prop · GL03106 · 1998-01-01 00:00:00 — Vissa skattefrågor rörande livförsäkring 1993/94:85 s. 39 f.). Det individuella pensionssparandet saknar helt försäkringsinslag. Enligt regeringens mening ligger det numera närmast till hands att betrakta rätt till pension på grund av privat pensionsförsäkring och individuellt pensionssparande som rättigheter som i princip bör delas lika mellan makarna på samma sätt som banktillgodohavanden och andra tillgångar av ekonomiskt värde. Ett sådant synsätt underlättas av att det är relativt enkelt att beräkna värdet av dessa rättigheter. Det finns emellertid också andra invändningar mot utredningens för- slag som måste vägas in i bedömningen. En sådan invändning, som framförs av flera remissinstanser, är att förslaget medför att bodel- ningsreglerna kompliceras och blir svåröverskådliga. Vid riksdagsbe- handlingen av propositionen Reformering av det allmänna pensions- systemet 1993/94:250 framhöll också lagutskottet, med instämmande av socialförsäkringsutskottet, att det är angeläget att framlagda förslag såvitt gäller inte leder till att regelsystemet ytterligare kompliceras (bet. 1993/94:SfU24 s. 28 f. och 80). Det är ofrånkomligt att bodelningsreglerna och det praktiska bodel- ningsförfarandet i någon mån kompliceras av förslaget. Det är närmast en självklarhet att om alla pensionsrättigheter hålls utanför bodelning, det i de flesta fall är enklare att . Att bodelningsreglerna i viss ut- sträckning kompliceras är naturligtvis en effekt som inte är önskvärd. Även Lagrådet har pekat på att regleringen har blivit komplicerad. Denna nackdel måste dock enligt regeringens mening vägas mot fördelen att kunna uppnå rättvisa bodelningsresultat i fler enskilda fall. Som tidigare framhållits medför förslaget också att den ekonomiskt svagare maken generellt sett ges ett bättre skydd. Flera remissinstanser har också invänt att förslaget kan komma att medföra gränsdragningsproblem mellan olika slag av pensionsrättigheter med slumpartade bodelningsresultat som följd. Gränsen mellan tjänstepension och privat pensionsrättighet är inte sällan svår att dra och saken kompliceras också av att produktutveck- lingen på försäkringsområdet leder till nya avtalskonstruktioner som ibland kan vara svåra att typbestämma. Det kan sålunda ofta vara svårt att avgöra om en rätt till pension på grund av försäkring som tagits i anslutning till förvärvsverksamhet är en sådan personlig rättighet som avses i 10 kap. 3 § första stycket . Frågan får naturligt- vis större praktisk betydelse om privata försäkringar som regel skall ingå i bodelning. Problemet är emellertid inte nytt. Utredningens förslag innebär en återgång till de regler för pensionsförsäkringar som gällde . Det bör enligt regeringens mening vara möjligt att liksom överlämna frågan om gränsdragningen kring de rättigheter som avses i 10 kap. 3 § första stycket till rättstillämpningen. Kritiken mot den tidigare ordningen att privata pensionsförsäkringar ingick i bodelning efter äktenskapsskillnad var särskilt befogad i det fallet att den ena maken hade en privat pensionsförsäkring och den andra maken hade en tjänstepension vars värde inte ingick i bodelningen. Om bestämmelserna avseende undantagande av pensionsrättigheter i 10 kap. 3 § andra och tredje styckena upphävs utan att någon möjlighet införs att i sådana fall korrigera bodelningsresultatet skulle, vilket utredningen och flera remissinstanser framhåller, motsvarande kritik med fog kunna riktas mot de nya reglerna. Frågor om jämkning behandlas i avsnitt 8. Redan här bör dock nämnas att regeringen föreslår en särskild jämkningsregel för att komma tillrätta med orättvisa bodelningsresultat av nu angivet slag. Lagrådet har pekat på att det kan finnas fall där en privat pensions- rättighet är den enda tillgången eller den större delen av tillgångarna i makarnas bo och där den andra maken därför inte kan tilldelas annan egendom ur boet som motsvarar pensionsrättighetens värde. Enligt 4 kap. 16 § lagen om individuellt pensionssparande skall pensionssparinstitutet, för det fall ett pensionssparkonto skall delas mellan makarna, upprätta ett konto även för den andra maken och fördela tillgångarna mellan kontona i enlighet med vad som bestämts vid bodelningen. En sådan fullständig delning är möjlig eftersom det individuella pensionssparandet helt saknar försäkringsinslag. Försäkringar å andra sidan kännetecknas av att de innehåller ett riskmoment varför det finns vissa begränsningar i möjlig- heten att dela dessa. Det är inte möjligt att dela en pensionsförsäkring på det sättet att makarna får varsin separat försäkring. Det finns dock inte några avtals- eller försäkringsrättsliga hinder mot att en försäkrings förmåner delas på annat sätt mellan makarna. Sådana delningar förekommer . Från försäkringsbranschen har inhämtats att den begränsning som finns i möjligheten att dela på själva försäkringen i praktiken inte medför några problem. Det torde dessutom vara ovanligt att det i ett bo saknas andra tillgångar som motsvarar en pensions- försäkrings värde. Vid en samlad bedömning finner regeringen att skälen för utredningens förslag väger över. Huvudregeln bör därför vara att rätt till pension på grund av privat pensionsförsäkring och individuellt pensionssparande skall ingå i bodelning efter äktenskapsskillnad. Motsvarande bör gälla vid bodelning under äktenskapet. Som utredningen funnit bör övriga typer av pensionsrättigheter dvs. rättigheter inom det hittillsvarande allmänna pensionssystemet, det reformerade allmänna pensionssystemet och tjänstepensionssystemet inte ingå i bodelning. Frågan i vilken utsträckning dessa rättigheter ändå skall kunna beaktas vid bodelning behandlas i avsnitt 8 och 9. 7.2 Bodelning efter dödsfall Regeringens förslag: Möjligheten att undantagsvis dra in rätt till pension på grund av privat pensionsförsäkring eller individuellt pensionssparande i bodelning efter dödsfall skall tas bort. Regeringens bedömning: Bestämmelserna om pensionsrättigheters behandling vid bodelning efter dödsfall bör i övrigt inte ändras i sak. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- ringens (se betänkandet s. 70 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna instämmer i utredningens för- slag och bedömning eller lämnar dem utan invändning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I förarbetena till angavs att behovet av reformer angående behandlingen av pensionsförsäkringar vid bodelning ansetts vara störst vid bodelning efter försäkringstagarens makes död. De regler som gällde före äkten- skapsbalkens införande ledde till att den efterlevandes förmåner enligt pensionsförsäkringen ingick i den sammanlagda bobehållningen. De på- verkade därmed bodelningen, arvskiftet och arvsskatten. Om den avlidne hade bröstarvingar, kom i princip halva värdet av den efterlevandes för- måner enligt försäkringen att tillfalla bröstarvingarna. Om i stället den efterlevande maken var arvinge, medförde dessa förmåner en ökning av den arvsskatt som maken skulle betala (prop. 1986/87:1 s. 162). Problem kunde enligt då gällande rätt också uppstå om det var den avlidne som haft en pensionsförsäkring och denna innehöll ett efter- levandeskydd. Försäkringen föll då utanför kvarlåtenskapen. Eftersom en efterlevandeförmån för en make ofta är värd betydande belopp var det dock inte ovanligt att den kränkte laglotten (se 104 § lagen [1927:77] om försäkringsavtal i dess dåvarande lydelse). Den efterlevande kunde i sådana fall komma att få avstå en betydande andel av pensionen till den avlidnes bröstarvingar. De ändringar som vid införande i övrigt gjordes i äktenskaps- och arvslagstiftningen minskade visserligen de problem som fanns beträffande förmåner från en pensionsförsäkring. Efterlevande make fick nämligen arvsrätt framför gemensamma bröstarvingar och fick också rätt att bestämma att delning av makarnas giftorättsgods inte skall ske, utan att vardera sidan som sin andel skall behålla sitt giftorättsgods. Som påpekas i motiven till innebar dessa ändringar dock inte att problemen försvann helt. Sammantaget ansåg departements- chefen att det inte längre borde göras någon skillnad vid bodelning mellan pensionsförsäkring och annan pension (prop. 1986/87:1 s. 162 f.). Utredningen gör bedömningen att de skäl som redovisats ovan alltjämt har samma styrka och att bestämmelsen om bodelning efter dödsfall därför inte bör ändras i sak. Remissinstanserna har inte givit uttryck för någon annan uppfattning. Enligt regeringens mening saknas därför anledning att ändra reglerna så att pensionsrättigheter på grund av pensionsförsäkring eller pensionssparande skall ingå i bodelning med anledning av dödsfall. De principer som gäller enligt 10 kap. 3 § andra och tredje styckena bör därför fortsätta att gälla vid bodelning på grund av ena makens död. Detsamma bör vara fallet även om ett mål om äktenskapsskillnad pågår när den ena maken dör. Lag- tekniskt bör emellertid regleringen förenklas så att, i enlighet med utredningens förslag, bestämmelserna i bara reglerar det fallet att det är den efterlevande maken som har en pensionsrättighet på grund av privat pensionsförsäkring eller individuellt pensionsspa- rande, medan det fallet att försäkringen eller pensionssparkontot ägts av den avlidna maken i fortsättningen bör regleras uteslutande av försäk- ringsavtalslagen och lagen om individuellt pensionssparande. Bestämmelsen i 10 kap. 3 § fjärde stycket, enligt vilken de pensions- rättigheter som avses i andra och tredje styckena i vissa fall ändå skall ingå i bodelningen, gäller vid både äktenskapsskillnad och dödsfall. Utredningen har kommit fram till att den regeln kan tas bort när dess tillämpningsområde skulle begränsas till bodelning efter dödsfall. Vid införandet av bestämmelsen om att undanta pensionsrättigheter från bodelning var det just situationerna vid bodelning efter dödsfall som från praktisk synpunkt vägde tyngst. När jämkningsbestämmelsen i fjärde stycket senare infördes motiverades den bara med argument som hänför sig till förhållandena vid äktenskapsskillnad. Utredningen har inte kunnat finna något behov av att kunna tvångsvis dra in en efterlevande makes pensionsförsäkringar eller individuella pensionssparande i bodelning med anledning av dödsfall. Regeringen delar utredningens bedömning och föreslår att möjligheten att tvångsvis dra in pensionsrättigheter i bodelning med anledning av dödsfall tas bort. När det gäller pensionsrättigheter som ägts av den avlidna maken med den efterlevande maken som förmånstagare finns särskilda jämknings- regler i 104 § försäkringsavtalslagen respektive 4 kap. 7 § lagen om individuellt pensionssparande. I praktiken torde det emellertid sällan bli aktuellt att jämka förordnanden av detta slag (jfr prop. 1986/87:86 s. 105 samt prop. 1992/93:187 s. 118 f. och 190). Situationen är också delvis en annan än när det gäller ett pensionssparande som den efterlevande maken skaffat själv. Av 10 kap. 4 § jämförd med 9 kap. 5 § följer att den efterlevande maken och den avlidne makens arvingar och universella testamentstagare kan komma överens om att sådana pensionsrättigheter som enligt 10 kap. 3 § andra och tredje styckena skall hållas utanför bodelningen ändå skall ingå i denna. Även denna möjlighet bör bestå såvitt gäller pensionsrättigheter som den efterlevande maken har. I fråga om försäkringar eller individuellt pensionssparande som ägts av den avlidna maken med den efterlevande maken som förmånstagare kan samma resultat oftast uppnås genom att den efterlevande maken avstår helt eller delvis från sin rätt enligt förmånstagarförordnandet. 8 Jämkning i särskilda fall 8.1 Jämkning av vilka pensionsrättigheter som skall ingå i bodelning Regeringens förslag: Rätt till pension på grund av privat pensions- försäkring eller individuellt pensionssparande skall helt eller delvis kunna lämnas utanför bodelningen vid äktenskapsskillnad, om det med hänsyn till makarnas ekonomiska förhållanden och omständig- heterna i övrigt skulle vara oskäligt att pensionsrätten ingick i bodelningen eller om makarna är ense om att pensionsrättigheten inte skall ingå i bodelningen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 74). Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av de remissinstanser som är postitiva till förslaget att privata pensions- försäkringar och individuellt pensionssparande enligt huvudregeln skall ingå i bodelning. De remissinstanser som avstyrker införandet av en sådan huvudregel avstyrker även den nu aktuella jämkningsregeln. universitets juridiska fakultetsnämnd avvisar tanken på att under några förhållanden ha en särskild skälighetsregel för pensionsrättigheters behandling vid bodelning och menar att den allmänna jämkningsregeln i 12 kap. 1 § är tillräcklig, i vart fall om den ändras så att jämkning kan ske även till förmån för den make som har minst gifto- rättsgods. Skälen för regeringens förslag: Som tidigare angetts kan regeln att pensionsrättigheter på grund av privat pensionsförsäkring och individu- ellt pensionssparande skall ingå i bodelning efter äktenskapsskillnad i vissa fall leda till orättvisa resultat. I många, kanske flertalet fall skulle visserligen en jämkning enligt den allmänna jämkningsbestämmelsen i 12 kap. 1 § kunna leda till att man kom tillrätta också med orättvisor vid delning av pensionsrättigheter. Korrigering med hjälp av jämkningsregeln i 12 kap. 1 § är emellertid bara möjlig på så sätt att en make får behålla mer av sitt giftorättsgods än som skulle bli följden vid en likadelning. Om den make vars rätt till pension faller utanför bodelningen också äger merparten av giftorättsgodset, är en jämkning enligt 12 kap. 1 § alltså inte möjlig. I enskilda fall kan något av övriga bodelningskorrektiv i första hand jämkning av äktenskapsförord eller underhållsbidrag i form av engångsbelopp vara en lösning, men det är enligt regeringens mening ändamålsenligt att, på sätt utredningen gjort, också överväga en undantagsregel som tar sikte direkt på privata pensionsförsäkringar och individuellt pensionssparande. Utredningen föreslår att sådana pensionsrättigheter skall kunna helt eller delvis undantas från bodelning vid äktenskapsskillnad, om det med hänsyn till makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt framstår som oskäligt att de ingår i denna. Genom en sådan jämkningsregel skulle en möjlighet ges att från bodelning undanta en pensionsförsäkring eller ett individuellt pensions- sparande i sådana fall då det inte framstår som rimligt att försäkringen eller pensionssparandet skall ingå. Ett sådant fall kan vara att den ena maken har hela sin ålderspension tryggad i försäkring eller individuellt pensionssparande, medan den andra maken har sin ålderspension tryggad på ett sådant sätt att den makens pensionsrättigheter inte skall ingå i bodelningen. De remissinstanser som är kritiska till förslaget hänför sig främst till den föreslagna huvudregeln att pensionsförsäkringar och individuellt pensionssparande skall ingå i bodelning med anledning av äktenskaps- skillnad. Det är bara universitets juridiska fakultetsnämnd som avstyrker den föreslagna jämkningsregeln i sig. av- visar tanken på att under några förhållanden ha en särskild skälighets- regel för pensionsrättigheters behandling vid bodelning och menar att det är en diskutabel lagstiftningsteknik att stapla olika skälighetsregler på varandra. Enligt fakultetsnämnden är den allmänna jämkningsregeln i 12 kap. 1 § tillräcklig, i vart fall om den ändras så att jämkning kan ske även till förmån för den make som har minst giftorättsgods. Det är en rimlig utgångspunkt att flera skälighetsregler inte bör gälla för ett och samma förhållande. Utredningen har emellertid inte funnit det vara möjligt att utforma en enhetlig regel för korrigering av bodel- ningsresultat i samtliga de situationer som utredningen haft i åtanke. Av den anledningen anvisar utredningen tre olika vägar att komma tillrätta med ett bodelningsresultat som i det enskilda fallet framstår som oskäligt: möjlighet att i vissa fall från bodelning undanta pensions- rättigheter på grund av pensionsförsäkring eller pensionssparande, jämk- ning enligt den nuvarande bestämmelsen i 12 kap. 1 § samt underhållsbidrag som bodelningskorrektiv. Som framgår av nästföljande avsnitt anser regeringen att förekom- mande fall av snedfördelning av makars pensionsskydd inte är ett tillräckligt skäl att frångå den grundläggande likadelningsprincipen. Eftersom jämkningsutrymmet i 12 kap. 1 § sålunda inte utsträcks behövs enligt regeringens mening en särskild jämknings- bestämmelse som tar sikte direkt på privata pensionsrättigheter och som kan korrigera oskäliga bodelningsresultat främst i de fall där jämknings- regeln i 12 kap. 1 § inte kan användas. Flera av de remissinstanser som avstyrker utredningens förslag menar att effekten av förslaget kan förväntas bli att jämkningsbestämmelsen kommer att behöva tillämpas i ett så stort antal fall att den därmed inte får den avsedda prägeln av undantagsbestämmelse. Det är i och för sig troligt att bestämmelsen kommer att tillämpas i en något större utsträckning än vad som är fallet med den nu gällande jämk- ningsbestämmelsen avseende pensionsrättigheter. Bestämmelsen är emel- lertid avsedd att vara en undantagsregel och som sådan tänkt att tillämpas restriktivt. Med en sådan undantagsregel, i kombination med övriga redan befintliga bodelningskorrektiv, bör det vara möjligt att undvika den typ av slumpmässiga resultat som några av remissinstanserna har uttalat farhågor för. Vid en samlad bedömning finner regeringen att övervägande skäl talar för utredningens förslag. Det bör därför införas en bestämmelse om att rätt till pension på grund av privat pensionsförsäkring eller individuellt pensionssparande skall helt eller delvis kunna lämnas utanför bodelning vid äktenskapsskillnad om det skulle vara oskäligt att den ingick. Enligt utredningens förslag skall äktenskapets längd inte anges i lag- texten som en omständighet att ta särskild hänsyn till vid skälig- hetsbedömningen. Remissinstanserna har inte berört den frågan. Den make som äger mest giftorättsgods kan åberopa äktenskapets längd som en omständighet för att jämka bodelningen enligt bestämmelsen i 12 kap. 1 § . Den make som äger minst giftorättsgods kan inte rimligen som skäl för att undanta en privat pensionsrättighet få åberopa att det har varit fråga om ett kortvarigt äktenskap. Regeringen gör därför samma bedömning som utredningen att det inte finns anledning att i lagtexten särskilt hålla fram äktenskapets längd som en omständighet som man skall ta hänsyn till vid bedömningen. Den föreslagna jämkningsbestämmelsen bör gälla bara vid bodelning på grund av äktenskapsskillnad. Vid bodelning under bestående äkten- skap finns det nämligen inte något utrymme för en bestämmelse om jämkning mot en makes vilja. Enligt svensk rätt är det i första hand en uppgift för makarna själva att komma överens om hur egendomen skall fördelas mellan dem vid bodel- ning. Makarnas befogenhet att avtala om fördelningen av egendomen omfattar de flesta frågor som kan aktualiseras. Om makarna är ense bör utgångspunkten enligt gällande principer vara att de skall kunna komma överens om att pensionsrättigheter till följd av privat pensionsförsäkring eller individuellt pensionssparande inte skall ingå i bodelningen. Resultatet av en överenskommelse att undanta privat pensionsrättighet från bodelning kan bli att en make vid bodelningen förvärvar mer av den andra makens egendom än vad som är möjligt vid en likadelning. För att säkerställa att en sådan överenskommelse inte bedöms som gåva eller som en eftergift som kan angripas av makes borgenärer, föreslår rege- ringen i likhet med utredningen att makars möjlighet att komma överens om att undanta privat pensionsrättighet från bodelning bör komma till uttryck i lagtexten. Bestämmelsen bör gälla såväl vid bodelning i samband med äktenskapsskillnad som vid bodelning under bestående äktenskap. Finns det behov av följdändringar? En ändring som innebär att rätt till pension på grund av privat pensions- försäkring eller individuellt pensionssparande som regel skall ingå i bodelning med anledning av äktenskapsskillnad medför som utredningen påpekar att vederlagsregeln i 11 kap. 4 § andra stycket får ett snävare och annorlunda tillämpningsområde såvitt avser sådana rättigheter. Utredningen har funnit att regeln skulle bli tillämplig bara om den föreslagna nya undantagsregeln i 10 kap. 3 § som tillåter att en make vid äktenskapsskillnad ändå får hålla sin pensionsförsäkring eller sitt individuella pensionssparande utanför bodelningen är tillämplig. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det inte skulle vara rimligt att tillämpa vederlagsregeln i en sådan situation. Om ett fullstän- digt undantagande av pensionsrättigheten skulle ge ett alltför gynnsamt resultat för den make som har rättigheten, finns alltid möjligheten att ta undan den bara delvis. Det är emellertid enligt regeringens mening inte möjligt att utan vidare, som utredningen föreslagit, begränsa vederlagsregeln i 11 kap. 4 § andra stycket till att omfatta endast sådana personliga rättigheter som avses i 10 kap. 3 § första stycket. Vederlagsregeln gäller även till förmån för arvingarna till en make som avlidit sedan talan om äktenskapsskillnad väckts (se 9 kap. 11 § och , Äktenskaps- balken och promulgationslag m.m., 1990 s. 353). Regeringen har före- slagit att möjligheten att tvångsvis dra in pensionsrättigheter i bodelning med anledning av dödsfall tas bort. Förslaget innebär också att en sådan jämkning inte skall kunna göras i fall då en make dör när ett mål om äktenskapskillnad pågår. Det huvudsakliga syftet med vederlagsregeln är emellertid att söka neutralisera verkningarna av sådana förfoganden som en make närmast före upplösningen av äktenskapet vidtar över sitt giftorättsgods i avsikt att minska eller omintetgöra den andra makens giftorättsanspråk i denna egendom. I det hänseendet skiljer sig vederlagsregeln från den föreslagna jämkningsregeln i 10 kap. 3 § äkten- skapsbalken. Regeringen gör därför den bedömningen att vederlagsregeln även fortsättningsvis bör gälla till förmån för arvingar till den make som avlidit sedan talan om äktenskapsskillnad väckts. Det medför att 11 kap. 4 § skall behållas i sin nuvarande lydelse, trots att den i praktiken får ett snävare och annorlunda tillämpningsområde såvitt avser pensionsrättigheter. En motsvarande fråga uppkommer när det gäller skuldtäckningsregeln i 11 kap. 2 § tredje stycket . Även om det inte är särskilt praktiskt att någon har dragit på sig betydande skulder för att skaffa sig en pensionsförsäkring eller ett individuellt pensionssparande, föreslår regeringen inte heller för denna bestämmelse någon begränsning av tillämpningsområdet. Bestämmelsen blir fortsättningsvis tillämplig fram- för allt i den situationen att den efterlevande maken vid bodelning med anledning av dödsfall har skulder för en sådan pensionsrättighet. I 13 kap. 4 § finns bestämmelser om försäkrings- givares återbetalningsskyldighet med anledning av vederlagskrav. Utred- ningen har, som en följd av sitt förslag att begränsa tillämpningsområdet för vederlagsregeln i 11 kap. 4 § andra stycket , före- slagit att 13 kap. 4 § upphävs. Som framgått ovan har regeringen funnit att 11 kap. 4 § bör behållas i sin nuvarande lydelse. Redan till följd av denna bedömning kan 13 kap. 4 § inte upphävas. Vidare kan det enligt regeringens mening inte uteslutas att bestämmelsen i 13 kap. 4 § undan- tagsvis skulle kunna tillämpas när det gäller vissa pensionsförsäkringar som undantas från bodelning enligt 10 kap. 3 § första stycket äktenskaps- balken. Regeringen gör således den bedömningen att 13 kap. 4 § äkten- skapsbalken måste behållas.