prop · GL03116 · 1998-01-01 00:00:00 — För att underlätta läsningen har detta formulär fogats till denna proposition som bilaga 2. Genom skrivelse till kyrkomöte, Staten och trossamfunden grundläggande frågor (RegSkr 1997:2), har regeringen inhämtat kyrko- mötets yttrande över de förslag som aktualiseras i Remiss I. Kyrkomötet har vid ett extra sammanträde i huvudsak tillstyrkt de förslag som är aktuella i denna proposition (2KL1997:8, kskr. I fråga om de delar av förslagen som rör medlemskap i har kyrkomötet för sin del antagit regeringens förslag. Andra kyrkolagsutskottets betänkande finns i bilaga 3. Regeringens förslag har i förhållande till skrivelsen till kyrkomötet sakligt ändrats endast i vissa delar, se avsnitt 6.9 och 7.2.1. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts. Beträffande den av Lagrådet föreslagna ändringen i lagen (1994:1221) om införande av stiftelselagen (1994:1220) avser regeringen att återkomma. Lagrådets övriga synpunkter behandlas i avsnitt 5.1, 5.5, 5.7, 6.3.4, 7.2.1 och 7.4.1 samt i författningskommentaren. 4 En historisk reform Ingen enskild fråga har stått på den politiska dagordningen som frågan om ändrade relationer mellan staten och . Redan i början av detta sekel väcktes motioner både i och kyrkomötet om en reform i detta hänseende. Under stora delar av efterkrigstiden har denna fråga varit föremål för utredningsarbete i olika omgångar utan att tiden för ett avgörande ansetts mogen. Före 1800-talets mitt var samhället och kyrkan sammanvävda med varandra på ett sätt som vi kan ha svårt att föreställa oss. Tillhörigheten till kyrkan uppfattades i allmänhet som identiskt med att vara svensk kyrka och samhälle stod som gemensamma bärare av den dåtida enheten i värderingar och kultur. Kyrkan fungerade inte bara som en religiös mötesplats utan också som ett forum för sociala och allmänt samhälleliga frågor. Kyrkan hade ansvar för huvuddelen av samhällets omsorg i form av fattigvård, sjukvård och undervisning. inleddes en utveckling som innebar att kyrkans samhällsuppgifter successivt togs över av statliga och borgerligt kommunala organ. slog uppfattningen alltmera igenom att religion och moral är privata angelägenheter som helt naturligt får ta sig skilda uttryck i samhället. Utvecklingen har lett till att det gamla enhetssamhället splittrats upp och ersatts med en ökande mångfald i kulturellt och värderingsmässigt avseende. Konsekvenserna av detta har blivit ett samhälle med större vitalitet och snabbare förändringar men ett samhälle med en stigande osäkerhet om innebörden av gällande normsystem. roll i samhället har alltså i grunden förändrats . Rollen som trossamfund har kommit att framstå klarare genom att uppgifter av allmänt samhällelig karaktär lyfts bort och verksamheten koncentrerats till kyrkans huvuduppgift att sprida . Parallellt härmed har genom ett fortlöpande reformarbete det kyrkliga självbestämmandet ökat på en rad områden. Denna utveckling tillsammans med det principiella krav på dop för tillhörighet som gäller har gjort mera jämställd än tidigare med de andra trossamfunden. Den genomgripande förändring som det svenska samhället gått igenom och som bl.a. resulterat i att fått en annan ställning än förr har skapat förutsättningar för att ändra förhållandet mellan staten och kyrkan. Härigenom har tiden blivit mogen för den relationsändring som länge stått på den politiska dagordningen. principbeslut skall ses mot denna bakgrund som det sista ledet i en lång historisk process. Beslutet utgör en kompromiss mellan å ena sidan nödvändigheten att ta hänsyn till särställning på grund av den långa historiska utvecklingen och den stora andelen tillhöriga samt å andra sidan önskemålet om att öka jämställdheten mellan trossamfunden. Principbeslutet om relationsändringen utgör den självklara grunden för det fortsatta stat kyrkaarbetet. Vid beredningen av ärendet har det varit en bestämd strävan att brett förankra denna historiska reform såväl i och de andra trossamfunden som i den allmänna opinionen. 5 Lag om trossamfund 5.1 Trossamfundens rättsliga reglering Regeringens förslag: En särskild lag om trossamfund stiftas. Genom lagen införs en ny associationsform, registrerat trossamfund. Den nya associationsformen skall stå öppen för alla trossamfund. Ingen av de rättigheter som trossamfunden har , t.ex. rätten att förrätta vigsel, skall vara knuten till den nya associationsformen. Lagen om trossamfund innehåller dels vissa allmänna bestämmelser som gäller alla trossamfund, dels särskilda föreskrifter om registrerade trossamfund. definieras som en gemenskap för religiös verksamhet, i vilken det ingår att anordna gudstjänst. Religions- frihetslagen (1951:680) upphävs. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som behandlar de aktuella förslagen i sina yttranden ställer sig i huvudsak positiva till dessa. och Hovrätten för har inte någon erinran mot att en ny associationsform skapas. anser - i likhet med utredningen - att det kan vara naturligt att falla tillbaka på de allmänna principer som tillämpas beträffande ideella föreningar när det saknas direkta författningsföreskrifter eller stadgebestämmelser. Kammar- kollegiet anför att det inte kan uteslutas att det kommer att föreligga ett betydande behov av kompletterande rättsbildning och att denna med hänsyn till den valda lagstiftningsformen huvudsakligen kommer att ske genom praxis; något som kan bli tidsödande och skapa osäkerhet och därmed bromsa det nya rättsinstitutets genomslagskraft. Kollegiet anser att det är otillräckligt med ett uttalande om att tillämpa de allmänna principer som normalt brukar tillämpas på ideella föreningar. i påpekar att det sannolikt kommer att finnas behov av tillämpningsföreskrifter till lagen om trossamfund. i anser att den föreslagna lagen inrymmer motsägelser. Om en lag om trossamfund skall stiftas bör förslaget enligt fakulteten förkortas väsentligt som begreppen och rättsverkningarna preciseras bättre. tillstyrker förslaget att en ny associationsform införs. Ärkebiskopen efter hörande av övriga biskopar biträder förslaget till rättslig reglering om trossamfund. till trossamfund/ frikyrkosamråd och Förenade islamiska församlingar i tillstyrker att det införs en möjlighet för trossamfunden att få rättskapacitet såsom registrerade trossamfund. De tillstyrker även att de trossamfund som har vigselrätt m.m. också fortsättningsvis skall ha dessa rättigheter oavsett om trossamfundet begär registrering eller inte och menar vidare att de rättigheter som trossamfund kan få bör vara tillgängliga också för de trossamfund som väljer att inte registrera sig. Även Judiska församlingarna i och katolska stift anser att de trossamfund som har rättigheter, t.ex. vigselrätt, skall få behålla dessa oavsett om de väljer att registrera sig eller inte. betonar betydelsen av att de trossamfund som väljer att inte registrera sig kan erhålla samma rättigheter som t.ex. när det gäller vigselrätt. Ett mindre antal remissinstanser har lämnat synpunkter på den föreslagna definitionen av begreppet trossamfund. i menar att ordet gemenskap är alltför lösligt som grund för en juridisk person. Enligt i är definitionen av trossamfund alltför vid och kan öppna för mindre önskvärda grupper. föreslår att begreppet trossamfund preciseras och att ordet gemenskap byts ut mot organisation eller samman- slutning . kyrkomöte: Det är av stort värde att det skapas en ny associationsform. och andra trossamfund som inte finner föreningsformen eller någon annan redan föreliggande rättslig form vara i överensstämmelse med sin självförståelse kan därmed framträda i en adekvat rättslig form. Definitionen av trossamfund behöver utformas så att alla trossamfund kan acceptera att det som stadgas gäller dem. För del är det ett framsteg att det talas om trossamfund som en "gemenskap" och inte längre som en "sammanslutning". Risken för att skall uppfattas som en förening av människor vilka slutit sig samman i avsikt att bedriva viss religiös verksamhet bör minska med den nya formuleringen. står i en annan rättstradition än de framväxande frikyrkliga samfunden. När det gäller bedömningen av rättsliga frågor där varken lag eller stadgar ger tillräcklig ledning, bör därför utgångspunkten vara egen tradition. Motsvarande bör gälla för andra registrerade trossamfund. Skälen för regeringens förslag: Den rättsliga regleringen av trossamfunden och deras förhållanden bör ha som syfte att skapa goda arbetsförutsättningar och så likvärdiga villkor som möjligt för olika trossamfund. Alla trossamfund bör ges möjlighet att i formellt och rättsligt hänseende uppträda som just trossamfund. Den svenska rättsordningen ger emellertid inte utrymme för detta. Det bör därför skapas en särskild associationsform för trossamfund. En utgångspunkt för regleringen av trossamfundens rättsliga förhållanden bör vara att det stora flertalet av de trossamfund som är verksamma i skall kunna använda sig av den nya associationsformen för sin verksamhet. bör, som en följd av principen om religionsfrihet, också eventuellt nytillkommande religiösa rörelser ha möjlighet att använda sig av associationsformen. En ytterligare utgångspunkt bör vara att regleringen inte skall påverka möjligheterna att bedriva verksamhet för de trossamfund som inte använder sig av den nya associationsformen. Trossamfund skall inte tvingas byta associationsform av t.ex. ekonomiska skäl. Ett byte måste ske frivilligt och vara angeläget för trossamfundet ur såväl religiös som praktisk synvinkel. Någon koppling mellan bytet av associationsform för verksamheten och de rättigheter rätt att anordna enskild begravnings- plats, rätt att förrätta vigsel, möjlighet att få statsbidrag etc. som många av trossamfunden har bör inte finnas. Det är inte heller rimligt att ett trossamfund skall förlora nuvarande rättigheter enbart av det skälet att det inte kan eller vill använda sig av den nya associationsformen. De trossamfund som väljer att bedriva sin verksamhet i den nya associationsformen skall, liksom redan nu är fallet med trossamfund som bedriver verksamhet i form av t.ex. en ideell förening, kunna få förvaltningsuppgifter överlämnade till sig. Det kan exempelvis vara fråga om myndighetsutövning i form av att förrätta vigsel. För att göra detta möjligt har regeringen föreslagit en ändring av regeringsformen (se prop. 1997/98:49 s. 14). Ett trossamfund måste självklart uppfylla vissa minimikrav, bl.a. i fråga om organisatorisk uppbyggnad, för att det skall kunna använda sig av den nya associationsformen. Detta innebär i sin tur att någon form av registreringsförfarande blir nödvändig. Regeringen återkommer till dessa frågor i avsnitt 5.3 och 5.4. Den nya associationsformen bör i enlighet med vad utredningen har föreslagit benämnas registrerat trossamfund. Det skall i detta samman- hang påpekas att regeringen föreslår att skall få ställning som ett registrerat trossamfund (se avsnitt 6.2). Regleringen av trossamfundens rättsliga förhållanden bör göras i en särskild lag. En förutsättning för en sådan reglering är att begreppet trossamfund ges en tydlig innebörd. finns en definition av detta begrepp i religionsfrihetslagen (1951:680). Enligt 4 § andra stycket förstås med trossamfund, förutom , sammanslutning för religiös verksamhet, vari ingår att anordna gudstjänst. Denna definition är väl ägnad att ligga till grund för utformningen av en ny bestämmelse i ämnet. Det finns dock religiösa samfund som inte anser sig vara sammanslutningar i gängse mening. För att även dessa samfund skall kunna omfattas av begreppet trossamfund, bör i stället det något vidare begreppet gemenskap användas. Härigenom undviks också en alltför stark koppling till det föreningsrättsliga medlemsbegreppet. Gudstjänst skall i detta sammanhang förstås i vid bemärkelse så att exempelvis sammankomster för gemensam bön och meditation normalt innefattas. Regeringen anser i likhet med utredningen att det är lämpligt att begreppet trossamfund definieras i den lag som föreslås och som behandlar trossamfundens förhållanden. Bestämmelsen i religionsfrihetslagen bör därför upphävas. Vidare bör den bestämmelse i religionsfrihetslagen som innebär att varje trossamfund måste ge möjlighet till utträde för den som tillhör trossamfundet (4 § första stycket) föras över till den nya lagen. I religionsfrihetslagen har bestämmelsen en andra mening som lyder: Åtagande i strid mot denna bestämmelse vare utan verkan. I det till Lagrådet remitterade förslaget hade denna mening fått utgå eftersom lagbestämmelser numera anses tvingande om inte något annat föreskrivits. Som Lagrådet påpekat blir dock syftet med bestämmelsen klarare om ett motsvarande tillägg görs till den nya bestämmelsen. I sak medför bestämmelsen ett skydd för den enskilde i förhållande till trossamfunden. Motsvarande bestämmelse i 2 kap. 2 § regeringsformen innebär att den enskilde gentemot det allmänna är skyddad mot tvång att tillhöra något trossamfund. Det finns alltså en skillnad i sak mellan bestämmelserna. Skulle ett trossamfund enligt sina stadgar eller liknande grunddokument ha en regel om att utträde inte kan ske, är den regeln på grund av den nu nämnda bestämmelsen utan verkan. Utöver definitionen av trossamfund och bestämmelsen om utträde innehåller religionsfrihetslagen tre paragrafer, som alla berör enskildas rätt till religionsutövning. Enligt 1 § har var och en rätt att fritt utöva sin religion såvitt han icke därigenom stör samhällets lugn eller åstadkommer allmän förargelse och enligt 2 § står det var och en fritt att för religiös gemenskap delta i sammankomst och sammansluta sig med andra. Av 3 § framgår att det inte gäller några andra hinder för offentlig gudstjänst än de som finns för allmän sammankomst i övrigt. Samtliga dessa bestämmelser har sina motsvarigheter i 2 kap. regeringsformen och annan lagstiftning, bl.a. ordningslagen (1993:1617). Bestämmelserna kan därför upphävas. Med hänsyn till detta och till att de övriga bestämmelserna i religionsfrihetslagen föreslås framgå av den nya lagen, bör religions- frihetslagen upphävas. Lagen om trossamfund bör innehålla vissa allmänna föreskrifter som tar sikte på alla trossamfund oavsett associationsform. Religionsfriheten utgör grunden för lagens övriga bestämmelser och det är därför lämpligt att det i lagen hänvisas till regeringsformens föreskrifter om religionsfrihet. En hänvisning bör även göras till motsvarande bestämmelser i , som är svensk lag (se SFS 1994:1219). Konventionens artikel om religionsfrihet gäller, enligt den praxis som har utvecklats, till skillnad från regeringsformens föreskrifter inte bara för enskilda personer utan även för religiösa samfund. Till de bestämmelser som bör gälla alla trossamfund hör även bestämmelserna från religions- frihetslagen, dvs. definitionen av begreppet trossamfund och bestämmelsen om rätten att inte tillhöra något trossamfund. I övrigt bör lagen innehålla särskilda föreskrifter om den nya associationsformen för trossamfund och därmed sammanhängande frågor. Regeringen återkommer i de följande avsnitten till de förslag som lämnas i dessa delar och som bl.a. anger vilka krav som bör ställas för att ett religiöst samfund skall kunna använda sig av den nya associations- formen. Som följer av det förslag till ny bestämmelse i regeringsformen som regeringen lämnat i propositionen Staten och trossamfunden grundlagsfrågor (prop. 1997/98:49), skall föreskrifter om trossamfund meddelas i lag som beslutas på samma sätt som riksdagsordningens huvudbestämmelser. Det kan emellertid behövas särskilda verkställig- hetsföreskrifter för tillämpningen av bestämmelserna om registrering i den föreslagna lagen. De föreskrifter som i sådant fall blir aktuella torde kunna beslutas av regeringen med stöd av 8 kap. 13 § första stycket punkt 1 regeringsformen (se a. prop. s. 12). Den nya associationsformen registrerat trossamfund kommer att ha stora likheter med ideella föreningar. Utredningen har därför funnit det naturligt att de allmänna principer som normalt brukar tillämpas när det är fråga om ideella föreningar tillämpas också på den nya associationsformen, vid tvister där varken lag eller stadgar ger ledning för bedömningen. Regeringen delar utredningens uppfattning när det gäller registrerade trossamfund i allmänhet. Beträffande gäller dock särskilda förhållanden. är styrd av bestämmelser som till stora delar överensstämmer med vad som gäller för de borgerliga kommunerna. När det gäller kan det i vissa fall därför vara rimligt att beakta dessa särskilda förhållanden vid bedömningen av rättsliga frågor när varken lag eller stadgar ger tillräcklig ledning. Detta är emellertid en fråga som får lämnas till den praktiska tillämpningen. 5.2 Barns rätt att komma till tals Regeringens förslag: Barn som har fyllt skall samtycka till inträde i och utträde ur ett trossamfund. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen har dessutom föreslagit en bestämmelse som innebär att barn som har fyllt skall ha rätt att på eget initiativ kunna träda in i eller ut ur ett trossamfund, om vårdnadshavaren samtycker till det. Remissinstanserna: Remiss I innehöll en enkätfråga i avsnittet Rättslig reglering, fråga 6, som gällde om barn som fyllt skall få inflytande över om de skall tillhöra ett trossamfund. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 6 Den övervägande delen av de remissinstanser som är negativa till utredningsförslaget menar att åldersgränsen skall sättas högre. Sådana synpunkter framförs av bl.a. domkapitlen i och , Svenska ortodoxa prosteriet, , kyrkliga samfällighet samt , Gudmuntorps och Läby församlingar. Ett antal remissinstanser anser att förslaget om initiativrätt inte bör genomföras. Bland dessa finns till trossamfund/frikyrkosamråd, katolska stift, Svenska och som hänvisar till att motsvarande bestämmelse redan finns i . Även Kammar- rätten i och Förenade islamiska församlingar i menar att förslaget om initiativrätt kan utgå. i ifrågasätter om det inte räcker att säga, att barn som fyllt inte kan inträda eller utträda utan eget samtycke. kyrkomöte har för sin del antagit regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: Trossamfunden bör som regel själva reglera sina medlems- och tillhörighetsregler. Ett undantag från detta utgör rättigheten att kunna lämna ett trossamfund (se avsnitt 5.1). Utredningen har föreslagit att ytterligare undantag skall göras, nämligen beträffande barns medlemskap i trossamfund. När det gäller tillhörighet i finns det be- stämmelser om att barn som har fyllt skall samtycka till upptagande i och utträde ur kyrkan, se 3 kap. 3 och 5 §§ kyrkolagen (1992:300). Där- emot finns det inte någon motsvarande lagreglering för andra trossamfund. Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter (SÖ 1990:20), som har anslutit sig till, skall konventionsstaterna respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Föräldrarnas eller vårdnadshavarnas rättigheter och skyldigheter att, på ett sätt som är förenligt med barnets fortlöpande utveckling, ge barnet ledning då barnet utövar sin rätt skall respekteras. Friheten att utöva sin religion eller tro får endast inskränkas genom lag och bara om det är nödvändigt med hänsyn till den allmänna säkerheten, ordningen, hälsan eller sedligheten eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter (artikel 14). Allmänna bestämmelser om barn och vårdnadshavare finns i 6 kap. . Utgångspunkten är att barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga förhållanden. Vårdnaden består till dess att barnet fyller eller gifter sig . I takt med barnets stigande ålder och utveckling skall vårdnadshavaren ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Det kan emellertid vara svårt för barnet att hävda den rätt till religionsfrihet som följer av FN:s konvention om barnets rättigheter. För att barns religionsfrihet skall komma till tydligt uttryck bör frågan därför regleras i lag. Detta bör ske genom en bestämmelse som innebär att barn skall samtycka vid inträde i eller utträde ur ett trossamfund. Bestämmelsen bör gälla i förhållande till såväl som andra trossamfund och vara tillämplig oavsett om det rör sig om ett trossamfund som använder sig av den nya associationsformen eller inte. Den bör därför placeras i lagen om trossamfund. Enligt utredningens förslag skall samtycke krävas av barn som har uppnått . Ett antal remissinstanser anser att åldersgränsen bör sättas högre och i stället bestämmas till t.ex. 14 eller . Som skäl till detta anförs bl.a. att den nuvarande åldersgränsen för samtycke beträffande tillhörighet i är och att bättre svarar mot konfirmationsålder. Regeringen finner dock att förslaget om en åldersgräns är väl avvägt. Det har också fått stöd av en klar majoritet av remissinstanserna. Den ålder från vilken barnets samtycke skall krävas vid inträde i och utträde ur ett trossamfund bör därför vara . Utredningen har även föreslagit att det skall införas en rätt för barn som har fyllt att ta initiativ i frågan om samfundstillhörighet. En förutsättning för att barnet skall få till stånd en ändring av sin sam- fundstillhörighet skall enligt utredningens förslag vara att vårdnads- havaren samtycker till det. Som bl.a. till trossamfund/frikyrkosamråd, katolska stift, Svenska och framhåller skulle en sådan initiativrätt inte tillföra något nytt utöver vad som redan följer av . Förslaget om en särskild initiativrätt bör därför inte genomföras. 5.3 Vad krävs för registrering? Regeringens förslag: Ett trossamfund får ställning som registrerat trossamfund genom ett registreringsförfarande. De huvudsakliga kraven för att få registreras är att trossamfundet har stadgar med bestämmelser om ändamål och om hur det fattas beslut i trossamfundets angelägenheter samt att trossamfundet har en styrelse eller motsvarande organ. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remiss I innehöll en enkätfråga i avsnittet Rättslig reglering, fråga 3, som behandlade frågeställningen vad som skall krävas för att ett samfund skall kunna registreras. En överväldigande majoritet av remissinstanserna har ansett att utredningens förslag bör genomföras. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 3 Av de trossamfund utanför som har besvarat enkätfrågan är positiva till förslaget. Hovrätten för menar att det i lagen bör anges att en styrelse skall vara utsedd för att registrering skall beviljas. Kammarkollegiet anser att stadgarna - utöver de av utredningen föreslagna kraven för registrering - bör behandla samfundets organisatoriska struktur, dess representativa organ, hur ansvar och behörighet är fördelat inom organisationen, rätt att träda ur samfundet, revision och former för ansvarsfrihet för trossamfundets företrädare samt fördelning av samfundets tillgångar vid likvidation och upplösning. Några remissinstanser befarar att den nya associationsformen skall missbrukas. i menar att kraven som ställs på ett registrerat trossamfund borde framgå tydligare av lagen. för statsbidrag till trossamfund/frikyrkosamråd, Förenade islamiska församlingar i , Judiska församlingarna i , katolska stift och förordar att kriterierna för registrering görs tydligare och mer precisa, så att det t.ex. krävs även viss storlek eller viss varaktighet i landet. menar att det bör finnas något sorts kvalitativt krav i fråga om samfundets ändamål. i och Svenska anser däremot att några ytterligare krav inte bör tillföras. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: En grundläggande förutsättning för att ett trossamfund skall kunna använda sig av den nya associationsformen är att det utgör ett trossamfund i den föreslagna lagens mening, dvs.