prop · GL03115 · 1998-01-01 00:00:00 — Studieförbunden redovisade nästan 164 000 kulturprogram med drygt 14 miljoner deltagare/besökare. Programmen engagerade totalt 940 000 medverkande. Kulturarbetare medverkade vid totalt ca 80 000 arrangemang. Kulturprogrammens ämnesinriktning var till större delen sång och musik () och föreläsningar (). Att inte minst ungdomar engagerar sig i musikgrupper, teatergrupper, skrivarverkstäder m.m. av skilda slag är särskilt värdefullt. Ofta är det inom folkbildningen som människor får den första kontakten med olika kulturyttringar. En sådan kontakt ger inte sällan upphov till ett intresse för att söka fördjupad kontakt med kulturverksamhet, något som leder till en ökad förståelse och ett större intresse för att ta del av det professionella kulturutbudet. Utöver engagemang i kulturprogram erbjuds de professionella utövarna också arbetsmöjligheter inom cirkelverksamheten. Detta samspel mellan professionella kulturutövare och amatörer är värdefullt både för folkbildningen och kulturens utveckling. Det kan handla om att konstnärer leder studiecirklar eller att professionella utövare och amatörer samverkar i teater- och musikprojekt. Denna samverkan bör för framtiden kunna vidareutvecklas ytterligare. Det handlar både om att de som organiserar amatörverksamhet ser värdet av medverkan från yrkesutövande konstnärer och att yrkesutövarna har en uttalad vilja att med helhjärtat engagemang arbeta som ledare eller resurspersoner i amatörverksamheten. Även kontakterna mellan kulturinstitutionerna och folkbildningen bör ytterligare kunna utvecklas. Kulturinstitutionerna måste också vara beredda att avsätta en rimlig del av sina resurser för annat än produktioner och övrigt arbete inom den egna institutionen. Folkhögskolornas betydelse för kulturen Även folkhögskolorna har en betydande roll som lokala arrangörer av kulturprogram. Många kulturaktiviteter som förläggs till folkhögskolor vänder sig till allmänheten. De fyller därmed på många håll i landet en viktig funktion som mötesplats och kulturcentrum i sin region. Det är också vanligt att skolornas personal och resurser utnyttjas i aktiviteter utanför skolorna. Folkhögskolornas betydelse för att bredda, fördjupa och berika kulturutbudet är därför viktig och i många bygder av avgörande betydelse för utvecklingen av det lokala kulturlivet. Folkhögskolorna arbetar med ett rikt utbud av utbildningar inom kulturområdet. Utbildningarna vid de långa kurserna syftar bl.a. till att utveckla den personliga uttrycksförmågan och till att förbereda för inträde till fortsatt utbildning eller till att ge en yrkesinriktad pedagogisk utbildning. Kortkursverksamheten omfattar t.ex. pedagogiska fortbildningskurser för ledare i amatörverksamheten. I folkhögskolorna sker ofta kulturellt och estetiskt skapande som en integrerad del i annan undervisning och kunskapsinhämtande. Folkhögskolorna har härigenom kunnat visa på kulturen som redskap för att förnya pedagogik och arbetssätt. Det har inte minst varit värdefullt för grupper som haft svårt att ta del av annan undervisning. 8.3 Folkbildningens roll för personer med funktionshinder Regeringens bedömning: Folkbildningen bör fortsätta sina ansträngningar att undanröja studiehinder och tillgodose utbildningsbehov för människor med funktionshinder. Inte minst folkhögskolorna bör här kunna ta på sig ett särskilt ansvar att anordna behörighetsgivande utbildning på uppdrag av kommuner. Skälen för regeringens bedömning: Förhållandena för personer med funktionshinder har gradvis förbättrats under den senare hälften av 1900- talet. Välfärdssamhället har utvidgats och inställningen till handikapp har förändrats i en positiv riktning. Trots detta är emellertid skillnaderna i levnadsvillkor mellan personer med funktionshinder och andra fortfarande betydande. SCBs levnadsnivåundersökning visar att människor med funktionshinder har sämre utbildning, högre arbetslöshet och sämre medelinkomst än svenskar i genomsnitt. De har dessutom svårare att delta i kultur- och fritidsaktiviteter och att etablera sociala kontakter. Av tradition har folkbildningen spelat en stor roll när det gäller att öka möjligheterna för personer med funktionshinder att komplettera brister i sin tidigare utbildning och söka nya kunskaper. Att delta i folkbildningsarbetet är dock inte bara ett alternativt sätt att skaffa sig kunskap. Folkbildningen har också en viktig uppgift att uppmuntra och inspirera människor till att utveckla och ta till vara sin förmåga. Folkbildningen ger dem också möjlighet till kulturupplevelser och eget skapande, förmedlar sociala kontakter och ger social kompetens. I den folkrörelseanknutna folkbildningen finns det också en djupt förankrad tradition att möta deltagaren på dennes villkor och att ingen skall ställas utanför. Handikapprörelsens framväxt under till att bli en stark folkrörelse har också bidragit till ett aktivt och fördjupat samarbete mellan folkbildningsorganisationerna och handikapporganisationerna. tar folkhögskolorna emot elever med mycket svåra och komplicerade funktionshinder. Undervisningen och miljön vid folkhögskolorna har visat sig vara av största betydelse för dem, inte minst för dem som är osäkra . Många folkhögskolor har skaffat sig de specialkunskaper och särskilda erfarenheter som ofta krävs för att utbilda och möta människor med funktionshinder utifrån de faktiska förutsättningar de har. På motsvarande sätt är studieförbunden en viktig resurs för enskilda och grupper som andra aktörer inom vuxenutbildningen har svårt att nå. För många personer med funktionshinder erbjuder studieförbunden möjligheter till studier, till möten och samtal med andra människor och till kulturaktiviteter som bidrar till en ökad livskvalitet och till ökade möjligheter att utvecklas och ta eget ansvar. Folkhögskolor och studieförbund har visat sig ha både vilja, ambitioner och förutsättningar att undanröja studiehinder och anpassa verksamheten för att tillgodose funktionshindrade människors behov. Stora ansträngningar har gjorts från folkbildningens sida för att öka tillgängligheten och undanröja sådana praktiska hinder som försvårar deltagandet i både utbildnings- och kulturaktiviteter. Regeringen räknar med att denna utveckling kommer att fortgå och intensifieras. Folkbildningen, inte minst folkhögskolorna, bör på detta område också kunna ta på sig ett särskilt ansvar att också ge behörighetsgivande utbildning på uppdrag av kommuner. Mot bakgrund av att vuxenstuderande med funktionshinder möter hinder som försvårar eller i praktiken omöjliggör studier har regeringen gett (U 1995:09) i uppdrag att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. Uppdraget skall redovisas . 8.4 Folkbildningen och IT Regeringens bedömning: Folkbildningen bör ta på sig viktiga uppgifter på IT-området till nytta för samhället och för folkbildningens egen verksamhet. Folkbildningen bör kunna bidra både genom att erbjuda utbildning kring IT och genom att utnyttja IT som redskap i utvecklingen av den egna verksamheten. Regeringen avser därför att ta initiativ för att påskynda IT- användningen i folkbildningen. Regeringen har erfarit att och kompetens är beredd att stödja IT-utvecklingen i folkbildningen. Folkbildningen kommer därigenom att disponera ca för IT-utveckling inom ramen för det utvecklingscentrum som regeringen i den regionalpolitiska propositionen föreslår skall etableras för att stödja distansutbildning i första hand inom högskolan och folkbildningen. Skälen för regeringens bedömning: Övergången till informations- och kunskapssamhället och den ökade användningen av informationsteknik, IT, skapar en rad möjligheter. Stora kunskapsbaser öppnas för en bredare allmänhet, tillgången till samhällsinformation förbättras och därmed ökar också möjligheterna till kommunikation och till att delta i den demokratiska processen. Möjligheten till distansarbete och distansstudier förbättras avsevärt. finns det risker med den snabba utvecklingen inom IT-området och det ökande beroendet av detta kommunikationssätt. En konsekvens av den snabba utvecklingen kan bli att vi får ett A- och ett B-lag, om det uppstår en klyfta mellan dem som har tillgång till tekniken och reella möjligheter att använda den och dem som inte har dessa möjligheter. Tekniken är fortfarande förhållandevis dyr och även om antalet människor som har tillgång till en dator stadigt ökar, är vi långt från den situation som förutsågs en dator i varje hushåll. Frågan om tillgänglighet är dock mycket bredare än så. Enbart den fysiska tillgången till tekniken säkerställer inte förmågan att hantera den och få tillgång till informationen. Det är viktigt att alla ges möjlighet att få insikt och kunskaper om hur tekniken hanteras och hur den på olika sätt kan påverka arbetslivet, privatlivet och samhällslivet. Det ökade flödet av information med hjälp av nya medier ställer också nya krav på den enskilde. Mycket av den information som varit tillgänglig har på olika sätt granskats och värderats av utgivaren av informationen. Samhället har också på olika sätt försökt försäkra sig om god informationskvalitet, t.ex. genom reglerna om utgivaransvar för press och etermedier. Så är dock inte fallet inom den nya IT-baserade informationsspridningen, där möjligheterna för enskilda och organisationer att göra information direkt tillgänglig för många är oerhört mycket större . Även om olika ansträngningar görs för att öka ansvaret från utgivarna av det IT-baserade utbudet, så kommer ansvar för värdering av informationen i betydande grad att flyttas från som tidigare en ansvarig utgivare till ett stort antal ansvariga mottagare. Beredskapen för denna nya roll som ansvarig mottagare måste förbättras om informationstekniken skall kunna ställas i samhällets tjänst. Folkbildningens roll IT-frågan är inte ny för folkbildningen. var folkbildningen bland de första som i större skala erbjöd utbildning inom data och ADB. Ämnesområdet har behållit sin stabila position, och såväl studieförbund som folkhögskolor har ett stort kursutbud inom IT-området. Folkbildningen har en stor uppgift att fylla med tanke på ITs framväxande roll i det nya informationssamhället. Folkbildningen kan genom sin förankring i lokalsamhället och sin koppling till folkrörelserna spela en viktig roll i en ökad tillgänglighet, såväl fysisk som kunskapsmässig, till den nya tekniken. Vidare utgör folkbildningen med sin deltagarstyrda verksamhet och gruppbaserade pedagogik en god grund för utvecklandet av ett kritiskt förhållningssätt till den information som är tillgänglig via den nya tekniken. Folkbildningen har också möjlighet att via sin verksamhet påverka den svenska IT-utvecklingen, framför allt beträffande informationsinnehållet. Den tekniska infrastrukturen inom folkbildningen är relativt god. Detta innebär inte att samtliga studieförbundsavdelningar har möjlighet att ständigt förnya sin utrustning i takt med den senaste utvecklingen. Tillgången till IT är dock tillräcklig för att folkbildningen tillsammans med bibliotek, skolor m.fl. skall kunna utgöra en viktig resurs för ökad lokal tillgänglighet till tekniken i en lärande miljö. Etablerandet av lokala studiecentra som erbjuder tillgång till modern och pedagogisk handledning har haft stor betydelse. I arbetet med att göra den nya tekniken tillgänglig kan det sägas finnas två huvudlinjer: verksamhet där tekniken och dess användningsområden utgör själva ämnet samt integrerad användning av IT i övrig studieverksamhet. En sådan anpassning av verksamheten ställer dock tämligen stora krav på flexibilitet och anpassning av studielokaler. I detta sammanhang är det viktigt att folkbildningen kan utforma verksamheten så att den fortfarande grundar sig på de värderingar som präglar studiecirklar och folkhögskolekurser. Användningen av teknik i utbildningssituationer skapar lätt bilden av en verksamhet där människor sitter ensamma vid sina datorer och interaktionen framför allt sker mellan människa och maskin. Folkbildningen har, med sin stora erfarenhet av att skapa kreativa möten mellan människor, såväl en möjlighet som en uppgift att utveckla verksamhetsformer som stöds av IT, men som fortfarande baserar sig på samspel mellan människor. Förhållandet mellan folkbildningen och den nya tekniken har möjlighet att utvecklas till en situation där de båda områdena drar nytta av varandra. Verksamheten i studiecirklar och folkhögskolekurser får med hjälp av den nya tekniken tillgång till väsentligt större informationsmängder. utgör folkbildningens verksamhet en organiserad plats för lärande och bildning med diskussioner om och ifrågasättande av den IT-baserade informationen. I folkbildningsaktiviteten skapas möjligheter att bearbeta informationen så att den kan omvandlas till kunskap. Folkbildningen har en viktig uppgift i att förbättra möjligheterna till kritisk granskning av de informationsmängder som görs tillgängliga med hjälp av den nya tekniken. Detta kan ske t.ex. genom särskilda utbildningar i källkritik och kritisk faktagranskning. En ökad användning av modern kommunikationsteknik erbjuder också möjligheter att bredda de diskussioner som folkbildningens verksamhet grundar sig på. Diskussioner som tidigare pågått inom en enskild folkhögskolas eller studiecirkels ram kan nu utvidgas till flera med teknikens hjälp. Breddningen av diskussionen kan då också ske över såväl organisationsgränser som geografiska gränser. Kommunikationstekniken kan också användas för att vid valda tillfällen utnyttja ämnesexpertis som inte finns att tillgå lokalt. Regeringens insatser Folkbildningen har stora uppgifter på IT-området till nytta både för samhället och för folkbildningen själv. Det är viktigt att folkbildningen både erbjuder utbildning kring IT och utnyttjar IT som ett pedagogiskt redskap. Mot den bakgrunden avser regeringen att ta särskilda initiativ för att underlätta och påskynda IT-användningen i folkbildningen. Insatserna berör flera områden. Regeringen vill för det första öka folkbildningens möjligheter att ge en allmän IT-kompetens till hela befolkning, såväl kvinnor som män. Folkbildningen bör därför få stöd för att ta fram en IT-grundkurs. Kursen bör behandla informationstekniken ur olika aspekter, bl.a. programvarutyper, inverkan på den enskildes och samhällets situation, Internet och kommunikation samt kritisk informationshantering. För det andra vill regeringen ge folkbildningen ökad tillgång till den informations- och kunskapsmängd som förmedlas via IT. I detta avseende är en ökad tillgänglighet till Internet en viktig faktor. Regeringen har tagit ett steg mot detta genom anslutningen av läns- och folkbiblioteken samt muséer till . Här har också folkbildningen, genom samverkan med folkbiblioteken, fått en stor kunskaps- och informationsresurs till sitt förfogande. Regeringen vill nu utveckla den lokala tillgängligheten ytterligare genom att möjliggöra även för folkbildningen att ansluta sig till Internet med god kapacitet och på förmånliga villkor, i stort i enlighet med den modell som gällt för folkbibliotekens anslutning till SUNET. Folkbildningen får genom detta en avgörande möjlighet att infoga IT-stöd i sina kurser och studiecirklar. För det tredje vill regeringen påskynda det utvecklingsarbete som påbörjats inom ramen för det av regeringen stödda projektet . Detta utvecklingsarbete bör breddas med avsikten att bl.a. skapa gemensamma IT-baserade funktioner för folkbildningen, som kan användas av cirkelledare och lärare vid folkhögskolor för att utforma egna IT-baserade pedagogiska material samt andra gemensamma IT- funktioner. Regeringen föreslår i den regionalpolitiska propositionen (prop. 1997/98:62) att ett särskilt utvecklingscentrum bör etableras för att stödja utvecklingen av distansutbildning baserad på modern informationsteknik i första hand inom högskolan och folkbildningen. Ledningen för detta centrum skall uppdras åt en delegation med företrädare i första hand för högskolan och folkbildningen. Företrädare för dessa två parter skall representera de delar av respektive område som direkt bidrar till kunskapsutvecklingen om användningen av IT i utbildningen. För folkbildningens del bör få i uppdrag att ansvara för att utse företrädare för den delen av centrumets verksamhet. Delegationen får i uppdrag att lämna förslag till inriktning och fortsatt finansiering av verksamheten. Delegationen bör också få i uppdrag att lämna förslag till hur staten kan stödja folkbildningens tillgång till Internet med utgångspunkt från den modell som gällt folkbibliotekens anslutning till SUNET. Regeringen har erfarit att och kompetens är beredd att stödja IT-utveckling för folkbildningens behov i enlighet med de riktlinjer som här presenterats. För detta ändamål kommer folkbildningen via centrumet därvid att kunna disponera ca utöver det ordinarie folkbildningsanslaget. För högskolans del avser regeringen att avsätta ytterligare för centrumets verksamhet på högskoleområdet. I samma proposition har regeringen också särskilt behandlat möjligheterna att via folkbildningen och IT göra det nationella kulturutbudet tillgängligt i hela landet. Regeringen understryker där att folkbildningen har en särskild roll i regeringens ambition att göra detta kulturutbud tillgängligt för alla. Arbetet med Kulturnät visar att informationstekniken även kan användas för spridning och tillgänglighet av kultur. För att säkerställa en bred tillgång till ett nätburet kulturutbud bör en modell för lokala IT-kulturcentra utvecklas. Folkbildningen har stor erfarenhet som lokal arrangör av kulturverksamhet och en nära koppling till den lokala kulturen. Det finns också en fördel i att kombinera miljöer för lärande och kultur. 8.5 Folkbildningen och integrationsarbetet Regeringens bedömning: Folkbildningen bör fortsätta sina ansträngningar att genom kultur- och bildningsarbete underlätta en integration mellan invandrare och svenskar. Särskilt i storstädernas ytterområden bör folkbildningen, inte minst studieförbunden, ta på sig en stor och viktig uppgift på detta område. Skälen för regeringens bedömning: har genom invandring blivit ett land som är präglat av kulturell och etnisk mångfald. Mer än 900 000 personer är födda utomlands och många av dem har varit bosatta i . I propositionen , framtiden och mångfalden från invandrarpolitik till integrationspolitik (prop.1997/98:16) har regeringen gett sin syn på dessa frågor. Säråtgärder som riktar sig till invandrare som grupp skall begränsas till insatser och åtgärder som kan behövas . Målen för integrationspolitiken är lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund och en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Folkhögskolor och studieförbund kan utan tvivel aktivt bidra till att en ökad integration förverkligas i samhället. Genom sina insatser inte minst i utsatta områden har folkbildningsarbetet påtagligt ökat de invandrades delaktighet i samhället. Inte sällan är det just via folkbildningen som människor med olika bakgrund möts på jämlika och likvärdiga villkor. Folkbildningen står för grundläggande demokratiska värden och lika rättigheter och möjligheter för män och kvinnor. Detta är av särskild vikt i integrationsarbetet. och folkhögskolor har också visat att de kan göra betydelsefulla insatser i arbetet med att förebygga och motverka främlingsfientlighet och rasism. Folkbildningen främjar en kulturell mångfald och möten mellan olika kulturer. Inom ramen för kulturaktiviteter skapas viktiga kontakter mellan människor från olika länder och ett kulturutbyte äger rum, som är en central del i integrationsarbetet. Folkbildningen kan även på andra sätt bidra till integrationsarbetet. Att svenskar skaffar sig kunskaper i främmande språk är viktigt. Men också kunskaper om andra länders kultur och vanor samt om andra religioner har en stor betydelse. Här kan insatser från folkbildningen spela en viktig roll både på utbildnings- och kulturområdet. Folkhögskolorna kan erbjuda rika möjligheter för invandrade och svenskar att träffas och att arbeta tillsammans i konkreta utbildningssituationer. Det gäller särskilt de folkhögskolor som bedriver verksamhet i storstäderna. Även studiecirklar, som samlar människor som invandrat från olika länder och svenskar kring gemensamma intressen, är viktiga. Det kan vara ett bra komplement till svenskundervisningen för invandrare (sfi), oavsett om sfi bedrivs i regi eller inom folkbildningen som ett uppdrag från en kommun. Flera undersökningar har visat att vuxna invandrare som har varit i annars sällan kommer i kontakt med svenskar. Det finns många erfarenheter av att både invandrare och svenskar som träffas i t.ex. studiegrupper upplever en stark gemenskap, som de tidigare inte trott vara möjlig. Även i samverkan med organisationer som har bildats av invandrare eller på etnisk grund kan folkbildningen bidra med att skapa nya vägar för människor från olika kulturer att mötas i ett gemensamt samhällsarbete. Folkbildningen har en lång tradition av att erbjuda sfi. För många invandrare var det genom folkbildningen man fick den första kontakten med det svenska språket och det svenska samhället. Folkbildningen har alltjämt en viktig roll för att ge invandrare rika möjligheter till att träna, öva och förbättra sina språkfärdigheter i svenska. är det just som mötesplats mellan olika kulturer och mellan människor med olika bakgrund och ursprung som folkbildningen kanske har sin viktigaste roll för att förverkliga målen för integrationspolitiken. 8.6 Folkbildningen och arbetet med att forma ett ekologiskt hållbart samhälle Regeringens bedömning: Folkbildningen bör fortsätta sina ansträngningar att bidra till en kunskapsutveckling hos alla medborgare kring vad som krävs för att ställa om till en ekologiskt hållbart samhälle. Särskilt inom ramen för arbetet med lokala investeringsprogram kan folkbildningen spela en viktig roll. Skälen för regeringens bedömning: Vid om miljö och utveckling i lyftes särskilt fram kretsloppstänkande, källsortering, återvinning och förnyelsebara råvaror som nyckelbegrepp i den nya samhällsutveckling som krävs för att skapa större rättvisa mellan Nord och Syd och mellan vår generation och kommande. I , överlevnadsprogrammet för det 21:a århundradet , utmanas alla till genomgripande förändringar. I har det resulterat i att ett omfattande s.k. Agenda 21-arbete inletts lokalt i kommuner, organisationer och folkrörelser. I det arbetet har också folkbildningen aktivt engagerat sig. En ekologiskt hållbar utveckling innebär att vi som lever tillgodoser våra behov utan att äventyra kommande generationers möjlighet att tillgodose sina. De övergripande målen för ett ekologiskt hållbart samhälle är att skydda miljön och människors hälsa, att använda jordens resurser effektivt och att nå en hållbar försörjning. Detta kräver långsiktiga och uthålliga insatser inom skilda politikområden. Efter förslag i budgetpropositionen (prop. 1997/98:1, utg.omr. 18) infördes ett statligt stöd till lokala investeringsprogram. Sammantaget kommer att fördelas till kommuner 2000. En kommun som vill söka sådant statligt stöd skall brett beskriva sitt pågående och kommande arbete för att skapa en ekologiskt hållbar utveckling. Helhetsperspektivet är viktigt och sociala aspekter måste beaktas. Förekomsten av och innehållet i folkbildnings- och utbildningsinsatser skall bl.a. redovisas i kommunernas ansökningar. Om visionen om en ekologisk omställning skall kunna förverkligas handlar det i hög grad om förändrade beteenden hos individerna, om att vi alla reflekterar över vår vardagliga livsstil och anstränger oss att förändra den så att den blir mera resurseffektiv och kretsloppsanpassad. Det behövs alltså ett nytänkande som har en bred folklig förankring och förändrade attityder som innebär att vi är beredda till handling.