prop · GL0341 · 1998-01-01 00:00:00 — Utöver sin behörighet att fatta beslut i enskilda ärenden, skall nämnden även föra talan i länsrätt och kammarrätt, om en fråga som avgjorts av nämnden över- klagas dit. När socialförsäkringsnämnderna infördes uttalades att nämn- den skall avgöra ärenden som har stor betydelse för den försäkrade från trygghets- och försörjningssynpunkt och inrymmer betydande inslag av skälighetsbedömningar. har reglerna om t.ex. för- tidspension och arbetsskada skärpts så att utrymmet för bedömning har inskränkts men inte helt tagits bort. Regeringen anser att socialförsäkringsnämndernas beslutsbefogenhet inte är ändamålsenlig till alla delar. Den är uppdelad på ett stort an- tal olika ärendeslag och rör ärenden vars konsekvenser för den enskilde och samhället har synnerligen stor spännvidd från t.ex. förtidspension till en ung person till fråga om rätt till sjukpenning för en kvarts dag. Re- geringen anser att detta inte är rimligt eller effektivt. Regeringen anser att socialförsäkringsnämndens beslutsbefogenhet inte får bli endast formell fråga. Det är viktigt att handläggning och beslut håller en hög kvalitet och att nämndens medverkan har en reell funktion. Ledamöterna bör ha en rimlig möjlighet att sätta sig in i de ofta kom- plexa och komplicerade ärendena så att de kan få ett reellt inflytande i beslutsprocessen. Regeringen anser att kvaliteten i socialförsäkrings- nämndernas arbete bättre kan garanteras om nämnden får färre ären- deslag att besluta i. Ledamöterna kan då lättare tillgodogöra sig och upp- rätthålla nödvändig kunskap om den gällande rätt som råder på de områ- den nämnden har att befatta sig med. Den nuvarande uppsplittringen på ett stort antal vitt skilda ärendeslag, ibland sällan förekommande, gör det svårt för nämndens ledamöter att i praktiken ha de kunskaper som ger ett verkligt inflytande över besluten. Mot denna bakgrund anser regeringen att socialförsäkringsnämndens beslutsbefogenhet bör koncentreras till ärenden som har väsentlig betydelse för den enskilde från försörjningssynpunkt eller där ersättningen är ägnad att höja den enskildes livskvalitet. skall ärendet innehålla utrymme för be- dömning. Saknas däremot bedömningsinslag bör ärendena inte beslutas av socialförsäkringsnämnd. Begreppet avsevärd tid används i andra sammanhang i olika regel- system, t.ex. vad gäller förutsättningarna för rätt till förtidspension i form av sjukbidrag och handikappersättning. Med avsevärd tid menas i dessa sammanhang . Denna tolkning har sitt ursprung i förarbetena till AFL (prop. 1962:90, bet 1962:L2U, rskr. Regeringen an- ser att samma tolkning bör gälla även i fråga om vilka ärenden som skall beslutas av socialförsäkringsnämnd. De ärenden som har väsentlig betydelse för den en- skilde från försörjningssynpunkt eller där ersättningen är ägnad att höja den enskildes livskvalitet och där respektive ärendeslag inne- håller utrymme för bedömning är följande - förtidspension/sjukbidrag enligt AFL - särskild efterlevandepension enligt AFL - handikappersättning enligt AFL - vårdbidrag enligt AFL - assistansersättning enligt lagen (1993:389) om assistansersättning - bilstöd till handikappade enligt lagen (1988:360) om bilstöd till handi- kappad - livränta till den försäkrade, särskild efterlevandelivränta samt arbets- sjukdom enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring - sjukdom och livränta enligt lagen (1977:265) om statligt personskade- skydd. Dessa ärenden har de beskrivna kriterierna och bör därför beslutas av socialförsäkringsnämnd. Regeringen anser därför att beslutsbefogenheten inte bör ändras i dessa fall. I det följande redogörs för i vilka fall regeringen anser att socialförsäk- ringsnämndens beslutsbefogenheter bör ändras. Ändringen av besluts- befogenheten görs med ledning av att vissa ärenden inte längre ryms inom den ovan beskrivna definitionen. Frågor om rätt till delpension enligt lagen (1979:84) om delpension till den som inte har förvärvsarbete enbart i form av anställning eller uppdrag egna företagare skall avgöras av socialförsäkringsnämnd. Vidare skall ärenden av vidlyftig eller svår beskaffenhet beslutas av nämnd. Det är handläggande tjänstemannen som avgör om ärendet är vidlyftigt eller av svår beskaffenhet. avgjorde socialförsäkringsnämnderna i landet 171 ärenden om delpension. Enligt det principbeslut som fattat kommer det nya pen- sionssystemet att medföra att delpensionsförsäkringen upphör som fristå- ende ersättningsform (prop. 1993/94:250, bet. 1993/94:SfU24, rskr. 1993/94:439). Med hänvisning till den tidigare redovisade definitionen och till att delpensionsförsäkringen kommer att upphöra, anser regeringen att alla beslut om delpension bör fattas av tjänsteman hos . Beslut om eftergift av återbetalningsskyldighet och ränta för utgivet underhållsstöd m.m. enligt lagen (1996:1030) om underhållsstöd och de upphävda lagarna (1964:143 och 1984:1095) om bidragsförskott och förlängt bidragsförskott, s.k. kraveftergift, beslutas av socialförsäk- ringsnämnd oavsett återkravsbeloppets storlek. avgjordes ca 3 900 sådana ärenden i landet. Dessa ärenden kan jämföras med ärenden om återkrav av andra utbe- talade ersättningar från enligt 20 kap. 4 § AFL med flera författningar. De ärendena beslutas av tjänsteman oberoende av hur stort återkravsbeloppet är. Mot denna bakgrund och med hänvisning till att kraveftergiftsärendena inte uppfyller kriteriet avsevärd tid anser rege- ringen att dessa bör beslutas av tjänsteman hos . Om det är uppenbart att en person som söker bostadsbidrag enligt la- gen (1993:737) om bostadsbidrag på grund av hushållets inkomst- eller förmögenhetsförhållanden eller något annat förhållande inte behöver det bidrag som kan beräknas enligt bostadsbidragslagen, får försäkrings- kassan efter särskild utredning avslå en ansökan, dra in eller sätta ned bidraget. En sådan fråga skall avgöras av socialförsäkringsnämnd. avgjordes drygt 200 sådana ärenden i hela landet. Dessa ärenden uppfyller inte kriteriet avsevärd tid. Regeringen anser därför att de bör beslutas av tjänsteman hos . Om en person, som är berättigad till familjeförmåner, helt eller delvis har sin försörjning från en näring som drivs av honom eller henne eller maken, och särskild avlönad arbetskraft anlitas för att ersätta den bi- dragsberättigade under tjänstgöringen, lämnas näringsbidrag för löne- kostnaden enligt lagen (1991:1488) om handläggning av vissa ersätt- ningar till den som tjänstgör inom totalförsvaret. Om ett sådant ärende bedöms vara vidlyftigt eller av svår beskaffenhet får ärendet avgöras av socialförsäkringsnämnd. Det är handläggande tjänstemannen som avgör om ärendet skall föredras för nämnden. beslutades endast 3 sådana ärenden i hela landet av nämnd. Dessa ärenden uppfyller inte kriteriet avsevärd tid. Regeringen anser därför att de bör beslutas av tjänsteman hos . Om en enskild begär att ett beslut, som tjänsteman hos försäkrings- kassan har fattat, skall omprövas, skall antingen en annan tjänsteman hos kassan eller socialförsäkringsnämnden ompröva ärendet. Om den en- skilde är missnöjd även med omprövningsbeslutet kan det överklagas till länsrätten. Om den enskilde är missnöjd med ett beslut som socialför- säkringsnämnden fattat skall det inte omprövas, utan vederbörande får överklaga beslutet direkt till länsrätten. I en lång rad fall skall ompröv- ningen av ett tjänstemannabeslut göras av socialförsäkringsnämnd. Dessa ärenden kan uppdelas i följande huvudgrupper: - fråga om rätt till en ersättning, t.ex. sjukpenning, indragning eller ned- sättning av förmånen, - eller fråga om återbetalning av felaktigt utbetald ersättning. Detta gäl- ler samtliga ersättningsslag och endast om det belopp som har betalats ut för mycket överstiger av basbeloppet då be- slutet om återbetalning fattades, . I samband med övervägandet beträffande vilka ärenden socialförsäk- ringsnämnden bör avgöra, kan konstateras att de ärendeslag som för när- varande omprövas av nämnd inte uppfyller kraven på att ha väsentlig betydelse för den enskilde från försörjningssynpunkt. Av den anledningen bör de enligt regeringens uppfattning inte beslutas av nämnd, även om alla innehåller ett visst utrymme för bedömning. 4.4.2 Tillsättande av socialförsäkringsnämnder Regeringens förslag: ledamöter skall ut- ses av styrelse. Fem ledamöter skall utses efter förslag av de politiska partier som är representerade i re- spektive kommunfullmäktige och två ledamöter skall utses efter för- slag av de organisationer på arbetsmarknaden som finns inom försäk- ringskassans verksamhetsområde. Styrelsen skall utse ordförande och vice ordförande. Ledamöterna skall vara folkbokförda inom försäk- ringskassans verksamhetsområde. Ledamoten får inte ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Om en ledamot inte längre uppfyller dessa villkor förfaller uppdraget. Styrelsen skall eftersträva att ledamöterna i nämnden får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön och yrke. Nämndledamöternas mandatperiod skall börja året efter det att ordinarie val har hållits till landstings- och kommunfullmäk- tige. Om en ledamot visar giltigt hinder får styrelsen entlediga ledamo- ten. Om det under en pågående mandatperiod inrättas en ny nämnd, skall de nytillträdande ledamöterna i nämnden utses för den tid som återstår av mandatperioden. Styrelsen skall utse ordförande, och vice ordförande i nämnden. Utredarens förslag: Utredaren förslag överensstämmer med rege- ringen med undantag för hur ordförande och vice ordförande skall utses. Utredaren föreslår att ordföranden skall utses av regeringen efter förslag av politiskt parti och att socialförsäkringsnämnden inom sig utser vice ordförande. Remissinstanserna: Angående utseendet av ordförande avstyrker och Statskontoret förslaget. Alla övriga till- styrker det eller lämnar det utan erinran. Statskontoret anser att styrelsen skall utse ordföranden och att de politiska partierna inte skall få nomineringsrätt utan att professionella meriter, t.ex. försäkringsjuridisk kompetens eller erfarenhet bör ligga till grund för valet. anser att nomineringen skall kunna ske av såväl po- litiska partiorganisationer som organisationer inom landsting eller kom- munfullmäktige. anser att både ordföranden och vice ordföranden skall utses av styrelsen. Förslaget om nominering av övriga ledamöter i anser att ledamöterna bör utses eller föreslås av landsting re- spektive kommunfullmäktige på samma sätt som ledamöter i t.ex. skatte- nämnd. Länsrätten i län anser att ledamöterna bör utses på samma sätt som nämndemän i förvaltningsdomstol. Riksförsäkrings- verket och anser att ledamöterna bör utses efter nominering av landsting respektive kommunfullmäktige. Socialsty- relsen ställer sig tveksamma till förslaget. Statskontoret anser att leda- möterna bör företräda försäkringens intressenter. menar att förslaget innebär att nämnderna fortsatt kommer att ha ett starkt korporativistiskt inslag. Tjänstemännens Centralorganisa- tion framhåller att även offentliga arbetsgivarorganisationer bör få nomieringsrätt. Förslaget om mandatperioden tillstyrks eller lämnas utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Utseende av ledamöterna i socialförsäkringsnämnder En socialförsäkringsnämnd utgörs av sju ledamöter och sex suppleanter. Samtliga i nämnden är förtroendevalda. Ordförande i nämn- den utses av regeringen. Nämnden utser inom sig en vice ordförande. utser tre ledamöter samt lika många suppleanter och eller i förekommande fall kommunen utser tre ledamöter samt lika många suppleanter. Om en försäkringskassas verksamhets- område bestämts av regeringen enligt 18 kap. 1 § AFL beslutar rege- ringen om fördelningen landsting respektive mellan landsting och kom- mun när det gäller val av de tre sistnämnda ledamöterna. De ledamöter och suppleanter som utses av eller kommunen utses enligt samma principer som gäller för val av ledamot till styrelse. har ställt sig bakom regeringens riktlinjer om förfarandet vid utseendet av ledamöter i socialförsäkringsnämnder (prop. 1996/97:63). I beslutet ingår att den allmänna styrelse skall utse samtliga ledamöter i socialförsäkringsnämnden, även nämn- dens ordförande. Regeringen anser att det inte finns skäl att frångå det tidigare riksdagsbeslutet. I den reformerade administrationen för social- försäkringen, som bl.a. syftar till att stärka försäkringskassornas själv- ständiga ställning, kommer fr.o.m. de allmänna för- säkringskassornas styrelser i sin helhet att utses av regeringen. Det natio- nella ansvaret för socialförsäkringen betonas därigenom. Regeringen an- ser att det är på den regionala nivån som den bästa kännedomen om för- hållandena om regionen finns och därför bör styrelsen inneha den viktiga uppgiften att utse samtliga ledamöter inklusive ordförande och vice ord- förande i socialförsäkringsnämnden. Det är positivt för socialförsäkringen att förtroendevalda vid sidan av tjänstemännen beslutar i ett antal ärendeslag vid socialförsäkringsnämnder. Denna medverkan medger att det är möjligt att tillföra de förtroendevaldas erfarenheter och kunskaper från olika om- råden som ett komplement till tjänstemännens kunskaper om socialför- säkringen. Genom de förtroendevalda skapas också en bättre förankring i olika medborgargrupper. De förtroendevalda nomineras av politiska partier eller genom olika organisationer på arbetsmarknaden. Regeringen anser att socialförsäkringsnämnderna även liksom i sin helhet bör vara sammansatta av förtroendevalda. Regeringen anser därför att fem av socialförsäkringsnämndernas leda- möter bör utses efter förslag av de politiska partier som finns represente- rade i det landsting respektive den kommunfullmäktige som utgör försäk- ringskassans verksamhetsområde. tillkännagav till regeringen i samband med sitt ställnings- tagande att socialförsäkringsnämnderna bör tillföras sakkunskap om vill- kor och förhållanden på arbetsmarknaden och arbetsplatser. Arbetsmark- nadens parter bör mot bakgrund härav ges rätt att nominera ledamöter i socialförsäkringsnämnderna (bet. 1996/97:SfU12, rskr. 1996/97:273). Av de av utsedda ledamöterna skulle före två ledamöter utses efter förslag från arbetstagarnas och en från de icke offentliga arbetsgivarnas och egenföretagarnas centrala orga- nisationer för att tillgodose behovet av kunskap om arbetsmarknadsmäs- siga förhållanden. och även Småföreta- garnas (nuvarande ) har dragit sig tillbaka från alla statliga styrelser och nämnder inklusive socialförsäk- ringsnämnderna. Efter är frågan, hur de av Riksför- säkringsverket utsedda ledamöterna skall nomineras, inte reglerad. I praktiken har ändringen inneburit att de berörda organisationerna Lands- organisationen i , , Akademikers och har fortsatt att lämna förslag på ledamöter, och har uppdragit åt att lämna förslag till de tidigare arbetsgi- varplatserna. utser ledamöter i förhållande till respektive organisations medlemsantal länsvis. Under utredningens gång framkom det att inte kommer att nomi- nera någon till ledamot av socialförsäkringsnämnderna. Aka- demikers har uttalat att de vill undvika en koppling mellan den fackliga organisationens roll och myndighetsutövning i synnerhet över enskilda personer. Trots vissa svårigheter att få fram representanter från några organisa- tioner bör systemet med nomineringsrätt för organisationerna på arbets- marknaden kvarstå. Dessa svårigheter bör inte medföra att de organisa- tioner som accepterat inbjudan att delta i socialförsäkringsnämndernas arbete stängs ute. Det är således viktigt att det i nämnderna finns repre- sentanter med en bred och allsidig kunskap om förhållandena på arbets- marknaden. Två av ledamöterna i en socialförsäkringsnämnd bör därför utses efter förslag från organisationer på arbetsmarknaden. Mot bakgrund av att inte kommer att nominera några ledamöter till socialförsäkringsnämnderna bör fler arbetsgivarorganisa- tioner ges rätt att föreslå ledamöter. Kretsen arbetsgivare med nomine- ringsrätt bör därför omfatta även offentliga arbetsgivarorganisationer. Vid nomineringen bör en försäkringskassas samtliga socialförsäk- ringsnämnder utgöra underlag för det antal ledamöter som skall nomine- ras. Styrelsen skall eftersträva att de ledamöter som föreslås av de poli- tiska partierna får en sammansättning som motsvarar den politiska repre- sentationen i respektive kommunfullmäktige. Styrelsen skall också bevaka att sammansättningen bland de ledamöter som nominerats av organisationerna på arbetsmarknaden fördelas jämt mellan dem som nominerats av arbetstagar- respektive arbetsgivarorganisationer. Regeringen anser att det är viktigt att socialförsäkringsnämndens leda- möter har kännedom om de lokala och regionala förhållanden som råder i nämndens verksamhetsområde. Enligt AFL skall en ledamot av social- försäkringsnämnden ha rösträtt till val av kommunfullmäktige. För att markera sin inställning föreslår regeringen att ledamoten även skall vara folkbokförd inom verksamhetsområde. Om en leda- mot inte längre uppfyller dessa villkor skall uppdraget förfalla. När för- säkringskassans styrelse utser nämndledamöter bör den dessutom efter- sträva att få ledamöter som är bosatta i det geografiska område som utgör socialförsäkringsnämndens verksamhetsområde. Regeringen föreslår att samma regler som gäller i , om att den som har förvaltare enligt 11 kap.7 § inte får utöva domarämbetet, även skall gälla för ledamot av en socialförsäk- ringsnämnd och att detta bör regleras i AFL. Regeringen har tidigare föreslagit att detta även skall gälla för ledamot i försäkringskassas sty- relse. Köns-, yrkes- och åldersfördelning m.m. Utredaren konstaterade att könsfördelningen i de nuvarande socialförsäk- ringsnämnderna är tämligen jämn, män och kvin- nor. Regeringen anser att det är angeläget med en jämn könsfördelning även i de kommande nämnderna. Utredaren konstaterade också att nuva- rande ledamöters genomsnittsålder är och att är och är . Regeringen menar att om alltför många ledamöter på grund av åldersskäl har lämnat det aktiva yrkeslivet och därför inte har de aktuella förhållandena på arbetsmarkna- den helt uppdaterade, blir syftet med lekmannamedverkan inte uppfyllt. Risken är också att ingen i nämnden känner till yngre personers speciella situation. Därför är det är önskvärt med en allsidigare åldersfördelning. Mot bakgrund till beslut med anledning av proposition , framtiden och mångfalden från invandrarpolitik till integra- tionspolitik (prop. 1997/98:6, bet. 1997/98:SfU6) bör strävan vara att nämnden även speglar befolkningens etniska sammansättning. I 4 kap. 7 § finns det bestämmelser som syftar till en allsidig sammansättning av nämndemannakåren avseende ålder, kön och yrke. Bestämmelsen riktar sig i första hand till de organ som väljer nämndemän. Regeln innebär en skyldighet för de som utser och nomine- rar att sträva efter representativitet. Bestämmelsen har en målsättnings- karaktär. Regeln innebär inte att en viss grupp i samhället har en ovill- korlig rätt att bli företrädd bland nämndemännen. Regeringen anser att den reglering som finns för nämndemannakårens sammansättning också bör finnas reglerad i AFL avseende socialförsäkringsnämndernas leda- motskårs sammansättning. Mandatperiod Regeringen anser att längden på mandatperiod för ledamöterna i social- försäkringsnämnderna bör vara oförändrad, dvs. Detta följer den mandatperiod som gäller för bl.a. styrelse och lands- tings- respektive kommunfullmäktige. Varje ny mandatperiod bör börja året efter det att val har hållits till landsting eller kommun- fullmäktige i hela landet. Tidpunkten gör det möjligt för den nyvalda styrelsen för försäk- ringskassan att sätta sig in i nominerings- och tillsättningsfrågan av socialförsäkringsnämndernas ledamöter. Utredaren har föreslagit att även socialförsäkringsnämnderna införs för av och att det inför varje ny mandatperiod sker en prövning av hur många nämnder det skall inrättas. I samband med att socialförsäk- ringens administration reformeras skall styrelsen för de allmänna försäk- ringskassorna bl.a. inrätta socialförsäkringsnämnder och utse ledamöter i dessa. Regeringen menar att avsikten är att styrelsen inrättar de nämnder som behövs och att styrelsen löpande kan ompröva det antal nämnder som finns. Därför bör det inte finnas en bestämmelse om att socialförsäk- ringsnämnderna skall inrättas i samband med att en ny mandatperiod börjar. Regeringen föreslår att mandatperioderna för ledamöterna i socialför- säkringsnämnder skall vara oförändrad, dvs. kan det inom verksamhetsområde som sagt inträffa för- ändringar som det inte går att förutse i mandatperiodens början. Antalet uppgifter en allmän försäkringskassa har ansvar för kan ändras och där- med också behovet av antalet socialförsäkringsnämnder. Regeringen an- ser att det därför måste finnas en möjlighet för styrelsen att under lö- pande mandatperiod göra ändringar av socialförsäkringsnämndernas verksamhetsområden, genom att t.ex. minska antalet nämnder. En leda- mots uppdrag bör därför kunna upphöra om styrelse beslutar det. Regeringen har för avsikt att förlänga mandatperioden för de nuva- rande nämndledamöterna till och med . Regeringen anser att om en ledamot av socialförsäkringsnämnd visar giltigt hinder skall styrelse få entlediga honom under löpande mandatperiod. Regeringen anser att frågan bör regleras i AFL. En liknande bestämmelse finns i 4 kap. 8 § beträffande nämndemän. 4.5 Organisation och styrning av IT-verksamheten inom socialförsäkringens administration Regeringens förslag: skall i rollen som ansva- rig systemägare ha ett särskilt ansvar för det omfattande vidare- utvecklingsarbete beträffande socialförsäkringens IT-verksamhet som skall ske för att skapa ett effektivt IT-stöd för Riksförsäkrings- verkets och försäkringskassornas verksamhet. skall, i samverkan med försäkringskassorna, driva utvecklingsarbetet och vidta de åtgärder som är nödvändiga. Följande utgångspunkter skall gälla för arbetet: skall stärka sin roll som systemägare varvid särskilt beställarkapaciteten skall utvecklas. ADB-avdelningens roll som utförare av gemensamma IT-system skall renodlas och avdel- ningens verksamhet uppdragsfinansieras. Relationen mellan beställare och utförare skall vara affärsliknande. En nära och god samverkan mellan och för- säkringskassorna är nödvändig vad gäller utveckling, drift och för- valtning av system. En fortsatt utveckling av samverkansformerna med beaktande av entydiga ansvar som sys- temägare skall ske. Utvecklingsarbetet skall ske så att bl.a. genomförandet av det nya pensionssystemet som systemens funktionalitet sä- kerställs inför övergången . Vidare skall införandet av ny teknik ske med beaktande av den verksamhetsmässiga prioriteringen, varvid kassornas behov skall sättas i förgrunden. Statskontorets förslag: Statskontorets förslag överensstämmer med regeringens. En sammanfattning av Statskontorets förslag redovisas i bilaga 5. Det kan särskilt nämnas att Statskontoret i sin rapport fram- håller att IT-verksamheten inom socialförsäkringsområdet är eftersatt och att problemen i första hand rör utvecklingsverksamheten. Ett uppdämt behov finns av förbättrat IT-stöd som är väl anpassat till verksamhets- behoven. pekar Statskontoret på att olika förbättringsåtgärder som ligger i linje med den inriktning som Statskontoret förordar redan påbörjats under ledning av . Med hänsyn till detta bör enligt Statskontorets mening inga drastiska omläggningar av struktu- rell art genomföras . De påbörjade och planerade åtgär- derna bör ges en möjlighet att verka så att deras effekter på verksamheten kan bedömas. Statskontoret pekar dock på ett antal konkreta åtgärder som bör vidtas för att förbättra styrning av den gemensamma IT-verksamheten. Statskontorets sammanfattande bedöm- ning är att de satsningar som planeras och genomförs skapar förhål- landevis goda förutsättningar för att problemen inom IT-området skall få en lösning. Det krävs dock att åtgärderna blir föremål för tydliga priorite- ringar och en aktiv styrning samt att insatserna noggrant följs upp på samtliga beslutsnivåer.