prop · GL0342 · 1998-01-01 00:00:00 — Den enskilde har alltid möjlighet att vända sig till JO eller JK med klagomål mot en myndighet som vägrar att rätta eller radera en uppgift som den enskilde anser vara felaktig. Den enskilde har rätt att yrka skadestånd av staten genom att väcka talan vid allmän domstol eller genom att vända sig till JK. Möjligheten att begära skadestånd hos JK framgår av 3 § förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten. Tryckfrihetsförordningen (TF) och sekretesslagen innehåller bestäm- melser om rätt att överklaga en myndighets beslut att avslå en begäran att få ta del av en allmän handling eller uppgifter i en sådan handling (2 kap. 15 § TF och 15 kap. 7 § sekretesslagen). Enligt regeringens bedömning motsvarar de befintliga möjligheterna i att få till stånd en prövning angående rättelse o.d. väl de krav som kan ställas på ett effektivt rättsskydd. Reglerna gäller såväl svenska som utländska medborgare. Regeringen anser därför inte att det finns behov av nya regler på området. Inte heller artikel 111.2 bedöms föranleda lagreglering. Artiklarna 112 113 Artikel 112 och 113 innehåller bestämmelser om gallring av uppgifter som registrerats i SIS. Uppgifter för personefterlysning skall inte bevaras längre än vad som är nödvändigt för det syfte i vilket de har lämnats. Senast efter registreringen bör den part som har registrerat en rapport undersöka om uppgifterna måste bevaras. För uppgifter om hemlig övervakning enligt artikel 99 gäller i stället av . Detta framgår av artikel 112.1. Men en Schengenstat kan i enlighet med sin nationella lagstiftning ha kortare tidsfrister för undersökning (artikel 112.2). Den rapporterande Schengenstaten kan, inom tidsfristen för undersökningen, besluta att rapporten skall kvarstå om det är nödvändigt för rapportens syfte (artikel 112.4). För andra registrerade uppgifter än sådana som avser person- efterlysning finns regler om att gallring måste ske efter viss angiven tid tre, fem eller (artikel 113.1). Uppgifter som har raderats skall bevaras under vid den tekniska stödfunktionen, C.SIS, för att man i efterhand skall kunna kontrollera uppgifternas riktighet m.m. (artikel 113.2). Förhållande till svenska regler I 12 § datalagen finns regler om gallring av personuppgift som kan hänföras till den som avses med uppgiften. Huvudregeln är att person- uppgifter skall gallras när de inte längre behövs med hänsyn till ändamålet med registret. Det nämnda förslaget till innehåller inga bestämmelser om gallring. Sådana bestämmelser förutsätter dock inte lagform, utan kan meddelas i förordning. förslag till lag om det allmänna belastningsregistret, förslag till lag om misstankeregister samt förslag till polisdatalag (SOU 1997:65) innehåller gallringsbestämmelser när det gäller vissa register. Artikel 112 och 113 kräver inte reglering i lag. Artikel 114 Artikel 114.1 föreskriver att varje part skall utse en tillsynsmyndighet som skall utöva självständig tillsyn över det nationella registret i SIS. Denna myndighet skall ha tillgång till information i den nationella enheten. Enligt artikel 114.2 skall en enskild ha rätt att vända sig till myndigheten och begära granskning av de uppgifter som finns registre- rade om honom eller henne samt hur uppgifterna används. Denna rättighet skall regleras nationellt. Förhållande till svenska regler Datainspektionen är tillsynsmyndighet för polisregister i allmänhet. Det finns ingen generell skyldighet för Datanspektionen att kontrollera uppgifter om en enskild person på begäran av denne. Däremot har Datanspektionen en allmän rätt att utöva tillsyn så att inte registrering eller användning medför otillbörligt integritetsintrång samt föranstalta om åtgärder, vilket även kan ske på grundval av en anmälan från en enskild person. Regleringen av den enskildes rätt att begära granskning hos den nationella tillsynsmyndigheten enligt artikel 114.2 torde inte kräva lagreglering. Artikel 115 Artikel 115 innehåller bestämmelser om den gemensamma tillsyns- myndigheten. Denna har bl.a. till uppgift att utöva tillsyn över den tekniska stödfunktionen i (artikel 115.1) och att analysera svårigheter i samband med tillämpning och tolkning som kan uppkomma vid användningen av SIS (artikel 115.3). Den gemensamma tillsyns- myndigheten är sammansatt av två representanter från varje nationell tillsynsmyndighet (artikel 115.1). Artikel 116 Artikel 116 reglerar Schengenstaternas skadeståndsansvar gentemot enskilda. Varje Schengenstat är i enlighet med sin nationella lagstiftning ansvarig för skada som tillfogas enskilda personer genom utnyttjande av det nationella registret i SIS; en stat är skadeståndsskyldig, även om skadan orsakats av felaktiga uppgifter i en framställning från en annan part (artikel 116.1). I sådant fall har den Schengenstat som utbetalat skadestånd dock i allmänhet regressrätt gentemot den andra staten (artikel 116.2). Förhållande till svenska regler Som nämnts i anslutning till artikel 43 finns regler i 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) om statens skyldighet att ersätta skada som har vållats genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i sådan verksamhet som staten svarar för. Enligt 23 § datalagen gäller att den registeransvarige skall ersätta en skada som har tillfogats en registrerad genom att ett personregister innehåller oriktiga eller missvisande uppgifter om honom eller henne. Ersättningsskyldigheten gäller oberoende av vållande. Det föreligger således ett s.k. strikt ansvar. Detta innebär att den registeransvarige är ersättningsskyldig även om de felaktiga uppgifterna ursprungligen kommer från annat håll. I förslaget till personuppgiftslag (prop. 1997/98:44) föreslås en undan- tagsregel av innebörd att ersättningsskyldigheten i den utsträckning det är skäligt kan sättas ned eller helt falla bort om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. förslag till polisdatalag (SOU 1997:65) hänvisar till dessa regler om skadestånd. Det är inte uteslutet att bestämmelsen i 3 kap. 2 § skadeståndslagen kan tillämpas i vissa fall där en skada har orsakats av felaktiga uppgifter som ett annat land har fört in i SIS. Föreskriften i artikel 116 om skadeståndsskyldighet för utnyttjande av uppgift som finns i en Schengenstats nationella register, även i de fall skadorna orsakats av den rapporterande staten därför att denne låtit registrera uppgifter som varit sakligt eller rättsligt felaktiga, torde medföra behov av ett undantag från den jämkningsregel som föreslås i personuppgiftslagen och polisdata- lagen. Artikel 117 Av artikel 117 framgår att varje medlemsstat är skyldig att ha en skyddsnivå för personuppgifter i SIS som motsvarar den som bygger på principerna i dataskyddskonvention av och som tar hänsyn till ministerkommittés rekommendation R (87) 15 av avseende reglering av utnyttjandet av personuppgifter inom den polisiära sektorn (artikel 117.1). Vidare föreskrivs att överföring av personuppgifter inte får ske förrän erforder- liga föreskrifter om skydd av personuppgifter har trätt i kraft hos parterna (artikel 117.2). Förhållande till svenska regler är anslutet till dataskyddskonvention. Vår lagstift- ning uppfyller konventionens krav. Enligt svensk lag måste vissa förutsättningar vara uppfyllda för att sekretessbelagda uppgifter skall få lämnas till utländska myndigheter. Av 1 kap. 3 § sekretesslagen framgår att sekretessbelagda uppgifter får röjas för utländska myndigheter, endast om det finns författningsstöd för utlämnandet eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten. Enligt 7 kap. 16 § sekretesslagen gäller sekretess för personuppgifter i personregister som avses i datalagen, om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften används för automatisk databehandling i utlandet och att detta medför otillbörligt intrång i personlig integritet. Regeringen har föreslagit att sekretess enligt 7 kap. 16 § sekretesslagen skall gälla om det kan antas att en utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen (prop. 1997/98:44). Datainspektionen prövar frågor om utlämnande. Emellertid får uppgifter alltid lämnas till utländska myndigheter om den främmande staten där uppgiften skall användas är ansluten till dataskydds- konvention. I likhet med är flertalet Schengenländer anslutna till Europa- rådets dataskyddskonvention. Samtliga länder är enligt Schengenkon- ventionen skyldiga att ha en skyddsnivå för personuppgifter i SIS som bygger på principerna i dataskyddskonventionen. Svenska myndigheter bestämmer själva vilka uppgifter som de skall föra in i SIS. Det krävs således inga lagändringar i detta avseende för att skall kunna ansluta sig till . Genom en ändring i 4 § lagen (1965:94) om polisregister m.m. som träder i kraft (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU2, rskr. 1997/98:22), som innebär att uppgifter får lämnas till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter god- kännande har tillträtt, kommer det att underlätta för svenska myndigheter att föra in uppgifter i SIS. Motsvarande bestämmelser finns i Register- utredningens förslag till lag om det allmänna belastningsregistret, förslag till lag om misstankeregister samt förslag till polisdatalag (SOU 1997:65). Artikel 118 Enligt artikel 118 är parterna skyldiga att vidta vissa säkerhetsåtgärder vad gäller den nationella enheten i SIS, exempelvis åtgärder för att hindra obehöriga från att få tillträde till de anläggningar som används för databehandling av personuppgifter (artikel 118.1). Schengenstaterna skall vidare vidta särskilda åtgärder för att garantera säkerheten vid överföring av uppgifter till myndigheter utanför Schengenstaternas territorium (artikel 118.2). Till att arbeta med databehandling får utses endast särskilt kvalificerade personer som skall underkastas säkerhets- kontroll (artikel 118.3). Förhållande till svenska regler Enligt 7 § datalagen är den registeransvarige skyldig att bl.a. se till att uppgifterna i registret skyddas mot oavsiktlig eller otillåten förstörelse eller mot otillåten ändring eller spridning. Datainspektionen kan enligt 6 § datalagen meddela föreskrifter om bl.a. kontroll och säkerhet. Motsvarigheter till dessa bestämmelser finns i förslaget till person- uppgiftslag (prop. 1997/98:44). De skyldigheter som följer av artikel 118 kräver inte reglering i lag. 7.5.3 Fördelning av kostnaderna för Schengens informationssystem (artikel 119) Enligt artikel 119.2 skall kostnaderna för inrättande och användning av den nationella delen av SIS bäras individuellt av varje part. Däremot skall kostnaderna för den tekniska stödfunktionen, inbegripet kostnader för de ledningar som förbinder de nationella delarna av SIS med den tekniska stödfunktionen, delas mellan Schengenstaterna. Därvid skall andelen för de Schengensteter som är EU-medlemmar bestämmas på grundval av dess skattesats i beräkningsunderlaget för mervärdesskatt i enlighet med artikel 2.1 c i Europeiska gemenskapernas råds beslut av om systemet för medlemmarnas egna medel. Det framgår av artikel 119.1. För och används en särskilt beslutad fördelningsnyckel baserad på en BNP-beräkning. 7.6 Avd. V Transport av och rörlighet för varor (artiklarna 120 125) När det grundläggande och senare tillämpningskon- ventionen kom respektive 1990 var den inre marknaden ännu inte förverkligad. Det rådde alltså i praktiken inte fri rörlighet för vare sig varor, tjänster, kapital eller personer mellan de dåvarande . Detta är skälet till att innehåller bestämmelser om varor. På det området har emellertid gemensamma EU-regler införts varför bestämmelserna i inte längre tillämpas, i överensstämmelse med konventionens bestämmelser om att EU-regler har företräde. Mot bakgrund av detta kommer artikel 120 125 i Schengen- konventionen, som behandlar transport av och rörlighet för varor, inte att presenteras närmare. VI Skydd av personuppgifter (artiklarna 126 130) Regeringens bedömning: Regeln om strikt skadeståndsansvar bör föranleda en undantagsregel för de fall där jämkning kan bli aktuellt enligt de regler som föreslås i den nya personuppgiftslagen, jämför artikel 116 (artikel 126 127). Lagstiftning torde föranledas av bestäm- melser om ändamålsbegränsning för användande av personuppgifter om meddelade begränsade viseringar, artikel 16, eller uppehålls- tillstånd för utlänning på spärrlista, artikel 25, samt upplysningar om förvärv av vapen, artikel 91 (artikel 126). I övrigt torde artikel 126 130 inte föranleda lagstiftning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens utom vad gäller artiklarna 127 och 129 b. Beträffande artikel 127 påtalades i promemorian, med utgångspunkt i den nu gällande datalagen, ett behov av lagstiftning eftersom skadeståndsskyldighet enligt Schengen- konventionen skall gälla även för manuellt överförda uppgifter. I promemorian gjordes också bedömningen att bestämmelsen i artikel 129, att uppgifter inte utan tillstånd från den främmande staten får lämnas ut till andra myndigheter än polisiära myndigheter, skall föranleda lagstiftning. Remissinstanserna har inte framfört någon annan uppfattning, med undantag för Datainspektionen som anfört att det behövs författnings- reglering för att ålägga tillsynsmyndigheten den i artikel 128 angivna granskningsskyldigheten, som avser artikel 126 127 och som blir mer omfattande än tillsyn enligt datalagen. Skälen för regeringens bedömning redovisas i anslutning till artiklarna under rubrik Förhållande till svenska regler. Artikel 126 Artikel 126 innehåller bestämmelser om skydd av personuppgifter som överförs genom ADB. Från artikelns tillämpningsområde undantas enligt artikel 126.4 dels uppgifter som behandlas i SIS, dels uppgifter som avser asylsökande. Beträffande sådana uppgifter som avses i artikel 48 69, dvs. det rättsliga samarbetet, gäller endast punkterna 1 och 2 i artikel 126. Enligt artikel 126.1 måste varje Schengenstat ha ett skydd för person- uppgifter som minst motsvarar det i dataskyddskonvention. Enligt artikel 126.2 får överföring av uppgifter inte ske förrän sådana föreskrifter har trätt i kraft hos de Schengenstater som berörs av över- föringen. Artikel 126.3 föreskriver följande. a) Den mottagande Schengenstaten får enligt huvudregeln inte använda uppgifterna för andra ändamål än de som föreskrivs i konventionen. Användning för andra ändamål kan dock ske, om den stat som överför uppgifterna ger sitt tillstånd till detta. b) Uppgifterna får endast användas av domstolar, förvaltningar och vissa andra offentliga organ. c) Den Schengenstat som överför uppgifterna ansvarar för att de är riktiga. Om denna stat konstaterar att felaktiga uppgifter har överförts, skall den mottagande Schengenstaten underrättas om detta. Den mottagande staten är skyldig att rätta eller förstöra uppgifterna. d) En mottagande stat är ersättningsskyldig för skada som har tillfogats en registrerad person, även om skadan har orsakats genom överföring av felaktiga uppgifter. I sådana fall har den mottagande staten regressrätt gentemot den stat som har överfört uppgifterna. För skade- ståndsansvaret gäller regler i nationell lagstiftning. e) Både sändande och mottagande register skall ha samma innehåll med avseende på de överlämnade uppgifterna. f) Den gemensamma tillsynsmyndigheten som avses i artikel 115 kan på en Schengenstats begäran yttra sig om tillämpning och tolkning av artikel 126. Kommentar Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med de som gäller för personuppgifter i SIS. Begränsningen i artikel 126.3 b av vilka myndig- heter som får använda överförda uppgifter saknar uttrycklig motsvarighet beträffande uppgifter som registrerats i SIS. I praktiken torde dock samma begränsning följa av den allmänna regeln om användnings- begränsning i artikel 102. Regeln i artikel 126.3 e att överföring och mottagande av personuppgifter skall föras in i såväl ursprungligt som mottagande register har sin motsvarighet i faktiska förhållanden beträffande uppgifter som registreras i SIS och vidarebefordras via den tekniska stödfunktionen C.SIS. Regeln innebär således ingen avvikelse från vad som gäller för uppgifter i SIS. Förhållande till svenska regler Föreskriften att mottagna uppgifter inte får användas för andra ändamål än som anges i konventionen torde, med de ändringar som beslutat (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU2, rskr. 1997/98:22), i huvudsak uppfyllas genom den särskilda lagen med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet (se vad som sagts ovan om artikel 102 i avsnitt 7.5.2). Ändamålsbegränsningen i artikel 126 för användning av uppgifter om meddelande av begränsade viseringar (artikel 16), uppehållstillstånd för utlänning som finns upptagen på spärrlista (artikel 25) samt upplysningar om förvärv av vapen (artikel 91), bör dock föranleda lagstiftning. I övrigt torde någon särskild lagstiftning för anpassning till i nu aktuella delar inte behövas utöver vad som anförts ovan i anslutning till artikel 116. (Se närmare den redovisning som lämnas i anslutning till artikel 102, 105, 106, 110, 116 och 117 i avsnitt 7.5.3.) Artikel 127 Beträffande överföring av personuppgifter gäller enligt artikel 127.1 bestämmelserna i artikel 126, dvs. samma regler som gäller för uppgifter som överförts med ADB. För annan överföring av personuppgifter mellan Schengenstaterna än den som regleras i artikel 126.1 (ADB-överförda uppgifter, utom SIS och uppgifter om asylsökande) och 127.1 (manuellt överförda uppgifter som inte avser asylsökande eller det rättsliga samarbetet), skall enligt artikel 127.2 artikel 126.3 tillämpas med undantag för punkt e. I artikel 127.2 finns dessutom en del särskilda föreskrifter, nämligen att överföring och mottagande av uppgifter i allmänhet skall registreras skriftligt a den mottagande Schengenstaten skall garantera samma skyddsnivå vid utnyttjande av uppgifterna som föreskrivs i den nationella lagstiftningen för utnyttjande av uppgifter av liknande slag b samt att det i nationell lag skall finnas regler om hur den person som uppgifterna rör kan få tillgång till dem c. Från artikelns tillämpningsområde undantas överföring av uppgifter som avses i artikel 28 38 samt artikel 48 69, dvs. uppgifter som avser asylsökande eller det rättsliga samarbetet (artikel 127.3). Kommentar Artikel 127.2 omfattar bl.a. vissa manuellt överförda uppgifter avseende vapen enligt artikel 91 i . Även reglerna i artikel 127 överensstämmer i huvudsak med vad som gäller för uppgifter i SIS. Skillnaden ligger i att regeln i artikel 127.2 a handlar om manuellt överförda uppgifter. Förhållande till svenska regler Artikel 127 föranleder inga andra överväganden när det gäller för- hållande till svenska regler än artikel 126 och artikel 116. Artikel 128 Artikel 128.1 uppställer som förutsättning för att personuppgifter som avses i artikel 126 och 127 skall få överföras, att de Schengenstater som berörs av överföringen har utsett en nationell tillsynsmyndighet för att granska att föreskrifterna i artiklarna följs. Detta gäller dock, enligt artikel 128.3, inte för överföring av uppgifter om asyl och det rättsliga samarbetet. Av artikel 128.2 framgår att en Schengenstat, som redan utsett en tillsynsmyndighet för att granska att bestämmelser om skydd för personuppgifter följs, skall ålägga tillsynsmyndigheten att också övervaka att bestämmelserna i artikel 126 130 i Schengen- konventionen följs. Kommentar Motsvarande regler gäller för SIS. Förhållande till svenska regler Datainspektionen är enligt 15 § datalagen skyldig att utöva tillsyn över att automatisk databehandling inte medför något otillbörligt intrång i den personliga integriteten. Datalagen innehåller dock inte några föreskrifter som går så långt som i artikel 128 i . Den före- slagna personuppgiftslagen omfattar all sorts behandling av person- uppgifter. Det innebär att varje åtgärd som vidtas beträffande person- uppgifter omfattas av lagen, vare sig behandlingen sker automatiskt eller personuppgifterna behandlas manuellt men har strukturerats så att sökning kan ske enligt särskilda kriterier. Förslaget till personuppgiftslag innehåller regler om en tillsynsmyndighet som skall ha till uppgift att utöva tillsyn över behandlingen av personuppgifter. Men inte heller här finns någon föreskrift om granskningsskyldighet som fullt motsvarar den som avses i artikel 128. Åtagandet i artikel 128 bör därför en föranleda föreskrift om skyldig- het för tillsynsmyndigheten att övervaka att bestämmelserna i artikel 126 130 i följs inom dessa områden. En sådan föreskrift kan meddelas i en förordning. Artikel 129 Vad gäller överföring av personuppgifter i enlighet med artikel 39 47, dvs. inom det polisiära samarbetet, måste staterna enligt artikel 129 ha en skyddsnivå för uppgifterna som tar hänsyn till principerna Europarådsrekommendation (jfr art. 117). Beträffande överföring av uppgifter enligt artikel 46 gäller dessutom att den mottagande Schengenstaten bara får använda uppgifterna för de ändamål och enligt de villkor som den utlämnande staten anger, a att uppgifterna endast får lämnas till polisiära myndigheter, såvida inte den Schengenstat som överför uppgifterna medger att de får lämnas till andra myndigheter, b samt att den mottagande Schengenstaten på begäran skall underrätta den stat som har lämnat uppgifterna om hur dessa använts och vilka resultat som har uppnåtts, c. Kommentar Artikelns regler om skyddsnivå för personuppgifter och villkor för uppgifternas användning överensstämmer med de som gäller för SIS (se avsnitt 7.5.3). Förhållande till svenska regler Uppgifter som avses i artikel 46 omfattas av 1 § lagen (1991:435) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. I promemorian bedömdes bestämmelsen i artikel 129 b, att uppgifterna endast får utlämnas till polisiära myndigheter, kräva lagreglering. Bestämmelsen är dock en komplettering till artikel 46 om hur utbyte av information skall ske och därmed endast ett villkor för uppgifternas användning. Villkoret omfattas av lagen om vissa bestämmelser om internationellt samarbete på brottmålsområdet. Artikel 129 föranleder således inga lagändringar. Artikel 130 Artikel 130 anger att föreskrifterna i artikel 127 129 gäller vid ut- lämnande av personuppgifter genom en sambandsman endast om denne vidarebefordrar uppgifterna till den Schengenstat som har sänt ut honom. 7.8 (artiklarna 131 133) Artikel 131 En verkställande kommitté har inrättats i enlighet med artikel 131.1. Verkställande kommitténs huvudsakliga uppgift består i att utöva tillsyn över att tillämpas korrekt (artikel 131.2). Artikel 132 Varje Schengenstat företräds i av den minister som ansvarar för genomförandet av , men i överläggningar får även ministrarnas sakkunniga delta (artikel 132.1). , som själv fastställer sin arbetsordning, skall fatta enhälliga beslut (artikel 132.2). Beslut kan, på begäran av en Schengenstats företrädare, skjutas upp högst efter att förslaget lagts fram (artikel 132.3). kan även bilda arbetsgrupper (artikel 132.4). Kommentar Huvuddragen i Schengens samarbetsorganisation har presenterats ovan i avsnitt 4.8 och presenteras närmare i departementspromemorian anslutning till (Ds 1997:38) och i bilaga 11. Artikel 133 Sammanträdena i skall äga rum alternerande på de olika Schengenstaternas territorium samt så ofta som behövs. 7.9 Avd. VIII Slutbestämmelser (artiklarna 134 142) Artikel 134 135 Bestämmelserna i skall tillämpas endast i den mån de är förenliga med gemenskapsrätten och om inte annat följer av bestämmelserna i av om flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av .