prop · GL0363 · 1998-01-01 00:00:00 — Ändringarna skall genomföras senast efter det att detta direktiv trätt i kraft. De nya kraven på ekonomiska resurser skall dock vara upp- fyllda senast efter det att direktivet börjat tillämpas. Rådets förordning (EEG) nr 881/92 av om tillträde till marknaden för godstransporter på väg inom gemenskapen till eller från en medlemsstats territorium eller genom en eller flera medlemsstaters territorium reglerar tillståndsförfarandet för godstransporter. För att be- driva internationell godstransport krävs ett gemenskapstillstånd, ett s.k. blått tillstånd. Ett sådant tillstånd utfärdas för det transportföretag som bedriver godstransport på väg i yrkesmässig trafik och som är etablerat i en medlemsstat i enlighet med denna medlemsstats lagstiftning, dvs. som har ett nationellt tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik (artikel 3). Gemenskapstillståndet utfärdas av de behöriga myndigheterna i etable- ringsmedlemsstaten. Det utfärdas i transportföretagets namn och får inte överlåtas (artikel 5). Tillståndet utfärdas för av och kan för- nyas (artikel 6). När ett gemenskapstillstånd utfärdas skall det finnas så många vidi- merade kopior som det finns fordon anmälda för tillståndet. Original- dokumentet skall förvaras av transportföretaget medan en vidimerad kopia skall medföras i varje fordon (artikel 5). När ansökan om gemenskapstillstånd görs, vilket skall ske senast efter utfärdandet av tillståndet samt därefter minst , skall de behöriga myndigheterna i etableringsmedlemsstaten kontrollera att transportföretaget uppfyller eller fortfarande uppfyller villkoren för att inneha tillstånd (artikel 7). Om dessa villkor inte är uppfyllda skall ansökan om utfärdande eller förnyande av tillstånd avslås. Ett tillstånd kan också återkallas i vissa fall, såsom då innehavaren inte längre upp- fyller villkoren för tillstånd eller har lämnat oriktiga uppgifter om för- hållanden av betydelse för att utfärda ett tillstånd (artikel 8). Vissa typer av transporter, som anges i bilaga 2 till förordningen, är undantagna från skyldigheten att ha gemenskapstillstånd eller annat transporttillstånd. Bland undantagna transporter finns allmän postbe- fordran, transport av skadade eller havererade fordon, godstransport med motorfordon vars bruttovikt inklusive släpvagn inte överskrider eller vars tillåtna nyttolast inklusive släpvagnens last inte överskrider . För trafiken genom gäller kommissionens förordning (EG) nr 3298/94 av om det närmare förfarandet i systemet med transiträttigheter (miljöpoäng) för transport med tung lastbil genom . Förordningens bestämmelser hänger samman med från transportsynpunkt geografiskt strategiska läge och att landet vid medlemskapet uppnått undantag från bestämmelserna om i princip fri trafikeringsrätt inom unionen. Kommissionen delar till varje medlems- land ut ett antal s.k. miljöpoäng enligt ett kvotsystem. Trafiken genom begränsas till denna kvot, enligt närmare bestämmelser i den nämnda förordningen. För persontransporter med buss gäller rådets förordning (EEG) nr 684/92 av om gemensamma regler för internationell person- transport med buss. Enligt artikel 1, den s.k. räckviddsparagrafen, gäller förordningen sådana internationella persontransporter med buss inom gemenskapens territorium som utförs i yrkesmässig trafik eller för egen räkning av transportföretag, som är etablerade i en medlemsstat enligt dess lagstiftning, med fordon som är registrerade i denna medlemsstat och som genom sin konstruktion och utrustning är lämpade och avsedda för transport av mer än nio personer, föraren medräknad. Förordningen gäller också resor som i samband med dessa transporter företas med fordon av detta slag men utan passagerare. I förordningen används följande beteckningar med de betydelser som anges nedan (artikel 2): Linjetrafik Med linjetrafik avses persontransporter vid regelbundna tider längs be- stämda färdvägar, varvid passagerarna får stiga på och av vid i förväg bestämda hållplatser. Linjetrafik skall vara allmänt tillgänglig, dock med förbehåll för obligatorisk platsreservation där så är lämpligt. Som linje- trafik anses också, oavsett vem som bedriver trafiken, sådan trafik för befordran av särskilda passagerarkategorier med uteslutande av andra passagerare som bedrivs i enlighet med vad som sagts. Den sist- nämnda trafiken betecknas som speciell reguljär trafik. Denna trafik om- fattar a) transport av anställda mellan hemmet och arbetsplatsen, b) transport av elever och studerande till och från utbildningsanstalter, c) transport av soldater och deras familjer mellan deras ursprungsland och det område där förläggningarna är belägna, d) stadstrafik i gränsområden. Pendeltrafik Med pendeltrafik avses trafik i form av upprepade tur- och returresor för befordran mellan en enda avreseort och en enda bestämmelseort av i för- väg bildade grupper av passagerare. Varje grupp av passagerare som har gjort utresan tillsammans skall senare tillsammans göra återresan till avreseorten. Med avreseort och bestämmelseort avses de platser där resan börjar respektive slutar samt platser inom en radie av från dessa orter. Pendeltrafik med logi omfattar förutom transporten logi, med eller utan måltider, på bestämmelseorten och eventuellt under resan för av passagerarna. Passagerarna skall göra minst två övernattningar på be- stämmelseorten. Tillfällig trafik Med tillfällig trafik avses sådan trafik som varken utgör linjetrafik eller pendeltrafik. Dit räknas a) rundresor, dvs. trafik där samma fordon används för att befordra en eller flera i förväg bildade grupper av passagerare, som var och en trans- porteras tillbaka till resans utgångspunkt, b) trafik - med i förväg bildade grupper av passagerare i fall då passagerarna inte transporteras tillbaka till utgångspunkten under samma resa, och - som, i fall då en vistelse på bestämmelseorten ingår, även omfattar logi eller andra turisttjänster, vilka inte har anknytning till transporten eller login, c) trafik som anordnas vid särskilda evenemang, t.ex. seminarier, kon- ferenser samt kultur- och sportevenemang, och som inte omfattas av a eller b, d) sådan trafik som anges i bilagan till förordningen, samt e) sådan trafik som inte uppfyller kriterierna i a, b, c eller d, dvs. Transport för egen räkning Med transport för egen räkning avses sådana transporter som ett företag ordnar för sina anställda eller som en ideell organisation ordnar för sina medlemmar inom ramen för sitt ändamål, om - transportverksamheten endast är en sidoverksamhet för företaget eller organisationen och - de fordon som används ägs eller har köpts på avbetalning eller hyrts på långtidskontrakt av företaget eller organisationen samt körs av en anställd i företaget eller av en medlem i organisationen. För att få bedriva sådan trafik som nämnts under 1 4 krävs att trans- portören har ett inhemskt trafiktillstånd för busstrafik (artikel 3). Dock krävs i princip inte tillstånd för pendeltrafik med logi, för tillfällig trafik eller för speciell reguljär trafik, medan det är tillståndskrav för linjetrafik och pendeltrafik utan logi, liksom för viss övrig tillfällig trafik (artikel 4). Tillstånd skall utfärdas i transportföretagets namn och får inte överlåtas. Det transportföretag som har fått tillstånd får dock, om den tillstånd- givande myndigheten tillåter detta, bedriva trafiken genom en under- entreprenör. Giltighetstiden för ett tillstånd skall vara högst för linjetrafik och högst för pendeltrafik utan logi (artikel 5). Ansökan om tillstånd görs hos de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där avreseorten är belägen (artikel 6). För tillstånd krävs samtycke från de behöriga myndigheterna i samtliga de medlemsstater där passagerare tas upp eller sätts av (artikel 7). I artikel 7 punkt 4 behandlas de situationer då en ansökan får avslås, nämligen bl.a. om a) sökanden har underlåtit att följa nationell eller internationell lagstiftning om vägtransporter, begått grova överträdelser av trafik- säkerhetslagstiftningen eller, vid en ansökan om förnyat tillstånd, inte följt villkoren för tillståndet, eller om b) det kan påvisas att den trafik som ansökan gäller direkt skulle äventyra upprätthållandet av sådan linjetrafik som redan har beviljats tillstånd för, det kan påvisas att trafiken allvarligt skulle påverka en jäm- förbar järnvägstrafiks livsduglighet på de direkt berörda avsnitten eller det visar sig att den trafik som ansökan gäller endast tar sikte på de mest lönsamma delarna av de berörda förbindelserna. Det förhållandet att ett transportföretag erbjuder lägre priser än andra eller att förbindelsen i fråga redan trafikeras av andra företag får dock inte i sig utgöra ett skäl för att avslå ansökan. För övrig trafik, dvs. pendeltrafik med logi samt tillfällig trafik krävs ett kontrolldokument (waybill) bestående av en färdblankett i olika över- sättningar. Före varje resa skall transportföretaget fylla i färdblanketten för resan (artikel 11). Sådan transport för egen räkning som nämnts ovan är undantagen från all tillståndsskyldighet, men är underkastad en ordning med certifikat (intyg), ( artikel 13). De nämnda tillstånden eller kontrolldokumenten skall medföras i fordonet och på begäran visas upp för en behörig kontrollant (artikel 15). Ett förslag till ändring av rådets förordning (EEG) nr 684/92 har läm- nats av kommissionen (, KOM(96) 190, 96/0125 SYN). har antagit en gemensam stånd- punkt beträffande förslaget. Den gemensamma ståndpunkten innehåller bl.a. vissa förenklingar av definitionerna och tillståndssystemet. Bland annat har begreppet pendeltrafik utmönstrats. Vidare föreslås bl.a. att ett gemenskapstillstånd inrättas för all internationell persontransport på väg för andras räkning. Tillfällig trafik skall emellertid inte i något fall kräva tillstånd. Viss möjlighet till skadlighetsprövning mot järnvägstrafiken vid internationell linjetrafik kvarstår. Kommissionens förordning (EEG) nr 1839/92 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 684/92 be- träffande dokument för internationella persontransporter på väg anger hur olika dokument, färdblad och tillstånd skall vara utformade. Vidare regleras vilka uppgifter en ansökan enligt rådets förordning (EEG) nr 684/92 skall innehålla. Till en ansökan skall bifogas tidtabell, befordringstariffer, handlingar som styrker att den sökande uppfyller de krav som gäller i den medlems- stat där han är etablerad för att få bedriva internationella persontranspor- ter med buss, uppgifter om vilket slag av trafik och vilken omfattning därav sökanden avser att utföra samt en karta över färdvägen med håll- platser utmärkta. Med cabotage avses trafik där personer eller gods transporteras inom ett annat land än det där fordonet är registrerat. Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av om förut- sättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter på väg i en medlemsstat där de inte är etablerade reglerar cabotage på godstrans- portsidan. Varje vägtransportföretag som utför yrkesmässig trafik och som innehar det gemenskapstillstånd som avses i rådets förordning (EEG) nr 881/92 skall ha rätt, enligt de villkor som fastställs i rådets förordning (EEG) nr 3118/93, att utföra tillfälliga inrikes vägtransporter cabotage i en annan medlemsstat värdmedlemsstat utan att ha säte i eller på annat sätt vara etablerat i den staten (artikel 1). De gemenskapstillstånd och den kvotordning för cabotage som fast- ställs i artikel 2 skall upphöra att gälla . skall varje transportföretag, som uppfyller de villkor som föreskrivs i artikel 1, ha rätt att utföra vägtransporter tillfälligt och utan kvantitativa restriktioner i en annan medlemsstat utan att ha säte eller vara etablerad i den staten (artikel 12). För det gradvisa införandet av den definitiva ord- ning som avses i artikel 12 skall cabotage utföras från till inom ramen för gemenskapskvoten för cabotage (artikel 2). Ett cabotagetillstånd gäller . Det skall ställas ut i trans- portföretagets namn och får inte överlåtas. Varje cabotagetillstånd får endast användas för ett fordon i taget. Transporter som utförs med cabo- tagetillstånd skall antecknas i ett häfte med körrapporter, som till- sammans med tillståndet skall lämnas in till tillståndsmyndigheten efter det att giltighetstiden har gått ut (artikel 3). Rådets förordning (EEG) nr 2454/92 av om villkoren för att transportföretag skall få utföra nationella persontransporter på väg i en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande innehåller bestämmelser om cabotage på persontransportområdet. Varje transport- företag som bedriver yrkesmässig persontransport på väg, och som - är etablerad i en medlemsstat etableringsstaten enligt denna stats lagstiftning, och - har beviljats tillstånd i denna stat att bedriva internationella person- transporter på väg skall , på de villkor som fast- ställs i förordningen, tillåtas bedriva yrkesmässig nationell person- transport på väg i en annan medlemsstat Ä värdstaten Ä utan att det skall krävas att han har huvudkontor eller annat kontor i den staten (artikel 1). Etableringsstaten skall utfärda ett tillstånd till de transportföretag som ansökt om detta och som uppfyller kraven i artikel 1. Den myndighet eller det organ i medlemsstaten som har befogenhet att utfärda tillstånd skall även ha befogenhet att, tillfälligt eller definitivt, återkalla dessa tillstånd. Tillståndet eller en bestyrkt kopia skall förvaras ombord på fordonet och på begäran visas upp för en behörig kontrollant (artikel 5). Även ett kontrolldokument skall finnas i fordonet och på begäran visas upp (artikel 6). Rådets förordning (EEG) nr 2454/92 har upphävts av på formella grunder. Kommissionen har därefter arbetat fram ett förslag till en ny förordning daterad (96/0002(SYN). I avvaktan på att förslaget antas tillämpas övergångsvis reglerna i den upphävda förordningen. har antagit en gemensam ståndpunkt beträffande förslaget. Förslaget innehåller i princip tidigare bestämmelser, men på vissa punkter med ett liberaliserat innehåll. Cabotage tillåts t.ex. även vid internationell linje- trafik i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 684/92 med undantag av stads- och förortstrafik. I förordningen (1995:525) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om internationella transporter inom Europeiska unionen anges de myndig- heter som skall pröva frågor och fullgöra de olika uppgifter som åligger en medlemsstat enligt följande EG-förordningar, beskrivna ovan: 1. Rådets förordning (EEG) nr 684/92 av om gemensamma regler för internationell persontransport med buss. Rådets förordning (EEG) nr 881/92 av om till- träde till marknaden för godstransporter på väg inom gemenskapen till eller från en medlemsstats territorium eller genom en eller flera medlemsstaters territorier. Rådets förordning (EEG) nr 2454/92 av om vill- koren för att transportföretag skall få utföra nationella persontransporter på väg i en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande. Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter på väg i en medlemsstat där de inte är etablerade. Vidare föreskrivs om kontroller, sanktioner, avgifter och överklagan- den. I avsnitt 11 behandlas förordningen närmare. Biluthyrningsområdet regleras genom rådets direktiv om användning av fordon hyrda utan förare för godstransporter på väg (84/647/EEG). Med fordon avses i direktivet ett motorfordon, en släpvagn, en påhängsvagn eller en fordonskombination, avsedd ute- slutande för varutransporter. Med hyrt fordon avses ett fordon, som mot ersättning och för en bestämd tid i enlighet med ett kontrakt, ställs till förfogande för ett företag som bedriver godstransporter på väg som yrkesmässig trafik eller för egen räkning (artikel 1). Varje medlemsland skall för trafik mellan medlemsstater tillåta användning på sitt territorium av fordon, hyrda av företag som är regi- strerade på ett annat medlemslands territorium, under följande förutsätt- ningar: 1. Fordonet är registrerat eller satt i trafik i enlighet med det sist- nämnda medlemslandets lagstiftning. Kontraktet avser endast hyra av fordon utan förare och är inte för- enat med något serviceavtal med samma företag som omfattar förar- eller följepersonal. Det hyrda fordonet står uteslutande till företagets förfogande under hyreskontraktets giltighetstid. Det hyrda fordonet körs av personal hos det företag som använder det. Att ovanstående villkor är uppfyllda skall framgå av vissa doku- ment, som skall medfölja fordonet. De nämnda dokumenten får vid be- hov ersättas med en likvärdig handling (artikel 2). Direktivet skall inte påverka tillämpningen av regler om - marknaden för godstransporter på väg som bedrivs yrkesmässigt eller för egen räkning och därvid särskilt tillträde till marknaden samt, i synnerhet, inskränkningar genom kvoteringar avseende vägkapacite- ter, - priser och villkor för godstransporter på väg, - hyresprisbildning, - fordonsimport, - villkor som reglerar rätten att bedriva verksamhet som uthyrare av fordon för godstransporter på väg (artikel 5). 7 Regler om trafiktillstånd 7.1 Trafikansvariga Regeringens förslag: Bestämmelserna om trafikansvariga utökas så att det hos alla juridiska personer som bedriver yrkesmässig trafik inklusive offentliga organ skall finnas en eller flera som är trafik- ansvariga. Ansvarsområdet för den trafikansvarige förtydligas. Pröv- ningsmyndigheten skall vid särskilda skäl få medge att någon annan än de i lagen omnämnda skall vara trafikansvarig. Ett uttryckligt undantag införs om att kommanditdelägare vid särskilda skäl får undantas från skyldigheten att vara trafikansvarig. Prövningen av trafikansvarig skall även omfatta sådana fall när en ansvarig person tillkommer utan att en företrädare lämnar sitt ansvarsområde. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Alla remissinstanser som yttrat sig i denna del stöder att trafikansvaret ges en klarare reglering. som i och för sig inte delar uppfattningen att offentliga subjekt skall ha rätt att bedriva yrkesmässig trafik i samma omfattning som privata subjekt anser att det uttryckligen skall anges att bestämmelsen även gäller för statliga eller kommunala organ. i anser att ställningen för den som är trafikansvarig i en kommun skall göras tyd- ligare. i anser bl.a. att oönskade bulvanför- hållanden kan undvikas om den som är trafikansvarig alltid skall kunna teckna företagets firma, om användandet av fordon med nyttjanderätt får ske endast om det finns särskilda skäl samt om regeln med rätt att inom skälig tid byta ut en trafikansvarig tas bort (5 kap. 2 § i förslaget till yrkestrafiklag). anser att det även fortsättningsvis skall krävas synnerliga skäl för att utse annan person än de som om- nämns i lagen som trafikansvarig. Skälen för regeringens förslag: I de fall innehavaren av ett tillstånd till yrkesmässig trafik är en juridisk person skall det finnas en eller flera fysiska personer som har ett särskilt ansvar för trafikutövningen. Av- sikten härmed är att möjliggöra en lämplighetsprövning av den som har det faktiska ansvaret för trafikens bedrivande. Frågan om vem som skall vara trafikansvarig har dock minskat i betydelse efter tillkomsten av regeln i nuvarande 6 § andra stycket YTL om att även vissa andra personer skall lämplighetsprövas. I fråga om aktiebolag finns i aktiebolagslagen (1975:1385), ABL, regler om bolagets ledning, som gäller parallellt med . Detta medför att ansvarsförhållandena och ansvarsfördelningen i sådana bolag i allmänhet inte medför problem. Även beträffande handelsbolag finns det klara regler om att samtliga bolagsmän skall prövas enligt 5 och 6 §§ YTL. För vissa andra typer av juridiska personer bör det dock klarläggas vilka personer som skall omfattas av prövningen. är den lägsta gränsen för aktiekapital för nystartade aktiebolag och befintliga aktiebolag måste ha höjt sitt aktiekapital till den nya miniminivån. Regeringen har emellertid i prop. 1997/98:39 föreslagit att den tid som dessa äldre bolag skall ha på sig för att öka aktiekapitalet förlängs till utgången av . För den särskilda bolagsformen kommanditbolag bör ett förtydligande med avseende på prövningen göras. Efter förslag i prop. 1987/88:78 om avreglering av yrkestrafiken (s. 48) utmönstrades kommanditbolag ur uppräkningen i 6 § YTL med hänvisning till att ett kommanditbolag en- ligt 1 kap. 2 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag är ett handelsbolag. Utredningen har emellertid visat att svårigheter emellanåt uppstår i kommunikationen med ett kommanditbolag som sökande. För- delningen av satsat kapital och arbetsinsatser i ett sådant bolag kan med- föra att invändningar görs om att en kommanditdelägare inte bör vara trafikansvarig och att prövningen enligt 6 § då inte heller skall behöva ske. Redan enligt nuvarande regler gäller att lämplighetsprövningen skall avse samtliga delägare i ett kommanditbolag. Även om en kommandit- delägare med en mycket begränsad ekonomisk insats och som inte deltar i driften av verksamheten normalt inte bör undantas från prövningen bör den gällande bestämmelsen i 5 § YTL dock kompletteras med en möjlig- het att i vissa fall göra avsteg i det avseendet. Vederbörandes allmänna lämplighet skall dock prövas enligt 6 § andra stycket. Bestämmelsen i nuvarande YTL om att annan person vid synnerliga skäl kan utses som trafikansvarig bör också mjukas upp, så att undantag kan ske om särskilda skäl föreligger. I nuvarande YTL saknas regler om vem som är trafikansvarig hos ett trafikföretag som ägs av staten, en kommun eller ett landsting. Regeringen föreslår inte att det införs några särvillkor för offentliga organs rätt att utöva yrkesmässig trafik (se avsnitt 8). En grundläggande förutsättning är dock att verksamheten kan bedrivas på villkor som även från konkurrenssynpunkt är lika med dem som gäller för enskilda. Även ett offentligt subjekt bör därför omfattas av om prövning i olika avseenden. I konsekvens härmed bör också i dessa fall en trafik- ansvarig utses. Även beträffande andra juridiska personer än de behandlade kan en ansökan om tillstånd att få driva yrkesmässig trafik aktualiseras. kan således under vissa speciella förhållanden vilja bedriva yrkesmässig trafik. karakteriseras av att en förmögenhet anslagits att stadigvarande tjäna ett visst ändamål. Stiftelsen är en juri- disk person och företräds av styrelsen eller den styrelsen förordnar. För- hållandena i en stiftelse regleras i stiftelselagen (1994:1220). I EU:s medlemsländer och i länder för vilka trätt i kraft kan bolag eller fysiska personer som utövar näringsverksamhet bilda en europeisk ekonomisk intressegruppering, EEIG. För en sådan tillämpas rådets förordning (EEG) nr 2137/85 och lagen (1994:1927) om europeiska ekonomiska intressegrupperingar. En EEIG kan närmast lik- nas vid ett handelsbolag som verkar över nationsgränserna. Medlem- marna skall vara minst två fysiska eller juridiska personer som själva i olika medlemsländer bedriver ekonomisk verksamhet. Den som är före- tagsledare för en intressegruppering med säte i skall vara bosatt inom EES. Grupperingen kan tänkas få betydelse inom transportsektorn för samarbete mellan olika länders transportörer. En EEIG är en juridisk person som kan söka och inneha trafiktillstånd. Även ett utländskt företag, som bedriver näringsverksamhet i genom ett avdelningskontor med en självständig förvaltning, en s.k. ut- ländsk filial, kan tänkas uppträda som sökande av trafiktillstånd. Filialen skall enligt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. stå under ledning av en verkställande direktör, som skall ansvara för filialens verksamhet. Denne skall i princip vara bosatt i . Lagen gäller även för näringsverksamhet som bedrivs i av ut- omlands bosatta svenska eller utländska medborgare. För dessa skall finnas en i bosatt föreståndare med ansvar för den här bedrivna verksamheten.