prop · GL039 · 1998-01-01 00:00:00 — 26 § Med förslaget till ändring av 2 § kommer inte alla barn som föds här att folk- bokföras. Om barnets moder eller fader inte var folkbokförd vid födelsen kan barnet dock folkbokföras senare enligt 3 § andra stycket. Det är anmälan om sådan folkbokföring som regleras i det nya andra stycket. Vilka uppgifter som en anmälan skall innehålla framgår av 28 §. Att anmäl- ningsskyldigheten skall fullgöras av vårdnadshavare framgår av 30 §. 31 § Ändringen innebär att skattemyndigheten får rätt att förelägga en person att komma in med uppgifter om sina bosättningsförhållanden även om det inte föreligger någon skyldighet för personen att lämna en flyttningsanmälan (se avsnitt 11.2). 34 § Ändringen är en följd av personer som inte är eller har varit folkbokförda tilldelas ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer. 38 § I andra meningen har införts en bestämmelse om överklagande av skattemyndighetens beslut om tilldelning av samordningsnummer. Ett överklagande till beträffande samordningsnummer kan röra exempelvis beslut att vägra sådant nummer på grund av att tilldelning har begärts av myndighet som inte har rätt till samordningsnummer. Överklagande i fråga om samordningsnummer kan också avse beslut av skattemyndigheten att avslå begäran om nummer på grund av att den rekvirerande myndigheten inte har lämnat erforderliga uppgifter om den enskilde. Som tilldelning av samordningsnummer bör även räknas fastställande av de fyra sista siffrorna i samordningsnumret. I fråga om registrering av uppgifter i samband med tilldelning av samordningsnummer bör vanliga överklaganderegler tillämpas. Registreringen kan anses utgöra folkbokföring på liknande sätt som uppgiftsregistrering enligt 1 § folkbokföringslagen. I övrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts. Bestämmelserna i nuvarande andra stycket om vem som får överklaga ett beslut har i stort sett oförändrade flyttats till 40 §. 39 § Ändringen i paragrafen innebär att beslut om samordningsnummer inte kan överklagas. I övrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts. 40 § Första stycket reglerar vem som får överklaga skattemyndighetens beslut. Det har sin motsvarighet i nuvarande 38 § andra stycket första meningen. Överklaganderätten för enskild är oförändrad. Den är knuten till den person vars folkbokföring det gäller. får med förslaget en utvidgad rätt att överklaga. Utvidgningen innebär att verket kan överklaga inte bara beslut om en persons bosättning utan alla beslut som skattemyndigheten fattar enligt folkbokföringslagen, med undantag av beslut om personnummer och samordningsnummer, och som kan prövas av domstol. I andra stycket regleras överklagandetiden för enskild. Bestämmelsen i första meningen är ny. Den medför dock inte någon förändring jämfört med vad som gäller. Bestämmelsen överensstämmer med 23 § förvaltningslagen (1986:223) som styr överklagandetiden för enskild. Regleringen i andra meningen i stycket har sin motsvarighet i nuvarande 38 § tredje stycket. Den tar sikte på alla beslut som inte gäller bosättning utan som bl.a. avser registrering i folkbokföringsregister av födelsetid i personnummer, civilstånd, medborgarskap eller annan uppgift. När eller en kommun överklagar ett beslut gäller alltid samma överklagandetid. Ett överklagande skall enligt tredje stycket ha kommit in till skattemyndigheten från den dag beslutet meddelades. 41 § I paragrafen som är ny införs en regel om prövningstillstånd i kammarrätt. Prövningstillstånd meddelas när sådana skäl föreligger som anges i 34 a § andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Det innebär att kammarrätten kan meddela s.k. ändringsdispens. 42 § I paragrafen regleras möjlighet att överta skattemyndighetens uppgift att föra det allmännas talan. I de flesta fall kommer skattemyndigheten att vara den enskildes motpart när denne har överklagat till länsrätten eller kammarrätten. Att skattemyndigheten är den enskildes motpart följer av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291). kan dock alltid överta skattemyndighetens roll som part. Det gäller både när skattemyndigheten själv har överklagat och när myndigheten är den enskildes motpart. Ett övertagande kan ske exempelvis i mål av principiellt intresse. När inträder i målet förlorar skattemyndigheten sin partsroll. har också möjlighet att överklaga i skattemyndighetens ställe. Som framgår av andra meningen är processföringen i Regeringsrätten förbehållen . Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 13.3 Förslaget till lag om ändring i 6 kap. 16 § Genom förslaget till ändring av tredje stycket införs krav på prövningstillstånd i kammarrätt. Prövningstillstånd meddelas när sådana skäl föreligger som anges i 34 a § andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291). Det innebär att kammarrätten kan meddela s.k. ändringsdispens. Om en enskild överklagar skattemyndighetens beslut skall myndigheten vara den enskildes motpart i domstolen. Det följer av 7 a § förvaltningsprocesslagen. Därmed har skattemyndigheten också rätt att enligt 33 § samma lag överklaga domstolens avgörande. Det nya fjärde stycket ger möjlighet att överta skattemyndighetens partsroll i länsrätt och kammarrätt. I kammarrätten kan det ske även om endast skattemyndigheten överklagar. När tar över uppgiften att föra det allmännas talan förlorar skattemyndigheten ställningen som part. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Endast verket har rätt att föra det allmännas talan i Regeringsrätten. Den rätten avser både rätten att överklaga till domstolen och rätten att vara den enskildes motpart när denne överklagar till högsta instans. 13.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 9 § Frågan om sekretess på skolområdet har behandlats i avsnitt 4.3. Den föreslagna bestämmelsen kan sägas utvidga den sekretess som gäller inom folkbokföringen till och gymnasieskolan. Sekretessen gäller även hos den myndighet som inom kommunen har ansvaret för skolan. Den föreslagna sekretessen har till syfte att skydda mot personförföljelse och andra former av trakasserier. Det innebär att sekretessen i första hand omfattar uppgifter om elevers och vårdnadshavares adresser. Eftersom även andra folkbokföringsuppgifter är användbara för att spåra upp en person kan dock även andra liknande uppgifter om en enskilds personliga förhållanden skyddas. Sekretess vid befarad personförföljelse torde förutsätta att det föreligger någon indikation på risk för sådan förföljelse. När en sekretessmarkering före- ligger kan man normalt utgå från att skattemyndigheten vidtagit en utredning som utmynnat i att den konstaterat att en sådan förföljelse kan befaras. Detta kan utgöra en del av underlaget för bedömningen av om uppgifterna skall lämnas ut från en myndighet som omfattas av den föreslagna sekretessen. Har personen medgivits kvarskrivning är det ett annat skäl att inte lämna ut uppgifter. Sekretessen för vissa elevadresser m.m. regleras i 7 kap. 15 § sekretesslagen. Överföringen av sekretessen på skolområdet till 9 § innebär - förutom en utvidgning av området för sekretessen - att uppgifterna kommer att undantas från meddelarfriheten enligt 16 kap. sekretesslagen. Regeringen har i lagrådsremiss Barnomsorg och skola föreslagit ändringar i paragrafen. 15 § Sekretessen för folkbokföringsuppgifter i skolan återfinns numera i 7 kap. 9 §. I andra stycket (tidigare tredje stycket) regleras sekretessen för den som fått fingerade personuppgifter. Liksom skall sekretess gälla i ärende om fingerade pesonuppgifter. Det innebär att sekretess gäller hos och domstol i ärende om medgivande. Sekretessen gäller hos även för uppgifter som tillförs ärendet efter ett byte. Ytterligare uppgifter kan efter hand tillföras ärendet t.ex. när den som har medgivits fingerade personuppgifter vänder sig till för att få hjälp i olika angelägenheter. Genom utvidgningen av sekretessen som föreslås i andra stycket gäller den också hos de andra myndigheter som i sällsynta fall får del av en känslig uppgift om den som fått medgivande att använda fingerade personuppgifter. Den föreslagna sekretessen skall skydda uppgifter som gör det möjligt att koppla ihop verklig och fingerad identitet till en och samma person och därigenom avslöja en person som behöver skyddas. 13.5 Förslaget till lag om ändring i namnlagen (1982:670) 37 § Förslaget till ändring har samma innebörd som förslaget till ändring av . Vad som sägs i kommentaren till ändringen av bestämmelsen i gäller även för den här paragrafen (se avsnitt 13.3). 13.6 Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 3 och 3 a §§ Genom förslaget jämställs den kvarskrivne med bosatta (folkbokförda) personer inom det landsting där hon eller han stadigvarande vistas. Det innebär att den kvarskrivne är berättigad till fullständig hälso- och sjukvård i nämnda landsting. Om personen i fråga är folkbokförd i ett annat landsting behöver hon eller han inte vända sig till det . Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen föreslås även ändrad i budgetpropositionen , utgiftsområde 10 (prop. 1997/98:1). 13.7 Förslaget till lag om ändring i 15 kap. 2 § Det föreslagna nya fjärde stycket har samma innebörd som förslaget till ny bestämmelse i 6 kap. 16 § . Vad som sägs i kommentaren till den bestämmelsen gäller fullt ut för det nya fjärde stycket i den här paragrafen (se avsnitt 13.3). 13.8 Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) 5 § Ändringen i första stycket motsvarar den i 3 och 3 a § hälso- och sjukvårdslagen, se avsnitt 13.6. 13.9 Förslaget till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) 9 kap. 7 § Även ändringen i begravningslagen har samma innebörd som förslaget till ny be- stämmelse i 6 kap. 16 § sista stycket (se avsnitt 13.3). Bestäm- melsen i begravningslagen har dock fått en något annan utformning eftersom övriga bestämmelser i paragrafen också reglerar överklaganden i ärenden som inte har handlagts av skattemyndigheten. 13.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister 5 § Ändringen föranleds av att personer som inte är folkbokförda i landet i stället skall tilldelas ett särskilt samordningsnummer. 7 § Paragrafens första stycke reglerar vilka personer som får förekomma i det centrala referensregistret. Bestämmelsen innebär att alla som har tilldelats personnummer eller samordningsnummer skall anges i registret. Bestämmelsen i det nya andra stycket medför inte någon ändring av upp- giftsregistreringen för personer som folkbokförs. Om den folkbokförde har erhållit samordningsnummer skall dock även det numret anges i referensregistret. I tredje stycket regleras uppgiftsregistreringen för personer som kommer att tilldelas samordningsnummer. Jämfört med vad som gäller för personer som tilldelas personnummer utan att vara folkbokförda innebär bestämmelsen en viss utvidgning av uppgiftsregistreringen. Registreringen kommer i första hand att grundas på uppgifter som den myndighet lämnar som begär tilldelning av samordningsnummer. 8 § medger även registrering av tekniska och administrativa uppgifter. 12 § Utöver registersökning på samordningsnummer och personnummer kräver en säker tilldelning av samordningsnummer också möjlighet till sökning på födelsetid. Det är skälet till att födelsetid införs som nytt sökbegrepp. I övrigt ändras inte sökbegreppen genom förslaget. 13.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister 4 § Paragrafens första stycke reglerar vilka personer som får förekomma i aviseringsregistret. Bestämmelsen innebär att alla som har tilldelats person- nummer eller samordningsnummer skall anges i registret. Det kan sägas motsvara den ordning som gäller. Bestämmelsen i andra stycket medför inte någon ändring av uppgifts- registreringen för personer som folkbokförs. Om den folkbokförde har erhållit samordningsnummer skall dock även det numret anges i aviseringsregistret. Registeruppgifter för personer som inte är eller har varit folkbokförda utan som endast har tilldelats samordningsnummer regleras i tredje stycket. De upp- gifter som registreras i folkbokföringens centrala referensregister skall också registreras i aviseringsregistret. 7 § Ändringen i första stycket beror på att de nuvarande sökuppgifterna med förslaget återfinns i det nya andra stycket i 4 §. I ett nytt andra stycke regleras sökmöjligheterna i fråga om personer som tilldelats samordningsnummer.- I dessa fall får samordningsnummer samt födelsetid och namn användas som sökbegrepp. Detta överensstämmer med vad som gäller i lagen om folkbokföringsregister. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 8 § Gallringen av uppgifter i fråga om personer som har tilldelats personnummer utan att ha varit folkbokförda regleras i första stycket. Det innebär att ifrågavarande uppgifter skall gallras när uppgifterna är aktuella. Med förslaget till ändring av första stycket kommer samma ordning att gälla för personer som tilldelas samordningsnummer. I övrigt införs i första stycket en bestämmelse om gallring av uppgift som avses i 4 § 12, dvs. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157). Ändringen i tredje stycket beror på att uppgifterna i fråga med förslaget återfinns i 4 § andra stycket. Sammanfattning av betänkandet Några folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68) Skyddet inom folkbokföringen mot personförföljelse Adresser och andra folkbokföringsuppgifter som finns hos olika myndigheter kan användas som ett led i personförföljelse. Med hjälp t.ex. av en adressuppgift kan en förföljare spåra upp en annan person för att utöva hot eller våld. I för- sta hand är det sekretess som skall skydda mot förföljelse som sker med hjälp av personuppgifter hos myndigheter. Sekretesskyddet förstärks genom ett system med s.k. sekretessmarkering ("skyddad adress"). En sekretessmarkering läggs in i folkbokföringsregistren när man befarar att en person kan bli utsatt för för- följelse om uppgifter om henne eller honom röjs. har cirka 6 000 personer sekretessmarkering. Undantagsvis kan det visa sig att sekretess inte räcker för att skydda en person. Kvarskrivning eller användning av fingerade personuppgifter - id-byte - kan då aktualiseras. Kvarskrivning, som beslutas av skattemyndigheten, innebär att en person är bosatt på en annan plats än där hon eller han är folkbokförd. Bostadsadressen för den kvarskrivne registreras inte inom folkbokföringen. Den är inte heller tillgänglig för myndigheter eller enskilda. Id-byte kan ske endast då den befarade förföljelsen är av särskilt allvarlig art. Vid id-byte, som endast kan medges av domstol, har personen i fråga bl.a. bytt namn och per- sonnummer. Kvarskrivning och id-byte har visat sig vara mycket effektiva skyddsåtgärder. Åtgärderna har dock negativa konsekvenser som drabbar den som behöver skyddas. Även myndigheter och tredje man kan drabbas. Ungefär 150 personer är för när- varande kvarskrivna medan cirka 30 personer har medgivits id-byte. Den sekretess som råder inom folkbokföringen och hos olika myndigheter är, enligt utredningens mening, en tillräcklig skyddsåtgärd vid befarad personförföljelse. Utredningen föreslår därför inte några förändringar av det grundläggande sekretesskyddet för adresser och andra uppgifter som utgår från folkbokföringen. På skolområdet bör dock sekretessen stärkas. är situationen den att adresser som kan hållas hemliga inom folkbokföringen oftast är offentliga inom grund- och gymnasieskolan. Eftersom många personer som riskerar förföljelse har barn i skolåldern, kan en förföljare nå sitt offer genom adressuppgiften hos skolan. Utredningen föreslår att en motsvarighet till folkbokföringssekretessen införs i första hand i grund- och gymnasieskolan. Innan kvarskrivning och id-byte tillgrips måste man ha analyserat varför sekretess och sekretessmarkering inte räcker som skydd. Utredningen föreslår att detta klargörs bättre än vad som är fallet. Det bör också tydliggöras att kvarskrivning och id-byte är verkningsfulla åtgärder endast om den enskilde är beredd att lägga om sin livsföring. I ganska stor utsträckning är en persons rättigheter och skyldigheter i samhället knutna till folkbokföringsorten. De negativa konsekvenserna vid kvarskrivning beror på att den kvarskrivne är folkbokförd på en annan ort än där hon eller han vistas. Utredningen föreslår att den kvarskrivne, genom en ändring i hälso- och sjukvårdslagen, ges rätt till fullständig sjukvård i vistelselandstinget. Att det införs sekretess på skolområdet är också särskilt betydelsefullt för personer som är kvarskrivna. I övrigt anser utredningen att svårigheterna vid kvarskrivning kan bemästras utan särskild lagreglering. Berörda myndigheter måste dock vara beredda att hjälpa den kvarskrivne till rätta. Id-byte är det tredje steget på den trappa av skyddsåtgärder som inleds med sekretess och fortsätter med kvarskrivning. När det gäller arten av förföljelse som kan grunda id-byte föreslår utredningen endast smärre justeringar. Även fortsättningsvis skall stor restriktivitet råda när det gäller att medge id- byte. Id-byte får ske endast om kvarskrivning och andra skyddsåtgärder är otill- räckliga. Utredningen betonar särskilt att domstolen måste vara klar över varför andra skyddsåtgärder är otillräckliga innan ett id-byte medges. Om den enskilde kan skyddas utan id-byte är det nämligen till stor fördel för henne eller honom. kan id-byte medges för högst . I olika sammanhang har det förts fram krav på ett permanent identitetsbyte. Utredningen har bedömt att det nuvarande tidsbestämda id-bytet bör behållas. Om det behövs kan id-byte efter förnyad prövning medges för mer än en period. Ett permanent byte kan bl.a. med- föra att skyddsåtgärden kommer att bestå trots att hotet har upphört. Det är enligt utredningens mening till nackdel både för den enskilde, myndigheterna och tredje man. När det gäller ansöknings- och beslutsförfarandet vid id-byte föreslås inga större förändringar. Även i fortsättningen skall det i första hand ankomma på att ansöka om id-byte vid . Utredningen vill dock ge en utökad rätt att avslå framställningar om id- byte. Om det inte är sannolikt att den enskilde kan medges id-byte skall avslå hennes eller hans framställning. I likhet med vad som gäller kan den enskilde efter ett sådant avslag vända sig direkt till domstolen och begära id-byte. Utredningen föreslår en särskild bestämmelse som ger rätt att i ärendet om id-byte inhämta sekretessbelagda uppgifter främst om den ut- pekade förföljaren. Efter ett id-byte registreras personen i fråga med bl.a. nytt - fingerat - namn och personnummer inom folkbokföringen. Ett framgångsrikt id-byte förutsät- ter självfallet att nya och verkliga uppgifter inte kan kopplas samman, varken inom folkbokföringen eller hos någon myndighet. I princip endast RPS känner personens verkliga identitet. Det har emellertid visat sig att det i vissa sam- manhang är mer eller mindre nödvändigt att uppgifter om personens verkliga för- hållanden görs tillgängliga. Personen riskerar annars att helt eller delvis gå miste om någon rättighet i samhället eller att drabbas av andra problem. För att komma tillrätta med olägenheterna efter ett id-byte är den enskilde i stort behov av hjälp. Utredningen föreslår att får till sär- skild uppgift att hjälpa personer som har medgivits id-byte, om personen inte kan få hjälp på annat sätt. Styrelsen har god överblick över de problem som kan aktualiseras efter ett id-byte. skall särskilt bistå den enskilde vid kontakter med andra myndigheter. Därvid kan den enskilde bl.a. få hjälp med att bedöma i vilka sammanhang det kan vara nödvändigt att lämna ut någon uppgift om förhållanden före id-bytet. Utredningen är tveksam till alla former av mer eller mindre automatiskt utlämnande av kopplingen mellan verklig och fingerad identitet. I de fall vissa uppgifter om förhållanden före id-bytet måste lämnas ut bör det ske efter en prövning i varje enskilt fall och under betryggande former. Utredningen föreslår ett särskilt sekretesskydd för känsliga uppgifter om id-byte som kan komma att överföras till någon myndighet. Ett medgivande till id-byte skall av den enskilde kunna bringas att upphöra , exempelvis om något hot inte längre föreligger. Utredningen har inte funnit det påkallat att lägga fram förslag om någon form av särskild kostnadsersättning till den som har medgivits id-byte. Folkbokföring av nyfödda barn vars föräldrar inte är folkbokförda infördes det i folkbokföringen en allmän registrering av alla födslar som sker här i landet. folkbokförs i princip alla barn som föds här oberoende av om föräldrarna är folkbokförda. Enbart det förhållandet att födelsen sker här i landet bör inte längre vara skäl för folkbokföring av det nyfödda barnet. Utredningen föreslår att ett ny- fött barn skall folkbokföras endast om barnets moder är folkbokförd. Ett barn som därmed inte folkbokförs kan dock efter en kortare eller längre tids vistelse i landet ha fått sådan anknytning hit att det skall folkbokföras. Folkbokföring av familjehemsplacerade barn finns det inte någon särskild reglering av familjehemsplacerade barns folkbokföring. Barnet folkbokförs normalt i familjehemmet om vistelsen där kan antas komma att överstiga . Vård i familjehem skall utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med de anhöriga och kontakt med hemmiljön. Utredningen förordar att detta får genomslag även när det gäller folkbokföringen. Utredningen föreslår att folkbok- föring i familjehemmet sker när vistelsen där överstiger . Normalt kommer ändrad folkbokföring att aktualiseras först sedan vistelsen har pågått . får en skyldighet att underrätta skattemyndigheten när barnets folkbokföring skall ändras. Vård av barn och unga i hem för vård eller boende bör aldrig föranleda folkbokföring i sådant hem. Utredningen förordar att uppgiften om födelsehemort behålls som ett särskilt registerbegrepp inom folkbokföringen. Uppgiften används i första hand av polismyndigheterna vid utfärdande av pass. Uppgiften om födelsehemort behövs inte längre i personbevis. Personnummer för den som inte är folkbokförd Personnummer skall i första hand tilldelas i samband med att en person folkbokförs. Personnummertilldelning sker emellertid även i andra sammanhang. Enligt praxis tilldelas personnummer för sju olika ändamål utan att personen i fråga folkbokförs. Det är en tilldelning som till stor del strider mot bestäm- melserna om personnummer i folkbokföringslagen. I första hand är det för polis- och skattemyndigheternas behov som personnummer tilldelas en person som inte är folkbokförd. Dessa myndigheter menar att de måste ha personnummer för samtliga personer som är aktuella hos dem. Det anses annars föreligga bl.a. risk för per- sonförväxling och svårigheter vid uppgiftsutbyte med andra myndigheter. Vid den personnummertilldelning som sker utan samband med folkbokföring är det ofta svårt att med säkerhet identifiera den person som tilldelas personnumret. Utredningen har förståelse för flera myndigheters krav på en enhetlig personbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda och som därför saknar personnummer. Det finns emellertid skäl som talar mot att personnummer kommer till användning. Personnumret uppfattas ofta som en inträdesbiljett till samhället och bör därför reserveras för personer som folkbokförs här. Utredningen förordar därför att det införs ett särskilt nummer - samordningsnummer - för personer som inte är eller har varit folkbokförda. I den mån det finns behov bör samordningsnummer kunna tilldelas även för samhällsområden och myndigheter som är uteslutna från personnummertilldelning. Vid tilldelning av samordningsnummer skall personens identitet fastställas om det är möjligt. Om det råder osäkerhet om identiteten eller om någon uppgift som rör personen, exempelvis födelsetiden, skall det anges vid tilldelningen. Om en person som har tilldelats samordningsnummer senare folkbokförs skall även samordningsnumret anges vid folkbokföring av personen.