prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Den transnationella dimensionen bedöms därvid som till övervägande delen positiv, trots att den orsakar ett merarbete. I vad mån projekten har varit förnyande är dock enligt utvärderingen mer svårbedömt. ADAPT syftar till att genom transnationella utvecklingsprojekt underlätta för anställda att klara arbetsmarknadens förändrade krav, skapa nya arbetstillfällen och stärka företagens konkurrensförmåga. EU bidrar med totalt 13 miljoner ecu (ca ) . Den nationella medfinansieringen uppgår till ca 15 miljoner ecu (ca ). Totalt har ca 55 projekt beslutats inom programmet, fördelat på två ansökningsomgångar. Liksom inom EMPLOYMENT genomfördes den andra och sista ansökningsomgången . har upphandlat en oberoende interimsutvärdering av programmet. I utvärderingsrapporten lyfts ett antal projekt fram som förnyande. De transnationella partnerskapen utgörs enligt utvärderingen i en del fall av ett faktiskt samarbete, medan de i andra fall endast innebär ett erfarenhetsutbyte. KONVER syftar till att bidra till ekonomisk utveckling i regioner som är starkt beroende av försvarssektorn. I ingår kommunerna . Programmet omfattar 3,4 miljoner ecu (28,) från EU och lika mycket från svenska offentliga finansiärer 1999. Privata medel tillkommer. Genomförandet av programmet kom i gång . Totalt hade projekt godkänts för . för KONVER är gemensam med mål 2 Bergslagen. har den sammanträtt två gånger. LEADER II syftar till att utveckla människors initiativkraft och engagemang för att stimulera en fortsatt ekonomisk utveckling av landsbygden. LEADER II genomförs i inom ramen för två operativa program, ett för mål 6-området och ett för 5b-områdena. I mål 5b-områdena uppgår EU-medlen till 12,3 miljoner ecu (ca ), och mål 6 omfattar 4,3 miljoner ecu (ca ) från EU. Den nationella medfinansieringen uppgår i mål 6-området till och i mål 5b-områdena till . Insatserna sker via tolv s.k. LAG-grupper () som genomför projekt i geografiskt avgränsade områden. Fram hade endast beviljats till projekt i mål 6, och motsvarande siffra för 5b-områdena var . Anledningen till den låga beslutstakten är bl.a. geografisk avgränsning och bildandet av LAG- grupper samt inkörningsproblem. Småföretagsinitiativet vänder sig till små och medelstora företag i målområdena 2, 5b och 6. Stöd kan ges för insatser inom tre områden: marknadsutveckling, användning av ny teknik samt miljöstrategier. EU bidrar med 17,2 miljoner ecu (146,) och lika mycket skall komma från nationell offentlig finansiering. Dessutom tillkommer 14,4 miljoner ecu (122,) från privata aktörer. Arbetet startades på allvar och präglades inledningsvis av en omfattande informationsspridning om initiativet. Efter annonsering genom "call for proposals" (projektinbjudan) fokuserades arbetet allt mer kring bearbetning av inkomna projektförslag. har initiativet behandlat ca 120 ansökningar av vilka 22 projekt formellt har beviljats såväl EU-medel, ca , som svensk offentlig medfinansiering. Därutöver har 23 projekt beviljats EU-medel under förutsättning att den nationella medfinansieringen kan ordnas. syftar till att angripa problem i stadsområden och förorter. I berörs endast ett par stadsdelar i kommun. Programmet omfattar ca 5 miljoner ecu (ca ) från kommissionen och lika mycket från svenska offentliga finansiärer. Tre möten har hållits i beslutsgruppen och på dessa har 14 projekt godkänts för eller av den totala EU-ramen. PESCA syftar till att främja ökad variation inom näringslivet på orter som varit starkt beroende av fiskerinäringen. Sexton kommuner inom fem områden (, ostkusten, sydkusten, samt ) berörs av initiativet. För PESCA bidrar EU med 4,1 miljoner ecu (34,) medan nationell offentlig medfinansiering och privat finansiering uppgår till 2,8 respektive 4 miljoner ecu (23,8 respektive ). har sammanträtt fyra gånger, senast . Programmet har framskridit långsamt, och endast av tillgängliga medel har beviljats till olika projekt. har de flesta berörda parter och organisationer varit delaktiga i en diskussion om programmets framtid, vilket bör få effekter på nyttjandegraden . 22 Miljö EU:s miljöpolitik skall bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå. Miljöfrågorna har funnits på gemenskapens dagordning då det första handlingsprogrammet för miljön antogs. Formerna för den gemensamma miljöpolitiken utvecklades ytterligare när Unionsfördraget trädde i kraft . De ändringar i fördragen som kommer att beslutas genom Amsterdamfördraget innebär ännu en viktig utveckling av de grundläggande principerna för skyddet av miljön. Hållbar utveckling slås fast som ett övergripande mål för hela EU. har hållits fyra miljöministerrådsmöten. Vidare arrangerades ett informellt ministermöte om miljön och de små och medelstora företagen. 22.1 Utvecklingen på de av prioriterade områdena 22.1.1 Försurning Försurning är ett allvarligt miljöproblem i , och merparten av de luftföroreningar som bidrar till försurningen kommer från andra länder (). Av dessa kommer från övriga EU-stater. Mot denna bakgrund är det naturligt att se försurningen som en prioriterad miljöfråga i EU-arbetet. lyckades få gehör för att kommissionen skulle få i uppgift att ta fram en strategi för att begränsa utsläppen av försurande ämnen. Kommissionen presenterade sitt meddelande, KOM (97) 88, om en strategi för att bekämpa försurningen . Vid utarbetandet av strategin deltog en svensk nationell expert. I EU:s femte miljöhandlingsprogram sägs att utsläppen av försurande ämnen skall minskas så att kritiska belastningsgränser inte överskrids någonstans i unionen. Detta är också det långsiktiga målet i kommissionens strategi, men i denna fastställs också ett delmål som innebär en minskning av den areal som består av oskyddade ekosystem . Kommissionens meddelande innebär långtgående åtgärder och kommer att medföra en betydlig förbättring för svensk del. Om strategin genomförs kommer av yta att vara över den kritiska belastningsgränsen jämfört . Kommissionens meddelande innehåller ett antal förslag till åtgärder som skall vidtas för att man skall kunna uppnå delmålet. Två av dessa, revidering av direktiv /12/EEG om minskning av svavelhalten i vissa flytande bränslen och ratificeringen av svavelprotokoll inom konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, behandlas i rådet. Förslaget om att ratificera svavelprotokoll har accepterats av alla länder. planerar att behandla direktivet om svavel i bränslen under sitt ordförandeskap . Utöver dessa åtgärder avser kommissionen att lägga fram förslag om en revidering av direktiv /609/EEG om stora förbränningsanläggningar samt ett nytt direktiv med nationella tak för utsläpp av svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak. Det första förslaget kommer att presenteras och det senare beräknas bli klart . Rådsslutsatser om kommissionens meddelande antogs på rådsmötet . 22.1.2 Klimatpåverkan har det pågått förhandlingar om ett protokoll till för klimatförändringar. Frågan behandlades vid konventionens tredje partsmöte som ägde rum i Kyoto . Förhandlingarna har förberetts i en förhandlingsgrupp som tillsattes av det första partsmötet i . Vid mötena i gruppen förhandlades bl.a. om bindande utsläppsreduktioner för alla industriländer (de s.k. annex-1-länderna) samt gemensamma åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna. EU har varit drivande under det globala förhandlingsarbetet. EU:s ståndpunkter har förberetts i en särskild rådsarbetsgrupp, ad hoc-gruppen för klimatfrågor. började gruppen mer konkret diskutera ett förhandlingsbud för EU vad gäller bindande utsläppsreduktioner. Ståndpunkterna utvecklades vidare under det nederländska ordförandeskapet . I rådsslutsatser presenterades EU:s förslag till reduktionsåtaganden: att alla industriländer skall minska sina sammanvägda utsläpp av koldioxid, metan och dikväveoxid och med . I rådsslutsatserna presenterades också en indikativ bördefördelning för hur EU skulle kunna fördela ett gemensamt mål. Det betonades dock att denna fördelning skulle omarbetas beroende på utfallet av förhandlingarna i Kyoto. Arbetet i ad hoc-gruppen har också inneburit att medlemsländerna försökt precisera vilka gemensamma åtgärder man behöver genomföra för att uppfylla EU:s klimatmål. Följande åtgärdsområden för reduktion av växthusgaser har pekats ut: borttagande av hinder mot ökad användning av förnybara energikällor, åtgärder för energieffektivisering för hushållsapparater, införande av minimiskattesatser på bränslen, reduktion av koldioxidutsläppen från nya personbilar, införande av bränsleskatter och/eller effektivitetskrav på internationell sjö- och luftfart, successivt borttagande av subsidier på fossila bränslen och andra subventioner som hindrar en effektiv energianvändning, införande av ett ramverk för miljöskatter, introduktion av frivilliga åtaganden för tung industri, koordinering av normer för energieffektivitet och/eller ekonomiska incitament för utveckling av avancerade industriprocesser, åtgärder för minskade utsläpp av metan. Det fortsatta arbetet med dessa områden innebär en ytterligare precisering och prioritering av åtgärder som behövs för att uppfylla EU:s kommande klimatmål. I detta arbete skall också vikt läggas vid kostnader och möjlighet till reduktioner. blev en framgång. Man lyckades åstadkomma ett protokoll som innebär bindande reduktioner av växthusgaserna koldioxid, metan, dikväveoxid, freoner och svavelhexafluorid. Sammanlagt innebär överenskommelsen en minskning av dessa gaser från annex-1-länderna (OECD+CIT) års nivå. Reduktionerna skall uppnås 2012. EU har åtagit sig att gemensamt minska utsläppen för de ifrågavarande gaserna . EU hade, som nämnts ovan, förut föreslagit en minskning för koldioxid, metan och dikväveoxid . EU:s reduktionsåtagande enligt protokollet på motsvarar ungefär en reduktion på för de tre gaser som ingick i EU:s utgångsbud. EU har tidigare deklarerat sin avsikt att uppfylla åtaganden gentemot det kommande protokollet gemensamt i en s.k. utsläppsbubbla. I förhandlingarna fick EU gehör för denna möjlighet och i protokollet finns en artikel som reglerar sådana samarbetsformer. EU har också under förhandlingarna förklarat sin avsikt att uppfylla sina åtaganden på detta sätt. har som ovan nämnts en indikativ bördefördelning diskuterats inom EU. väntas EU fastställa en slutlig bördefördelning som kommer att notifieras till konventionssekretariatet. Arbetet med att utarbeta denna bördefördelning kommer att inledas . 22.1.3 Kemikalier och bekämpningsmedel Svenska övergångsregler fick, i likhet med och , i samband med inträdet i EU rätten att till utgången av 1998 tillämpa sina strängare regler på vissa specificerade delar av kemikalieområdet. Liksom har kommissionen haft två möten med de tre nya medlemsländerna om läget beträffande de olika övergångslösningarna på kemikalieområdet. Unionen har förbundit sig att se över de gemensamma reglerna. Detta arbete har pågått , och både och myndigheterna i arbetar aktivt för att skall anpassas till den svenska säkerhetsnivån. Redan har positiva resultat uppnåtts i fråga om klassificeringen av enskilda ämnen. Översynen är dock inte slutförd, och slutliga beslut i flera av frågorna kan inte väntas förrän . Kemikalieinspektionen har lagt ned stora resurser på att ta fram ett faktaunderlag som kan användas vid revideringen av de rättsakter från vilka har undantag. Av betydelse för de svenska undantagen är det förslag till ändring av direktivet om klassificering och märkning av farliga beredningar som behandlas i rådet och parlamentet. I övrigt kommer de flesta av undantagen att kunna behandlas av kommissionen genom beslut enligt kommittéförfaranden. Detta gäller t.ex. det så kallade begränsningsdirektivet (76/769/EEG) som behöver ändras med hänsyn till de strängare svenska reglerna för PCP, arsenik, kadmium och tennorganiska föreningar. För att få underlag till en revidering av bestämmelserna för dessa ämnen har kommissionen anlitat konsultföretag som gör en miljö- och hälsomässig bedömning av ämnena. Dessutom skall för- och nackdelar med ytterligare begränsningar belysas. De första utkasten till rapporter har blivit tillgängliga . yttrade sig första gången om förslaget till ändring av direktivet om klassificering och märkning av farliga beredningar. Kommissionen har därefter lagt fram ett reviderat förslag som har diskuterats i rådet. Arbetet kommer att fortsätta med målsättningen att beslut skall fattas före årets utgång. Kommissionen har också börjat diskutera med medlemsländerna om en revidering av batteridirektivet, som har betydelse för undantag när det gäller kvicksilverhalten i vissa batterier. Bekämpningsmedel har arbetet med ett nytt direktiv om biocider fortsatt. Förslaget avser bekämpningsmedel som används till annat än växtskydd, t.ex. träskyddsmedel. Då kom med förslag till ändringar har diskussioner om vilka av dessa som kan accepteras av både rådet och parlamentet skett vid förlikningsförfarande . Denna process är nu avslutad och en överenskommelse har nåtts. Inom ramen för det existerande direktivet om växtskyddsmedel som avser bekämpningsmedel inom jordbruket och trädgårdsodlingen finns ett tioårsprogram för utvärdering av alla verksamma ämnen som används i medlen. svarar för utvärderingen av fyra verksamma ämnen i en första omgång. Utsläpp av flyktiga organiska ämnen Förslag till ett direktiv om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska ämnen från industriell verksamhet behandlas i och rådet. I detta direktivförslag, liksom i biociddirektivet, har substitutionsprincipen fått tydligt genomslag i den gemensamma ståndpunkt som rådet enats om. 22.1.4 Kretsloppsanpassning Kommissionen har arbetat med ett förslag till ändring av direktivet om batterier och ackumulatorer som innehåller farliga ämnen. Bl.a. diskuteras en utvidgning av direktivets tillämpningsområde till att omfatta alla batterier, liksom införande av avvecklingsmål för kadmium och kvicksilver i batterier. Andra områden där det pågått arbete inom kommissionen är ett nytt direktiv om förbränning av icke-farligt avfall och en revidering av direktivet om farligt avfall för att inkludera även hushållens farliga avfall. har arbetat med ett förslag till förordning om avfallsstatistik. 22.1.5 Biologisk mångfald, naturvård och genetiskt modifierade organismer Den globala om biologisk mångfald är en viktig utgångspunkt för arbetet inom unionen på detta område. Kommissionen har i samråd med medlemsstaterna arbetat med att utveckla en strategi för biologisk mångfald. Med utgångspunkt från tidigare erfarenheter av arbete med nationella strategier har agerat för att integrera bevarandet och det hållbara nyttjandet av den biologiska mångfalden framför allt inom de areella näringarna. har då betonat principen om sektorsintegrerat miljöansvar. har fått gott gehör för sin linje. Det förslag till strategi som finns har sektorsansvaret för den biologiska mångfalden som en bärande princip. Strategin inriktas i första hand på sektorer med en stor grad av gemensamhetspolitik, som t.ex. jordbruk och fiske, men behandlar även andra sektorer som naturvård, bistånd, turism, skog etc. där den kommer att utgöra en grund för utvecklandet av sektorsvisa aktionsplaner inom relevanta sektorer. Strategin beräknas bli antagen . Kommissionen har även arbetat fram en rapport till partsmötet inom ramen för konventionen om biologisk mångfald. I denna redovisas EU:s hittillsvarande arbete med och erfarenheter av att genomföra konventionen. EU:s viktigaste instrument för den gemensamma naturvårdspolitiken är direktiven om bevarande av vilda fåglar (79/409/EEG) och om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (92/43/EEG), det s.k. art- och habitatdirektivet. Enligt direktiven skall medlemsstaterna skapa ett nätverk av särskilda bevarandeområden benämnt Natura 2000. Områdena skall väljas ut med hänsyn till de naturtyper, livsmiljöer och arter som räknas upp i direktiven. Regeringen har rapporterat sammanlagt 225 särskilda skyddsområden enligt fågeldirektivet, och 1 038 områden enligt art- och habitatdirektivet. Den sammanlagda arealen uppgår till mer än . har därmed föreslagit störst areal till Natura 2000 av alla EU-länder och efter flest områden. Det förslag som gemensamt lades fram av och för att komplettera de ovanstående direktiven med nordiska arter och naturtyper för att få dem bättre anpassade till nordiska förhållanden antogs . Det förekommer en omfattande handel med vilda djur och växter av vilka en del hotas till sin existens. Handeln med dessa regleras i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES). Gemenskapens kontroll av CITES- reglerade varor vid unionens gräns mot tredje land har utsatts för både internationell och intern kritik för bristande effektivitet. I början av 1990- talet påbörjades arbetet med att utarbeta en ny förordning om handel med hotade arter. Den nya förordningen (EG) nr 228/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln trädde i kraft . Det nya regelverket är ett betydelsefullt framsteg för att kontrollera handeln med hotade arter. har genomfört ändringar i lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter enligt direktivet. Inom EU regleras genteknikfrågorna i två direktiv, som behandlar innesluten användning av genetiskt modifierade organismer (direktiv /219/EEG) och avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön (direktiv /220/EEG). De senare reglerna har debatterats ingående inom EU . Rutinerna har uppfattats som tidsödande och byråkratiska. Bristen på gemensamma normer för riskbedömning har lett till att olika medlemsländer kommit till skilda slutsatser med samma underlag som utgångspunkt. Det har funnits ett stort behov av att se över de gemensamma reglerna på området. En sådan översyn har påbörjats av kommissionen. Beslut om ett förslag till ändringar av direktiv /219/EEG har fattats . Arbetet med översynen av det mer kontroversiella direktiv /220/EEG pågår i kommissionen, och ett färdigt förslag förväntas . Syftet med revideringen är att effektivisera de administrativa rutinerna med bibehållen hög säkerhet för miljö och mänsklig hälsa. Från svensk sida har förts fram att det är särskilt viktigt att de långsiktiga miljöeffekterna av olika tillämpningar bedöms i större utsträckning än . Vidare är det angeläget att utveckla gemensam syn på värdering av positiva och negativa miljökonsekvenser samt att utveckla en gemensam politik när det gäller vissa tillämpningar av antibiotikaresistens, markörer, herbicidtolerans och insektsresistens. Inom ramen för konventionen om biologisk mångfald förhandlas ett protokoll om biosäkerhet. Protokollet syftar till att minimera riskerna för bevarandet och det uthålliga nyttjandet av den biologiska mångfalden vid gränsöverskridande transporter av levande organismer som framställts genom modern bioteknik. Som part till konventionen spelar EU en viktig roll i förhandlingsarbetet. Viktiga frågor i sammanhanget är att protokollet harmoniserar ansökningsförfaranden för att underlätta för sökande och för att länder utan utvecklad nationell lagstiftning skall kunna tillämpa protokollets regelsystem. Det är viktigt att EU:s syn på och arbetet med att utveckla protokollet samordnas med den pågående revideringen av EU:s egen lagstiftning om genetiskt modifierade organismer. 22.1.6 Bilavgas- och bränslefrågor har behandlat två nya förslag från kommissionen om skärpta avgaskrav för nya fordon. Förslagen har tagits fram genom det s.k. Auto/Oilprogrammet och avser personbilar och lätta lastbilar och bussar. För båda förslagen drev aktivt, och fick gehör för, två viktiga principer: Ett gemensamt system för hållbarhetskrav i kombination med tillverkaransvar skall införas inom EU. Hållbarhetskrav kommer att gälla för samtliga fordon som godkänts enligt direktivet. Särskilda kallkörningskrav skall införas för nya bensindrivna fordon. Dessa krav införs med början . Förslagen innebär i övrigt att avgaskraven för samtliga berörda fordon skärps med början . En indikativ kravnivå för införs för att kunna gynnas med ekonomiska styrmedel. Vidare kommer krav om datoriserade felindikeringssystem för avgasreningsutrustningen att införas. Rådet har även inom Auto/Oil-programmet behandlat kommissionens förslag till kvalitetskrav på fordonsbränslen, bensin och diesel, som skall gälla . har aktivt verkat för skärpningar i direktivet och särskilt av gränsvärdena på svavel i både bensin och diesel. Vidare har verkat för att gränsvärden för ett andra steg skall införas i direktivet. Rådet kom preliminärt överens om att sänka gränsvärdet något för svavel i bensin samt att införa gränsvärden för svavelhalten i bensin och diesel , vilket var en framgång för . 22.2 Övriga miljöfrågor 22.2.1 Övergripande strategi för hållbar utveckling inom EU I slutsatserna från Europeiska rådets möte i betonar rådet sin övertygelse som uttrycks i den framtida artikel 6 i fördraget att miljöskyddskraven bör integreras i gemenskapens politik och åtgärder, särskilt i syfte att främja en hållbar utveckling. Mot denna bakgrund uppmanar att före mötet förelägga det en strategi för att uppnå detta mål. Rekommendationen har tillkommit på svenskt initiativ. Syftet har varit att föra upp frågan om hållbar utveckling och behovet av integrering av miljöhänsyn i alla politikområden på högsta politiska nivå. Förutsättningarna för att driva på en sådan utveckling inom hela EU bör därmed förbättras. Ett strategiskt dokument från kommissionen kan också tjäna som förberedelse av det övergripande handlingsprogram på miljöområdet som kommer att följa efter det femte miljöhandlingsprogrammet (se avsnitt 22.2.2). En utgångspunkt för det svenska förslaget har varit de förändringar i fördraget som införs i och med att Amsterdamfördraget genomförs (se avsnitt 22.2.6). Initiativet aviserades i den rapport som Statsrådsdelegationen för ekologiskt hållbar utveckling lämnade , i vilken det sades att skall verka för att skall beställa en övergripande vitbok för hållbar utveckling. 22.2.2 Översynen av det femte miljöhandlingsprogrammet Miljöministrarna kom överens om en gemensam ståndpunkt i fråga om översynen av det femte miljöhandlingsprogrammet. Översynens förslag till aktionsplan har behandlats av enligt medbeslutandeförfarandet. antog parlamentet ett trettiotal förslag till ändringar av vilka kommissionen accepterade hälften. Rådets behandling pågår och ett förlikningsförfarande förbereds. Beslut bör dock kunna antas slutligt . 22.2.3 LIFE Målet för LIFE är att bidra till utvecklingen och genomförandet av EU:s miljöpolitik. Fonden stöder dels naturvårdsåtgärder (LIFE Natur), dels pilot- och utvecklingsprojekt av innovativ karaktär (LIFE Miljö). 1999 löper LIFE II. Det s.k. referensbeloppet uppgår till 450 miljoner ecu. Den årliga budgeten uppgår till ca . Av medlen går till naturvårdsåtgärder; det är här fråga om att genomföra habitat- och fågeldirektiven samt att bilda det ekologiska 2000. Till andra åtgärder för att genomföra EU:s miljöpolitik, såsom utvecklingsprojekt, går likaledes . Resterande medel används dels för stöd till länder som angränsar till och men som inte är associerade till EU (), dels till utvärdering av och information om LIFE-projekt (). har detaljerad information om beviljade projekt lagts ut på kommissionens hemsida på Internet. En större utvärdering av LIFE II har beslutats, och dess resultat kommer att ligga till grund för rådets ställningstagande till en eventuell fortsättning av LIFE . I svarar , i samråd med , för administrationen av LIFE. Efter inträde i EU har kommit svenska miljöprojekt till del. satsades ur fonden på sådana svenska projekt. Stöd har därvid lämnats främst till projekt om vattensnål teknik, mikrovågstorkning av färg, omvandling av avfall med plasmateknologi, återvinning av plast samt miljöhänsyn i fysisk planering.