prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Det är fortfarande och framför allt de svåra frågorna på landtransportsområdet som förhindrar en lösning av hela avtalspaketet. 32.2 De baltiska staterna EU:s förbindelser med de baltiska staterna inträdde i ett kvalitativt nytt skede . Europeiska kommissionen rekommenderade EU att inleda direkta medlemskapsförhandlingar med sex kandidatländer, däribland . Europeiska rådets beslut vid toppmötet i att följa denna rekommendation och att påskynda förberedelserna för förhandlingar även med och innebär att ett avgörande steg mot integration av de baltiska staterna med EU har tagits. I och med detta är det inte längre en fråga om huruvida, utan snarare om när de baltiska länderna kommer att upptas som medlemmar av EU. EU:s bistånd till de baltiska länderna har även fått en tydligare förmedlemskapskaraktär . Inom Europeiska kommissionens biståndsprogram för de centraleuropeiska och baltiska staterna, Phare, har ökade insatser avsatts med uttalat syfte att främja övergången till marknadsekonomiska, demokratiska och socialt integrerade samhällen, möjliga att ansluta till EU. Den totala budgeten 1997 var för 37,6 miljoner ecu, 43,2 miljoner ecu och 30,8 miljoner ecu. Europaavtalen med , och har ratificerats av alla parter och förutses träda i kraft . Särskild uppmärksamhet har riktats mot det rättsliga samarbetet, bl.a. med syfte att förbättra gränsbevakningen i de baltiska länderna. Dessa länders gränser blir, vid ett framtida EU-medlemskap, EU:s yttre gränser. 32.3 råd (), i vilket Europeiska kommissionen är medlem sedan starten , består i övrigt av de fem nordiska länderna, de tre baltiska staterna, , och . Rådet ger härmed unika möjligheter för samordnade insatser för regionens utveckling. Kommissionens "Östersjöinitiativ", som sedermera fastställdes av och lades fram vid i , tar fasta på detta förhållande. Som en uppföljning av initiativet och Visbymötet, antog utrikesministrarna i den 2 ett handlingsprogram inom områdena mellanfolkligt samarbete, medborgerlig säkerhet, ekonomiskt samarbete samt miljö. Huvuddelen av programmet berör frågor av betydelse för anpassningen av kandidatländerna till EU. Kommissionen bidrar till genomförandet av Visbyprocessen genom att delta aktivt i den av regeringscheferna initierade aktionsgruppen mot organiserad brottslighet samt genom att under /97 leda den viktiga arbetsgruppen för ekonomiskt samarbete. Kommissionen har tagit initiativ till att organisera ett näringslivsråd () för att stärka det ekonomiska samarbetet i regionen. Detta förberedde tillsammans med det s.k. Baltic Sea Business Summit (en sammanslutning av företagsledare i ) förslag som överlämnades vid det toppmöte mellan regeringschefer som ägde rum i . En viktig aspekt på samarbetet i Östersjöstaternas råd är att är medlem. Ett förstärkt regionalt samarbete grannländer emellan ökar den politiska stabiliteten i området. Det finska initiativet till en "nordlig dimension" befäster ytterligare de möjligheter och behov som finns för en fortgående integrering av alla länder i norr. I denna process spelar EU en allt viktigare roll. Kommissionen stödjer MR-kommissarie genom sekondering av personal från de baltiska staterna och . Bidrag till den gemensamma satsningen på reformering av universiteten i , och genom EuroFaculty har lämnats av samtliga medlemmar i . Europeiska unionen har också på andra sätt visat fortsatt uppmärksamhet. Det gränsöverskridande regionala samarbetet (Cross Border Cooperation, CBC) har vidareutvecklats, bl.a. genom utökade möjligheter att stödja småskaliga samarbetsprojekt mellan de vid belägna EU-staterna och , , och . Riktlinjer har också utarbetats för bidrag till CBC-projekt i vilka man kan kombinera samarbetsprogrammen för de centraleuropeiska och baltiska staterna (Phare) respektive och övriga (Tacis) med varandra och med EU:s särskilda program för regional fysisk planering, Interreg II C. För att avhjälpa vissa brister i den administrativa kapaciteten, framför allt i de baltiska staterna, har kommissionen gett särskilt stöd till de regionala och lokala organ som skall ansvara för genomförandet av projekten i CBC- programmen. 32.4 EU fortsatte att bygga ut och förstärka relationerna med länderna i enligt den i fastlagda strategin. Denna förmedlemskapsstrategi har som syfte att förbereda och bana väg för dessa länders medlemskap i . De viktigaste verktygen i denna process är associeringsavtalen (Europaavtalen), den strukturerade dialogen, vitboken för laganpassning och biståndsprogrammet . EU har Europaavtal i kraft med , , , , och . Avtalet med förutses träda i kraft . Europaavtalens mål är att ge en ram för politisk dialog, främja ökning av handeln, etablera goda ekonomiska relationer, ge en ram för tekniskt och ekonomiskt bistånd från EU, främja kulturellt samarbete, och allmänt vara en ram för associeringsländernas gradvisa integration i gemenskapen. publicerade Europeiska kommissionen sina utlåtanden om kandidatländerna. I dessa yttranden har kommissionen bedömt hur länderna uppfyller kraven för medlemskap i . Kommissionen föreslog att EU skulle inleda medlemskapsförhandlingar med , , , och . Dessa utlåtanden behandlades sedan av medlemsländerna och ministerrådet , bl.a. i en särskild arbetsgrupp för utvidgningen. i beslutade hur de kommande medlemskapsförhandlingarna skall genomföras. De bilaterala relationerna med kandidatländerna inom ramen för Europaavtalen har EU skött genom ett omfattande samarbete i associeringsråd, associeringskommittéer, parlamentariska associeringskommittéer och olika undergrupper. Associeringskommittéerna fungerar som ett nav för verksamheten. Ministerrådsarbetsgruppen för har också haft en central uppgift. Arbetet har i stort sett varit framgångsrikt. Kandidatländerna har dock varit kritiska mot hur den strukturerade dialogen bedrivits på EU-sidan. Den har uppfattats som alltför formaliserad och substanslös med bristfälligt deltagande av bl.a. EU- ministrarna. Inom EU har man tagit fasta på detta och har föreslagit flexiblare samarbetsformer som mer anpassats till respektive kandidatland. Liksom har jordbruksfrågor varit ett viktigt samarbets- och problemområde. Främst har man arbetat med att anpassa Europaavtalen med anledning av att EU fått tre nya medlemsländer samt med anledning av resultaten från Uruguayrundan. Även vinhandeln mellan EU och kandidatländerna har stått på dagordningen . har agerat för att EU i enlighet med förmedlemskapsstrategin skall bereda kandidatländerna ökat tillträde till den gemensamma marknaden. Andra viktiga frågor har varit tjeckiska och slovakiska krav på importdepositioner, något som EU ansett strida mot Europaavtalen och WTO och som båda länderna till slut tog bort. 32.5 samt övriga OSS-stater I EU:s utrikespolitiska samarbete intar relationerna till en central plats. Ett gott förhållande mellan EU och ett demokratiskt är av avgörande betydelse för stabiliteten i . EU verkar därför aktivt för ett partnerskap med i syfte att stärka landets demokratiska och ekonomiska reformprocesser. Ett annat övergripande mål är att integrera i europeiska samarbetsstrukturer och undvika att nya skiljelinjer skapas i . deltar aktivt i utformandet av EU:s samlade Rysslandspolitik. I och med ikraftträdandet av partnerskaps- och samarbetsavtalet (se nedan) har en ny fas inletts i EU:s relationer med . tog därför initiativ till att rådet debatterade relationerna till i syfte att bl.a. se över möjligheterna att eliminera vissa handelshinder, inte minst i syfte att stödja i den anpassning som är nödvändig för ett framtida WTO-medlemskap. För förverkligandet av den handlingsplan som EU antog 1996 spelar det fortsatta Tacis- programmet en viktig roll. Årsprogrammet , till ett belopp av 128 miljoner ecu (inklusive utnyttjandet av vissa horisontella program), avsåg insatser inom företagsrestrukturering, utbildning, socialt reformarbete, transporter, energi och miljö. Härutöver ges fortsatt stöd till förbättrandet av kärnsäkerheten. Även utökat regionalt samarbete vid västgränser ingår i Tacis-samarbetet. Det kan noteras att genom har fått ett betydelsefullt Tacis-uppdrag som avser samverkan med . EU ägnade fortsatt betydande uppmärksamhet åt relationerna till . Framför allt har oron över den stagnerade reformprocessen, vilken delats av , varit i fokus. Prioriteringarna för bidrag till en demokratisk och ekonomisk reformutveckling i , vilka fastställdes i , fortsatte att gälla. Ett aktivare genomförande av aktionsplanen är eftersträvansvärt, och från svensk sida har inte minst vikten av att stärka det civila samhället i betonats. hölls det första toppmötet mellan och i , där såväl EU:s ordförandeskap som kommissionen betonade vikten av att genomför ekonomiska och sociala reformer. Bristen på gensvar från den ukrainska ledningen var en besvikelse. EU:s partnerskaps- och samarbetsavtal med beräknas kunna träda i kraft , vilket torde komma att ytterligare bidra till utvecklingen av relationerna mellan och . En stötesten i relationerna mellan och det gångna året har varit uppfyllandet av det "Memorandum of Understanding" mellan kommissionen, G7 och , som innehåller ett ömsesidigt åtagande att stänga kärnkraftverket i Tjernobyl . Vidare beslutades att bygga en ny sarkofag över den havererade reaktorn i Tjernobyl. EU, såväl som , har förbundit sig att bidra finansiellt till detta projekt. Ett nytt Tacis-program som omfattar samarbetsprojekt inom institutionsbyggnad, ekonomiska reformer och utveckling av den privata sektorn, samt energi och miljö är under förhandling med den ukrainska motparten. Det politiska klimatet i försämrades ytterligare och medförde grava inskränkningar av de grundläggande friheterna och kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Den rådande bekymmersamma konstitutionella, politiska och ekonomiska situationen i landet föranledde ministerrådet att i upprepade slutsatser och uttalanden, vilka stöddes av , inta en ståndpunkt i förhållande till . I avsaknad av övertygande ansträngningar från vitrysk sida att gå vidare med nödvändiga demokratiska reformer har man tills vidare beslutat avbryta genomförandet av interimsavtalet, skjuta upp ingåendet av partnerskaps- och samarbetsavtalet och dra in stödet för medlemskap i . Bilaterala ministerkontakter mellan och skall endast tas genom ordförandeskapet eller trojkan. Genomförandet av gemenskapens program för tekniskt bistånd, med undantag av humanitära projekt, regionala projekt och sådana projekt som direkt stöder demokratiseringsprocessen, skall frysas. avser man att genom ett särskilt Tacis-program erbjuda bistånd till demokratiseringsprocessen och utvecklingen av det civila samhället. EU:s partnerskaps- och samarbetsavtal med har inte trätt i kraft, och den politiska dialog som däri förutses har inte påbörjats. EU:s aktiviteter har därmed begränsats till uttalanden av ordförandeskapet i samband med för landet viktigare händelser. nederländska ordförandeskapet gjorde t.ex. ett uttalande på EU:s vägnar om det ingångna samförståndsavtalet mellan och Transnistrien. har tillkännagett en önskan att stärka banden med EU. i och Även gentemot övriga länder i f.d. syftar EU:s politik till att främja en utveckling mot ökad stabilitet i regionen. har bidragit till utformningen av EU:s relationer med länderna i och , bl.a. genom att föra fram vikten av att utveckla demokrati och marknadsekonomi, upprätthålla respekten för mänskliga rättigheter samt bilägga konflikter i områdena. Partnerskaps- och samarbetsavtal ingicks s.k. partnerskaps- och samarbetsavtal mellan gemenskaperna och deras medlemsstater och , och . Motsvarande avtal ingicks 1995 med , och och 1996 med , , och . I avtalen behandlas frågor om politisk dialog, varuhandel, affärsverksamhet och investeringar, betalningar och kapital, konkurrens- och immaterialrätt samt brottsförebyggande, kulturellt och finansiellt samarbete. I det handelspolitiska avsnittet tillerkänner parterna varandra mest-gynnad-nationsbehandling. Partnerskaps- och samarbetsavtalen skall ratificeras av samtliga avtalsslutande parter, en procedur som visat sig ta i anspråk. Vad gäller avtalen med , och , vilka således undertecknades 1994, behövs dessutom ett anpassningsprotokoll för att göra , och till avtalsparter. Även detta protokoll måste ratificeras av samtliga parter för att partnerskapsavtalet skall kunna träda i kraft. Denna procedur fördröjer därför ikraftträdandet med ännu något eller . har varit drivande i frågan att finna en lösning för ett snabbt ikraftträdande av avtalen med , och . har också tagit initiativet till att en förklaring har utarbetats om provisorisk tillämpning av anpassningsprotokollet. En sådan har också avgivits av samtliga parter i samband med undertecknandet. Detta har inneburit att avtalet med , som en direkt följd av förklaringen om provisorisk tillämpning, kunde träda i kraft . har ratificerat samtliga partnerskaps- och samarbetsavtal. Rådet består av utrikesministrarna i de fem nordiska länderna och samt en representant för Europeiska kommissionen. , , , , , , , och är observatörer. innehade ordförandeskapet i Barents euro-arktiska råd (). Ordförandeskapet överlämnades till vid ett utrikesministermöte i den 19 . har banden mellan EU och stärkts bl.a. genom ett särskilt möte med kommissionen i och . Kommissionen deltar numera mera aktivt i arbetet . Kommissionen har genom Tacis- och Interregprogrammen lämnat ansenliga bidrag till projekt främst syftande till ökad kärnsäkerhet, energieffektivisering, bättre transportmöjligheter och nya gränsövergångar. Kommissionen kommer vid ministermötet att lämna en utförlig redogörelse för sina insatser i regionen. Kommissionen rapporterade vid i om sitt engagemang i olika regionala samarbetsinitiativ, bl.a. i . Den positiva utvecklingen i noterades. uppmanades att behandla dessa rapporter. 32.6 Staterna i f.d. (utom ) samt västra har omfattande ansträngningar och resurser från EU:s håll lagts ned på att stödja fredsprocessen i . Bistånds- och återuppbyggnadsfrågor var i fokus även , liksom de komplicerade flykting- och återvandringsfrågorna. EU har varit en av huvudaktörerna i de konferenser som hållits om genomförandet av det bosniska fredsavtalets civila delar. Vid mötet med rådet för fredsavtalets genomförande (, PIC) i den 9 antogs slutsatser som bl.a. innehöll ett stärkande av mandatet för den höge representanten. Denne skall om parterna inte kan komma överens i frågor som är viktiga för fredsprocessen kunna besluta interimistiskt i deras ställe, och den höge representanten skall ges möjlighet att avsätta politiker som motarbetar fredsavtalets genomförande. Vid mötet betonades återigen parternas eget ansvar för fredsprocessen och behovet av att ställa krav på parterna för att de skall komma i åtnjutande av bistånd från EU och andra givare. deltog aktivt i processen och betonade att det civila genomförandet måste fortsätta med oförminskad kraft och där särskilt att resultaten från höstens lokalval genomförs så att de gemensamma institutionerna börjar fungera, samt att flyktingar och internflyktingar ges faktiska förutsättningar att återvända till sin hemorter. Situationen i har med anledning av att UNTAES-mandatet löper ut i början på 1998, då den exekutiva makten i östra övergår till , krävt särskild uppmärksamhet. Den internationella närvaron i kommer i stället att domineras av . har uttryckt stöd för både och fortsatta engagemang i landet. gäller EU:s förhållande till har framför allt utvecklingen i Kosovo följts med stor oro. Eftersom det alltjämt är EU:s uppfattning att en unionsnärvaro där skulle kunna bidra till en positiv politisk utveckling har EU även drivit ett förslag om ett informationskontor i . EU förespråkar att Kosovo skall återfå politisk autonomi inom samt att de mänskliga rättigheterna skall respekteras i området. F.d. jugoslaviska republiken situationen i har funnits med på EU:s dagordning, mycket beroende på de tilltagande inter-etniska spänningarna mellan albaner och slaver inom det makedonska samhället. minoritetskommissarie har i sina ansträngningar haft framgångar, som samtliga EU-stater understött. drabbades av en allvarlig kris med våldsamma upplopp som följd. EU, VEU och var snabbt på plats och lyckades förhindra en total samhällskollaps. Efter att demokratiska val kunnat genomföras har två ministerkonferenser genomförts under ledning. Vid dessa konferenser uttalades en bred vilja att stödja återuppbyggnad och återskapande av säkerhet. kommer dessa ansträngningar att ses över vid ytterligare en minsterkonferens, i . EU deltar aktivt både inom dessa konferenser och genom bl.a. European Commission Monitor Mission. Utvecklingssamarbete Alltsedan konflikterna i f.d. startade har EU varit den överlägset största biståndsgivaren. Insatserna i området härstammar från såväl Europeiska byrån för humanitärt bistånd som Phare (, och ) och kommissionens GD 1A. Det är därför svårt att uppskatta det sammantagna värdet av insatserna men de torde överskrida 400 miljoner ecu, varav mer än 300 miljoner ecu har använts för återuppbyggnadsinsatser i . Insatserna har varit inriktade på humanitärt bistånd och stöd till det civila samhället. Ett genomgående tema har varit stöd till insatser som underlättar för flyktingar att återvända. Ett särskilt samarbete mellan EU och de mest berörda länderna , , och har förekommit i frågan om flyktingåtervändande. Den årliga givarkonferensen för blev försenad och sammankallades av EU och gemensamt inte förrän i juli månad. Det uppställda målet om 1,4 miljarder USD för insatser nåddes med god marginal. Det rådde bred enighet om att återuppbyggnadsbiståndet även fortsättningsvis skall villkoras till parternas medverkan i att fredsprocessen genomförs. hölls en särskild givarkonferens för , även den under ledning av EU och . Handelspolitiska relationer EU har förlängt avtalet om ensidigt handelstillträde till unionen för vissa varor i enlighet med dem som gällde för hela det . Dessa s.k. autonoma handelsåtgärder omfattade även . Ett handels- och samarbetsavtal mellan och undertecknades och trädde i kraft . 32.7 utsikter att utveckla en närmare relation till EU och nå ett medlemskap har utgjort en central fråga i EU . har verkat för att samma objektiva kriterier för medlemskap skall gälla alla ansökarländer, inklusive , men också betonat eget ansvar att komma till rätta med en rad problem. måste fullt ut uppfylla de s.k. Köpenhamnskriterierna, som beslutades under toppmötet i . Det första av dessa behandlar de politiska kraven, såsom demokrati, pluralism, respekt för mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter etc. har verkat för att EU skall utarbeta en strategi eller "färdplan" för till vägledning och stimulans för efterlevnaden av kriterierna och utvecklande av en fördjupad relation mellan och EU mot bakgrund av medlemskapsperspektivet. I ett första skede borde en kraftsamling ske till de områden som berör det politiska kriteriet. Förhandlingar om förmånskoncessioner för handeln med jordbruksprodukter slutfördes och avtalet förväntas träda i kraft . Avtalet utgjorde en viktig etapp på vägen mot den liberalisering av handeln med jordbruksprodukter som föreskrevs i associeringsavtalet mellan och gemenskapen och beslut 1/95 av associeringsrådet EG . Det planerade associeringsrådet med hölls . EU bekräftade medlemskapsperspektiv och slog fast att skulle behandlas enligt samma objektiva kriterier och normer som övriga ansökarländer. I en dialog mellan och har länderna diskuterat frågan om att frigöra det s.k. finansiella protokollet som utlovats till i samband med tullunionen. Någon lösning har inte uppnåtts, men båda parter har deklarerat sin vilja att fortsätta kontakterna under ledning av EU:s ordförandeskap. De meddelade att man hade tillsatt en grupp (s.k. wise men group) bestående av två representanter från vartdera landet för att utarbeta rekommendationer om hur ett antal utestående frågor länderna emellan skulle kunna hanteras. I samband med EU:s informella utrikesministermöte i den 15 uppmanades kommissionen att utarbeta ett meddelande om den framtida utvecklingen av förbindelserna mellan och mot bakgrund av den tullunion som trädde i kraft . Meddelandet presenterades och behandlades i rådsarbetsgruppen för och i de ständiga representanternas kommitté. Slutsatserna om meddelandet antogs vid i , och kommissionen uppmanades att lägga fram detaljerade förslag i enlighet med riktlinjerna i meddelandet. Detta omfattar följande områden som kan bli föremål för närmare samarbete mellan och : mänskliga rättigheter och humanitära frågor, konsolidering av tullunionen, liberalisering av handeln med jordbruksprodukter, liberalisering av tjänstehandel, deltagande i gemenskapsprogram, samarbete om rättsliga och inrikes frågor, miljösamarbete, telekommunikationer och informationsteknik, samarbete om investeringar på industriområdet, regionalpolitiskt och gränsöverskridande samarbete, konsumentpolitiskt samarbete och återupptagande av den makroekonomiska dialogen. i den 12 beslutade, bl.a. på svenskt initiativ, att utarbeta en europeisk strategi för . Rådet bekräftade att har möjlighet att ansluta sig till unionen, att skall bedömas på grundval av samma objektiva kriterier som övriga kandidatländer samt att en strategi för att förbereda anslutning skall utarbetas. Strategin innebär framför allt möjligheter att fördjupa och bredda det samarbete som etablerades genom tullunionen. Dessutom inbjöds till den europeiska konferensen, där frågor av gemensamt intresse kan behandlas, tillsammans med kandidatländerna i samt . Det slogs dock fast att ännu inte är moget för reella anslutningsförhandlingar på grund av den politiska och ekonomiska situationen i landet. Närmandet mellan och är även avhängigt politiska reformer i , särskilt vad gäller respekten för de mänskliga rättigheterna. måste även agera konstruktivt i fråga om relationerna med och bidra till en lösning av . 32.8 Maghreb/Mashrek Partnerskapet (den s.k. Barcelonaprocessen) etablerades vid . Partnerskapets syfte är att skapa en bas för samarbetet mellan EU och tolv icke-medlemsländer i , nämligen , , , , , , , , , och samt den palestinska myndigheten. Samarbetet skall omfatta politisk dialog, säkerhetspolitik, ekonomiskt och finansiellt stöd till partnerländerna och utbyte på de kulturella, sociala och tekniska områdena. Den politiska dialogen skall främja utvecklingen av demokratiska institutioner och respekten för mänskliga rättigheter. Den skall också tjäna som instrument för säkerheten i regionen. Barcelonaprocessen är inte avsedd att ersätta andra åtgärder för fred, stabilitet och utveckling i området. Däremot kan den bidra till att göra dessa framgångsrika. Motsatsen kan emellertid inträffa, dvs. att Barcelonaprocessen påverkas av en negativ utveckling i andra processer som berör regionen. Sålunda försvårades det politiska och säkerhetspolitiska arbetet i Barcelonaprocessen genom avsaknaden av framsteg i fredsprocessen i . Ministermötet på skulle ha ägnats åt att granska processen och ange prioriteringar för det kommande arbetet men kom i stället huvudsakligen att ägnas diskussioner om åtgärder för att åter få i gång fredsprocessen. Ett möte mellan och den israeliska utrikesministern kom till stånd. Trots ett politiskt trögare förhandlingsklimat sökte partnerländerna att, inom ramen för den politiska dialogen, fortsätta arbetet med att genomföra ett antal förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder, t.ex. upprättandet av ett nätverk mellan politiska forskningsinstitut i och , samt ett system för att förhindra och bemästra katastrofer. Andra förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder mellan partnerländerna har diskuterats inklusive möjligheten att på lång sikt upprätta en säkerhetsstadga för . Inom ramen för det ekonomiska och finansiella partnerskapet har arbetet med att bedöma investeringshinder och att främja investeringar hos de tolv sydliga parterna i fortsatt. En konferens om privata investeringar hölls i . En analys görs av de sydliga parternas behov i fråga om ekonomisk modernisering.