prop · GL03113 · 1998-01-01 00:00:00 — Grundutbild- ningen skall vara gedigen och anpassad till dagens situation. Fortbildning måste ges kontinuerligt. Personalens erfarenhet och engagemang måste tas tillvara. och medinflytande på arbetsplatsen skall utvecklas. få avsluta livet med värdighet och i frid. Vården i livets slutskede skall vara av hög kvalitet. Lindring av smärta eller andra obehag, kärleksfull omvårdnad och en fridfull miljö är viktiga inslag. Personliga önskemål skall tillgodoses så långt det är möjligt. Hjälpen skall finnas där man är, ingen skall behöva flytta mellan olika boenden och sjukhus i onödan. Ingen skall behöva dö ensam. 6.2 Ett solidariskt samhälle för alla åldrar Ett gott samhälle för alla åldrar måste byggas på solidaritetens grund. Med utgångspunkt i varje människas lika värde blir det gemensamma ansvarstagandet en sammanhållande kraft i samhället. Generationerna hålls samman av den övergripande uppgiften att ge varje människa möj- ligheter att leva ett gott liv. Det finns därför några självklara grundpelare i välfärdssamhället, en god start i livet för varje barn, vård och omsorg för sjuka och funktionshindrade samt en trygg ålderdom. Behoven ska styra Den gemensamma finansieringen av vård och omsorg är en naturlig följd av solidaritetens principer. Den är grunden för ett system där var och en får hjälp och stöd efter behov oberoende av personlig ekonomi, social bakgrund, kön eller ålder. Den demokratiska styrningen är nödvändig för att utvecklingen av vård och omsorg sker i enlighet med allmänintresset och med hänsyn till särskilt utsatta och röstsvaga grupper. Att helt låta marknadskrafterna styra tillgången och fördelningen av vård och omsorg framstår som en orimlig lösning för de allra flesta i vårt land. Renodlade försäkringslösningar är inte förenliga med den solidaritetsidé, som är en av hörnstenarna i det svenska välfärdssamhället. De som har de största hälsoriskerna och vårdbehoven har ofta de lägsta inkomsterna. Försäkringspremier som sätts utifrån individens hälsorisker utesluter solidarisk fördelning. I förlängningen skulle sådana system bryta sönder det gemensamma ansvaret och sammanhållningen i samhället. Ett viktigt inslag i det solidariska samhället är ömsesidigheten. Folket är inte uppdelat i de som ger och de som får, inte i närande och tärande. Tvärtom har alla människor något att bidra med. Detta gäller även när någon är mycket gammal eller mycket sjuk. För dem som arbetar i vård eller omsorg är detta uppenbart. Ömsesidigheten i vårdrelationen är en av nyckelfrågorna i vårdarbetet. Men även om alla skulle kunna bidra så är det inte alla som ges möjligheten. Det finns allt för många hinder för äldres delaktighet i samhällslivet. Attityderna till äldre måste ändras Många av frågorna i äldrepolitiken bottnar i våra attityder gentemot äldre. Det ligger i sakens natur att detta inte enkelt och enbart låter sig påverkas genom politiska beslut. Det är snarare en öppen diskussion som krävs och i förlängningen en rad olika åtgärder som kan driva utvecklingen åt rätt håll. Attityder, förväntningar och förhållningssätt gentemot äldre avspeglas på olika sätt i samhällslivet, ofta outtalat eller underförstått. Ett exempel är olika skrivna eller oskrivna åldersregler inom arbetslivet, vården eller politiken. Det berättigade i dessa regler behöver granskas ingående. Må- let måste vara att i alla sammanhang avlägsna alla obefogade ålders- streck. Detta kräver uppenbart en bred folklig förankring för ett förändrat synsätt. Dagens samhälle är i många avseenden extremt ungdomsfixerat. Hälsa och kroppsliga företräden tillmäts mycket stort värde. De unga och me- delålders smak och åsikter dominerar i hög grad kulturliv och samhälls- debatt. Det finns ett stort behov av att åstadkomma en annan balans i värderingarna när det gäller synen på människor i olika faser av livet och vad de kan bidra med respektive har rätt att förvänta sig. Ett erkännande av att "alla behöver behövas" är en god grund för resonemanget. Att alla gamla som unga både vill och bör bidra i samhället står inte i strid med respekt och gemensamt ansvarstagande för dem som kan klara sig utan hjälp. Tvärtom kan det vara en väg att minska risken för passivitet, övergrepp eller nedlåtande behandling för gamla, som genom sjukdom och åldrande förlorat sina sociala kontakter eller viktiga delar av sin förmåga till självbestämmande. Brott skall förebyggas Även om äldre inte tillhör någon av de grupper i samhället som löper störst risk att utsättas för brott, måste oron för brott tas på största allvar. Såväl brottsligheten i sig som oron för brott kan utgöra ett påtagligt hot mot livskvaliteten hos de äldre. Det brottsförebyggande arbetet är därför av central betydelse, lokalt har kommunerna en viktig roll. Genom sam- arbete mellan olika aktörer som kommuner, näringsliv pensionärsföre- ningar och andra frivilligorganisationer finns goda förutsättningar att öka tryggheten för de enskilda medborgarna. Polisen har självklart en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet, både i det lokala samarbetet och för att klara upp begångna brott. Närpolisen skall öka kontakterna med medborgarna och arbeta på ett problemorienterat sätt för att öka insatserna mot vardagsbrottslighet. Detta är av stor vikt för att äldre och unga skall kunna känna sig trygga i sin närmiljö. Äldre skall ha möjlighet att arbeta Ett annat problem är trenden att allt fler lämnar arbetsmarknaden . Denna måste brytas. har antalet personer som lämnat arbetsmarknaden ökat mycket starkt. Dessutom är det allt färre som fortsätter att arbeta efter . Det är oroande att så många inte orkar arbeta fram till pensionsåldern. är många som lämnat arbetsmarknaden av åldersskäl fullt kapabla att fortsätta sitt yrkesarbete, men har av olika skäl avgångsregler, brist på lämpligt arbete, förmånliga avgångserbjudanden valt eller tvingats att avstå. En del av dem som avgått frivilligt hade förmodligen velat fortsätta ytterligare , om de kunnat göra sitt yrkesarbete mindre kravfullt och friare. Andra har känt krafterna svikta och välkomnat möjligheten att få gå. Det finns uppenbart ett stort behov av ett mera flexibelt förhållande till människors yrkesarbete som äldre. kommer den nuvarande trenden mot ökad förtida avgång från arbetslivet att vara ohållbar, såväl för samhällsekonomin som för välfärdssystemet. Allvaret i denna fråga får inte överskuggas av de aktuella problemen på arbetsmarknaden. En långsiktig förändring av regler, villkor och attityder är nödvändig. Detta kräver en bred och inträngande diskussion för att undvika att frågan uppfattas som uttryck för en konkurrens mellan generationerna i av omfattande arbetslöshet bland de unga. 6.3 Resurser för en offensiv äldrepolitik Den grundläggande förutsättningen för ett gott liv för äldre människor i vårt samhälle, både när det gäller ekonomisk trygghet och möjligheterna att erbjuda vård och omsorg av hög kvalitet, är en stabil samhällseko- nomi. Regeringens högst prioriterade uppgift blir därför också i detta sammanhang att stärka den ekonomiska tillväxten, bekämpa arbetslös- heten och öka sysselsättningen. Det krävs större resurser till vården och omsorgen De resurser som avsätts till vård och omsorg är betydande. Men det ökande antalet äldre gör att behov av att omfördela resurser till omsorgen under de kommande decennierna kan förutses. Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000) analyserade i sitt delbetänkande 1996:163 utvecklingen av framtida behov och tillgängliga resurser i hälso- och sjukvården respektive äldreomsorgen. Slutsatsen blev att det under det kommande decenniet fanns en risk för ett betydande gap mellan behov och resurser. Utredningens beräkningar baserade sig på en rent demografisk framskrivning och är därmed behäftade med en stor grad av osäkerhet när det gäller det faktiska framtida resursbehovet. Regeringens bedömning är att den ekonomiska tillväxten, sysselsättningen, föränd- ringarna av hälsoläget i stort samt den medicinska utvecklingen, exem- pelvis avseende behandling av demenssjukdomar eller möjligheterna till rehabilitering, är faktorer som har avgörande betydelse för möjligheterna att finansiera vård och omsorg . Den förväntade ökningen av antalet äldre och därmed sammanhängande krav på äldreomsorg, sjukvård och pensioner måste också ses i ett historiskt perspektiv. Storleksordningen på den utmaning som väntar är inte större än den som landet klarat av . Regeringen har redan aviserat och delvis beslutat att höja de generella statsbidragen till kommunerna och landstingen med 2000 för kärnverksamheterna, dvs. vård, skola och om- sorg. Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen (1997/98:150) föreslagit ytterligare höjningar av statsbidragen i kommuner och landsting. Regeringens bedömning är att dessa medel ger möjlighet att inom äldreomsorgen öka tillgången på personal, garantera medicinsk kompetens och förhindra människor i onödan skickas runt mellan olika vårdgivare. Vidare möjliggörs att stärka patientens ställning, öka tillgängligheten och minska väntetiderna i sjukvården. Regeringen avser att även framgent noga följa utvecklingen av såväl resursbehoven som det samhällsekonomiska utrymmet. Avgifterna får inte vara oskäliga Nära kopplad till frågan om resurser för äldreomsorgen är också de äld- res avgifter. utgör avgifterna i genomsnitt av finansieringen av äldreomsorgen, men avgiftsnivån skiftar mellan kommunerna. Vård och omsorg skall i grunden finansieras gemensamt via skatten. Regeringens bedömning är att allt för höga avgifter för vissa äldre undergräver viljan att delta i den gemensamma finansieringen och hotar förtroendet för det solidariska systemet. Studier har visat att avgifterna i vissa fall satts så höga att andra aspekter på den äldres liv inte längre kunnat till- godoses och make/maka fått vidkännas allvarliga försämringar för sin livsföring. Det är också viktigt att kommunerna anpassar avgiftsuttaget så att inte orimliga effekter uppkommer för anhöriga till dem som behö- ver vård. Personalförsörjningen måste tryggas Inom vården och omsorgen är det personalen och deras kunnande som är den viktigaste resursen. Det ökande antalet äldre och därmed ökande vårdbehov kräver en framsynt hantering av personal- försörjningsfrågorna. Tillgången på välutbildad personal påverkas av konjunkturen och dagsaktuella faktorer, men är också beroende av lång- siktiga beslut om exempelvis dimensionering av högskoleutbildning. märks en begynnande brist på personal i äldreomsorgen. Bristen omfattar såväl undersköterskor och sjuksköterskor som allmänläkare. På något kommer de stora pensionsavgångarna att skapa stora behov av ersättningsrekrytering. Vidare har delar av utbildningssystemet inte förändrats i takt med de stora förändringarna inom äldreomsorg och sjukvård. Detta kan orsaka ytterligare brist på adekvat utbildad personal. Äldreomsorgen är en framtidsbransch där en stimulerande utveckling kan förutses. Vårdarbetet är både viktigt för samhället och stimulerande för individen. Det är av avgörande betydelse att vårdarbetet görs attrak- tivt för unga människor. En förändrad arbetsorganisation där hierarkier bryts ned och de anställdas individuella erfarenheter, kunskaper och en- gagemang tas till vara är en nödvändig del i utvecklingen. Invandrare med utländsk yrkesutbildning kan utgöra ett viktigt tillskott till personalen i vård och omsorg, särskilt med tanke på att allt fler äldre är av utländsk härkomst. Vidare skall försöksverksamheten med eftergymnasial kvalificerad yrkesutbildning utökas och behoven på vårdområdet upp- märksammas. Regeringens bedömning är att särskilda insatser krävs för att trygga det framtida behovet av personal inom vård och omsorg. Regeringen avser därför att ta initiativ till åtgärder i samverkan med kommuner och landsting. Öka stödet till anhöriga Äldreomsorgen berör i hög grad också anhöriga och närstående, både genom sitt engagemang i den äldres situation och genom praktisk hjälp. För detta är de beroende av hjälp och stöd från de yrkesverksamma på området. Deras begränsningar som följd av det egna livets krav måste förstås och accepteras. Under sådana omständigheter är arbetet för när- stående äldre både stimulerande och känslomässigt mycket värdefullt. Även de frivilliga som arbetar med äldrefrågor har behov av motsvarande stöd och rådgivning. Regeringen anser att särskilda resurser bör anslås till att utveckla stödet till anhöriga och frivilliga. Fler platser i äldreboende Boendeförhållandena för äldre tillhör de områden, där förändringarna varit mycket positiva, också vad gäller det särskilda boendet för vårdbehövande äldre. De boendes behov av självständighet och integritet är dock inte tillgodosett överallt. Antalet platser i särskilt boende är också otillräckligt. Regeringen vill därför avsätta ytterligare resurser för att ge fler platser i äldreomsorgen samt en bättre kvalitet i befintliga boenden. 6.4 En god vård och omsorg En god vård och omsorg för äldre är ett bärande element i välfärdssam- hället. Äldreomsorgen och sjukvården är väl utbyggda men förutsätt- ningarna för organisation, finansiering och utveckling av den offentliga vården och omsorgen har förändrats påtagligt under de senaste decenni- erna. Befolkningsutvecklingen har skapat ökande vårdbehov som den svaga samhällsekonomiska utvecklingen gjort det allt svårare att finansiera dessa. Strukturella förändringar inom vård- och omsorgssystemet, framförallt Ädel-reformen och det kraftigt minskade antalet platser vid akutsjukhusen, har ökat trycket på landstingens primärvård, på kommunerna och på de anhöriga. Allt fler äldre och svårt sjuka människor vårdas i den egna bostaden eller i kommunernas särskilda boende. Nya "gråzoner" och brister i samverkan och organisation mellan huvudmännen skapar problem för enskilda. Skillnaderna mellan olika kommuners äldreomsorg är stora. Många människor känner oro och otrygghet inför den framtida utvecklingen. Ädel-reformens inriktning står sig men de medicinska bristerna skall åtgärdas Regeringen vill understryka att Ädel-reformens intentioner fortfarande står sig. Betoningen av sociala aspekter och att stödja det friska hos dem som behöver vård och omsorg är riktig. finns det inslag i framför allt sjukhemsvården där gamla sjukhustraditioner lever kvar. är det uppenbart att de medicinska bristerna i äldreomsorgen måste åtgärdas. Några nya huvudmannaskapsförändringar är inte aktuella. Dagens problem måste därför lösas i samverkan mellan huvudmän, verksamheter och professioner. De ökade statsbidragen till kommuner och landsting måste enligt regeringens bedömning leda till konkreta resultat. Statsbidragen ger möjlighet att behålla eller rekrytera personal. Landstingen måste också leva upp till sitt ansvar för att läkartillgången i de särskilda boendeformerna och i eget boende säkerställs. Gamla skall inte behöva skickas till sjukhusens akutmottagningar på grund av att personalen i kommunens äldreboende inte får kontakt med läkare. Kommunerna måste å sin sida ha beredskap att ta emot gamla som skrivs ut från sjukhus. Konflikter mellan huvudmän rörande betalningsansvaret för enskilda patienter måste lösas. Dessa och andra exempel på brister i samverkan bör lösas genom lokala överenskommelser mellan huvudmännen. Regeringen avser för sin del ta initiativ till samverkan med . kan förebygga ohälsa Folkhälsoarbete för äldre innebär att skapa en jordmån som främjar och bevarar det friska, att ge förutsättningar för ett meningsfullt och obero- ende liv . Detta är också viktiga kännetecken för en framsynt äldrepolitik. De äldres behov av vård och omsorg är inte abso- luta och opåverkbara. har i allt högre grad kon- centrerat sina insatser till dem med de största vårdbehoven. Personer med mindre behov får sällan hemtjänst. Men det är viktigt att se värdet av hemtjänst också som en förebyggande verksamhet. Exempelvis kan regelbundna besök av ha stort socialt värde och ge en ökad trygghet. Det kan också bidra till att skjuta upp behovet av tyngre insat- ser eller flyttning till särskilt boende. Regeringens bedömning är att folkhälsoarbetet bland de äldre behöver förstärkas i syfte att ge bättre hälsa och ökat oberoende. Den uppsökande verksamheten bland de äldre i förebyggande och hälsofrämjande syfte bör utvecklas. Äldre med psykisk sjukdom är en grupp som bör ägnas särskild upp- märksamhet inom ramen för . Boende, vård, omsorg, an- hörigstöd, statistik och vårdprogram är några områden som måste för- bättras för denna grupp. Bättre äldreomsorg: Mer personal, bättre forskning och utveckling, fortbildning samt kvalitetsarbete Regeringen anser att kvalitet och resultat kan förbättras. Detta kräver en tillräcklig personalbemanning, vilket på många håll betyder ett ökat antal anställda. Därutöver krävs bättre organisation, arbetsmetoder, arbetsled- ning och utbildning samt en gemensam vårdideologi. Olika studier och forskning tyder på att befintliga resurser inte alltid kommer rätt person till del, i rätt tid, rätt omfattning eller på rätt sätt. Det finns bl.a. stora olikheter mellan kommunerna i fråga om biståndsbedömning och hur mycket resurser kommunen använder för ett givet behov. Det behövs en kraftigt ökad satsning på forskning och metodutveckling som följer och utvärderar effekterna av olika insatser för att skapa en bättre vård och omsorg och för att bättre hushålla med resurserna. Behoven av förbättrad utbildning och fortbildningsinsatser för olika personalgrupper får inte hamna i motsatsställning till behoven av mer personal. Hur äldreomsorgen utvecklas beror till stor del på vilket stöd personalen får, vilka möjligheter man har att utvecklas, stimuleras och känna trygghet och yrkesstolthet genom återkommande påfyllning av nya kunskaper. Det är en självklarhet att personalen är äldreomsorgens viktigaste re- surs. Äldreomsorg och äldresjukvård är ett kvalificerat yrke som måste vila på en god kunskapsgrund, som fortlöpande förnyas och utvecklas genom ett väl fungerande forskningssystem. Det måste finnas tillräckligt med personal med god grundutbildning och väl utbildade arbetsledare. Personalens vidareutveckling och engagemang måste stödjas genom fortbildning och kvalitetsarbete. Kvalitetsarbetet inom äldreomsorgen och äldresjukvården behöver stöd till kraftfull vidareutveckling. Regeringen föreslår nu förändringar i lagstiftningen, som skapar förutsättningar för ett offensivt kvalitetsarbete inom äldreomsorgen. Utvecklingen inom äldreområdet präglas av stora förändringar, som måste mötas med nytänkande och kreativitet. Därför kan det också behö- vas särskilda medel till regeringens disposition för insatser som syftar till konstruktiva förändringar och nytänkande när det gäller det bästa sättet att möta äldres behov, förbättra villkor och skapa nya möjligheter. Missförhållanden måste anmälas! Förtroendet för vård och omsorg kräver en god kvalitet och att åtgärder vidtas i de fall missförhållanden i vården uppkommer. Om- sorgstagare och anhöriga vågar på grund av sin beroendeställning inte alltid anmäla brister. Personal kan å andra sidan av kollegiala hänsyn eller andra skäl tveka inför att påpeka missförhållanden. Regeringen fö- reslår därför att personalen skall ha en skyldighet att anmäla missför- hållanden till tillsynsmyndigheterna. Tillsynen skall förstärkas Ansvaret för en god kvalitet och undvikande av fel och brister ligger hos den som bedriver en vårdverksamhet. Grunden läggs genom god ar- betsorganisation, kompetent och tillräcklig personal och egen uppföljning av verksamheten. Därutöver krävs effektiv tillsyn för att säkra god och jämförbar kvalitet i vård och omsorg i olika delar av landet. Regeringens bedömning är att tillsynen över äldrevården behöver förstärkas ytterligare. Därför föreslås att tillsynsmyndigheterna tillförs ytterligare medel. Det är av stor vikt att denna också inriktas på att förebygga uppkomsten av fel och brister. 6.5 Regeringens fortsatta arbete med äldrepolitiken Regeringen har ovan redovisat sin bedömning av inriktningen av äldre- politiken inom ett antal viktiga områden. I det följande redovisas förslag som avser att bidra till att lösa akuta problem, påbörja långsiktiga lös- ningar och stödja utvecklingen inom området. Äldrepolitiken i den vida mening som tidigare beskrivits berör de flesta samhällsområden. Förutsättningarna påverkas av en rad faktorer som över tiden kräver stor uppmärksamhet, initiativkraft och anpassning. De förslag som presenteras är avsedda att undanröja vissa brister inom främst äldreomsorgen. Andra problem kräver ytterligare kartlägg- ning, utredning eller förankring innan de kan lösas. Regeringen avser därför att som pågår återkomma dels med förslag till , dels genom initiativ i andra sammanhang. 7 Åtgärder för att utveckla äldrepolitiken 7.1 Ökade resurser Det har i olika sammanhang i denna proposition konstaterats att resurser behöver tillföras äldreomsorgsområdet. För att ge nödvändig förstärkning av resurserna till bl.a. denna kärn- verksamhet har regeringen redan tidigare föreslagit en höjning av stats- bidragen till kommuner och landsting med sammanlagt 2000. Regeringen angav då att den förväntade sig att kommuner och landsting inom ramen för sitt verksamhetsansvar och den frihet som det generella statsbidraget ger, skulle göra priorite- ringar som bl.a. främjar sysselsättning och kvalitet i äldreomsorgen. Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen (1997/98:150) föreslagit ytterligare höjningar av statsbidragen till kom- muner och landsting. Regeringens bedömning är att de ökade statsbidra- gen ger kommuner och landsting förutsättningar att åstadkomma bety- dande förbättringar inom äldreomsorgen i enlighet med de prioriteringar som anges i denna proposition om äldrepolitiken. Regeringen föreslår i denna proposition att ytterligare anslås för att stimulera uppbyggnad och anpassning av bostäder och andra lokaler avsedda för äldre personer. Vidare föreslås att anvisas för andra strategiska åtgärder, bl.a. för att sti- mulera anhörigvården. Dessutom skall satsningar göras på fortbildning, forskning och utvecklingsinsatser. 200 av de 300 miljonerna skall utgöra en permanent förstärkning. Resterande är en förstärkning . är det möjligt för regeringen att göra omprioriteringar inom området. Medelstillskotten har beaktats i förslaget till ram för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, som redovisas i den ekonomiska vårpropositionen (1997/98:150). Som har beskrivits i denna proposition föreligger ett antal tydliga bristområden. Med utgångspunkt ifrån dessa anser regeringen att följande prioriteringar skall vara vägledande när kommuner och landsting förstärker insatser som har stor betydelse för de äldre: Fler anställda i äldreomsorgen. Förbättrad samverkan mellan huvudmännen i syfte att åstadkomma en högre kvalitet och ökad kontinuitet i samhällets insatser Bättre tillgång till medicinsk kompetens i hemsjukvården och de sär- skilda boendeformerna inom den kommunala äldreomsorgen. En ökad läkarmedverkan i äldreomsorgen och i äldrevården är av central betydelse. Patientens ställning stärks och tillgängligheten inom hälso- och sjuk- vården förbättras. Ökad kompetens hos personalen för att möta nya och förändrade ar- betsuppgifter samt en utvecklad arbetsorganisation och ett tydligare ledarskap. Det gäller såväl generell vård- och omsorgskompetens som attityder och förhållningssätt. Uppsökande verksamhet inom för att erbjuda tidiga insatser och därmed förebygga behov av mer omfattande och dyra åtgärder. I det uppsökande arbetet skall särskilda behov som gäller kosthållning och medicinering uppmärksammas. En bättre information till vårdtagare och anhöriga samt möjlighet till delaktighet i planeringen av olika vårdinsatser. Utvecklade och fördjupade former för stöd till anhöriga. Ett kontinuerligt kvalitetsarbete genom att bygga upp och utveckla kvalitetssystem. Information och samarbete mellan vårdgivarna för att förhindra att vårdtagare forslas runt i systemet.