prop · GL03183 · 1998-01-01 00:00:00 — Lagrådet har dock inte avstyrkt förslagen men framhållit att det får förutsättas att bestämmelserna tillämpas endast när det framstår som nödvändigt. Rege- ringen vill i anslutning härtill understryka att provtagningen skall ske endast då den framstår som nödvändig med hänsyn till ändamålet med frihetsberövandet eller vården. Enligt 2 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika får befattning med narkotika tas endast för medicinskt eller vetenskapligt ändamål. Vidare kräver i princip all befattning tillstånd för att vara laglig. Tillstånd till innehav av narkotika kan ges av bl.a. till en före- ståndare för en vetenskaplig institution som ägs eller stöds av staten eller en kommun, i den mån varan behövs för vetenskaplig forskning, under- sökning eller undervisning. Verket ger också tillstånd till innehav av nar- kotika för utbildning av narkotikahundar. Tillstånden ges för viss begrän- sad tid och förenas med villkor avseende bl.a. den mängd narkotika som får rekvireras, hur narkotikan skall förvaras m.m. Tillstånden ges som tillstånd till handel med varan. Mot bakgrund av det samhälleliga intresset att kunna förhindra narko- tikabrottsligheten och behovet i det brottsförebyggande utvecklings- och utbildningsarbetet av möjligheten till legalt innehav av narkotika, bl.a. för att tillgodose behovet av en kontinuerlig tillgång av narkotikahundar, bör genom ett tillägg i lagen om kontroll av narkotika tydliggöras att i stället kan ge med villkor förenade tillstånd till inne- hav av narkotika för vissa samhällsnyttiga ändamål. Tillägget medför också att en följdändring bör göras i 2 § i lagen på så sätt att det klargörs att befattning med narkotika får tas endast för medicinskt, vetenskapligt eller annat därmed jämförligt samhällsnyttigt ändamål. 7 Ekonomiska konsekvenser Regeringens förslag till ändring av narkotikadefinitionen i 8 § narkotika- strafflagen skall främst ses som en anpassning av lagtexten till den fak- tiska rättsutvecklingen. Detta förslag medför inte några kostnadskon- sekvenser. Flera av remissinstanserna, bl.a. , och , ställer sig tveksamma till utredningens kostnadsbedömningar. Man pekar framför allt på kostnaderna för kompetensökning hos och ett ökat antal analyser av beslagtagna ämnen. Regeringens bedömning är dock att även om förslaget till ny lag med förbud mot vissa hälsofarliga varor jämte ändring i inregränslagen torde medföra visst merarbete hos åklagarmyndigheter och domstolar genom ökad måltillströmning borde merarbetet rymmas inom den vanliga verk- samheten, då det inte finns något som tyder på annat än att tillgången på de varor man i första hand vill fånga upp med den nya lagen är mycket begränsad. har ett relativt begränsat antal ämnen blivit föremål för utredning inför en eventuell narkotikaklassning. Inom polisväsendet kan förväntas en viss ökning av utredningsverksamheten; emellertid torde inte de kemiska analyserna öka nämnvärt i antal eftersom sådana alltid företas vid upptäckt av något som kan misstänkas vara narkotika. Enligt regeringens uppfattning tyder inget på annat än att kostnaderna för det utökade utredningsarbetet skulle bli marginella och rymmas inom polisens existerande budget för missbruksbekämpande arbete. Vad gäller tullen medför den nya lagen knappast annat än obetydlig ökning av arbetet. Sådant som misstänks vara införselförbjudna missbruksmedel tas i beslag och analyseras. Regeringen har föreslagit att skall få i uppgift att ut- reda behov av kontroll av varor enligt den föreslagna lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Det anslag institutet tilldelas varje budgetår avser bl.a. uppgiften att följa missbruksutvecklingen i landet. Eventuella merkostnader i samband med utredningsverksamheten under den nya lagen lär bli relativt små. kan uppdra åt Läke- medelsverket att utföra de kemiska analyserna. Troligtvis kommer det inte att röra sig om mer än ett fåtal analyser , varför analyskostnaderna bör bli mycket begränsade. Vidare rör det sig inte om någon egentlig merkostnad, då detta utförs . Sammantaget torde den nu aktuella verksamheten inte leda till några större kostnads- ökningar och bör därför kunna rymmas inom anslag. Vidare har regeringen föreslagit att skall ansvara för utredningen av behovet av narkotikaklassificering av varor som inte är läkemedel. Som ovan nämnts skall institutets årliga anslag täcka bl.a. uppgiften att följa missbruksutvecklingen i landet. Anslaget avser dessutom bl.a. institutets arbete med Europarelaterade alkohol- och drogfrågor inom . En viss del av de svenska kostnaderna för rapportering till finansieras dock med EU-medel. Den del av de nu föreslagna uppgifterna som avser insamling och utvärdering av information, exklusive kemisk analys, bör inte medföra annat än försumbara merkostnader och torde utan vidare kunna rymmas inom det tilldelade anslaget. Vissa merkostnader kan i och för sig uppkomma vad gäller den kemiska analysen av varorna i fråga. Det naturliga bör vara att uppdrar åt att utföra grundläggande kemiska analyser. Kostnaderna härför, som i och för sig existerar och bärs av , torde bli måttliga och bedöms kunna rymmas inom institutets årliga anslag. Det är troligen också så att huvudparten av de nya varor som på detta sätt kommer att bli föremål för narkotikaklassning i också blir föremål för analys inom . I dessa fall torde en kompletterade svensk analys inte behövas. Den föreslagna rapporteringsskyldigheten vid observation av nya syntetiska droger m.m. har i sig inte några beaktansvärda kostnads- konsekvenser. 8 Författningskommentar 8.1 Förslaget till lag om förbud mot vissa hälsofarliga varor 1 § I paragrafen anges vilka varor som skall omfattas av det nya regelverket. Som framgår av avsnitt 6.2 har det inte ansetts möjligt att finna någon generell definition. I stället används en konstruktion som, liksom definitionen i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64), består av en grundläg- gande definition vilken kompletteras genom uppräkning i förordning av vilka varor som omfattas av lagen. Lagen skall kunna tillämpas på en vara beträffande vilken man, på grund av varans inneboende egenskaper, har kunnat konstatera att den medför fara för människors liv eller hälsa. Ytterligare en förutsättning för att en vara skall omfattas av lagen är att den används i berusnings- eller annat påverkanssyfte, eller om detta inte kunnat utredas att varan kan antas användas i sådana syften. Antingen skall således användning i berusnings- eller annat påverkans- syfte ha konstaterats i samhället, eller så skall andra omständigheter, t.ex. marknadsföringen av varan, leda till slutsatsen att varan kan antas användas i sådana syften. Lagen är i huvudsak avsedd att tillämpas på varor som inte har några mer allmänna användningsområden, t.ex. vissa narkotikaliknande sub- stanser som ännu inte har kunnat förklaras som narkotika. Även varor be- träffande vilka det redan från början står klart att de inte kan narkotika- klassificeras, kan dock komma att omfattas av lagen om förutsättningarna i 1 § är uppfyllda. Lagen är således inte avsedd att tillämpas på varor eller ämnen med erkända användningsområden, t.ex. metanol, etanol eller tobak Regeringen bemyndigas i andra stycket att fatta beslut om vilka en- skilda varor som skall omfattas av lagen. Med vara avses i lagen i första hand olika substanser (såväl grundämne som kemisk förening) och beredningar. Men även växter (dvs. hela väx- ten inklusive t.ex. rötter), delar av växter (t.ex. blad, blommor och frön), svampar och annat som uppfyller rekvisiten i paragrafens första stycke kan komma att omfattas av lagen. Av 2 § följer att lagen inte skall tillämpas för varor som är narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) och inte heller i fråga om sådana dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dop- ningsmedel eller sådana läkemedel som är godkända inom Europeiska unionen. 2 § I paragrafen klargörs att den nya lagen inte skall tillämpas för varor som är narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) eller i fråga om sådana dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel. Beträffande sådana varor eller medel skall i stället tillämpas de strängare reglerna i nämnda lagar. En annan sak är att den nya lagen kan komma att tillämpas beträffande varor som senare kommer att narkotikaklassas. Har narkotikaklassificering skett skall varan inte längre omfattas av den nya lagen. I paragrafen klargörs vidare att den nya lagen inte skall tillämpas för läkemedel som är godkända inom Europe- iska unionen. Lagen kan således inte tillämpas för läkemedel som är godkända i , i något annat EU-land eller av den europeiska läke- medelsmyndigheten (). För kontroll av sådana läkemedel gäller i stället bestämmelserna i läkemedelslagen (1992:859) och lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. 3 § Paragrafen innehåller först och främst förbud mot olika typer av sådan befattning med aktuella varor som kan medföra att varorna sprids i samhället. Av skäl som redovisas i avsnitt 6.2 har regeringen stannat för att även innehav bör förbjudas. Detta innebär att de straffbelagda hanteringsformerna motsvarar vad som gäller för hante- ring av dopningsmedel. Med framställning förstås såväl tillverkning som odling. Gärningen är liksom i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel men till skillnad mot vad som gäller enligt narkotikastrafflagen (1968:64) inte begränsad till sådan framställning som är avsedd för missbruk. För- värvas en vara i syfte att den skall överlåtas, skall dömas för detta brott. Sker förvärvet för eget bruk, skall emellertid i stället dömas för innehav, förutsatt att förvärvaren får varan i sin besittning. För överlåtelse skall dömas oavsett om ersättning erhållits. Enligt lagen om förbud mot vissa dopningsmedel är hantering av dop- ningsmedel tillåten för medicinskt eller för vetenskapligt ändamål. Efter- som de varor som den nu föreslagna lagen syftar till att kontrollera sak- nar något inom EU erkänt medicinskt användningsområde, finns inte någon anledning att tillåta användning i medicinskt syfte. För att möjlig- göra forskning och analys samt viss industriell användning kan emeller- tid hantering för vetenskapligt eller industriellt ändamål tillåtas om Lä- kemedelsverket med stöd av andra stycket för särskilt fall meddelat till- stånd härtill. 4 § Genom bestämmelserna i paragrafen straffbeläggs överträdelser av förbuden i 3 §, utom såvitt gäller införsel. Vad gäller straff för införsel skall i stället lagen (1960:418) om straff för varusmuggling tillämpas. En erinran om detta har tagits in i andra stycket. För att lagen om straff för varusmuggling skall kunna tillämpas vid inre gräns krävs att lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, den s.k. inregränslagen, ändras till att omfatta även nu aktuella varor, se nedan under kommentaren till försla- get till lag om ändring i nämnda lag. Endast uppsåtliga brott straffbeläggs. Oaktsamhetsbrott medför således inte straffansvar. Straffskalan är utformad så att den överensstämmer med vad som gäller för vissa närliggande brott enligt läkemedelslagen (1992:859) och lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. Den sålunda valda straffskalan möjliggör användandet av vissa straffproces- suella tvångsmedel, såsom t.ex. husrannsakan och kroppsvisitation. Försök eller förberedelse till brott har inte straffbelagts. Det bör dock i sammanhanget uppmärksammas att den allmänna medverkansregle- ringen i 23 kap. även omfattar brott som avses i den nya lagen. 5 § Ett effektivt förhindrande av spridning av de aktuella varorna fordrar regler om förverkande av varorna eller värdet därav. För att minimera lönsamheten av sådan verksamhet som omfattas av lagen skall även möj- ligheter finnas att förverka vinningen av brott. I likhet med vad som redan gäller enligt narkotikastrafflagen (1968:64) och lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel har en sär- skild regel om förfarandet med beslagtagna eller förverkade varor tagits med i paragrafens tredje stycke. I fråga om förfarandet vid prövning av fråga om förverkande av aktu- ella varor, då frågan inte rör någon som är tilltalad för brott t.ex. vid förverkande från okänd tillämpas lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid förverkande m.m. 6 § De beslut i fråga om tillstånd för viss hantering som enligt 3 § andra stycket har möjlighet att meddela får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 8.2 Förslaget till lag om ändring i narkotikastrafflagen (1968:64) 8 § En förändring görs av narkotikadefintionen dels genom att uttrycket starkt vanebildande ersätts med beroendeframkallande, dels genom att euforiserande effekter införs som ett alternativt rekvisit till beroende- framkallande egenskaper. Detta kräver även att en följdändring görs i en senare del av meningen. Den närmare bakgrunden till förändringen av narkotikadefinitionen framgår av avsnitt 6.1. Förändringen medför framför allt att definitionen utan tvekan täcker samtliga de varor som är klassificerade som narkotika. Vilka medel som utgör narkotika kommer liksom nu att preciseras i förordning samt i av utgivna narkotika- förteckningar. En språklig ändring har gjorts i andra punkten i paragrafen. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 52 d § I paragrafen föreskrivs att den intagne är skyldig att på anmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han heller inte är påverkad av någon vara som omfattas av den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:599) om ändring i lagen (19974:203) om kriminalvård i anstalt 11 § Tillägget i paragrafen innebär att den intagne inte heller får medges frigång om det på grund av viss omständighet kan befaras att han kom- mer att missbruka någon sådan vara som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 14 § I paragrafen, som reglerar bl.a. möjligheten att förena fritidsvistelse utanför intagne med villkor, görs den följdändringen att den intagne inte får medges vistelse utanför anstalten om det på grund av viss omständighet kan befaras att han kommer att missbruka någon sådan vara som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 34 § Tillägget i paragrafen innebär att den intagne skall vara skyldig att lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han inte är påverkad av någon sådan vara som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:610) om ändring i lagen (19974:203) om kriminalvård i anstalt 63 § Tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas till att även avse varor som omfattas av den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Genom tillägget klargörs således att även sådana varor får omhändertas och förstöras eller försäljas under de förutsättningar som anges i paragrafen. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:602) om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. 2 c § I paragrafen föreskrivs att blod-, urin- eller utandningsprov får tas på en häktad som skäligen kan misstänkas vara påverkad av någon sådan vara som omfattas av den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.7 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 65 b § I paragrafen, som är ny, åläggs socialnämnden att utan dröjsmål anmäla till om nämnden i sin verksamhet iakttagit något som tyder på att nya medel används för missbruksändamål eller ändringar i missbruksmönster av kända medel. Syftet med regleringen är att främja ett snabbare utrednings- och beslutsförfarande för nya droger, se avsnitt 6.3. 8.8 Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 31 a § Paragrafen är ny. Den reglerar skyldigheten för en sådan nämnd som utövar ledningen av hälso- och sjukvården enligt 10 eller 22 § hälso- och sjukvårdslagen att utan dröjsmål till anmäla iakt- tagelser vad gäller nya missbruksmedel och missbruksmönster. Syftet med regleringen är att främja ett snabbare utrednings- och beslutsförfa- rande för nya droger, se avsnitt 6.3. På Lagrådets inrådan har den föreslagna nya bestämmelsen placerats före det stadgande i lagen som under rubriken föreskrifter innehåller bemyndiganden. 8.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:12) om kontroll av berusningsmedel på sjukhus 2 4 §§ Tilläggen innebär att vad som föreskrivs i fråga om innehav m.m. av alkoholhaltiga drycker och andra berusningsmedel även skall gälla i fråga om varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall 31 § Ändringen är föranledd av tillägget i 36 § och innebär att varor som omfattas av den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor får omhändertas om sådana varor påträffas inom ett LVM-hem. 36 § Tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas till att även avse varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga 16 § Ändringen är föranledd av tillägget i 20 § och innebär att varor som omfattas av den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor får omhändertas om sådana varor påträffas inom ett sådant hem för särskilt noggrann tillsyn som avses i lagen. 20 § Tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas till att även avse varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 8.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård 21 § I paragrafen föreskrivs att en patient som vårdas enligt lagen inte heller får inneha sådana varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 24 § Tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas till att även avse varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Det bör observeras att 8 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård hänvisar till bl.a. 21 och 24 §§ i förevarande lag varför ändringarna också blir tillämpliga för den rättspsykiatriska vården. 8.13 Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) 1 § I 2 § i den nya lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor klargörs att lagen inte skall tillämpas i fråga om läkemedel som är godkända inom Europeiska unionen. Bestämmelsen medför att det i fråga om sådana lä- kemedel inte kan uppstå en situation där såväl den nya lagen som läke- medelslagen är tillämpliga. förevarande paragraf tar sikte på andra läkemedel än sådana som har godkänts inom Europeiska unio- nen, dvs. sådana läkemedel som, om övriga förutsättningar är uppfyllda, kan komma att klassificeras enligt den nya lagen. I dessa fall skall den nya lagen ha företräde framför läkemedelslagen. En sådan bestämmelse finns redan i paragrafen beträffande förhållandet mellan läkemedelslagen och narkotikalagstiftningen samt mellan läkemedelslagen och lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel. 8.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika 2 § Ändringen är föranledd av tillägget i 7 § men innebär också ett för- tydligande av att den legala användningen av narkotika är begränsad till vissa särskilt angelägna ändamål. Paragrafens lydelse har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § Genom tillägget i paragrafen tydliggörs möjlighet att ge tillstånd till innehav av narkotika för vissa samhällsnyttiga ändamål, t.ex. för utbildning av narkotikahundar eller för andra utveckling- sändamål i det brottsbekämpande arbetet på området. Sådant tillstånd får liksom förenas med de villkor som behövs enligt 8 § i lagen. 8.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll 4 § Tillägget i första stycket innebär att den dömde skall avhålla sig även från sådana varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofar- liga varor. Enligt andra stycket är den dömde skyldig att på anmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han heller inte är påverkad av någon sådan vara. 8.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen 3 § Inregränslagens tillämpningsområde utökas genom att sådana varor som förklarats omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor införs som en särskild varugrupp under en egen punkt, 13, i paragrafen. Detta krävs för att tullen skall kunna kontrollera varorna vid inre gräns. 4 § Inregränslagen har konstruerats kring ett system med anmälnings- skyldighet. Konstruktionen har fått till följd att 4 § är uppbyggd på så sätt att det för vissa slags varor t.ex. narkotika och dopningsmedel gäller anmälningsskyldighet för den som för in eller ut en sådan vara utan till- stånd eller med stöd av tillstånd som grundar sig på vilseledande uppgif- ter, medan det för andra slags varor, t.ex. vapen, krävs anmälningsskyl- dighet vid införsel oavsett om tillstånd till införsel meddelats eller ej. De nu aktuella varorna skall bara få införas till landet om Läkeme- delsverket meddelat särskilt tillstånd därtill, se 3 § andra stycket i försla- get till lag om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Anmälningsskyldig- heten för dessa varor regleras på samma sätt som för dopningsmedel och narkotika. Ett tillägg härom har därför gjorts i paragrafens första punkt. 7 § För att en tulltjänsteman, vad gäller de varor som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor, skall kunna utöva samma kon- trollåtgärder vid inre gräns som beträffande narkotika och dopningsmedel införs en uttrycklig hänvisning till den punkt i 3 § under vilken de aktu- ella varorna tagits upp. Sammanfattning av betänkandet (Ds 1997:70) Kontroll av syntetiska droger m.m. Arbetsgruppen har haft i uppdrag att utreda och analysera nuvarande regelsystem beträffande kontroll av syntetiska droger och andra farliga ämnen som används i berusningssyfte samt av s.k. prekursorer. I uppdra- get har även ingått att studera hur andra länder samt EU och FN har han- terat de aktuella frågorna. Kontrollen av syntetiska droger är i vissa avseenden bristfällig. Det gäller framförallt då nya och tidigare okända missbruksmedel dyker upp på den illegala marknaden. Det är dock en komplicerad fråga hur sam- hället skall möta dessa problem. Någon enkel lösning finns inte. Arbets- gruppen föreslår sålunda ett antal olika åtgärder som tillsammans bör ge möjlighet till ett snabbare utredningsförfarande och en förbättrad rättslig kontroll. För det första föreslår arbetsgruppen viss förändring av narkotika- definitionen i 8 § narkotikastrafflagen för att denna klart skall täcka alla de varor som anses som narkotika. Arbetsgruppen föreslår dels att rekvisitet "starkt vanebildande egenskaper" ersätts med "beroende- framkallande egenskaper", dels att definitionen kompletteras genom att "euforiserande effekter" införs som ett alternativt rekvisit till "beroende- framkallande egenskaper". Då euforiserande effekter kan vara lättare att påvisa än beroendeframkallande egenskaper kan införandet av det kompletterande rekvisitet även bidra till ett snabbare utrednings- och beslutsförfarande vad gäller ny syntetisk narkotika. Möjligheterna att införa s.k. generiska eller analoga definitioner av narkotika avvisas av arbetsgruppen. Inte heller kan den typ av lagstift- ning accepteras som s.k. nödförfaranden utgör. För att åstadkomma ett effektivare kontrollförfarande för nya droger föreslår arbetsgruppen i stället en ny lag om förbud mot vissa hälsofar- liga varor, utgörande ett mera inskränkt regelverk men med vidare tillämpningsområde än narkotikalagstiftningen. Den nya lagen ger möj- lighet att ingripa mot nya hälsofarliga missbruksmedel i fall där nuva- rande regler är otillräckliga, och syftar i första hand till att få kontroll över handeln med sådana medel. Vilka medel som skall omfattas förut- sätts preciseras av regeringen i förordning.