prop · GL031D4 · 1998-01-01 00:00:00 — Utredningen föreslår bl.a. att den absoluta sekretessen skall avskaffas och att ett skaderekvisit istället skall införas. Det innebär att uppgifter kan lämnas ut om det står klart att utlämnandet kan ske utan risk för skada. Vidare föreslår utredningen att sekretessen skall tidsbegränsas, vilket skulle innebära att stora delar av historiska arkiv öppnas. Utredningens förslag är under remissbehandling. har i vissa fall anledning att samarbeta med den öppna polisen, särskilt med . Det gäller bl.a. utredning av terroristverksamhet och brott med anknytning till våldsbenägna extremistorganisationer. Denna del av verksamheten har givetvis blivit förhållandevis mera framträdande efter det slut. å sin sida har fått anledning att utveckla arbetsmetoder som har viss beröring med säkerhetspolisiära arbetssätt, särskilt kriminalunderrättelseverksamhet. Detta beror på att den internationella brottsligheten har blivit alltmera kvalificerad och i många fall bedrivs av välorganiserade kriminella strukturer som kräver ett mycket kvalificerat polisarbete för att kunna bekämpas med framgång. Regeringen har för avsikt att undersöka om ett behov av en ökad samordning mellan och den öppna polisen föreligger och vilka åtgärder som i så fall är motiverade. Beredskapsstyrkan för att bekämpa terroraktioner budgetproposition angavs att regeringen skulle besluta om de föreslagna förändringarna och att frågan om vilken beslutsordning som skulle tillämpas bereddes inom . och i har anfört att beslut att ta beredskapsstyrkan i anspråk bör ligga på en högre nivå än den som normalt gäller för polisinsatser. Regeringen delar den bedömningen, men anser inte att dessa beslut, som måste utgå från operativa överväganden, bör fattas på regeringsnivå. Enligt regeringens mening är det lämpligt att på framställning av vederbörande regionala chef beslutar att styrkan får tas i anspråk. Information till regeringen om sådana beslut bör lämnas i enlighet med vad som gäller i övrigt. Det kan anmärkas att regeringsformen 11 kap. 6 § ger regeringen rätt att i ett visst fall beordra polisen att sätta in specifika insatser, t.ex. beredskapsstyrkan, men också att förbjuda sådan användning. Rent operativa beslut om hur insatsen ska genomföras skall, i likhet med vad som gäller , fattas på regional nivå. För att säkerställa att beredskapsstyrkan organiseras och arbetar i enlighet med statsmakternas intentioner skall ha rätt att meddela de föreskrifter som behövs. Regeringen kommer att ändra polisförordningen (1984:730) och förordningen (1989:773) med instruktion för så att förändringarna kan genomföras. Utlänningsverksamhet överfördes ansvaret för grundutredningar i asylärenden till . har också beslutat att ansvaret för övriga tillståndsärenden och för förvarstagna skall övergå till . Regeringen har tillsatt en utredare för att pröva frågan om ansvaret för verkställighet av avvisnings- och verkställighetsbeslut också bör flyttas över till . I uppdraget ligger också att belysa frågor om metoder för den inre utlänningskontrollen och hur ansvaret för den skall fördelas samt att undersöka förutsättningarna att flytta över verksamheten med utrikestransporter från Kriminalvårdens transport- tjänst till . Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Fredsbevarande insatser Fredsbevarande insatser sker i allt större omfattning genom rent civila polisiära missioner. Det kan förutses att svensk polis kommer att bli ianspråktagen för sådana uppdrag i allt större omfattning. måste öka beredskapen för sådana insatser. Fler polismän måste förberedas genom utbildningsinsatser för att kunna sättas in med kort varsel. tillkallade regeringen en utredare som fick i uppdrag att föreslå riktlinjer för insatser med civilpoliser i internationell verksamhet. I uppdraget ingick främst att göra en analys av vad som gjorts på detta område i internationell verksamhet samt bedöma den framtida efterfrågan på civilpoliser och hur verksamheten kan organiseras och administreras. Betänkandet överlämnades och bereds nu i . 3.5 Regeringens bedömningar med anledning av revisionens iakttagelser har i revisionsberättelse för polisväsendet gjort bedömnigen att årsredovisningen i allt väsentligt är rättsvisande. Kvaliteten på polisväsendets årsredovisning har förbättrats ytterligare vad gäller de finansiella delarna. I dessa delar är polisväsendets årsredovisning för såväl kocernen som resultatenheterna av hög kvalitet. RRV har dock redovisat väsentliga brister vad gäller RPS rutiner för kvalitetssäkring och att den interna revisionen vid RPS inte uppfyller kraven i internrevisionsförordningen. RPS tillämpningar beträffande pensioner överensstämmer inte heller med arbetsgivarverkets beslut. RPS kommer att förstärka internrevisionen. Vad avser frivillig pensionering har RPS haft ett tidsbegränsat medgivande från att t.o.m. fatta beslut om förmånligare pensionsvillkor än vad som gäller enligt pensionsavtalet. Något nytt sådant medgivande har inte lämnats från . RRV föreslår också att kommande regleringsbrev tydligare bör ange hur kvaliteten i och effekterna av verksamhetens olika delar skall redovisas. I regleringsbrevet för har polisväsendet fått i uppdrag att fortsätta utveckla och förbättra målstyrningen och resultatuppföljningen. I detta ligger även att utveckla kvalitetssäkringen av polismyndigheternas redovisade resultat. I regleringsbrevet kommer regeringen att ytterligare utveckla detta uppdrag. 3.6 Anslag A 1. 1 Anslags - sparand e 167 487 Därav 1996 Utgift 10 732 501 11 165 400 1998 Förslag 10 956 709 1999 Beräkna t 11 154 590 2000 Beräkna t 11 391 745 Beloppen anges i tusental kronor Polisväsendets anslagssparande uppgick till vid utgången av /96. Tar man därtill hänsyn till att retroaktiva löner motsvarande inte hade utbetalats vid utgången av året innebär det att polisen har uppnått sitt resultat under /96 med en förbrukning som med överstiger vad som anslagits för verksamheten. Den höga utgiftsnivån beror på att polisen inte har utnyttjat de möjligheter att rationalisera verksamheten som har funnits och fortfarande finns och inte heller har vidtagit de åtgärder som varit nödvändiga för att anpassa sina kostnader till anslagsnivån. RPS har i halvårsredovisningen som lämnades redovisat en rad åtgärder som vidtagits med anledning av RRV:s rapport. Bl.a. har en ny strategi för polisväsendets IT-verksamhet tagits fram. Vidare har arbetsgivarrollen gjorts tydligare främst genom utbildningsinsatser. En koncentration av de intern- administrativa funktionerna, har i enlighet med RRV:s påpekande genomförts vid de flesta polismyndigheter. Vidare har samordning av utryckningsverksamheten till en organisa-torisk enhet per län genomförts vid de flesta myndigheterna. Regeringen kommer att närmare granska de åtgärder som RPS har redovisat för att i polisväsendets regleringsbrev återkomma med vad redovisningen fortsättningsvis skall belysa. Regeringen har vidare för avsikt att låta utvärdera de rationaliseringsåtgärder som polisen vidtagit med anledning av RRV:s granskning av polisen. Regeringens överväganden Avgiftsbelagd verksamhet Polisens avgiftsbelagda verksamhet omfattar framför allt stämningsmannadelgivning, passhantering och tillståndsgivning. Avgifterna för passhanteringen och tillståndsgivningen skall levereras in till staten på inkomsttitel i statsbudgeten, avgifterna prognostiseras uppgå till ca . Polisen disponerar inkomsterna från stämningsmannadelgivningen. Vidare får polisen disponera avgiftsinkomster vid och samt för kontorsservice och andra liknande tjänster till andra myndigheter i och kring kvarteret . Polisen disponerar också inkomster från för kvalitetskontroll av trafiken och liknande uppgifter. Sammanlagt beräknas polisen disponera avgiftsinkomster motsvarande ca utöver avgiftsinkomster enligt 4 och 15 §§ avgiftsförordningen (1992:191). Slutsatser Polisens förutsättningar att bekämpa brottsligheten måste förstärkas. Det förutsätter att rationaliseringsarbetet inom polisen fortsätter med oförminskad kraft. Därutöver måste ytterligare resurser tillföras polisväsendet . Dessa medel skall användas för att modernisera och effektivisera polisverksamheten och inte till någon allmän sanering av polisens ekonomi. Regeringen anser att polisens anslag skall höjas med och att polisen engångsvis tilldelas fördelat på och . Sammantaget innebär detta att regeringen - 2000 satsar på polisen. Höjningen av anslaget skall användas för att säkerställa anställningen av de cirka 400 polisaspiranter som blir klara med sin utbildning och som utgör ett betydande resurstillskott som i första hand skall användas för att förstärka när-polisverksamheten. Vidare gör anslagshöjningen det möjligt att påbörja den nya polisutbildningen och ge viss civilanställd personal inom polisen kompletterande utbildning i bl.a. brottsutredning. De engångsvisa medlen skall användas för att vidta särskilda insatser mot den mc-relaterade brottsligheten och påskynda de IT-projekt som är avgörande för det internationella samarbetet samt för att åstadkomma en effektivare och bättre polis. Polisens anslagsram har utöver satsningarna justerats upp till följd av att det nya pass som skall införas medför merkostnader för polisen. Vidare har från polisens anslag kronor överförts till det nya anslaget B 2 och avseende medel för forskningen vid överförts till anslaget . I anslaget ingår också den i budgetpropositionen aviserade minskningen av anslaget med . Som framgick av budgetpropositionen innebär denna minskning ingen besparing. Vidare har vissa justeringar gjorts av anslaget som motsvaras av ändrade utgifter. Som kompensation för beräknade utgiftsökningar för löner, lokaler m.m. räknas anslaget upp med ca . Vidare minskas anslaget med ca med anledning av att lönekostnadspålägget 1998 ersätts med försäkringsmässigt beräknade . Anslaget minskas också med ca med anledning av Statens lokalförsörjningsverks bedömning av hur mycket lokalhyrorna kan sänkas vid omförhandlingar av hyresavtal. Sammantaget föreslås därmed anslag uppgå till . beräknas anslaget till 11 respektive 11 . 1998 Förslag 516 984 1999 Beräkna t 533 372 2000 Beräkna t 550 290 Beloppen anges i tusental kronor Regeringens överväganden Regeringen föreslår att Säkerhetspolisen tilldelas ett anslag för på . 4.1 Omfattning Central förvaltningsmyndighet för åklagarväsendet är Riksåklagaren. Hos myndigheten finns enheter för bl.a. åklagarverksamhet, tillsyn och metodutveckling. Chef för myndigheten är riksåklagaren, som också är högste åklagare under regeringen. Åklagarväsendets organisation i övrigt består av åklagarmyndigheterna i , , , , , och samt för speciella mål, var och en under ledning av en överåklagare. Vid dessa myndigheter finns sammanlagt 41 åklagarkammare. inrättas som en åklagarmyndighet inom åklagarväsendet med särskilda uppgifter för att samordna och utveckla bekämpningen av ekonomisk brottslighet (se avsnitt 4.4.1 angående den närmare utformningen). I samband därmed upphör för speciella mål. MILJONER KRONOR (LÖPANDE PRISER) 1995/96 1996 1997 1998 1999 2000 953 660 665 815 802 824 Sammanfattande kommentarer till verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall /93-1995/96 minskade antalet inkommande ärenden med . Den omorganisation som genomfördes innebar påfrestningar för verksamheten. Det är därför viktigt att de långsiktiga åtgärder som genomförs i syfte att förbättra produktiviteten får avsedd effekt. har det skett en ökning av antalet inkomna brottmål till tingsrätterna och av antalet utfärdade strafförelägganden. - Verksamhetsresultatet har uppnåtts genom att åklagarväsendet förbrukat mer än vad som anslagits för verksamheten. beräknas åklagarväsendet förbruka ca mer än vad som anslagits. Större förändringar En ny myndighet, , inrättas . Prioriteringar Beivrande av våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas grov och gränsöverskridande brottslighet, s.k. mc-relaterad brottslighet, brott med rasistiska inslag samt våld mot kvinnor. Ökad satsning skall ske på utbildning av och samverkan med närpolisen. 4.3 Åklagarväsendets verksamhet Det övergripande målet för /96 var att åklagarväsendet skulle verka för en minskning av brottsligheten. Vidare angavs att de uppgifter som åligger de allmänna åklagarna, såsom att leda förundersökningar, fatta beslut i åtalsfrågor och föra talan i domstol, skulle fullgöras på ett rättssäkert sätt, inom rimlig tid och med ett effektivt resursutnyttjande. Det finns ett antal mätbara indikatorer som sammanvägt kan ge en bild av åklagarväsendets resultat, dvs. om målen uppnåtts. Några av dessa redovisas nedan, nämligen andelen ärenden som lett till lagföring, personalresurser, inkomna och avgjorda ärenden, arbetsproduktivitet, balanser, användningen av besluten anhållande och häktningsframställning. På grund av att statistikuppgifterna förändrats saknas aktuella uppgifter för vissa av dessa resultatmått. Förändringen bör dock leda till att resultatinformationen blir mer användbar . 4.3.1 Lagföringar Åklagarväsendets mål är att se till att den som begår brott lagförs. Utvecklingen pekar dock mot en minskande andel lagföringar vilket framgår av diagrammet nedan. Diadram 4.1 Andelen lagföringsbeslut av totalt antal i procent Som nämnts finns inga säkra uppgifter om utvecklingen . Diagrammet visar dock att det finns anledning att noga följa utvecklingen. Riksåklagaren bör analysera och identifiera vilka faktorer som ligger till grund för den sjunkande andelen lagföringsbeslut. 4.3.2 Personalresurser Diagrammet visar antalet anställda inom åklagarväsendet /94 - /. Diagram 4.2 Genomsnittligt antal anställda Andelen administrativ personal per åklagare har minskat successivt. uppgick andelen till ca 0,6. Denna andel kommer att minska till ca 0,5 när den administrativa personal som blev uppsagd lämnar organisationen. 4.3.3 Inkomna och avslutade ärenden Av diagrammet nedan framgår att såväl antalet inkomna som antalet avslutade ärenden minskat . har dock antalet ärenden som överlämnats till domstol ökat med . Diagram 4.3 Antal inkomna och avslutade ärenden (1000-tal) Antalet inkomna ärenden minskade . Arbetsbelastningen har emellertid inte minskat i samma utsträckning som ärendetillströmningen eftersom: Ärendena har blivit alltmer resurskrävande genom att det skett en förskjutning mot en större andel ärenden med fängelse i straffskalan (//96). Den genomsnittliga förhandlingstiden per brottmål i tingsrätt har ökat /93-1996 och . 4.3.4 Arbetsproduktivitet Genom att ställa antalet avslutade ärenden i relation till det totala antalet årsarbetskrafter fås ett mått på arbetsproduktiviteten. Eftersom uppgifter saknas över antalet avslutade ärenden är det osäkert hur arbetsproduktiviteten utvecklats efter . Enligt Riksåklagaren fortsatte den troligen att sjunka bl.a. till följd av omorganisationen som genomförts och som tagit tid från kärnverksamheteten. har dock utvecklingen enligt Riksåklagarens bedömning vänt, vilket bl. a. avspeglas i en ökning av antalet inkomna brottmål till tingsrätterna och ett ökat antal utfärdade strafförelägganden. Förutom att arbetsbelastningen av olika skäl som beskrivs ovan inte har minskat i samma utsträckning som antalet inkomna ärenden, kan utvecklingen i diagrammet förklaras med att en större andel av resurserna tagits i anspråk för bl.a. kompetensutveckling av poliser och deltagande i externa samverkans-organ. En annan trolig förklaring enligt Riksåklagaren är att IT-stödet inom åklagarväsendet fortfarande befinner sig i ett uppbyggnadsskede. Diagram 4.4 Antal avslutade ärenden per årsarbetskraft (samtlig personal) 4.3.5 Balanser Skillnaden mellan inkomna och avslutade ärenden syns som en förändring av antalet oavslutade ärenden, den s.k. balansen. Balansen brukar delas upp i tre grupper, polisbalans, åklagarbalans och tingsrättsbalans. Grupperna speglar de tre processtegen i åklagarverksamheten, nämligen förundersökningsledning, beslut i åtalsfrågan och processföring i domstol. Med polisbalans avses ärenden i vilka åklagare är förundersökningsledare och förundersökningen ännu inte är avslutad. Med åklagarbalans avses ärenden i vilka förundersökningen är avslutad men åklagaren ännu inte fattat beslut i åtalsfrågan. Med tingsrättsbalans avses ärenden som finns hos tingsrätten i avvaktan på huvudförhandling. Åklagarna påverkar i hög grad åklagarbalanserna och i viss utsträckning polisbalanserna. Åklagarnas möjligheter att påverka tingsrättsbalansen är dock mer begränsad. Utvecklingen av polis- och åklagarbalansen framgår av följande diagram. Diagram 4.5 Polis- ock åklagarbalans I balansen årsskiftet 1996/97 syns den kraftiga ökningen av den s.k. administrativa balansen, dvs. ärenden som inte förts bort ur diariet trots att handläggningen var avslutad. Ökningen av den admini- strativa balansen är en följd av omställningsproblem i samband med omorganisationen. Det finns visserligen inte några färska uppgifter men Riksåklagarens bedömning är att polis- och åklagarbalansen innevarande år i huvudsak ligger på samma nivå som och att den administrativa balansen därmed är nere på en mer normal nivå. 4.3.6 Användningen av besluten anhållande och häktnings- framställning /93-1995/96 har i stort sett inga förändringar skett vad gäller i vilken omfattning åklagarkamrarna (tidigare de lokala åklagarmyndigheterna) använt sig av besluten anhållande och häktningsframställning. Anhållanden har skett i av antalet ärenden med fängelse i straffskalan och häktningsframställning har gjorts i av ärendena. Skillnaden mellan åklagarkamrarna i användningen av anhållandeinstitutet har dock ökat något. 4.3.7 Regeringens bedömning Det är positivt att antalet oavslutade ärenden efter en försämring nu verkar vara nere på samma nivå som . Denna minskning av balansen har dock skett då antalet inkomna ärenden minskat. Datoriseringen och det metodutvecklingsarbete som bedrivs inom åklagarväsendet bör i högre utsträckning än kunna ge resultat i form av högre produktivitet. Eftersom detta arbete i likhet med de ökade insatserna för att samarbeta med och utbilda poliser i hög grad kan förväntas ge resultat först på lång sikt, kan det på kort sikt bli svårt att prestera tillräckligt många avslutade ärenden med befintliga resurser. Resursfrågan diskuteras närmare under anslagsavsnittet. Den sjunkande andelen lagföringar är oroande. Hur detta bör åtgärdas beror naturligtvis på vilka orsakerna till försämringen är. En viktig faktor i detta sammanhang är med stor sannolikhet förundersökningarnas kvalitet. Regeringen har ålagt Riks- åklagaren att i årsredovisningen för redovisa vilka åtgärder som vidtagits för att förbättra samarbetet med polisen och vilka åtgärder som har vidtagits för att på annat sätt förbättra förundersökningarnas kvalitet. Skillnaden mellan åklagarmyndigheterna har ökat något vad gäller användningen av besluten anhållande och häktningsframställning. Om detta beror på förändringar i brottsmönstret eller om förklaringen är någon annan är inte möjligt att säga med den information som finns tillgänglig. Utvecklingen måste följas noga och kunskapen om orsakerna till de skillnader som finns måste förbättras. 4.4 Förändringar inom åklagarväsendet 4.4.1 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten nämnts inledningsvis inrättas som en åklagarmyndighet inom åklagarväsendet med särskilda uppgifter för att samordna och utveckla bekämpningen av ekonomisk brottslighet (nationella stabsfunktioner). Målet för skall vara att inom den ekonomiska brottslighetens område se till att den som har begått brott lagförs. Genom kommer samhället att på ett påtagligt sätt flytta fram sina positioner i fråga om bekämpning av ekonomisk brottslighet. tar över ansvaret för den operativa åklagarverksamheten mot ekobrott i de tre storstadslänen. För övriga län skall , under Riksåklagaren, samordna åklagarväsendets verksamhet rörande ekobrottslighet och även kunna ta över särskilt kvalificerade mål. En organisationskommitté kommer att inrättas för att förbereda och verkställa bildandet av . Inom ramen för sitt uppdrag kan kommittén också komma att överväga om , och skall ingå i operativa verksamhetområde. En sådan indelning i verksamhetsområden skulle motsvara den indelning som gäller inom åklagarväsendet i övrigt. Verksamheten skall bygga på en nära samverkan mellan åklagare, poliser och olika slag av specialister. Dessa kommer att vara samlokaliserade och förundersökningarna kommer att bedrivas i åklagarledda grupper. Poliserna kommer dock att vara anställda inom polisväsendet. Det förändrade arbetssättet och det samlade ansvaret för resurserna skall leda till att förundersökningarnas kvalitet höjs och antalet lagföringar ökar. Genom de nationella stabsfunktionerna skall statsmakterna kunna få en bättre helhetsbild av ekobrottsligheten och en bättre möjlighet att förutse utvecklingen på området. Också myndigheterna, näringslivet och allmänheten kommer att få information om exempelvis nya ekobrottsformer för att kunna skydda sig mot denna kriminalitet. Nya former av ekobrott skall upptäckas och beivras på ett tidigt stadium. Avarbetning av balanserade ekobrottsärenden Regeringen gav Riksåklagaren, och samtliga länsstyrelser i uppdrag att genomföra ett projekt i syfte att väsentligt minska antalet balanserade ekobrottsärenden. Avarbetningen av balanserna i de tre storstadslänen övertas av fr.o.m. . Uppdraget skall slutredovisas senast . Ekobrottskompetens Riksåklagaren, , , , och har redovisat ett regeringsuppdrag om utveckling av myndighetskompetensen i fråga om ekobrottsbekämpning. Uppdraget har bl.a. resulterat i att det har tillsatts ett utbildningsråd som består av företrädare för de berörda myndigheterna. Regeringen kommer att återkomma med en utförlig lägesrapport om regeringens åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten i en skrivelse till . Den närmare utformningen av den nya åklagarorganisation som infördes redovisas i korthet under avsnitt 4.1. Det bör påpekas att även om antalet myndigheter har minskat kraftigt genom omorganisationen bedrivs åklagarverksamhet alltjämt på samtliga orter som tidigare hade en åklagarmyndighet. Omfattningen av verksamheten varierar beroende på behovet. Verksamheten bedrivs antingen av fast stationerade åklagare eller genom att åklagare kontinuerligt besöker orten i samband med förhandlingar i tingsrätten eller för kontakter med polisen. En så omfattande omorganisation som den som har ägt rum kan inte genomföras utan övergångsproblem. För åklagarväsendets del har övergångsproblemen förvärrats av åklagarväsendets ansträngda ekonomi som framförallt är en följd av de senaste årens kostsamma löneavtal. Åklagarväsendet har inte behövt bära någon del av de besparingar som ålagts rättsväsendet. Den besvärande ekonomiska situationen har lett till att åklagarväsendet i viss mån tvingats ta ut rationaliseringseffekterna av omorganisationen i förskott. Det kan t.ex. antas att minskningen av den administrativa personalen skulle ha skett i något långsammare takt om ekonomin hade varit bättre. Det förhållandet att minskningen av den administrativa personalen skett parallellt med införandet av ADB-stöd har medfört att många åklagare upplever sig utföra en ökad andel administrativt arbete, trots att det i hög grad är fråga om nya arbetssätt. Ett begränsat antal personer (administrativ personal) kommer att återanställas . Denna åtgärd bör underlätta utvecklingen av det nya arbetssättet. kommer det att vara en prioriterad uppgift för Riksåklagaren att komma tillrätta med övergångspproblemen. Den nya organisationen som syftar till att bli flexiblare, mindre sårbar än den gamla och kostnadseffektivare har således alla förutsättningar att så snart övergångsproblemen har övervunnits bli mer effektiv. Riksåklagaren har beslutat att en mer systematisk utvärdering av åklagarreformen skall ske. Syftet är att med utgångspunkt i utvärderingen ytterligare utveckla åklagarväsendet samt kartlägga i vilken utsträckning målen för reformen har uppnåtts.