prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — Geogra- Beslut Kom- Övrig To- fiska mål mkr mun % ting % A 1 anslag % statlig % talt Mål 2 1151 30 6 29 35 100 Mål 5b 986 25 7 35 33 100 Mål 6 822 24 7 32 37 100 Totalt/medel 2959 26 7 32 35 100 Siffrorna i tabellen baseras på uppgifter från hämtade ur den nationella databasen per och avser därför endast projekt finansierade av den Regionala fonden eller Jordbruksfonden. Om projekt finansierade av Socialfonden, med stor andel statlig finansiering, medtagits i tabellen skulle den statliga andelen öka ytterligare. Övrig statlig finansiering utgörs av medel från universitet och högskola, forskningsinstitut, statliga myndigheter, statliga företag m.fl. Finansieringsandelarna för de nämnda kategorierna varierade stort inom och mellan olika program. Av den totala nationella offentliga finansieringen svarade i genomsnitt således kommunerna för , landstingen för medan staten svarade för , varav länsstyrelserna genom A 1 anslaget svarade för . I de program som redovisade en stor andel övrig statlig finansiering svarade universitet och högskolor för en betydande del. Rapporter och utvärderingar Statskontoret konstaterar i sin rapport att den svenska offentliga medfinansieringen för programmen varit tillräcklig samt att organisationen bedöms som väl anpassad för att klara en bred finansiering. Statskontoret anser emellertid att det är viktigt med fortsatt uppföljning av medfinansieringen eftersom länsstyrelserna har fått lägre anslag som kommunerna och landstingen hävdar att den ekonomiska situationen är sådan att möjligheterna att bidra till finansieringen av olika projekt kommer att minska. För att förbättra möjligheterna till medfinansiering, och därmed underlätta att genomföra programmen fullt ut, föreslår Statskontoret i sin rapport att bl.a. följande åtgärder övervägs: öka strukturfondernas finansieringsandel, ge olika former av stöd till sökande, aktivera befintliga källor för finansiering, anpassa programmen och integrera fler nationella stödformer i strukturfondsprogrammen. har i sin studie av vissa länsstyrelsers medverkan i medfinansieringen av strukturfondsprojekt gjort liknande bedömningar. revisorer har i sin rapport också berört frågan om en ökad finansieringsandel från strukturfonderna. En arbetsgrupp tillsatt av har särskilt analyserat möjligheterna till att aktivera andra offentliga källor som kan användas som medfinansiering. Även de oberoende utvärderarna har i sina rapporter över målen 2, 5b och 6 tagit upp frågan om förbättrade möjligheter till medfinansiering. Med utgångspunkt från dessa rapporter och de erfarenheter som vuxit fram hos genomförandeorganisationen har förslag till förändringar av programmen diskuterats i övervakningskommittéerna. Kommittéerna har vid dessa möten tagit beslut om ändringar i programmen som kan börja gälla efter kommissionens fastställande. Regeringen bedömer att ändringarna i programmen kommer att underlätta genomförandet under de kvarvarande åren. Förändringar av programmen För mål 2 har samtliga övervakningskommittéer tillstyrkt förslag från beslutsgrupperna om att höja strukturfondernas finansieringsandel av de offentliga utgifterna för flertalet åtgärder i programmen. För den resterande perioden kommer således strukturfondernas andel av de offentliga utgifterna för dessa åtgärder att öka . Detta innebär att kravet på den nationella offentliga medfinansieringen kommer att minska. Detta får till följd att omfattningen av programmen kommer att minska som möjligheterna ökar för projekt att hitta en nationell offentlig medfinansiering . Vidare har kommittéerna tillstyrkt förslag om omfördelningar av medel mellan programmens olika ändamål och sammanslagningar av åtgärder för att få en flexiblare hantering. För de områden i mål 2, som ingår i det nationella stödområdet, har beslut tagits om att föreslå EG kommissionen att den nationella stödformen regionalt utvecklingsbidrag skall kunna medfinansiera strukturfondsprogrammen. Kommittéerna har också beslutat om fördelning av indexeringsmedel, som tillkommer varje program. I mål 5b har alla övervakningskommittéerna, förutom i Sydöstra , haft möten och tagit ställning till eventuella förändringar av programmen. Bl.a. för att underlätta medfinansieringen har EG:s finansieringsandel höjts i tre av programmen. Dessutom kompletteras vissa åtgärder med ytterligare målgrupper och stödmottagare. Eftersom 5b-programmet vad gäller beslutade medel utvecklats väl har det inte funnits anledning att föreslå några ändringar i detta. För mål 6 har övervakningskommittén beslutat om sammanslagning av vissa åtgärder samt omfördelning av medel mellan andra åtgärder, vilket ökar flexibiliteten i programmet. Liksom för mål 2 kommer det att bli möjligt, när EG kommissionen fastställt förändringarna av programmen, att i de delar av regionen som ingår i det nationella stödområdet använda regionalt utvecklingsbidrag som medfinansiering av projekt som riktar sig till företag. Vidare har finansieringsgraden från strukturfonderna höjts till maximalt när det gäller åtgärder för lokal utveckling samt utveckling av rennäringen. I mål 6 har övervakningskommittén även beslutat om fördelning av indexeringsmedel som tillkommer programmet. För flertalet gemenskapsinitiativ äger halvtidsavstämning av programmen rum . Statskontoret har i sin rapport pekat på att flertalet av dessa kan komma att möta en ökad konkurrens om medel tillgängliga för nationell medfinansiering eftersom besluten om dessa program kom . Den nationella offentliga medfinansieringen har dock inte varit något problem i dessa program. Halvtidsutvärdering har genomförts för de bägge Leader programmen. Utvärderarens slutsatser har inte lett till några förslag till förändringar av programmen. Regeringen kommer i avsnitt 9 att redovisa huvuddragen i en ny regional näringspolitik. Det är angeläget att de omfattande resurser i form av strukturfondsmedel som finns tillgängliga i de olika programmen ses som en betydelsefull och integrerad del av en sådan politik. Det innebär att insatserna i berörda regioner kan göras kraftfullare som medfinansieringen av programmen bättre säkerställs. 6.4.3 Nästa programperiod Regeringens bedömning: En ny period för EG:s regional- och strukturpolitik avses gälla för åren 2000 2006. En koncentration av insatserna bör eftersträvas. bör inrikta sig på att inom ramen för en minskad totalbudget få ett i relation till andra medlemsländer rättvist återflöde av strukturfondsmedel och medverka till en ökad decentralisering av programarbete m.m. för olika regional- och strukturpolitiska åtgärder. De regional- och strukturpolitiska åtgärderna bör inriktas på att åstadkomma regional balans, understödja sysselsättningstillväxt, stärka konkurrenskraften hos främst småföretagen och på kompetensutveckling. EG:s regional- och strukturpolitik bör medverka till en hållbar utveckling och till lika möjligheter för män och kvinnor. Samordningen med den nationella regionalpolitiken bör öka. EG kommissionen väntas lägga fram ett förslag till nya förordningar för EG:s regional- och strukturpolitik för perioden 2006. Dessa förslag kommer tillsammans med övriga förslag i Agenda att behandlas i ministerrådet. I dessa förhandlingar kommer regeringen att beakta de erfarenheter som finns i av EG:s regional- och strukturpolitiska åtgärder och de synpunkter som framförts med anledning härav. Skälen för regeringens bedömning: EG kommissionens förslag till inriktning m.m. av strukturfondernas användning för perioden 2006 redovisades (meddelande Agenda 2000 for a stronger and wider Union ). Kommissionens meddelande innehåller också finansiella perspektiv för perioden, riktlinjer för en reformering av jordbrukspolitiken, länderaviser m.m. för de länder som är kandidater för medlemskap i . När det gäller budgeten föreslår kommissionen att taket för perioden 2006 skall utgöra av BNI för nuvarande medlemsländer, varav skall avse regional- och strukturpolitiska åtgärder, dvs. detsamma som skall gälla för . Detta betyder att strukturpolitiken skulle disponera totalt ca 275 miljarder ecu (priser). Det belopp som disponeras för innevarande programperiod (1993 1999) är 200 miljarder ecu (priser). Av det totala beloppet för den kommande programperioden föreslås 45 miljarder ecu reserveras för nya medlemsländer. Kommissionens förslag i Agenda vad gäller regional- och strukturpolitiken inriktas på koncentration, effektivisering och förenkling. Antalet mål föreslås minska från nuvarande sju till tre och gemenskapsinitiativen från nuvarande tretton till tre. Av de föreslagna nya målen är två geografiska och ett horisontellt. De tre föreslagna gemenskapsinitiativen inriktas på gränsöverskridande och transnationellt samarbete, landsbygdsutveckling samt mänskliga resurser. Beträffande de geografiska målen är kommissionens uppfattning att omfattningen skall reduceras från nuvarande till ca 35 av folkmängden i unionens nuvarande medlemsländer. Insatserna skall koncentreras till de ekonomiskt minst utvecklade länderna och regionerna. Två tredjedelar av strukturfondsmedlen föreslås anslås för dessa områden (ett nytt mål 1). Åtgärderna skall främst inriktas på insatser för långsiktig sysselsättning, ökad konkurrenskraft och kompetensutveckling. Detta skall ske med hänsynstagande till bl.a. miljö- och jämställdhetsaspekter. Förenklingar föreslås beträffande budgethantering, programarbete m.m. Det nya mål 1 föreslås omfatta regioner med en BNP/invånare, som är lägre än av EU genomsnittet. Det nya mål 1 skall därutöver omfatta mycket perifera regioner och enligt särskilda överenskommelser nuvarande mål 6, dvs. regioner med mycket låg befolkningstäthet. För regioner i nuvarande mål 1, som inte uppfyller angivna kriterier, föreslås en särskild nedtrappningsmekanism att gälla för stödet. Det nya mål 2 föreslås omfatta regioner med stora behov av omstrukturering till följd av deras ekonomiska och sociala situation. Det betyder regioner där stora förändringar sker inom industri-, tjänste- och fiskesektorerna samt i landsbygdsområden på tillbakagång och stadsområden med omfattande sysselsättnings- och sociala problem. För de regioner som omfattas av mål 2 eller mål 5b men som inte kommer att uppfylla nya kriterier föreslår kommissionen ett begränsat strukturfondsstöd . Det nya mål 3 föreslås omfatta områden utanför de geografiska målområdena och åtgärderna inriktas på att motverka negativa konsekvenser av ekonomiska och sociala förändringar, utveckling av utbildningssystem och livslångt lärande samt bekämpning av arbetslöshet och social utslagning. Den sammanhållningsfond som inrättades för medfinansiering av transeuropeiska nätverk och miljöprojekt i , , och föreslås bestå som . Inom den totala finansiella ramen för regional- och strukturpolitiken föreslår kommissionen att ca 3 miljarder ecu/år anslås till denna fond. Beträffande de länder som kandiderar för medlemskap i föreslås en åtgärdsram på 45 miljarder ecu. Av denna ram avser 38 miljarder ecu insatser från strukturfonderna och sammanhållningfonden från den dag då landet blir medlem. För förberedelser inför ett medlemskap avsätts resterande belopp, 7 miljarder ecu, att kunna användas av kandidatländerna . Kommissionen kommer att utarbeta ett förslag till regelverk för regional- och strukturpolitiken som skall gälla (kriterier för områdesavgränsningar, stödberättigade åtgärder, administrativa rutiner m.m.). Kommissionen förväntas lägga fram sitt förslag om nytt regelverk för rådet varefter förhandlingar om detta regelverk påbörjas i ministerrådet. De övergripande förslag som kommissionen redovisat stämmer i de flesta avseenden väl med de ståndpunkter som den intagit. Det viktigaste undantaget är budgeten där regeringen förordar en reducering för regional- och strukturpolitiken. En annan fråga som kommissionen nu arbetar med är nya områdesavgränsningar för nationella regionalpolitiska företagsstöd. Kommissionens strävan är att minska områdena och nivåerna för statsstöd och behålla skillnaden i stödnivåer mellan olika regioner (statsstöd enligt artiklarna 92(3)a och 92(3)c i ). Frågan kommer att behandlas vidare . Regeringen anser att EG:s regional- och strukturpolitik är mycket viktig. Den ger ett betydande mervärde för EU och medlemsstaterna. Regeringen delar huvuddragen i kommissionens förslag i Agenda . Regeringen anser dock att budgeten för strukturpolitiken bör minska. Regeringen är också inriktad på att stödja kommissionens ambitioner att koncentrera, effektivisera och förenkla strukturpolitiken. Detta är viktigt inte minst mot bakgrund av utvidgningen som kan förutsättas komma att påbörjas under nästa programperiod EG:s regional- och strukturpolitik bör inriktas på att åstadkomma regional balans. Vad gäller åtgärdsinriktningen bör i första hand tillkomsten av varaktig sysselsättning, förstärkning av främst småföretagens konkurrenskraft och kompetensutveckling av arbetskraften prioriteras. De regional- och strukturpolitiska insatserna bör medverka till en långsiktigt hållbar utveckling och miljöanpassning genom bl.a. utvecklade miljöbedömningar. Insatserna bör också genomföras med beaktande av lika möjligheter för män och kvinnor. Strukturpolitiken skall bidra till att förverkliga den nationella sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken som den bedrivs utifrån den nationella handlingsplanen och de riktlinjer som beslutades vid toppmötet i . EG:s regional- och strukturpolitik bör bedömas i ljuset av att 1996 var en av de största nettobetalarna till EG budgeten och att avgiften till EU budgeten kan bedömas öka mer än återflödet, som i huvudsak gäller EG:s jordbrukspolitik samt regional- och strukturpolitik, under den kommande budgetperioden. Vid behandlingen av förslagen i Agenda om regional- och strukturpolitiken inriktar sig regeringen på följande mål: att budgeten för strukturfonderna bör minska, även efter inträde av nya medlemsstater i gemenskapen, att politiken bör koncentreras såväl geografiskt som beträffande typer av åtgärder med beaktande av närhetsprincipen, att verka för förenklingar beträffande rutiner för genomförandet av EG:s regional- och strukturpolitik, att inom ramen för en reducerad totalbudget öka återflödet till i relation till andra medlemsländer, att få samma status för glesbefolkade regioner inom det nya mål 1 som de länder/regioner har som kvalificerar enligt kriteriet BNP/invånare % av genomsnittet inom EU, att redovisa behov av insatser inom ramen för det nya mål 2, däri inkluderat skärgårdsområden, att verka för att det nya mål 3 får en inriktning som innebär att det blir ett verksamt medel för att öka förutsättningarna för en långsiktigt positiv sysselsättningsutveckling och minskad arbetslöshet, att verka för att medlemsländer och regioner får ett så stort inflytande som möjligt, t.ex. genom att inom ett gemensamt regelverk kunna göra geografiska prioriteringar och bestämma inriktningen vad gäller åtgärder i olika regioner, att lika möjligheter för män och kvinnor beaktas, samt att medverka till en hållbar utveckling och miljöanpassning. Den här inriktningen kommer att kräva ett konstruktivt samarbete med kommissionen och andra medlemsländer. Detta kommer att ske med utgångspunkt i en bred förankring hos de organ som i arbetar med och berörs av EG finansierade regional- och strukturpolitiska åtgärder. Enligt regeringens bedömning är det angeläget med ett ökat samband mellan den nationella regionalpolitiken och EG:s regional- och strukturpolitik. Genom ett sådant samband kan en kraftsamling och viktiga synergieffekter uppnås. Detta behöver dock inte betyda att ett sådant samband skall tolkas alltför strikt. Eftersom en reformering av EG politiken på området just nu diskuteras och inriktning, resursfördelning m.m. kommer att läggas fast eller 1999, bör behovet av samspel med den nationella regionalpolitiken beaktas under de kommande förhandlingarna. Erfarenheterna från innevarande programperiod bör vara till god vägledning för hur strukturfondsarbetet bör bedrivas under nästa programperiod. 6.5 Glesbygds- och landsbygdspolitik Glesbygds- och landsbygdspolitiken är en viktig del av regionalpolitiken. I det följande lämnas därför en samlad redovisning av insatser för gles- och landsbygdens utveckling 6.5.1 Allmänna riktlinjer Regeringens bedömning: För att en ekonomisk tillväxtpolitik skall bli framgångsrik är det nödvändigt att landets resurser tas till vara även i gles- och landsbygd. Särskilda åtgärder skall i första hand riktas mot glesbygdsområden och mot skärgården. Underlagsrapporter: I landskap bygdepolitik talet , som bl.a. bygger på förslag års landsbygdsriksdag och ett brett samråd med Hela skall leva, byautvecklare, företrädare för kommuner och länsstyrelser, framförs en rad förslag till en framtidsinriktad bygdepolitik. Förslagen går i sina huvuddrag ut på att: öka det lokala inflytandet, mobilisera och bygga upp såväl den egna som den gemensamma kapaciteten hos enskilda och företagare i bygderna, ställa om till långsiktigt uthålliga bygder, decentralisera och integrera arbetsmarknads- och regionalpolitiken samt förstärka otraditionella insatser och fördela statens resurser rättvist för att garantera likvärdig men lokalt anpassad infrastruktur och service. I rapporten redovisas en kraftig ökning av antalet lokala utvecklingsgrupper. finns det cirka 3 400 grupper varav närmare 3 000 i gles- och landsbygd. Enligt en undersökning av de lokala utvecklingsgrupperna fanns det cirka 70 000 aktiva personer som aktivt satsade i form av egen arbetstid och kapital. har utarbetat ett förslag till Nationellt strategiskt handlingsprogram för skärgården. Handlingsprogrammet anlägger en helhetssyn på utvecklingsmöjligheterna i skärgården och omfattar fem insatsområden; och vatten, Näringsliv och försörjning, Bostäder, Service och kommunikationer samt Lokalt utvecklingsarbete och samhällsplanering. Inom vart och ett av insatsområdena föreslås såväl strategiska mål som delmål samt inom dessa en eller flera åtgärder. Remissinstanserna: Den sammantagna bilden av remissvaren på rapporten är en övervägande positiv bedömning av analys och förslag i utredningen. , , länsstyrelserna i och , Hela skall leva och SmåKom ställer sig i huvudsak bakom centrala delar i utredningen. Det finns ett betydande medhåll kring åtgärderna som syftar till ökat lokalt inflytande, att stärka enskildas, företags och bygders förmåga till försörjning, att bygga om till bärkraftiga bygder samt infrastruktur och service. Däremot har flera invändningar från framför allt och fackliga organisationer riktats mot förslagen till lokalt integrerad arbetsmarknads- och regionalpolitik. Ett antal remissinstanser pekar på brister i analysdelarna, bl.a. att målkonflikter inte analyserats, att t.ex. forsknings- och utvecklingsbehoven inte tillräckligt belysts samt att stad land perspektivet borde lyfts fram. Övriga anser att utredningen innehåller en utförlig och genomarbetad översyn av gles- och landsbygdsutveckling. Den skarpaste kritiken kommer från Statskontoret som hävdar att utredningen brister i bedömning av bl.a. förslagens statsfinansiella konsekvenser. pekar på ungdomars och kvinnors roll för utvecklingen och på behovet av kompetensutveckling. framhåller att det finns ett behov av att stödja lokalt utvecklingsarbete, riktat mot att utveckla former för ungdomars deltagande i lokal samhällsplanering. Styrelsen anser att regeringen bör överväga inrättandet av särskilda regionala resurscentra för ungdomar likt de som tidigare inrättats för kvinnor. Vidare anser styrelsen att det finns ett behov av att se över arbetet med så att ungdomsperspektivet tas till vara. Flera remissinstanser uttrycker tveksamhet till förslaget om ett Nationellt forum för bygdeutveckling (NFB). Skälen för regeringens bedömning: Som redovisats i är utvecklingstendenserna i gles- och landsbygd inte likartade. Olika regioner har olika förutsättningar. I en tillväxtinriktad politik för hela landet är det nödvändigt att såväl glesbygdens som landsbygdens resurser tas till vara. Eftersom den nationella utvecklingen utgör den samlade effekten av varje bygds förmåga att ta till vara sina resurser och möjligheter, bör inriktningen vara att ge alla ortstyper möjlighet att utvecklas. Utvecklingen kan inte administreras fram uppifrån, utan de lokala förutsättningarna och initiativen måste tas till vara fullt ut. I avsnitt 4.4 har visats, att de svåraste regionalpolitiska problemen finns i landets norra och inre delar samt i skärgården, dvs. i huvudsak sådana områden som benämner gles- och landsbygdsområden. Dessa är därför högst prioriterade vad gäller olika åtgärder. Många problem av glesbygdskaraktär finns även i sådana områden som har klassificerat som tätortsnära landsbygd. Tätortsnära landsbygdsområden i kommuner som är regionalpolitiskt prioriterade genom att de är nationella stödområden, strukturfondsområden, eller prioriterade av respektive länsstyrelse och självstyrelseorgan omfattas också av regionalpolitiska åtgärder. Insatser i övriga tätortsnära landsbygdsområden är primärt en uppgift. I enlighet med regeringens riktlinjer har länsstyrelserna under en följd av år givit hög prioritet åt landsbygdsutveckling, bl.a. genom landsbygdsstöd och program för landsbygdsutveckling. Många kommuner har också aktiverats i detta arbete. Det är angeläget att även länsstyrelserna och de nya självstyrelseorganen arbetar vidare med gles- och landsbygdsinsatser. pågår också ett omfattande arbete med glesbygds- och landsbygdsutveckling inom ramen för . Detta sker dels genom arbetet med mål 6, dels genom arbetet inom fem mål 5b områden; mål 5b , mål 5b Sydöstra , mål 5b //, mål 5b samt mål 5b Skärgården i . Genom gemenskapsinitiativet Leader II, inom , har dessutom, genom de s.k. LAG grupperna (), nya samverkansformer på regional och lokal nivå utvecklats. Glesbygds- och landsbygdsområden har, som tidigare framhållits, olika utvecklingsförutsättningar. Vad de ofta har gemensamt är bristen på arbetstillfällen för framför allt kvinnor. I avsnitt 7.3 redovisas insatser för att bättre ta till vara kvinnors resurser i det regionala utvecklingsarbetet. En annan viktig grupp för den framtida utvecklingen av gles- och landsbygden är ungdomarna. Det gäller att på olika sätt ge dem möjligheter att stanna i sin hembygd, eller återvända efter studier, och utveckla denna bl.a. genom eget företagande och genom ökad delaktighet i olika utvecklingsprocesser. avser regeringen att lämna en proposition till om mål för den framtida ungdomspolitiken. Målet är att underlätta ungas självständighet, deras möjlighet till makt, inflytande och delaktighet samt ta till vara unga som en verklig resurs för samhällsutvecklingen. I avsnitt 6.2.3 har redovisats vilka åtgärder regeringen avser att vidta då det gäller organisatoriska förändringar i den statliga förvaltningen. Dessa åtgärder har naturligtvis stor betydelse inte minst för gles- och landsbygden. Skärgården Den svenska skärgården är unik. Ett genombrott för svensk skärgårdspolitik inträffade i och med medlemskap i den Europeiska unionen. Genom att skärgården definierad som samtliga svenska öar med bofast befolkning utan fast landförbindelse blev ett mål 5b område erkändes på allvar skärgårdens speciella problem i ett regionalpolitiskt sammanhang. I de förhandlingar om strukturfondernas framtid som förestår kommer den hävda att skärgården även fortsättningsvis skall behandlas som ett sammanhållet programområde. skall enligt sin instruktion verka för goda levnadsförhållanden och utvecklingsmöjligheter i bl.a. skärgården. har därför i brett samråd med såväl regionala och lokala intressenter som representanter för skärgårdsbefolkningen utarbetat ett förslag till Nationellt strategiskt handlingsprogram för skärgården. Programmet är främst fokuserat på frågor som berör möjligheterna att bo och arbeta i skärgården. Olika sektorsintressen har vägts in, men programmet har prioriterat den övergripande målsättningen att verka för en levande skärgård med bofast befolkning.