prop · GL03155 · 1998-01-01 00:00:00 — skall planeras så att räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på ett effektivt sätt. De övergripande målen är att samhällets räddningstjänst i alla delar av landet skall tillför- säkra allmänheten en rimlig säkerhetsnivå i förhållande till den lokala riskbilden. Kostnaden för den kommunala räddningstjänsten uppgick till . bedömer sammantaget, vad gäller den olycks- och skadeförebyggande verksamheten, att det finns en förändringsvilja inom de kommunala räddningstjänsterna, men att metoder och teknik ständigt behöver utvecklas för att effektivisera verksamheten. anser att förbättringar kan åstadkommas bl.a. genom fortsatt utvecklade brandorsaks- och brandförloppsutredningar samt genom att ta fram sys- tem för att kunna ta till vara utredningsresultaten. Civilt försvar Det civila försvarets uppgift är att värna civilbefolkningen mot verkning- arna av krigshandlingar samt att under kriser och i krig stödja försvars- makten och trygga en livsnödvändig försörjning. För fullgörandet av dessa uppgifter skall de viktigaste samhällsfunktionerna upprätthållas. Bruttokostnaden för det civila försvaret i kommunerna uppgick till , varav den största delen täcktes med sär- skilda statsbidrag. Det nya försvarsbeslutet liksom statsmakternas inriktning för samhällets åtgärder vid svåra påfrestningar i fred har förankrats i kom- munerna. Enligt Överstyrelsen för civil beredskap har kommunerna för- bättrat sin beredskap främst inom områdena ledning, riskhantering och teknik. Flertalet länsstyrelser bedömer beredskapen i sina kommuner som god eller godtagbar. Miljövård Miljöpolitikens syfte är bl.a. att skydda människors hälsa, bevara den biologiska mångfalden, långsiktigt hushålla med naturresurser och att värna natur- och kulturlandskapen. Bruttokostnaden för kommunernas miljö- och hälsoskyddsverksamhet har ökat i fasta priser och uppgick till . Antalet anställda har varit relativt un- der . Med hänsyn till de nationella miljömålens karaktär är det svårt att be- döma kommunernas resultat i arbetet för att nå dessa. En struktur där de övergripande miljökvalitetsmålen bryts ned i operationella etappmål och strategier, bör underlätta uppföljningen av olika sektorers och aktörers betydelse för måluppfyllelsen. har noterat ett allmänt ökat medvetande och ökad kunskap om framför allt miljöfrågor, däribland , i kommu- nerna. Nästan alla kommuner ställer t.ex. miljökrav vid upphandling. Den största direkta förändringen i miljön är de drastiskt minskade av- fallsmängderna. Detta sker genom att industrier kretsloppsanpassas, men också genom återanvändning av byggmateriel. Kommunerna och sysselsättningen Arbetsmarknadspolitiken, som är ett statligt ansvar, har till uppgift dels att förmedla lediga platser, dels att främja arbetskraftens anpassning till den reguljära arbetsmarknadens krav. Kommunerna har tagit på sig vissa uppgifter i genomförandet av den statliga arbetsmarknadspolitiken. Ar- betsmarknadspolitiska projekt bedrivs i många kommuner tillsammans med arbetsförmedlingen i kommunen. Långtidsarbetslösa, ungdomar och socialbidragstagare har varit de vanligaste målgrupperna för sådana pro- jekt. fick kommunerna möjlighet att teckna avtal om att överta ansvaret för ungdomar i åldern 18 . Kostnaden för kommunernas ansvar för ungdomar uppgick under verk- till , jämfört med /96 (15 månader). Ökningen på helårsbasis uppgår till i löpande priser. Denna kostnad täcks helt med en ersättning från staten. Antalet ungdomar som deltagit i ungdomspraktik har uppgått till 14 200 i genomsnitt , jämfört med 9 600 /96. Detta innebär att det genomsnittliga antalet ungdomar i ungdomspraktik ökade lika mycket i procent som kostnaderna. Av de ungdomar som avslutade en period i ungdomspraktik under hade ett reguljärt arbete efter avslutad åtgärd. Måluppfyllelsen vad gäller att förbereda ungdomarna för inträde på den reguljära arbetsmarknaden kan därmed sägas vara god. Från har kommunerna möjlighet att teckna liknande avtal för ungdomar i åldern 20 , den så kallade utvecklingsgarantin. 1.3 Ledning, uppgifter och organisation i den kommunala indelningen beslutade om en försöksverksamhet med änd- rad regional ansvarsfördelning mellan stat och kommun i och län . aktualiserades frågor om den kommunala indelningen på ett sätt som inte varit fallet . Det gällde bl.a. frågan om en sammanläggning av landstingen inom de nya och Västra Göta- lands län samt delningar av ett antal kommuner. Demokrati på lokal nivå Erfarenheterna visar att vitala arbetsformer är av stor betydelse för medborgarnas förmåga att engagera sig och organisera sig i de lokala partierna, i den kommunala beslutsprocessen och i föreningslivet. Sökandet efter arbetsformer som ger olika medborgargrupper möjlig- heter att åta sig och utföra förtroendeuppdrag uppmärksammas allt mer. Brukarinflytande i skola, daghem och äldreomsorg har förstärkts. Studier visar att det finns en betydande potential för brukarinflytande och brukarmakt i den typen av frågor som ligger med- borgarna nära och som är av betydelse för deras vardagsliv. Effektiva arbetsformer ses också som avgörande för den politiska handlingskraften dvs. att väljarens val i de allmänna valen ytterst också får genomslag i t.ex. utformningen av den kommunala servicen. Kom- munernas och landstingens arbete med att förbättra styrningen av den kommunala verksamheten har fortsatt . 1.4 Den internationella kommunen Stora delar av det arbete som bedrivits i Europa- och andra internatio- nella sammanhang har inte i ett första skede påver- kat kommuner och landsting. Konsekvenser och möjligheter för de lokala och regionala organen blir dock mera tydlig när överenskommelser, projekt etc. skall förverkligas eller införlivas i svensk lagstiftning. I avsnitt 14 beskrivs kort verksamheten inom ram, det regionala samarbetet i Östersjö- och samt EU:s struk- turpolitik 2 Kommunsektorns ekonomi 2.1 Kommunsektorn i samhällsekonomin Detta avsnitt innehåller en genomgång av kommunsektorns ekonomi utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv. Uppgifterna är om inget annat anges hämtade från nationalräkenskaperna. är de flesta uppgifterna preliminära. I nationalräkenskaperna redovisas inkomster och utgifter, dvs. i huvudsak likvida strömmar. Kommunsektorns omfattning i samhällsekonomin Kommunsektorn står i för en stor del av välfärden och därmed för en betydande del av samhällsekonomin. Det finns flera sätt att beskriva den omfattning kommunala sektorn har i den svenska ekonomin. Nedanstående diagram visar några av de mått som brukar användas. Diagram 2.1 Kommunsektorns omfattning åren 1980 1997 Andel av BNP, löpande priser. Finns i den tryckta versionen Knappt en femtedel av bruttonationalprodukten (BNP) bestod av utgifter för verksamhet . Andelen har successivt minskat , med undantag för en tillfällig uppgång . Den kommunala verksamheten finansieras till största delen med skattemedel, dvs. kommunalskatt och statsbidrag. Den kommunala skattekvoten, dvs. sektorns totala skatteinkomster i förhållande till BNP, ökade tillfälligt i början av 1990- talet för att sedan minska . ökade den främst på grund av ändrad redovisning av avgiften till det kommunala mervärdesskattesystemet. Inkomster, utgifter och finansiellt sparande Kommunsektorns inkomster De kommunala inkomsterna minskade något i löpande priser efter att tidigare ha ökat under en följd av år. har inkomsterna åter ökat för kommunsektorn. Kommunsektorns inkomster består till största delen av kommunalskattemedel. Den genomsnittliga skattesatsen är i stort sett oförändrad jämfört med föregående år. sänktes den i en kommun, medan den var oförändrad i övriga kommuner och samtliga landsting (exklusive skatteväxlingar) . Den näst största inkomstkällan för kommuner och landsting är statsbidrag. Den övervägande delen av statsbidragen är generella och utgör ett allmänt ekonomiskt stöd som skall underlätta för kommuner och landsting att nå de nationella målen för respektive verksamhet. De generella statsbidragen uppgick till . Ökningen av dessa bidrag med beror på regleringar i enlighet med finansieringsprincipen, på vissa förändringar i det kommunala mervärdesskattesystemet samt på tillskottet om till de generella statsbidragen från och med detta år. Tabell 2.1 Kommunsektorns inkomster, utgifter och finansiella sparande Miljarder kronor, löpande priser 1994 1995 1996 19971 Inkomster 393 382 391 407 411 Utgifter 383 386 392 404 418 Konsumtion volymförändring, % -1,8 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 Finansiellt sparande 10,0 -3,6 -1,6 2,6 -7,2 varav kommuner 3,1 -4,2 -0,4 1,3 -4,7 landsting 7,6 0,8 -0,7 2,0 -2,52 övriga 3 -0,7 -0,2 -0,5 -0,7 0,0 1 Preliminärt utfall. 2 Inklusive , samt NU-sjukvården. 3 Kyrkokommuner, kommunalförbund samt ideella föreningar. Källa: , Nationalräkenskaperna. Kommunsektorns utgifter De kommunala utgifternas ökningstakt har bromsats upp . Utgifterna delas normalt in i konsumtion, transfereringar och investeringar. Den största utgiftsposten är konsumtion som till övervägande del utgörs av löner inklusive arbetsgivaravgifter. Konsumtionen i fasta priser, dvs. konsumtionsvolymen beräknad med ett särskilt löne- och prisindex, har minskat . Enligt preliminära uppgifter minskade konsumtionsvolymen för sektorn . Totalt har konsumtionsvolymen minskat . Bruttoproduktionen visar utgifterna för sektorns totala produktion av verksamhet, medan konsumtionen motsvarar bruttoproduktionen reducerat med avgifter och försäljningsinkomster . Eftersom verksamheten alltmer finansierats med avgifter har bruttoproduktionen minskat med . Finansiellt sparande Skillnaden mellan inkomster och utgifter utgör sektorns finansiella sparande. Efter att ha varit negativt var det finansiella sparandet kraftigt positivt . Det positiva sparandet berodde främst på tillfälligt ökande inkomster på grund av den tvååriga eftersläpningen i det gamla utbetalningssystemet för kommunalskattemedel. Därefter blev det åter negativt samt 1995. uppvisade sektorn ett överskott som främst härrör från avräkningar på 1994 och skatteinkomster samt relativt låga nettoinvesteringar. Sparandeöverskottet kan hänföras till kommuner och landsting. De minskade nettoinvesteringarna beror på både ökad försäljning av fastigheter samt lägre bruttoinvesteringar . Preliminära uppgifter för tyder åter på ett sparandeunderskott. Det var framförallt kommunerna, men även landstingen, som hade ett negativt finansiellt sparande. 2.2 Ekonomiskt resultat och ställning Detta avsnitt behandlar kommunernas, landstingens samt kyrkokommunernas och kommunalförbundens ekonomiska resultat och ställning, vilket främst kan utläsas ur resultat- och balansräkningar. Ungefär två tredjedelar av sektorns verksamhet bedrivs i kommunerna och en tredjedel i landstingen. Uppgifterna är hämtade ur () räkenskapssammandrag och avser kostnader och intäkter. har beslutat att införa ett balanskrav i kommuner och landsting . Budgeten skall upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna. I ett långsiktigt perspektiv är balans mellan intäkter och kostnader i princip detsamma som balans mellan inkomster och utgifter. I vissa fall kan emellertid ett negativt finansiellt sparande vara förenligt med balans mellan intäkter och kostnader. Kommunerna Tabell 2.2 Kommunernas resultaträkning Miljarder kronor, löpande priser 1994 1995 1996 19971 Verksamhetens intäkter 81,8 81,7 80,1 75,6 75,2 Verksamhetens kostnader -264,0 -269,5 -275,5 -290,8 -298,1 Verksamhetens nettokostnader -182,3 -187,8 -195,4 -215,2 -222,9 Skatteintäkter 160,6 168,8 179,9 192,0 197,4 Generella statsbidrag 35,9 31,3 31,3 32,7 37,2 Finansnetto -3,4 -1,8 -1,0 -0,1 0,3 Resultat efter skatteintäkter och finansnetto 10,9 10,5 14,7 9,3 12,0 Avskrivningar -8,8 -9,3 -10,0 -10,2 -10,7 Förändring av pensionsskuld 2 -6,7 -4,5 -5,3 -5,6 -4,1 Extraordinära poster -0,9 4,4 3,5 9,0 8,0 Årets resultat (förändring av eget kapital -5,5 1,1 2,9 2,5 5,2 exkl. pensionsskuldsförändring 1,2 5,6 8,2 8,1 9,3 1 Preliminära uppgifter. 2 Pensionsskuldens förändring exklusive lärare m.fl. Källa: , Offentlig ekonomi. Resultatet i den löpande verksamheten förbättrades tillfälligt . Det var framförallt stora positiva avräkningar på preliminärt utbetalade kommunalskattemedel som medförde förbättringen. Om man däremot räknar bort effekterna av del- och slutavräkningarna har resultatet i den löpande verksamheten försämrats . Enligt preliminära uppgifter för vändes utvecklingen i positiv riktning. För de enskilda kommunerna varierade det ekonomiska resultatet kraftigt liksom . Faktorer som påverkar kommunernas ekonomi är bl.a. skattesats, kostnadsnivå, avgiftsfinansieringsgrad samt produktivitet. Sammanlagt 203 av landets 288 kommuner hade ett negativt årets resultat och 32 av landets kommuner redovisade ett negativt resultat efter skatteintäkter och finansnetto , vilket innebär att löpande intäkter inte täckte löpande kostnader (exklusive avskrivningar). hade ett tjugotal kommuner ett resultat efter skatteintäkter och finansnetto som uppgick till eller mer av skatteintäkter och generella statsbidrag. Prognosen för pekar sammantaget på en positiv förändring av eget kapital för landets kommuner. Årets resultat beräknas till . Resultatet påverkas av stora extraordinära intäkter, utan vilka resultatet skulle blivit negativt. Om pensionsskuldförändringen exkluderas för samtliga kommuner blir resultatet positivt samtliga år 1997. En analys visar dock att resultatutvecklingen varierar kraftigt mellan olika kommuner. är det fortfarande drygt 200 kommuner som uppvisar ett negativt resultat. Följande tabell visar spridningen mellan kommunerna efter resultat efter skatteintäkter och finansnetto och årets resultat för , omräknat i procent av kommunernas sammanlagda avgiftsintäkter, skatteintäkter och generella statsbidrag. Motsvarande uppgifter för redovisas inom parentes. Tabell 2.3 Spridning av resultat 1996 () Resultat mätt som andel av avgiftsintäkter, skatteintäkter och generella statsbidrag. Antal kommuner i respektive intervall. Resultat efter skatteintäkter och finansnetto upp till -0 (0) 16 (5) --5 (2) 55 (29) -27 (11) 132 (97) 140 (74) 58 (110) 94 (137) 9 (30) eller mer 22 (64) 18 (17) Totalt antal 288 (288) 288 (288) Vägt genomsnitt, % 3,4 (6,3) 0,5 (1,1) Källor: , Offentlig ekonomi och . De ekonomiska resultaten har generellt sett försämrats bland kommunerna . Andelen som har negativt årets resultat har ökat från knappt hälften till tre av fyra. En analys av spridningen av resultatet visar inga tydliga statistiska samband med faktorer som skattesats, invånarantal och kommuntyp. Variationerna i det ekonomiska resultatet i kommunerna uppvisar inget tydligt geografiskt mönster. Vad gäller resultat exklusive extraordinära poster är det kommunerna i län, f.d. , och som sammantaget uppvisar överskott. Bland övriga län, som samtliga redovisar sammanlagda underskott, är det kommunerna i samt som har de största underskotten per invånare. Följande karta visar hur årets resultat exklusive extraordinära poster varierar mellan kommunerna 1996. Figur 2.1 Spridning mellan kommuner av årets resultat exkl. extraordinära poster Finns i den tryckta versionen Kommunernas ekonomiska ställning kan utläsas i balansräkningen. Ett mått hämtat därifrån är soliditet, dvs. hur stor del av kommunernas tillgångar som finansierats med egna medel. var soliditeten exklusive pensionsskuld enligt preliminära uppgifter, vilket är en marginell minskning . Soliditeten har minskat . Landstingen Tabell 2.4 Landstingens resultaträkning Miljarder kronor, löpande priser 1994 1995 1996 19971 Verksamhetens intäkter 23,6 23,3 24,0 23,2 22,3 Verksamhetens kostnader 111,8 -117,2 -115,8 -111,5 -112,9 Verksamhetens nettokostnader -88,3 -93,9 -91,8 -88,3 -90,6 Skatteintäkter 90,1 87,5 87,2 85,7 86,3 Generella statsbidrag 9,3 9,0 8,5 5,8 6,8 Finansnetto 0,1 0,8 1,1 1,2 0,9 Resultat efter skatteintäkter och finansnetto 11,2 3,4 4,9 4,5 3,4 Avskrivningar -4,6 -4,3 -4,4 -4,4 -4,3 Förändring av pensionsskuld1 -4,6 -4,8 -3,2 -3,6 -3,0 Extraordinära poster -0,5 0,3 0,0 0,2 0,0 Årets resultat (förändring av eget kapital) 1,5 -5,3 -2,7 -3,7 -3,9 exkl. pensionsskuldsförändring 6,1 -0,5 0,5 -0,1 -0,9 1 Preliminära uppgifter. Källor: , Offentlig ekonomi och . Resultatet i landstingens löpande verksamhet förbättrades tillfälligt . Liksom för kommunerna var det framförallt de stora avräkningarna på preliminärt utbetalade kommunalskattemedel som medförde denna förbättring. Om man räknar bort effekterna av del- och slutavräkningarna har resultatet i den löpande verksamheten, med undantag för en viss förbättring , försämrats . Enligt preliminära uppgifter för fortsätter resultatet i den löpande verksamheten att försämras. För landstingen pekar preliminära uppgifter för på en förändring av det egna kapitalet om -3,. Även om pensionsskuldförändringen exkluderas för samtliga landsting blir resultatet svagt positivt endast för . Resultatutvecklingen varierar mellan olika landsting och spridningen ökade . Variationen är dock inte lika stor som för kommunerna. är det endast ett landsting som har ett positivt resultat. Följande tabell visar spridningen mellan landstingen efter resultat efter skatteintäkter och finansnetto och årets resultat för , räknat som andel av sammanlagda avgiftsintäkter, skatteintäkter och generella statsbidrag. Motsvarande uppgifter för redovisas inom parentes. Tabell 2.5 Spridning av resultat 1996 () Resultat som andel av avgiftsintäkter, skatteintäkter och generella statsbidrag. Antal landsting i respektive intervall. Resultat efter skatteintäkter och finansnetto upp till -0 (0) 2 (0) --0 (0) 9 (5) -3 (1) 7 (13) 9 (9) 5 (5) 11 (10) 0 (0) eller mer 0 (3) 0 (0) Totalt antal 23 (23) 23 (23) Vägt genomsnitt, % 4,4 (5,2) -3,6 (-2,8) Källor: och . Nedanstående karta visar hur årets resultat exklusive extraordinära poster varierar mellan landstingen . Figur 2.2 Spridning mellan landsting av årets resultat exkl. extraordinära poster Finns i den tryckta versionen Landstingens soliditet var enligt preliminära uppgifter exklusive pensionsskuld . Detta är en minskning innan. har soliditeten, med undantag för , ökat . Kyrkokommuner och kommunalförbund kommunsektorn hör också kyrkokommuner och kommunalförbund. Kyrkokommunernas och kommunalförbundens ekonomiska omfattning är dock marginell i jämförelse med kommuner och landsting. Dessa uppvisade ett överskott i den löpande verksamheten (exklusive avskrivningar) motsvarande för (0,). Soliditeten, exklusive pensionsskuld, var , vilket är en minskning . Soliditeten har minskat . 2.3 Utjämning av intäkter och kostnader mellan kommuner och landsting infördes det nuvarande utjämningssystemet. Utjämningssystemet består av inkomstutjämning, kostnadsutjämning, generella statsbidrag och införanderegler. Utjämningssystemet är ett av de absolut viktigaste instrumenten som staten har till sitt förfogande för att omfördela resurser mellan olika delar i landet, från regioner med goda förutsättningar i olika avseenden, till sådana med sämre förutsättningar. Tillsammans med de generella statsbidragen syftar utjämningssystemet till att garantera alla kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska förutsättningar oavsett strukturella förhållanden. Inkomstutjämningen utjämnar till mycket stor del skillnader mellan kommunernas skatteunderlag och är en garanti för att alla kommuner får del av den samhällsekonomiska utvecklingen. Kostnadsutjämningen innefattar utjämningsmodeller för 15 delverksamheter för kommunerna respektive fyra utjämningsmodeller för landstingen. De utjämningsmodeller som omfördelar mest resurser för kommunerna respektive landstingen är de som avser de traditionella kärnverksamheterna. Dessa verksamheter står också för störst andel av kommunernas och landstingens totala kostnader. I tabell 2.6 nedan visas hur stora belopp som omfördelas i de för kommunerna respektive landstingen största verksamheterna. Tabell 2.6 Omfördelade belopp för vissa delar i kostnadsutjämningen mellan kommuner respektive landsting Faktor Omslutning (miljarder kr) Kommuner Äldreomsorg 4,7 Individ- och familjeomsorg 4,5 Barnomsorg 2,7 Grundskola 2,4 Gymnasieskola 1,0 Landsting Hälso- och sjukvård 3,8 Källa: . Bearbetning av statistik från . För att få en uppfattning om utjämningssystemets betydelse för enskilda kommuners ekonomi kan kommunernas utjämningsbidrag respektive utjämningsavgift relateras till deras skatteintäkter och generella statsbidrag. betalar drygt hälften av kommunerna sammantaget en utjämningsavgift eller erhåller sammantaget ett utjämningsbidrag som ligger inom intervallet +/-av totala skatteintäkter och generella statsbidrag, vilket diagram 2.2 nedan visar. I samma diagram kan man också se att antalet kommuner som erhåller utjämningsbidrag är betydligt större än antalet som betalar en utjämningsavgift . Det är 86 kommuner som betalar en utjämningsavgift jämfört med 202 kommuner som får ett utjämningsbidrag. Dessutom utgör utjämningsbidraget i genomsnitt en större andel av skatteintäkter och generella statsbidrag för kommuner som erhåller ett utjämningsbidrag än motsvarande andel för kommuner som betalar en utjämningsavgift. Diagram 2.2 Antal kommuner i olika intervall indelade efter utjämnings- bidragets/avgiftens andel av skatteintäkter och generella statsbidrag, Finns i den tryckta versionen Motsvarande diagram för landstingen visar att utjämningsbidragen/avgifterna utgör en mindre andel av landstingens skatteintäkter och generella statsbidrag än vad som är fallet för kommunerna. Detta kan till stor del förklaras av att det är mindre skillnader i genomsnittlig skattekraft mellan olika landsting än mellan olika kommuner. Detta betyder i sin tur att det är mindre belopp som omfördelas i landstingens inkomstutjämning. Trots detta är det sex landsting som erhåller utjämningsbidrag som motsvarar eller mer av skatteintäkter och generella statsbidrag. Diagram 2.3 Antal landsting och landstingsfria kommuner i olika intervall indelade efter utjämningsbidragets/avgiftens andel av skatteintäkter och generella statsbidrag, Finns i den tryckta versionen Bland de 40 kommuner som betalar störst utjämningsavgift är 29 förortskommuner. är av de 40 kommuner som erhåller störst utjämningsbidrag gles- och landsbygdskommuner. I figur 2.1 nedan illustreras den geografiska fördelningen av kommuner som erhåller utjämningsbidrag respektive betalar en utjämningsavgift i olika intervall, uttryckt i kronor per invånare. Figur 2.3 Kommuner sorterade efter utjämningsbidrag respektive utjämningsavgift i olika intervall, Finns i den tryckta versionen Figuren visar bl.a. att de högsta utjämningsbidragen framförallt går till kommuner i norra . Även för landstingen och de landstingsfria kommunerna kan ett visst geografiskt mönster skönjas. Figur 2.2 visar vilka landsting som erhåller ett utjämningsbidrag respektive betalar en utjämningsavgift i olika intervall, uttryckt i kronor per invånare. Vad man tydligt kan se är att det sker en omfördelning av resurser mellan landstingen i norra och södra delarna av . Några av undantagen är de tre landstingsfria kommunerna , samt . För de två sistnämnda är orsaken relativt stora utjämningsbidrag i inkomstutjämningen. Figur 2.4 Landsting samt de tre landstingsfria kommunerna sorterade efter utjämningsbidrag respektive utjämningsavgift i olika intervall, Finns i den tryckta versionen Frågan om utjämningssystemets effekter för olika grupper av kommuner och för dessa kommuners ekonomiska resultat har aktualiserats i olika sammanhang. Eftersom systemet endast delvis har slagit igenom är det för tidigt att göra en slutlig bedömning. I diagram 2.4 visas emellertid förhållandet mellan förändring i årets resultat , och faktisk förändring i utjämningsbidrag/avgift . Diagram 2.4 Förändring i årets resultat1 relaterat till faktisk förändring i utjämningssystemet2 Finns i den tryckta versionen Något statistiskt säkerställt samband mellan förändringen i utjämningssystemet och förändringen i årets resultat i kommunerna mellan de två åren kan dock inte påvisas.