prop · GL03180 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt den finska strafflagen kan en arbetsgivare eller företrädare för denne som vid valet av arbetstagare eller under ett anställningsförhållande gör sig skyldig till diskriminering på grund av bl.a. sexuell inriktning dömas för brottet diskriminering i arbetslivet. I gäller enligt Code pénal att det är straffbart att diskriminera en person på grund av bl.a. dennes moraliska sedvanor ( moeurs ). Uttrycket anses omfatta homosexuella. Enligt Code du travail gäller ett liknande skydd mot diskriminering på arbetsmarknaden. Den nederländska strafflagen förbjuder såväl avsiktlig som oavsiktlig diskriminering av hetero och homosexuella. I finns vidare en antidiskrimineringslag som bl.a. förbjuder diskriminering på grund av heterosexuell eller homosexuell läggning. Den avser både direkt och indirekt diskriminering. Lagen innehåller ett undantag för religiösa sammanslutningar. har en lag om jämställdhet i arbetslivet, som innebär att det är olagligt att diskriminera på grund av kön och civilstånd. I arbetslivet gäller vidare Unfair Dismissals Act som ger ett skydd mot uppsägningar på grund av bl.a. sexuell läggning (sexual orientation). Även har en diskrimineringslag. Den förbjuder diskriminering på ett flertal grunder, däribland sexual orientation dvs. heterosexuell, homosexuell eller bisexuell läggning. Lagen omfattar stora delar av samhällslivet inklusive arbetslivet. Lagen avser både direkt och indirekt diskriminering och omfattar både arbetssökande och arbetstagare. Diskrimineringsskyddet för sexuell läggning gör undantag för anställning i enskilda hushåll, i rådgivningsverksamhet av personlig art och i politiska sammanhang. saknar federal antidiskrimineringslagstiftning med skydd för sexuell läggning men flera delstater har lagar till skydd för sexuality, homosexuality eller lawful sexual activity . I har dess högsta domstol tolkat in ett skydd för homosexualitet och bisexualitet i grundlags diskrimineringsskydd. Vidare har en lag om mänskliga rättigheter som förbjuder direkt och indirekt diskriminering på grund av bl.a. sexuell läggning. I arbetslivet gäller diskrimineringsskyddet i denna del vägran att anställa eller behålla en person i sin anställning och negativ särbehandling under pågående anställning på grund av individens sexuella läggning. saknar federal lagstiftning mot diskriminering på grund av sexuell läggning. De flesta delstater har dock sin egen antidiskrimineringlagstiftning och i ett flertal delstater finns bestämmelser som förbjuder diskriminering i arbetslivet bl.a. på grund av sexuell läggning. finns i elva delstater samt i D.C. förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Skyddet avser vanligen homo , bi och heterosexualitet. Många stater skyddar både faktisk sexuell läggning och förmodad sexuell läggning. De flesta stater undantar religiösa grupper från diskrimineringsförbudet. , och har i sina strafflagar förbud mot diskriminering av homosexuella. och har civilrättslig lagstiftning till skydd för bl.a. sexuell läggning. , på federal nivå, och saknar lagstiftning till skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning i arbetslivet. överväger att införa lagstiftning till skydd för sexuell läggning. 6 Gällande rätt Det finns inte några bestämmelser som uttryckligen förbjuder diskriminering på grund av sexuell läggning i arbetslivet. När det gäller diskriminering vid anställning saknas regler som förbjuder diskriminering på grund av sexuell läggning på den privata arbetsmarknaden. Den statliga och den kommunala arbetsgivaren har dock att iaktta saklighet vid anställning. Att en arbetssökande till statlig anställning garanteras saklighet framgår av regeringsformen (1 kap. 9 § och 11 kap. 9 §) och av lagen (1994:260) om offentlig anställning. Den som anser sig diskriminerad vid ett statligt anställningsbeslut kan överklaga ett sådant beslut, i sista hand till regeringen. Även den kommunala arbetsgivaren har att iaktta saklighet enligt 1 kap. 9 § regeringsformen men ett beslut om anställning av en arbetsgivare kan inte överklagas, annat än genom laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). Inte heller finns det någon särskild rättsregel som förbjuder diskriminerande anställningsvillkor mot en homosexuell eller bisexuell arbetstagare på grund av dennes sexuella läggning. Vissa anställningsvillkor regleras dock i tvingande lagstiftning. Kollektivavtalens bindande och normerande verkan får också anses ge skydd mot diskriminerande anställningsvillkor. Någon specifik rättsregel som förbjuder beslut med diskriminerande verkan just på grund av sexuell läggning finns inte heller när det gäller arbetsledningsbeslut. En arbetsgivares arbetsledningsbeslut får dock inte strida mot god sed på arbetsmarknaden, vilket ger visst skydd mot diskriminering. I fråga om anställnings upphörande föreskriver anställningsskyddslagen, att en uppsägning från arbetsgivarens sida skall vara sakligt grundad och att avskedande får ske först om arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Arbetsdomstolen har aldrig prövat en uppsägning som skett på grund av arbetstagarens sexuella läggning. Rättsläget torde vara att en uppsägning eller ett avskedande på grund av en arbetstagares sexuella läggning normalt inte är lagligen grundad. Anställningsskyddslagen gäller för arbetstagare i såväl allmän som enskild tjänst, såvida inte avvikande regler lämnats i annan lag. Från anställningsskyddslagens tillämpningsområde undantas dock arbetstagare med företagsledande eller jämförlig ställning, arbetstagare som är medlemmar av arbetsgivarens familj eller som är anställda för arbete i dennes hushåll samt den som av arbetsmarknadsmyndighet fått beredskapsarbete eller skyddat arbete. Dessa arbetstagare torde ha ett visst skydd mot diskriminerande uppsägningar och avskedanden genom den av Arbetsdomstolen tillämpade allmänna rättsgrundsatsen att en arbetsgivares handlande mot en arbetstagare inte får strida mot lag eller god sed på arbetsmarknaden. När det gäller trakasserier kan straffstadgandena i om bl.a. ofredande, förolämpning, misshandel och arbetsmiljöbrott komma att tillämpas. Trakasserier eller kränkande särbehandling är också en arbetsmiljöfråga. Arbetarskyddsstyrelsen har med stöd av arbetsmiljölagen utfärdat föreskrifter om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet och Allmänna råd om tillämpning av föreskrifterna om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17). Betänkandet innehåller en utförligare redogörelse av gällande rätt. 7 Behovet av och ändamålet med en lagstiftning Regeringens förslag: En lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning skall införas. Lagens ändamål skall vara att motverka diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot att det införs en lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. Däremot anser en stor majoritet av de som yttrat sig, att all diskrimineringslagstiftning vad gäller arbetslivet bör samlas i en enda lag. LO, Svenska avdelningen av internationella juristkommissionen () samt anser att det bör införas en generell lag som ställer krav på att alla arbetsledningsbeslut skall fattas på saklig grund och att en sådan lagstiftning skulle förhindra även t.ex. otillbörlig åldersdiskriminering. LO och påpekar att diskriminering bör motverkas inte bara i arbetslivet utan i samhället i stort. () avstyrker förslaget. SAF anser att diskriminering på grund av sexuell läggning är mycket ovanligt och att företagandet i behöver färre, inte fler, arbetsrättsliga lagar. SAF anser att diskriminering i grunden är en attitydfråga. För att ändra diskriminerande värderingar och åsikter hos individer krävs enligt SAF saklig information och upplysning. SAF menar att en förändring inte uppnås med den föreslagna lagen. anser att införandet av en lag som förbjuder diskriminering inte är något bra sätt att påverka attityder och inställning till personer med homosexuell eller bisexuell läggning. anser inte heller att det finns något behov av en särskild lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. (Företagarna) avstyrker förslagen. Företagarna ställer sig bakom principen att människor skall behandlas lika oavsett sexuell läggning men menar att lagstiftning inte är rätt väg för att uppnå detta. Företagarna anser att förslaget försvårar för företag att anställa personal. Kooperationens () avstyrker förslagen. Förslaget försvårar enligt KFO för orutinerade arbetsgivare, inte minst småföretag, att verka och att växa. KFO anser att förslagen står i uppenbar strid mot regeringens strävan att ta bort de regler som försvårar småföretagandet och dess tillväxt. framför att arbetsgivaren vanligen saknar kännedom om arbetstagarens sexuella läggning och därför kan en lag av detta slag vara ett mindre verkningsfullt instrument för att motverka diskriminering. anser det i högsta grad angeläget att någon särskild lag inte kommer till stånd, om den inte också kommer att inkludera vad som i utredningen betecknas som sexuella beteenden. , , anför att all diskriminering måste enligt grundlagen ses som rättsstridig och otillbörlig. hänvisar vidare till den inom arbetsrätten gällande principen att anställda inte får behandlas på ett sätt som står i strid med lag och goda seder eller eljest framstår som otillbörligt. Fakultetsnämden hänvisar också till anställningsskyddslagens skydd mot uppsägningar. anser att det finns en risk att uttryckliga diskrimineringsförbud för särskilda grupper leder till att det generella skyddet mot diskriminerande särbehandling förlorar i betydelse, något som i sig är negativt. konstaterar att betänkandet inte på ett övertygande sätt lyckats visa att en lagstiftning av förevarande slag är angelägen eller nödvändig. Förslaget innehåller enligt fakultetsnämnden så många oklarheter att det inte bör ligga till grund för lagstiftning. och församlings och pastoratsförbund () anser att det ligger närmast till hands att arbeta med denna fråga genom attitydförändring för att motverka diskriminering. Skälen för regeringens förslag Behovet av lagstiftning Arbetsmarknadens parter har vid utredningens arbete som sin gemensamma ståndpunkt framhållit att det inte finns något behov av regler som förbjuder diskriminering på grund av sexuell läggning. De undersökningar som utredningen presenterar visar dock att diskriminering förekommer. Regeringen anser att den sexuella läggningen är en privatsak som saknar betydelse i arbetslivet. Arbetsgivare bör därför i princip inte alls beakta arbetssökandes eller arbetstagares sexuella läggning. För att tillse att denna intention efterlevs kan olika medel tillgripas. Ett sätt är att i en lag förbjuda vissa typer av missgynnanden; en annan möjlighet är att genom olika former av attitydpåverkan styra arbetsgivares handlanden så att dessa inte kommer att innebära ett icke önskvärt missgynnande. Dessa handlingsalternativ kan givetvis också kombineras. Flera remissinstanser anser att frågan om diskriminering av homosexuella är en attitydfråga och att man bör motverka diskriminering genom attitydförändring i stället för genom att införa en lag i ämnet. Regeringen anser att det är angeläget att arbetet med upplysning och debatt om de homosexuellas förhållanden fortsätter men att dessa insatser knappast är tillräckliga. Lagar antas ha en generellt attitydpåverkande, normbildande effekt. Att en lag inte genast och med säkerhet ger en faktisk effekt i fråga om människors attityder och handlingssätt bör enligt regeringens uppfattning inte förhindra lagstiftning. vid påpekar att utredningen vid bedömningen av lagstiftningsbehovet synes ha underskattat det skydd som befintliga regler på arbetsmarknaden erbjuder. Regeringen kan konstatera att det inte finns några bestämmelser som uttryckligen förbjuder diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. De bestämmelser som i vissa fall kan tillämpas mot diskriminering är inte heltäckande och gäller inte alla arbetssökande och arbetstagare. Utredningen har funnit att förhållandena på arbetsmarknaden inte är sådana att det är aktuellt att i avtal reglera frågan. Regeringen konstaterar sammanfattningsvis att otillbörlig diskriminering förekommer i arbetslivet, att det saknas ett heltäckande skydd mot detta och att den attitydpåverkan som görs inte är tillräcklig. Regeringen kommer därför till den slutsatsen att det finns ett behov av lagstiftning och att det nu är dags att genom förbudsregler i lag markera ett avståndstagande från diskriminering och slå fast att sexuell läggning inte har och inte bör tillåtas ha betydelse i arbetslivet. I detta sammanhang bör andra intressen få ge vika för individernas behov av lagskydd mot diskriminering. Flera remissinstanser har framfört att det vore värdefullt med en gemensam diskrimineringslag när det gäller arbetslivet. Regeringen anser att det är angeläget att en lagstiftning till skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning införs nu och gör bedömningen att lagen inte bör försenas av fortsatta utredningar om hur de olika antidiskrimineringslagarna skulle kunna samordnas ytterligare. Det är dock inte helt uteslutet att en samordning av olika diskrimineringsregler kan komma att övervägas på . Det är viktigt att lagen blir ett verkningsfullt instrument i arbetet mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning. är det nödvändigt att från början följa tillämpningen av lagen och analysera eventuella negativa effekter för bl.a. företagande och arbetsmarknad. Regeringen avser därför att initiera en sådan utvärdering efter lagens ikraftträdande med sikte på att få fram ett snabbt resultat. Den av väckta frågan om sexuella beteenden skall skyddas av lagen behandlas i avsnitt 8.2. Lagens ändamål Varje individ som söker eller innehar en anställning bör ha rätt att bedömas utifrån sina personliga egenskaper och förutsättningar att utföra arbetet. Det går inte att dra en slutsats om individens förutsättningar eller sätt att utföra arbetsuppgifter utifrån dennes sexuella läggning. Den sexuella läggningen är en privatsak som i princip saknar betydelse i arbetslivet. Arbetsgivare bör därför inte beakta arbetssökandes eller arbetstagares sexuella läggning. Genom den debatt som kan förväntas, om en diskrimineringslag införs, kan lagen komma att bidra till en ökad förståelse för och en förändrad attityd hos allmänheten gentemot andra än heterosexuella. Utredningen och flera remissinstanser har påpekat att man inte bör knyta alltför stora förhoppningar till lagars förmåga att snabbt förändra verkligheten för de personer som utsätts för bristande tolerans eller otillbörlig särbehandling på arbetsmarknaden. Detta är naturligtvis riktigt. På kort sikt torde också lagens viktigaste effekt bli att bidra till upprättelse och ekonomisk kompensation åt den enskilde som utsatts för diskriminering. På träder däremot den normbildande och attitydpåverkande effekt, som en lag kan antas ha, i förgrunden. Denna mer långsiktiga påverkan på arbetsgivare och allmänhet, och på homosexuella och bisexuella, torde vara den viktigaste funktionen för den nya lagen. 8 Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning 8.1 En arbetsrättslig lagstiftning för hela arbetsmarknaden Regeringens förslag: Lagstiftningen skall inordnas i det arbetsrättsliga regelsystemet. Lagen skall gälla hela arbetsmarknaden. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har någon erinran mot förslaget att lagstiftningen skall inordnas i det arbetsrättsliga systemet och gälla hela arbetsmarknaden. Skälen för regeringens förslag: Frågor om diskriminering i arbetslivet av personer på grund av deras sexuella läggning bör regleras i civilrättslig ordning på samma sätt som gäller enligt jämställdhetslagen och lag mot etnisk diskriminering. Lagstiftningen bör därför inordnas i det arbetsrättsliga systemet. Erfarenheterna från jämställdhetsmål och mål om etnisk diskriminering kan då tas tillvara. Regeringen föreslår också att en lag mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder skall införas med denna lag. Den nu föreslagna lagen bör som de övriga anti diskriminerings- lagarna gälla för hela arbetsmarknaden och för alla anställningsformer dvs. tillvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar och för alla arbetstidsmått nämligen heltid och deltid. En inordning i det arbetsrättliga systemet innebär att Arbetsdomstolen kommer att utgöra huvudsakligt forum även för tvister enligt den nu före- slagna lagen. Dessa tvister kommer också, på samma sätt som tvister enligt jämställdhetslagen och lag mot etnisk diskriminering, att handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (arbetstvistlagen). I de mål där talan i första instans förs vid tingsrätt kommer Arbetsdomstolen att vara överrätt. 8.2 Personkretsen Regeringens förslag: Lagen ger skydd för sexuell läggning, varmed avses homo , bi och heterosexuell läggning. Utanför lagens skydd faller beteenden och sexuella variationer som finns hos såväl homo , bi som heterosexuella personer. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig i frågan avstyrker eller är kritiska till förslaget. och stöder utredningens förslag till avgränsning av personkretsen. anser att man bör undvika en uppräkning av vilka grupper som inte skall skyddas av lagen. anser att en diskrimineringslag som är begränsad till viss läggning redan därmed är diskriminerade. , , uppmärksammar problemet med att gå från ett generellt skydd, gällande alla, till att försöka definiera en grupp som skall skyddas. Enligt institutionen urskiljer diskriminerar man därmed gruppen ifråga och därtill faller alltid några personer utanför, som troligen är betjänta av samma skydd. (JämO) uppmärksammar att den i lagförslaget valda definitionen utestänger transsexuella från lagens skydd. JämO anser att det finns ett uppenbart behov av ett lagstiftningsskydd för de transsexuella och att dessa personer bör åtnjuta skydd enligt jämställdhetslagen. föreslår att texten ges en sådan skrivning att transvestiter som grupp åtnjuter samhällets skydd mot diskriminerande handlingar. () anser att det, i samband med överväganden att föra samman diskrimineringslagarna till en lag, bör övervägas om inte förbudet mot diskriminering på grund av sexuell läggning borde utvidgas till att avse alla sexuella uttrycksformer som i sig inte är kriminaliserade. Enligt RFSL finns det inte några vägande skäl mot att utestänga exempelvis transvestiter från en lagstiftning till skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Även är kritisk till utredningens definition av sexuell läggning. Gaystudenterna, universitets studentkår, framför liknande synpunkter. () anser att en lagstiftning mot diskriminering måste innefatta alla former av sexuella läggningar. Skälen för regeringens förslag: När det gäller att ta ställning till vilka som bör omfattas av lagens skydd mot diskriminering är det till en början klart att homosexuella bör omfattas. Härutöver kan dock tänkas att en vidare personkrets bör åtnjuta lagens skydd. I första hand kommer här bisexuella personer i åtanke. De bestämmelser som tar särskild hänsyn till sexuell läggning eller förhållanden mellan personer av samma kön lag om homosexuella sambor (den s.k. homosexlagen), partnerskapslag och några stadganden i avser endast homosexuella. När utredningar, och regeringen tidigare i olika sammanhang har uttalat sig har det också handlat om homosexualitet. Det uppdrag har avser vidare att ansvara för den övergripande samordningen av insatser för homosexuella. Utredningens undersökningar ger vid handen att det i första hand är homosexuella som blir utsatta för särbehandling eller upplever sig som särbehandlade på arbetsmarknaden. Diskriminering på grund av någons bisexuella läggning är mindre vanligt, men förekommer. Undersökningarna ger också stöd åt antagandet att skillnaden mellan homosexualitet och bisexualitet inte alltid står klar, eller spelar någon roll, för arbetsgivares och arbetskamraters attityder och handlingssätt. Det förefaller alltså som att även personer som noga taget borde definieras som bisexuella uppfattas som homosexuella. Diskriminering av bisexuella är naturligtvis inte mer godtagbar än diskriminering av homosexuella. Det uppstår knappast heller några särskilda tillämpningsproblem om den skyddade personkretsen utökas på det sättet. Lagen bör därför omfatta även bisexuella. En annan fråga är om även heterosexuella bör ges skydd mot diskriminering. Heterosexuella utgör majoriteten av befolkningen och sannolikt missgynnas de sällan eller aldrig på grund av sin sexuella läggning. Det kan dock i och för sig tänkas uppkomma situationer där den heterosexuelle missgynnas på grund av sin läggning. En utgångspunkt för förslaget är uppfattningen att sexuell läggning normalt saknar betydelse i arbetslivet och att arbetssökande och arbetstagare bör behandlas lika oavsett sexuell läggning. Logiken bjuder därför att diskrimineringsskyddet konstrueras heltäckande i den meningen att det täcker alla typer av sexuell läggning. Även om lagens primära syfte inte är att underlätta för dem som ser sig som heterosexuella anser regeringen att lagen bör omfatta även heterosexuella. Alla individer hör i princip till någon av de tre kategorierna heterosexuell, homosexuell eller bisexuell. Detta innebär att alla typer av sexuell läggning och alla individer omfattas av lagens skydd. Redan som en följd av lagens avgränsning till sexuell läggning faller olika sexuella beteenden och sexuella variationer som finns hos såväl hetero , homo som bisexuella personer utanför lagens diskrimineringsförbud, t.ex. pedofili. Utredningen beskriver dessa variationer som uttryck för sexualitet som ligger på toppen av eller går utöver den sexuella läggningen. En individ kan alltså ses som t.ex. heterosexuell och pedofil däremot kan denne inte ses som enbart pedofil. Detta betyder att en arbetssökande eller arbetstagare som nekas anställning, befordran, etc. med hänvisning till den pedofila inriktningen eller pedofila handlingar, inte med framgång bör kunna åberopa lagen. Detsamma gäller vid uppsägningar och avskedanden. I dessa senare fall gäller dock skyddsreglerna i anställningsskyddslagen. Flera remissinstanser är kritiska till att förslaget inte omfattar skydd även för de transsexuella. Transsexualitet är emellertid en fråga om könstillhörighet och inte om sexuell läggning. En transsexuell person bör därför i denna sin egenskap falla utanför lagens skydd. Detta synes också överensstämma med EG rätten. EG domstolen har i målet P mot S och C 13/94 slagit fast att en uppsägning av en transsexuell person, som ämnar genomgå eller som genomgått könsbyte, strider mot förbudet mot könsdiskriminering. Att de transsexuella inte kommer att omfattas av den nu föreslagna lagen innebär emellertid inte att frågan om deras situation på arbetsmarknaden är oviktig. Av bl.a. detta skäl anser regeringen att det är angeläget att tillämpningen av den nya lagen och den nya lagens effekter noga följs upp. 8.3 Diskrimineringsförbudens utformning 8.3.1 Allmänna utgångspunkter för utformningen av ett diskrimineringsförbud EG rätten Inom EG rätten finns regler mot diskriminering på grund av både nationalitet och kön. Frågor om diskriminering och likabehandling är centrala i EG rätten. Detta gäller i synnerhet principen om icke diskriminering. Huvudvikten ligger vid förbud mot diskriminering grundad på nationalitet. Denna princip uttrycks i artikel 6 i EG fördraget. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att en annan medlemsstats medborgare behandlas sämre än den egna statens medborgare.