheten ange de omständigheter som utgjort grund för brottsmisstanken. Gränsdragningen mellan utredningarna kompliceras av att skatterevisorn ofta anlitas som sakkunnig i brottsutredningen och att uppgifter som lämnas i skatteutredningen kan komma att lämnas över till brottsutredningen. I skatteutredningen lämnas uppgifter under straffansvar och uppgifter kan framtvingas genom hot om vite. Vid brottsutredningen har den som skäligen är misstänkt för brott rätt att tiga och behöver inte medverka i utredningen. Eftersom myndigheterna samarbetar under utredningen måste artikel 6 beaktas i skatteutredningen i sådan utsträckning att skattebrottsutredningen inte kommer i konflikt med artikel 6. Utredningen anser att rätten att tiga i skattebrottsutredningen i vissa fall kan kränkas genom skyldigheten att medverka i skatteutredningen. Av denna anledning föreslår utredningen att det i taxeringslagen (1990:324) m.fl. skattelagar införs bestämmelser som innebär att den skattskyldige är skyldig att medverka i skatteutredningen när sådana omständigheter framkommit att han skäligen kan misstänkas för skattebrott. Denna rätt att förhålla sig passiv gäller bara när det är fråga om sådana brott som skall anmälas till åklagaren och bara i utredningen av sådana frågor som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Skyldigheten att medverka återinträder om åklagaren beslutar att inte inleda förundersökning eller om den läggs ned. Det är från rättssäkerhetssynpunkt viktigt att skattemyndigheten beaktar den skattskyldiges rätt att tiga om han skäligen kan misstänkas för skatte- brott eller annat brott som myndigheten avser att anmäla till åklagaren. Utredningen har därför funnit att det är naturligt att tidpunkten för anmälan av brottet till åklagaren knyts till den tidpunkt då rätten att tiga inträder. Utredningen föreslår att anmälningstidpunkten i 17 § skattebrottslagen och andra lagar ändras så att anmälan senast skall ske när någon skäligen kan misstänkas för brott. Rätten att tiga inträder enligt förslaget redan vid anmälningstidpunkten om skattemyndigheten anmält brottet vid en lägre grad av misstanke. I betänkandet diskuteras slutligen hur tvångsåtgärderna i lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet förhåller sig till artikel 6. Tvångsåtgärderna förutsätter i sig ingen medverkan från den skattskyldige och bör av den anledningen inte komma i konflikt med artikel 6. Emellertid är en av grunderna för tillämpning av tvångsåtgärds- lagen tredska. Utredningen anser att det kan ifrågasättas om det är förenligt med syftet i artikel 6 att tillämpa tvång på den grunden att den skatt- skyldige inte frivilligt medverkar i en utredning när det skäligen kan miss- tänkas att han gjort sig skyldig till ett brott. Utredningen föreslår därför att grunden tredska inte får tillämpas om den skattskyldige kan misstänkas för skattebrott. 1 Förslag till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att 17 § skattebrottslagen (1971:69) skall ha följande lydelse. 17 §1 Förvaltningsmyndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifter skall göra anmälan till åkla- garen så snart det finns anledning anta att brott enligt denna lag har begåtts. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd enligt denna lag eller om anmälan av an- nat skäl inte behövs. Förvaltningsmyndigheter som handlägger frågor om skatter eller avgifter skall göra anmälan till åkla- garen senast när någon skäligen kan misstänkas för brott enligt denna lag. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd enligt denna lag eller om anmälan av annat skäl inte behövs. Har i lag eller i förordning meddelats bestämmelse som avviker från föreskrifterna i första stycket gäller den bestämmelsen. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1985:105. 2 Förslag till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) Härigenom föreskrivs att det i taxeringslagen (1990:324) skall införas en ny paragraf, 3 kap. 19 §, samt närmast före 3 kap. 19 § en ny rubrik av följande lydelse. Upphörande av skyldigheten att medverka i skatteutredning 19 § Har det vid utredningen framkommit omständigheter som medför att den skattskyldige eller, om den skattskyldige är juridisk person, ställföreträdare för den skattskyldige skäligen kan miss- tänkas för brott enligt skattebrotts- lagen (1971:69) eller brott mot 12 kap. 7 § aktiebolagslagen (1975:1385), 2 kap. 6 § stiftelsela- gen (1994:1220) eller 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryg- gande av pensionsutfästelse m.m. eller annat brott som skattemyndig- heten avser att anmäla till åklaga- ren, är den skattskyldige eller ställföreträdaren inte längre skyldig att medverka i en utredning av en fråga som har samband med den gärning som omfattas av brotts- misstanken. Har skattemyndigheten gjort anmälan om misstanke om brottet till åkla- garen inträder rätten att inte med- verka vid denna tidigare tidpunkt. får i dessa fall begära den skattskyldiges eller ställföreträdarens medverkan en- dast om denne upplysts om sin rätt att inte medverka. Första stycket gäller inte om anmälan inte behöver göras enligt 17 § första stycket skattebrottslagen eller om åklagaren fattat beslut om att inte inleda förundersökning be- träffande den aktuella gärningen eller att lägga ned sådan förunder- sökning. Denna lag träder i kraft . 3 Förslag till förordning om ändring i taxeringsförordningen (1990:1236) Härigenom föreskrivs att 22 § taxeringsförordningen (1990:1236) skall ha följande lydelse. 22 § skall göra anmälan till åklagaren så snart det finns anledning att anta att brott enligt skattebrottslagen (1971:69) eller brott mot 12 kap 7 § aktie- bolagslagen (1975:1385) eller 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. har begåtts. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av annat skäl inte be- hövs. I anmälan skall anges de om- ständigheter som utgjort grund för misstanken om brott. skall göra anmälan till åklagaren senast när någon skäligen kan misstänkas för brott enligt skattebrottslagen (1971:69) eller brott mot 12 kap. 7 § aktiebolags- lagen (1975:1385), 2 kap. 6 § stif- telselagen (1994:1220) eller 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av annat skäl inte behövs. I anmälan skall anges de omständigheter som utgjort grund för misstanken om brott. På akten i taxeringsärendet skall antecknas den tidpunkt då skälig misstanke om brott uppkom- mer eller anmälan enligt första stycket annars görs. Denna förordning träder i kraft . 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt Härigenom föreskrivs att det i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvo- skatt1 skall införas en ny paragraf, 68 §, av följande lydelse. 68 §2 Om någon skäligen kan miss- tänkas för brott enligt skattebrotts- lagen (1971:69), är han inte längre skyldig att medverka i en utredning av en fråga som har samband med den gärning som omfattas av brotts- misstanken. Har beskatt- ningsmyndigheten redan dessförin- nan gjort anmälan om misstanke om brottet till åklagaren inträder rätten att inte medverka vid denna tidigare tidpunkt. Beskattningsmyn- digheten får i dessa fall begära den enskildes medverkan endast om denne upplysts om sin rätt att inte medverka. Första stycket gäller inte om anmälan inte behöver göras enligt 17 § första stycket skattebrottslagen eller om åklagaren fattat beslut om att inte inleda förundersökning beträffande den aktuella gärningen eller att lägga ned sådan förunder- sökning. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857. 2Förutvarande 68 § upphävd genom 1971:77. 5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter Härigenom föreskrivs att det i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall införas en ny paragraf, 3 kap. 17 §, samt när- mast före 3 kap. 17 § en ny rubrik av följande lydelse.