prop · GL03151D2 · 1998-01-01 00:00:00 — Kretsen av anhöriga som berättigar pensionsspararen att teckna efterlevandeskydd enligt denna paragraf är snävare än den krets som anges i 1 § första stycket 3 genom att barn inte finns med. Endast makar, registrerade partner och sammanboende av det tidigare angivna slaget kommer i fråga. Det bör uppmärksammas att båda makarna i ett äktenskap (eller mot- svarande) kan begära efterlevandeskydd enligt paragrafen. Det ger den mest stabila inkomstbilden för makarna, eftersom samma månadsbelopp kommer att utgå så länge någon av dem lever. Ett efterlevandeskydd av detta slag kan inte flyttas över på en ny make eller motsvarande. Om det ursprungliga förhållandet blir upplöst och pensionsspararen senare ingår ett nytt äktenskap eller motsvarande, kan han få efterlevandeskydd i det förhållandet bara efter en ny ansökan en- ligt 8 § andra stycket. I en situation kan emellertid efterlevandeskyddet börja gälla igen, trots att det ursprungliga förhållandet har upplösts, nämligen om pensionsspararen på nytt gifter sig med eller börjar leva tillsammans med samma partner. Bestämmelsen i tredje stycket är utformad bl.a. för att fånga upp sådana situationer. Huruvida parterna har varit gifta och ogifta sammanboende vid en annan spelar inte någon roll. Om de var sammanboende vid ansökningstillfället eller vid dödsfallet är förutsättningen bara att inte någon av dem då var gift med någon annan. Huvudregeln är att skyddet upphör när äktenskapet eller motsvarande blir upplöst, och då har pensionsspararen rätt enligt 9 § att på nytt få för- säkringen omräknad till att bara gälla på hans liv. Däremot har spararen - till skillnad från vad som gäller - inte rätt att säga upp efterlevandeskyddet av andra skäl, t.ex. med hänvis- ning till ändrade ekonomiska förhållanden för någon av makarna. kan det ofta vara risk för moturval på så sätt att det verk- liga skälet är att den andra makens hälsa har försämrats påtagligt och pensionsspararen räknar med att det blir han som blir den efterlevande. I konsekvens härmed skall inte pensionsspararens egen pension höjas igen, om den andra maken dör. Om pensionsspararen uppbar partiell premiepension vid sin död, bör ta kontakt med den efterlevande och ta reda på hur stor andel av pensionen som han vill ta ut; reglerna om partiellt uttag gäller också för efterlevande som har rätt till premiepension enligt denna paragraf. Om detta av någon anledning inte lyckas, finns det skäl att välja en utbetalning av full pension. 8 § En ansökan om efterlevandeskydd enligt 7 § skall göras med att pensionsspararen första gången begär att få ut premiepension. Skyddet börjar då gälla vid ingången av den första månad för vilken pre- miepension skall betalas ut till pensionsspararen. Om pensionsspararen senare ingår äktenskap eller inleder ett sådant sammanboende som avses i 7 § första stycket, får ansökan göras från det att äktenskapet ingicks eller sammanboendet inleddes. Detta gäller dock inte om pensionsspararen var gift eller sammanboende med samma person när spararen första gången begärde att få ut premiepension. I fall som avses i andra stycket första meningen inträder skyddet vid det första efter det att ansökan kom in till Premie- pensionsmyndigheten. Ansökan om efterlevandeskyddet skall göras med att pensionsspararen begär att få ut sin premiepension. För den som har missat detta tillfälle går det alltså inte att skapa ett nytt tillfälle genom att återkalla pensionsuttaget och sedan på nytt begära att pensionen skall betalas ut. För att ansökan skall kunna göras vid det tillfället krävs att pensions- spararen då är gift, registrerad partner eller sammanboende i ett sådant förhållande som avses i 7 §. För den som senare går in i ett sådant för- hållande löper en ansökningstid från det att äktenskapet ingicks eller motsvarande. För att minska risken för moturval gäller dock i dessa fall en karenstid av . Det bör observeras att möjligheten att ansöka om efterlevandeskydd från det att ett nytt förhållande inleddes står öppen också för den som levde i ett annat förhållande då han begärde att få ut sin premiepension. Detta gäller oavsett om han då begärde efterlevandeskydd för sin partner i det förhållandet eller inte. Om han gjorde det, har det skyddet i praktiken upphört att gälla på grund av bestämmelsen i 7 § tredje stycket. Däremot uppstår det inte någon ny anslutningsmöjlighet för pensions- spararen om han t.ex. gifter sig med den person som han var sammanbo- ende med redan när han begärde att få ut sin premiepension (andra stycket andra meningen). 9 § Om äktenskapet eller sammanboendet upplöses på annat sätt än genom dödsfall, skall på begäran av pen- sionsspararen räkna om försäkringen till att gälla bara på spararens liv. Om det äktenskap eller den sammanlevnad som berättigade pensions- spararen att ansluta sig till efterlevandeskyddet blir upplöst, har pensionsspararen rätt att få försäkringen omräknad till att gälla bara på hans eget liv. Skälet till att myndigheten inte skall företa en sådan omräkning utan att pensionsspararen har begärt det är bl.a. att det annars skulle uppstå en olikhet mellan upplösning av äktenskap och registrerat partnerskap å den ena sidan och upplösning av samboförhållande å den andra. Det är enkelt för myndigheten att få uppgift om ett upplöst äktenskap eller registrerat partnerskap men däremot inte om ett upplöst samboförhållande. Ett annat skäl är att den omständigheten att ett äktenskap har upplösts inte alltid innebär att också sammanlevnaden upphör. Före detta makar som fortfarande lever tillsammans kanske vill behålla skyddet även efter äktenskapsskillnaden. 10 § För den som har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt 7 § gäller sedan pensionsspararen avlidit de bestämmelser i denna avdel- ning som avser pensionsspararen med undantag för 9 kap. 1 § första me- ningen om tidigaste tidpunkt för uttag av pension, och 10 kap. 1 9 och 11 §§ om efterlevandeskydd. I paragrafen anges vilka bestämmelser i denna avdelning om pensions- spararen som skall gälla för den som sedan pensionsspararen avlidit har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt 7 §. Paragrafen mot- svarar alltså 6 §, som gäller för efterlevandeskyddet , men lagtekniken är den omvända. Medan det i 6 § anges vilka bestäm- melser som skall gälla, anges i förevarande paragraf vilka bestämmelser som inte skall gälla. Paragrafen har fått sin slutliga utformning i enlighet med det förslag som Lagrådet lämnat. Av 12 kap. 4 § framgår att det utan ansökan utges pension fr.o.m. månaden efter den då pensionsspararen avled. I 12 kap. 6 § anges att pensionsspararens egen pension utges t.o.m. den månad då han avlider. Samma utbetalningsrutin gäller för det fall den som uppbär pension i egenskap av efterlevande avlider. Som framhållits i avsnitt 22.3 bör det inte vara möjligt för den som har fått rätt till premiepension till efter- levande att i sin tur omvandla sin rätt till en premiepension till efter- levande för en ny make eller motsvarande, som kanske sedan i sin tur skulle begära efterlevandeskydd för ytterligare en ny make. Gemensamma bestämmelser 11 § Om någon inom den krets som avses i 1 § första stycket 3 har begått ett brott som anges i 100 a § lagen (1927:77) om försäkringsavtal mot pensionsspararen eller mot någon annan inom samma krets eller har medverkat till ett sådant brott på det sätt som sägs i 100 a § lagen om försäkringsavtal, skall det som där föreskrivs om förlust av rätt till för- säkringsersättning gälla rätt till premiepension till efterlevande enligt 1 §. Detsamma gäller om den som skulle ha haft rätt till premiepension till efterlevande enligt 7 § har begått ett brott som anges i 100 a § lagen om försäkringsavtal mot pensionsspararen eller har medverkat till ett sådant brott på det sätt som sägs där. I författningskommentaren till 5 § har angetts att någon koppling inte gjorts till om förmånstagarförordnande och förmånstagare. I ett avseende föreslås dock en sådan anknytning. Det gäller de situationer som beskrivs i 100 a § FAL, nämligen när en förmånstagare uppsåtligen dödar försäkringstagaren, den försäkrade eller en förmåntagare med bättre rätt än han själv eller annars förorsakar försäkringstagarens, den försäkrades eller sådan förmånstagares död genom uppsåtligt allvarligt våldsbrott. I sådana fall har förmånstagaren förverkat sin rätt till försäkringsersättningen. För att undvika stötande resultat bör detsamma gälla inom premiepensionssystemet. En hänvisning till 100 a § FAL har därför tagits in i denna paragraf. Första stycket, som redaktionellt utformats på det sätt som Lagrådet föreslagit, gäller den situationen att pensionsspararen har tecknat efter- levandeskydd . Andra stycket avser motsvarande situa- tion . Om den som skulle ha varit berättigad till premiepension till efter- levande enligt 1 § har förverkat sin rätt till denna enligt förvarande para- graf, gäller vad som i 5 § andra stycket föreskrivs om till vem pension skall utges. 12 § Närmare föreskrifter för verkställighet av lagens bestämmelser om efterlevandeskydd meddelas av regeringen eller den myndighet rege- ringen bestämmer. Bestämmelsen markerar att närmare verkställighetsföreskrifter kan lämnas i fråga om efterlevandeskyddet. Det torde t.ex. bli aktuellt när det gäller skyddet före pensionstiden och beskrivningen av vad som är olycksfall. 11 kap. kostnader 1 § De kostnader för skötsel av premiepensionssystemet som inte täcks på annat sätt skall täckas genom årliga avgifter som dras av från tillgodohavandena på pensionsspararnas premiepensionskonton. Myndigheten bestämmer när avgifterna skall tas ut. Avgifterna dispo- neras av myndigheten. Avgifterna skall bestämmas så att de beräknas täcka det aktuella årets kostnader med skälig fördelning mellan pensionsspararna. Härvid skall hänsyn tas till under- eller överskott från det föregående året. Avgifterna skall helt eller delvis anges som en procentsats av tillgodo- havandet på varje pensionssparares premiepensionskonto vid ingången av det år som avgifterna avser. De belopp som tillförs pensionsspararnas premiepensionskonton när pensionsrätt för premiepension för det närmast föregående året har fastställts skall räknas med i underlaget för avgifterna, även om pensionsrätten fastställs . När procentsatsen fastställs får myndigheten utgå från en uppskattning av det sammanlagda värdet av tillgodohavandena på pensionsspararnas premiepensionskonton. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om uttaget av avgifter för kostnader. I paragrafen beskrivs det årliga avgiftsuttaget för att täcka Premiepen- sionsmyndighetens kostnader. Ämnet har behandlats i avsnitt 23.3. De kostnader som skall tas ut är de som "inte täcks på annat sätt". Denna reservation syftar i första hand på bestämmelserna i 2 § första stycket som säger att pensionsspararen i vissa situationer är skyldig att genom direktavdrag från sitt premiepensionskonto bära kostnaderna för åtgärder som han själv har begärt. Av bestämmelserna i första stycket framgår att det har lämnats åt Pre- miepensionsmyndigheten att bestämma den närmare tidpunkten för av- giftsuttaget. Ett skäl för detta är att avgiftsuttaget kommer att behöva samordnas med en rad andra åtgärder som mynnar ut i att årsbesked skickas ut till pensionsspararna (se avsnitt 35). Av praktiska skäl anges det att avgifterna formellt skall vara definitiva trots att de grundas på en uppskattning av hur stora myndighetens kost- nader kommer att bli. I enlighet med Lagrådets påpekande anges i tredje stycket också att avgifterna skall bestämmas med skälig fördelning mellan pensionsspararna. Syftet med den formuleringen är att ange en norm som underlag för bemyndigandet till regeringen i femte stycket. Ett system med preliminära avgifter och slutavräkning skulle bli alltför omständligt. I stället föreslås att en avstämning mellan faktiska kostnader och avgifter skall göras och att resultatet skall beaktas när avgifterna för bestäms. Detta är i linje med tanken att premiepensionssystemet skall vara ett slutet ekonomiskt sys- tem. Ett eventuellt överskott skall inte kunna dras in till staten, och inte heller skall några statliga bidrag till administrationen förekomma. Som framgått tidigare skall pensionsrätt för ett visst år fastställas mellan december året efter intjänandeåret och mars det därpå följande året. Därefter skall tilldelning av avkastningen från den tillfälliga förvalt- ningen ske. Av fjärde stycket i paragrafen framgår att den nya pensions- rätten skall tas med i beräkningen av avgiften, även om pensionsrätten har fastställts . Som huvudregel är det annars behållningen per årsskiftet som skall läggas till grund för avgiftsuttaget. Att den pensionsrätt som just har fastställts skall beaktas är en konsekvens av att avgifterna skall betalas i förskott. Om den nya pensionsrätten inte beaktades skulle den som kom in i systemet inte betala någon avgift alls första året. Procentsatsen för avgiftsuttaget skall helt eller delvis fastställas på grundval av en uppskattning av det sammanlagda värdet av pensions- spararnas tillgodohavanden. På så sätt kan avgifter tas ut i den takt som pensionsrätter fastställs. Avgiftsuttaget enligt denna paragraf kan dock inte ske före det år som avgiften avser. Det viktigaste skälet för det är att avkastningen från den tillfälliga förvaltningen inte är känd förrän . Avgifterna skall dras av från tillgodohavandena på pensionsspararnas premiepensionskonton. I fråga om sådana pensionssparare som har valt livränta med garanterade belopp enligt 9 kap. 2 § sker avgiftsuttaget en- bart genom en anteckning på deras premiepensionskonton och mot- svarande ändring i myndighetens egen redovisning. I sista stycket finns ett bemyndigande för regeringen att besluta om den närmare tekniken och grunderna för avgiftsuttaget. 2 § Återkallelse av uttag av premiepension, nytt uttag av pension efter återkallelse samt ändring av den andel av pensionen som tas ut skall be- av pensionsspararen genom att kostnaden för åtgärden dras av från tillgodohavandet på spararens premiepensionskonto. På samma sätt skall en pensionssparare som tagit emot överförd pen- sionsrätt från make enligt 4 kap. 7 § svara för minskad arvsvinst och övriga kostnader på grund av överföringen efter skälig fördelning av dessa kostnader. Ett sådant avdrag från premiepensionskontot skall be- räknas lika för män och kvinnor. För kostnader som föranleds av de i paragrafen nämnda åtgärderna svarar innehavaren av premiepensionskontot. Bestämmelserna i andra stycket kommenteras utförligt i avsnitt 14.5. De tar sikte på den förlust i arvs- vinst och de administrativa kostnader som kan uppkomma genom över- föringar av pensionsrätt mellan makar. Dessa förluster och kostnader skall stanna inom det kollektiv som tar emot överförd pensionsrätt. Ett uttag skall göras från mottagarens premiepensionskonto beräknat enligt försäkringsmässiga principer. Återbäring kan lämnas med stöd av 4 § lagen (1998:000) med vissa bestämmelser om Premiepensionsmyndig- heten. Utbetalning och överklagande m.m. 12 kap. Utbetalning av pension m.m. Ansökan om uttag och återkallelse m.m. 1 § Ålderspension enligt denna lag betalas ut efter ansökan. Sådan an- sökan skall göras skriftligen hos den allmänna . En pensionsberättigad som är född under något av åren 1938 1953 och som uppbär inkomstpension utan att ha rätt till tilläggspension skall dock, utan särskild ansökan, erhålla tilläggspension från och med den månad då han eller hon fått rätt till sistnämnda pension. Om en person som har rätt till ålderspension enligt denna lag och är inskriven hos en allmän försäkringskassa inte före ingången av den månad då han eller hon fyller har ansökt om uttag av inkomst- eller tilläggspension, skall den allmänna utreda om den pensionsberättigade vill ta ut ålderspension. För den som månaden före den då han eller hon fyller har uppburit förtidspension eller särskild efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring skall motsvarande gälla, om ansökan om inkomst- eller tilläggspension enligt denna lag inte har gjorts senast förstnämnda månad. Detta kapitel innehåller allmänna bestämmelser om utbetalning av pen- sion och om samordning med annan ersättning. Bestämmelserna träder i kraft först utom vad gäller 5 8 §§ som såvitt avser premiepension till efterlevande före pensionstiden skall börja tillämpas . Även utbetalning av garantipension skall i huvudsak följa motsvarande bestämmelser, se prop. 1997/98:152 Garantipension, m.m. I förevarande paragrafs första stycke, vars inledning formulerats efter förslag av Lagrådet, anges att för uttag av ålderspension enligt lagen krävs ansökan som skall göras skriftligen hos den allmänna försäkrings- kassan. Detta gäller även uttag av premiepension även om beslut om sådan pension fattas av (se 13 kap. 2 §). I första stycket anges också att den som uppbär inkomstpension och blir berättigad till allmän tilläggspension enligt denna lag skall erhålla den senare pensionen utan ansökan. Den situation detta avser är när en person som inte tillgodoräknats pensionspoäng ändå uppbär inkomstpension. Den allmänna tilläggspensionen skall då utges då pensionspoäng för det tredje året har tjänats in. Som anges i avsnitt 25.1 skall, om inte den enskilde begär annat, ålderspension normalt betalas ut senast fr.o.m. eller, om den pensionsberättigade uppbär förtidspension eller särskild efterlevandepension enligt AFL, senast fr.o.m. . Enligt andra stycket är därför den allmänna skyldig att, om inget uttag av inkomst- eller tilläggspension har gjorts , före den månad den pensionsberättigade fyller respektive när den pensionsberättigade fyller , utreda om han eller hon vill senarelägga sitt uttag av ålderspension ytterligare eller inte. Det räcker därvid inte att enbart skicka ansökningshandlingar till den pensionsberättigade och utgå från att han eller hon önskar skjuta upp sitt uttag om ansökan därefter inte kommer in. Det kan alltså, som utvecklas närmare i nämnda avsnitt, bli nödvändigt att söka upp den pensionsberättigade för att utröna hans eller hennes vilja. Som föreskrivs i 4 § förvaltningslagen skall därvid lämna den enskilde den hjälp han eller hon behöver. Den i denna paragraf angivna utredningsskyldigheten föreligger dock endast om den pensionsberättigade är inskriven i en allmän försäkringskassa vid det aktuella tillfället. Utredningsskyldigheten enligt andra stycket gäller alltså om den en- skilde vill skjuta upp sitt uttag av ålderspension ytterligare och gör därvid ingen skillnad på inkomst-, tilläggs- eller premiepension. Däremot inträder utredningsskyldigheten endast om varken inkomst- eller tilläggspension tagits ut till någon del. Skulle inkomst- eller tilläggspension ha tagits ut men inte premiepension inträder inte här angiven utredningsskyldighet. Emellertid kommer den enskilde i sistnämnda fall att löpande erhålla årlig information om sitt premiepensionstillgodohavande. När det gäller den som uppbär förtidspension görs ingen skillnad mellan den som uppbär hel och den som uppbär partiell förtidspension. 2 § Ålderspension skall utges från och med den månad som anges i an- sökan, dock tidigast från och med månaden efter det att ansökan kom in till den allmänna . Har den pensionsberättigade uppburit förtidspension eller särskild efterlevandepension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring får inkomst- och tilläggspension beviljas före ansökningsmånaden, dock tidigast från och med den månad då den pensionsberättigade fyllde . Den tidpunkt vid vilken pension enligt denna lag tidigast får tas ut regle- ras i 5 kap. 1 §, 6 kap. 1 § och 9 kap. 1 § medan det i första stycket i denna paragraf anges från vilken tidpunkt pension skall beviljas en pen- sionsberättigad. Här anges att en pensionsberättigad som ansökt om pen- sion skall beviljas sådan fr.o.m. den månad som anges i ansökan. Pension får dock tidigast avse tid fr.o.m. månaden efter den då ansökan har inkommit till . Har ansökan i stället kommit till skall det anses som om ansökan kommit in till och den enskilde förlorar därvid ingen tid. Detta följer av bestämmelserna i 15 kap. 10 §. Eftersom pension normalt sett kan beviljas tidigast från och med månaden efter ansökningsmånaden skulle, såvitt avser en pensionsberät- tigad som uppbär förtidspension eller sär- skild efterlevandepension, den fördröjning som uppstår genom att utredningsskyldigheten enligt 1 § inträder först om ansökan inte har gjorts månaden före den då den pensionsberättigade fyller , kunna innebära att den pensionsberättigade under någon eller några månader inte erhåller vare sig förtidspension, särskild efterlevandepension eller ålderspension. Därför föreskrivs i paragrafens andra stycke att inkomst- och tilläggspension i dessa situationer får beviljas högst retroaktivt, dock inte tidigare än från och med den månad varunder den pensionsberättigade fyller . Däremot skall inte premiepension beviljas retroaktivt enligt denna regel. Skälet till detta är att premiepensionen beräknas med utgångspunkt i fondandelarnas värde för pensionsuttaget. Detta innebär att om en person som uppbär förtidspension eller särskild efterlevandepension ansöker om såväl inkomst- som premiepension den månad han eller hon fyller och anger att ansökan avser fr.o.m. den månaden, kommer inkomstpension kunna beviljas fr.o.m. den i ansökan angivna månaden medan premiepension kommer att kunna beviljas först fr.o.m. månaden närmast därefter. 3 § Vad som föreskrivs i 1 § första stycket och 2 § första stycket gäller också i fråga om ökat uttag av ålderspension enligt denna lag. Återkallelse eller minskning av uttag av ålderspension enligt denna lag får göras genom skriftlig anmälan till den allmänna . Ändringen skall göras från och med den månad som anges i anmälan, dock tidigast från och med månaden efter den månad då anmälan kom in till den allmänna . Har uttag av ålderspension enligt denna lag tidigare återkallats eller minskats får dock ny återkallelse eller minskning av sådant uttag inte avse tid före efter det att den tidigare återkallelsen eller minskningen började gälla. Denna paragraf avser ändrat uttag av ålderspension. Som framgår av 5 kap. 1 §, 6 kap. 1 § och 9 kap. 1 § får pensionsuttag begränsas till att avse en andel av ålderspensionen. En pensionsberättigad person har där- med stora möjligheter att anpassa sitt pensionsuttag till den för honom eller henne aktuella arbetssituationen. Första stycket avser ökning av pensionsuttag och gäller såväl inkomstpension och tilläggspension som premiepension. Därvid gäller samma bestämmelser om ansökan m.m. i 1 § första stycket och 2 § första stycket som för nytt uttag av pension. Detta innebär att det krävs en skriftlig ansökan för att öka pensionsuttaget då en partiell pension utges och att pensionsuttaget får ökas tidigast fr.o.m. månaden efter det att ansökan inkom till . Skulle ansökan i stället inkomma till skall den enligt 15 kap. 10 § anses ha kommit in till . I andra stycket föreskrivs att återkallelse eller minskning av uttag av ålderspension får göras genom skriftlig anmälan till senast månaden före den månad då återkallelsen eller minskningen avses börja gälla. Liksom när det gäller nytt eller ökat uttag av ålderspension spelar det därvid inte någon roll för bedömningen av som anmälan kom in, om den inkom till eller till Pre- miepensionsmyndigheten. Bestämmelserna om från vilken tidpunkt en anmälan om återkallelse eller minskning får verkan har utformats i enlighet med förslag av Lagrådet. Av skäl som utvecklats närmare i avsnitt 18.1 har också införts en be- gränsning av hur ofta uttag av pension får återkallas respektive minskas. Det måste ha förflutit från det att en tidigare återkallelse eller minskning började gälla innan ny återkallelse eller minskning kan få verkan. Själva anmälan om återkallelse eller minskning av uttagen pension får naturligtvis ges in men någon verkan får den inte förrän nämnda tid gått ut.