prop · GL0343 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt 10 kap. 2, 4 och 14 §§ tryckfrihetsför- ordningen och denna paragraf kan vissa uppgifter endast företas av Justi- tiekanslern, såsom att ansöka om förlängning av åtalstiden efter ett utredningsbeslag (10 kap. 14 §). I praxis har i och för sig godtagits att en sådan ansökan görs av allmän åklagare. Förevarande paragraf bör emellertid ändras så att det klart framgår att dessa uppgifter kan fullgöras även av den allmänna åklagaren i mål där Justitiekanslern har delegerat sina åklagaruppgifter. 5 § Bestämmelsen har omarbetats redaktionellt i enlighet med Lagrådets förslag. 8 kap. 3 § Ändringen är en konsekvens av att 6 kap. 5 § föreslås upphävas. 10 kap. 1 § Samma regler som gällt för filmer och ljudupptagningar från utlandet föreslås gälla för tekniska upptagningar från utlandet. 2 § Den som har lämnat uppgifter för publicering i en teknisk upptagning som inte lämnas ut för spridning i blir, enligt förslaget till ny lydelse av bestämmelsen fri från ansvar oavsett om upptagningen fram- ställs här eller utomlands. Detsamma gäller den som anskaffat uppgifter i syfte att de skall offentliggöras i upptagningen. Ändringen har behandlats i avsnitt 7. Punkten 2 gäller tekniska upptagningar som har lämnats ut för spridning före ikraftträdandet och som har fallit utanför YGL:s skydd. När det gäller sådana tekniska upptagningar bör samma överväganden göras som inför YGL:s ikraftträdande gjordes beträffande filmer, videogram, andra upptagningar av rörliga bilder och ljudupptagningar. Dessa upptagningar hade ju dittills saknat grundlagsskydd (se prop. 1990/91:64 s. 133 ff.). Regeringen gör även i denna del samma bedömning som , nämligen att det är önskvärt att det nya grund- lagsskyddet tillämpas så långt det är möjligt och lämpligt. har funnit kan YGL i nu föreslagen lydelse, med de undantag som framgår av det följande, göras tillämplig också på sådana tekniska upptagningar som har fallit utanför YGL och som har offent- liggjorts före ikraftträdandet. 2 a För tekniska upptagningar som har fallit utanför YGL och som har lämnats ut för spridning före ikraftträdandet har inte gällt någon skyldighet motsvarande den som föreskrivs i 3 kap. 13 § YGL att sätta ut uppgifter om vem som har låtit framställa upptagningen samt om när, var och av vem exemplaren har framställts. Det kan därför bli svårt att fastställa när en sådan äldre upptagning har lämnats ut för spridning om inte en utgångspunkt för preskriptionstiden bestäms i ikraftträdande- bestämmelserna. Vidare måste de avvikelser från det yttrandefrihets- rättsliga systemet som föreskrivs i punkten 2 c och 2 e begränsas i tiden genom en preskriptionsregel. 2 b Grundlagens regler kan som har framhållits inte göras tillämpliga fullt ut på gamla redan spridda upptagningar. Så t.ex. kan utgivare inte utses i efterhand för en upptagning som har offentliggjorts före ikraftträdandet, och uppgifter enligt 3 kap. 13 § om vem som har låtit framställa en upptagning m.m. kan inte heller påföras i efterhand. Grundlagens regler om utgivare i 4 kap. samt rörande skyldighet att förse en upptagning med ursprungsuppgifter i 3 kap. 13 § första-tredje styckena och 10 kap. 1 § första stycket andra meningen kan sålunda inte gälla. Enligt punkten 2 c, och även 2 e, är det spridaren av upptagningen som skall vara ansvarig för ett eventuellt brott. Därför kan inte heller reglerna om ansvarighet i 6 kap. 1-2 §§ tillämpas på gamla upptagningar som inte har omfattats av YGL:s skydd. Reglerna i 2 kap. om rätten till anonymitet för upphovsmannen, meddelare och den som har framträtt i en upptagning kan inte heller gälla för sådana tekniska upptagningar som fallit utanför YGL och som lämnats ut för spridning före ikraftträdandet. Skälet till detta är i enlighet med vad som angavs i propositionen till YGL (a. prop. s. 136) att någon sådan rätt inte tillkommer dessa personer enligt nu gällande lag och att det inte är godtagbart att i efterhand ålägga dem som tagit befattning med tillkomsten eller spridningen av upptagningarna eller varit verksamma på en nyhetsbyrå en straffsanktionerad tystnadsplikt till skydd för anonymitetsrätten. 2 c Utgivare kan, som har framhållits under 2 b, inte utses i efterhand varför ansvar för innehållet endast kan utkrävas av den enligt grundlagen subsidiärt ansvarige, dvs. den som har låtit framställa upptagningen. Eftersom uppgifter enligt 3 kap. 13 § om bl.a. vem denne är inte kan sättas ut i efterhand kan det antas att det skulle uppkomma svårigheter även med en sådan ordning. Om grundlagens regler görs tillämpliga också på sådana tekniska upptagningar som har fallit utanför grundlagsskyddet och som har offentliggjorts före ikraftträdandet får det inte innebära någon ny möjlighet att utdöma straff för innehållet i äldre upptagningar eller möjlighet att utdöma svårare brottspåföljd (2 kap. 10 § regeringsformen, jämför 5 § lagen [1964:163] om införande av ). De brott som tas upp i brottskatalogen i YGL, och som kan begås i tekniska upptagningar av det slag som regeringens förslag omfattar, är straffbara i sådana upptagningar också enligt regler i allmän lag och i fråga om påföljd hänvisar grundlagen till vanlig lag. Det subsidiära ansvaret i YGL får, som angavs i propositionen till YGL (a. prop. s. 135), anses i sak överensstämma med det ansvar som åvilar spridare på olika nivåer enligt . Ansvaret för innehållet i tekniska upptagningar som har fallit utanför YGL och som har offentliggjorts före ikraftträdandet bör därför bäras av spridaren. 2 d Till följd av avvikelsen enligt 2 c från grundlagens bestämmelser i fråga om det straffrättsliga ansvaret bör motsvarande avvikelse göras från grundlagens regel i 8 kap. 2 § första stycket om skadeståndsskyldigheten för sådana upptagningar. Spridaren kan emellertid självfallet aldrig bli skadeståndsskyldig enligt dessa övergångsregler om han eller hon inte hade blivit det enligt bestämmelser i vanlig lag. 2 e Av samma skäl som anfördes vid införandet av YGL bör skildringar av sexuellt våld eller tvång i viss mån särbehandlas. Har tekniska upptag- ningar som inte omfattas av tidigare lydelse spritts före ikraftträdandet och innefattar skildringarna sexuellt våld eller tvång bör detta alltså alltjämt vara straffbart enligt de gällande reglerna i . På motsvarande sätt som anges i propositionen till YGL (a. prop. s. 135) kan detta inte komma i konflikt med 2 kap. 10 § regeringsformen eller 5 § lagen (1964:163) om införande av eftersom grundlagens regler närmast är en lagteknisk omgestaltning av ansvarigheten och inte ett uttryck för en ändrad mening i fråga om våldsskildringarnas straffvärde. Om t.ex. en teknisk upptagning med enbart stillbilder som har spritts före ikraftträdandet innefattar skildring av sexuellt våld eller tvång skall alltså inte tillämpas. 2 f Om talan avseende äldre brott väcks efter ikraftträdandet av de nya grundlagsreglerna som innebär att nya tekniska upptagningar, t.ex. sådana med enbart text och/eller stillbilder, omfattas av grundlagen bör grundlagens regler tillämpas i rättegången. Justitiekanslern skall överta de förundersökningar som pågår vid ikraftträdandet. Om Justitiekanslern inte därefter delegerar den uppgiften till allmän åklagare enligt den föreslagna delegationsrätten skall han alltså pröva åtalsfrågan i stället för den allmänna åklagaren. Äldre regler bör fortsätta att gälla i mål där talan har väckts före ikraftträdandet. Det gäller både i fråga om ansvarigheten och rättegången. Om grundlagen skulle ha lett till frihet från straff eller lindrigare straff för den tilltalade skall dock principen i 5 § andra stycket andra meningen lagen (1964:163) om införande av gälla. Särbehandlingen i grundlagen av upptagningar med enbart ljud upphör. Frivilligheten att utse utgivare upphör alltså och ersätts av en skyldighet att utse sådan. Samma regler som gäller för film kommer - med några undantag - att gälla också för upptagningar med enbart ljud. Eftersom skyldighet att utse utgivare knappast kan uppfyllas efter det att en upptagning lämnats ut för spridning, bör de nya reglerna för upptag- ningar med enbart ljud inte tillämpas på sådana ljudupptagningar som har lämnats ut för spridning före ikraftträdandet. Om en ljudupptagning inte innehåller de i och för sig redan obligato- riska ursprungsuppgifterna (3 kap. 13 §), kan det förhållandet att olika regler, beträffande skyldighet att utse utgivare och ansvarighet för yttran- defrihetsbrott, gäller för ljudupptagningar som utgetts före respektive efter de nya reglernas ikraftträdande, vålla viss osäkerhet vid rättstillämpningen. Detta utgör emellertid inte tillräckliga skäl för att försöka hitta en annan lösning än den som har föreslagit och som regeringen nu föreslår. Om talan avseende äldre barnpornografibrott väcks efter ikraftträdandet av de nya grundlagsreglerna, skall regler tillämpas i rättegången. Om det pågår förundersökningar vid ikraftträdandet skall allmän åklagare överta dessa. Äldre regler bör dock fortsätta att gälla i mål där talan har väckts före ikraftträdandet. Bestämmelsen har utformats med beaktande av vad Lagrådet anfört. 15.4 Förslaget till lag om ändring i 16 kap. 10 a § Det straffbara området har utvidgats. Paragrafen omfattar nu även andra hanteringsformer än sådana som syftar till spridning eller faktiskt innebär spridning av bilden. Första stycket 1 motsvarar del av paragrafen i dess nu gällande lydelse. Någon ändring är inte avsedd när det gäller vad som kan utgöra straffbar skildring. En barnpornografisk bild kan således framställas på olika sätt, exempelvis genom att ett verkligt barn fotograferas eller filmas eller tecknas av i en verklig situation. Genom olika tekniker kan också mer eller mindre verklighetstrogna artificiella bilder skapas. Nya framställningar kan också skapas genom att redan befintliga skildringar mångfaldigas t.ex. med hjälp av video- eller datateknik. Vad som enligt bestämmelsen avses med uttrycket pornografisk skall vara det samma som . Härvid hänvisas till prop. 1978/79:179 (främst s. 9). För straffbarhet skall emellertid inte längre krävas att en bild framställts i något visst syfte. Att skildra barn i pornografisk bild även utan uppsåt att göra bilden tillgänglig för annan är således straffbart enligt denna punkt. Den som framställer en sådan bild och sedan behåller den, uppfyller dessutom rekvisiten för straffbart innehav enligt den föreslagna punkten 5, allt dock under förutsättning att inte undantagsregeln i femte stycket första meningen är tillämplig. Normalt sett bör innehavet av en bild som innehavaren själv framställt betraktas som en straffri efterhandling i förhållande till framställandet. Ett undantag föreligger dock när en bild framställts med en sådan teknik att undantagsregeln blir tillämplig och framställaren först i ett senare skede beslutar sig för att t.ex. sprida bilden. Straffbart innehav föreligger då från denna tidpunkt. Första stycket 2 motsvarar det andra ledet av paragrafen i nu gällande lydelse men det straffbara området har utökats. Någon ändring i förhållande till gällande rätt när det gäller innebörden av rekvisitet spridning är inte avsedd. Det straffbara området utvidgas dock till att omfatta även sådana förfaranden som inte är att betrakta som spridning därför att de riktar sig till en enstaka person eller en begränsad krets av personer. Med den föreslagna utvidgningen blir alla förfaranden genom vilka en barnpornografisk bild förmedlas till eller görs tillgänglig för någon annan straffbar. Med överlåtelse avses att en bild säljs, byts eller skänks av en person till en annan. Om bilden hyrs ut eller utan ersättning lånas ut är det fråga om en upplåtelse. Att en bild förevisas innebär att en person för någon annan visar en bild eller spelar upp en film. Genom att också liknande förfaranden omfattas täcks alla sådana åtgärder som skulle ha kunnat anses som spridning om de riktat sig till mer än ett fåtal personer. I första stycket 3 straffbeläggs vissa särskilda förfaranden som kan sägas utgöra led i spridning eller överlåtelse m.m. men som mycket väl kan begås av olika mellanhänder och därför bör vara förbjudna och straffbelagda särskilt. Att förvärva barnpornografi är således straffbelagt, oavsett syftet med förvärvet. Att i likhet med regleringen på dopningsmedel- och narkotikaområdet inskränka kriminaliseringen till förvärv som sker i syfte att sprida eller överlåta m.m. ter sig omotiverat eftersom innehav också är förbjudet. En annan sak är att det givetvis kan vara stor skillnad på straffvärdet när det gäller olika typer av förvärv, exempelvis torde köp av barnpornografiskt material för eget bruk ofta kunna bedömas som ringa brott. Det är vidare förbjudet att bjuda ut barnpornografi till försäljning. I första stycket 4 straffbeläggs vissa förfaranden som utan att innefatta befattning med barnpornografi är ägnade att öka spridningen av sådant material. Många sådana förfaranden torde vara att betrakta som medhjälp till förvärv eller överlåtelse men det kan vara svårt att visa att t.ex. kontaktförmedling lett till ett visst brott. Ett klart fall av kontaktförmedling är att en förmedlare sammanför en viss köpare med en viss säljare så att de får personlig kontakt med varandra. Som anförts i avsnitt 4.4.2 kan man också tänka sig fall där någon tillhandahåller en lista med adresser till köpare och säljare av barnpornografiskt material utan att kontaktförmedlaren tar någon ytterligare del i förfarandet. Det behöver alltså inte ha uppstått personlig kontakt vare sig mellan en viss köpare och säljare eller mellan en kontaktförmedlare och t.ex. en köpare för att straffbarhet skall inträda. Däremot måste det självfallet visas att förmedlingsverksamheten främjat eller kunnat främja transaktioner med barnpornografi och att gärningsmannen haft uppsåt i förhållande till detta. Till skillnad från förbuden mot att förvärva eller bjuda ut barnpornografi så krävs det för att det skall vara fråga om straffbar kontaktförmedling eller liknande att det är fråga om mer än en enstaka transaktion eller förmedling. Det som avses är sådan förmedlingsverksamhet som i någon mening kan sägas vara satt i system. Den som t.ex. löpande tillhandahåller viss information i syfte att underlätta affärer med barnpornografi torde uppfylla detta krav. I första stycket 5 straffbeläggs innehav. Innebörden av begreppet innehav skall vara likställt med vad som i andra straffrättsliga sammanhang menas med innehav. Med innehav avses då att ha besittning i civilrättslig mening. Frågan om någon skall anses inneha barnpornografi avgörs alltså på samma sätt som vid innehav av t.ex. narkotika. Det är således inte straffbart att endast titta på en barnpornografisk bild som någon annan förevisar och inte heller att i samband med detta fysiskt hålla i mediet, t.ex. ett fotografi eller en videokassett. Att i exempelvis utbildnings- eller forskningssyfte studera material som förvaras hos eller tillhandahålls av en myndighet utgör således inte innehav. Om någon däremot skulle ta en kopia på en bild och ta den med sig hem uppkommer ett innehav. Eftersom den straffrättsliga regleringen när det gäller innehav följer det civilrättsliga besittningsbegreppet, torde den som på sin dators skärm tittar på en barnpornografisk bild eller film som förmedlas genom datakommunikation inte kunna anses inneha bilden. Om skildringen däremot sparas genom att föras över på t.ex. datorns hårddisk uppkommer dock ett innehav. Uppsåt krävs i förhållande till såväl innehavet som bildens innehåll, dvs. att motivet är sådant att bilden är att betrakta som barnpornografisk. Däremot saknar det betydelse om innehavaren känner till att bilden skildrar en faktisk brottslig gärning riktad mot ett barn eller inte eftersom detta inte är ett objektivt rekvisit för vad som utgör en straffbar skildring. Straffmaximum för barnpornografibrott är liksom tidigare fängelse i högst . Däremot ingår inte böter i straffskalan för barnpornografibrott av normalgraden. Bestämmelsen om ringa brott har behandlats i avsnitt 4.4.5. Eftersom straffskalan för ringa brott innehåller böter finns en möjlighet att använda strafföreläggande i sådana fall. I andra stycket finns en nytillkommen definition av vem som är att anse som barn i straffstadgandets mening. Som har behandlats i avsnitt 4.4.3 är huvudregeln liksom tidigare att det är könsmognadsprocessen i bemärkelsen pubertetsutvecklingen som är avgörande. Att definitionen nu tas in i lagtexten avses inte innebära någon förändring i förhållande till gällande rätt. Med pubertetsutveckling avses den yttre kroppsliga förändring som äger rum under puberteten. I fall där pubertetsutvecklingen är långt gången och det därför kan vara svårt att avgöra om en avbildad ung människa är att anse som ett barn finns möjlighet att för bedömningen anlita vetenskaplig expertis på området barnendokrinologi. En person som inte har avslutat sin pubertetsutveckling är således att anse som barn oavsett ålder. Den som utvecklas sent kan alltså vara att bedöma som barn även om han eller hon är . Genom styckets andra led utvidgas definitionen av barn till att även avse i vissa fall personer som har fullbordat sin pubertetsutveckling men som inte fyllt vid fotograferings- eller inspelningstillfället, nämligen om detta framgår av själva bilden och omständigheterna kring bilden. Bilden måste givetvis också vara pornografisk för att bli straffbar. Avgörande för bedömningen är således inte de faktiska förhållandena utan bildinnehållet men också omständigheterna kring bilden, exempelvis det sätt på vilket bilden marknadsförs, uppgifter om innehållet i reklamtext m.m. Om det är allmänt känt att en viss film av en viss modell tagits då modellen var torde det kunna anses framgå att så är fallet och bilden skulle därmed vara straffbar. En bild som man på mer eller mindre goda grunder kan misstänka föreställer en person faller däremot inte inom det straffbara området. Inte heller omfattas bilder som allmänt sett visar unga - men ändå fullt utvecklade - personer som med åtbörder, dialog eller text medvetet framställs som om de befann sig i exempelvis de lägre tonåren, utan det krävs för straffbarhet att det i det enskilda fallet står klart att någon av de avbildade verklingen är . Bestämmelsen har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen i tredje stycket har utformats med utgångspunkt i motsvarande stadgande när det gäller olaga våldsskildring (16 kap. 10 b § andra stycket ). Utrymmet för att döma för oaktsamt brott blir väsentligen detsamma när det gäller barnpornografibrott som när det gäller olaga våldsskildring. I fjärde stycket finns reglerna om det grova barnpornografibrottet. Alla gärningsformer som nämns i första stycket omfattas. Oaktsam spridning enligt tredje stycket kan däremot aldrig bedömas som grovt brott. Kriterierna för grovt brott har behandlats i avsnitt 4.4.7. I femte stycket finns undantagen från det straffbara området angivna. Det är dels ett generellt undantag som delvis motsvaras av vad som enligt gällande rätt är straffritt, dvs. att framställa skildringar utan uppsåt att sprida dem, dels en särskild ansvarsfrihetsgrund för befattning med barnpornografiska bilder i situationer där gärningen måste anses som uppenbart befogad. När det gäller den generella regeln i första meningen är det till skillnad från bara vissa sorters framställningar som är undantagna, nämligen de som på grund av framställningstekniken väsentligen kan antas vara framställda för eget bruk. Undantaget omfattar däremot inte sådana framställningsformer där resultatet enkelt kan komma att omsättas eller spridas. Fotografier omfattas således inte och inte heller datorframställda bilder. Den som tar ett barnpornografiskt fotografi gör sig således skyldig till skildringsbrott oavsett om han eller hon tänkt sprida eller visa bilden för någon annan eller inte. Däremot blir detta syfte avgörande för straffbarheten om bilden framställts hantverksmässigt, t.ex. genom att flera var för sig icke barnpornografiska bilder sammanfogas manuellt till ett fotokollage som är barnpornografiskt. Med hantverksmässig framställningsform avses förutom målningar och teckningar m.m. t.ex. skulpturer. Bestämmelsen i första meningen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen i andra meningen har utförligt behandlats i avsnitt 4.4.4. 10 b § Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1.2. Genom justeringen av paragrafens lydelse klargörs att även en teknisk upptagning med dator- eller videospel med rörliga bilder i form av datorprogram faller under tillämpningsområdet. Bestämmelsen i första stycket gäller enligt sin nuvarande lydelse stillbild och rörliga bilder. I bestämmelsen ges några exempel på var sådana kan förekomma: i en film, ett videogram eller ett televisionsprogram. Regeringen föreslog i lagrådsremissen lydelsen ...i en teknisk upptagning med stillbilder eller rörliga bilder, eller annars i en stillbild eller i rörliga bilder,... Med detta avsågs ingen saklig ändring i förhållande till vad som gäller . Härigenom skulle emellertid förtydligas att det är ett dator- eller videospels upphovsman som åstadkommit våldsskildringen genom att han eller hon har bestämt vilka händelseförlopp som kan utspelas vid användning av spelet. Bestämmelsens första stycke har i stället utformats i enlighet med Lagrådets förslag, utan att något annat i sak avses. En teknisk upptagning med ett dator- eller videospel innehåller sålunda med detta synsätt en eventuell våldsskildring redan när den framställs och sprids, även om användaren av spelet är den som i viss mån påverkar vad just han eller hon skall se i det användande ögonblicket. Begreppet bild omfattar såväl stillbilder som rörliga bilder. Angående innebörden av begreppet teknisk upptagning i tredje och fjärde styckena, se kommentaren till 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. 10 c § Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1.2. Angående innebörden av begreppet teknisk upptagning, se kommentaren till 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. Justeringen av paragrafens lydelse har gjorts i syfte att klargöra att även en teknisk upptagning med dator- eller videospel med rörliga bilder i form av datorprogram faller under tillämpningsområdet. 12 § Förslaget har behandlats i avsnitt 5.1.2. Angående innebörden av begreppet teknisk upptagning, se kommentaren till 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. Paragrafen ändras enligt förslaget från att avse enbart skrift eller bild till att avse alla tekniska upptagningar. Genom ändringen blir det klart att paragrafen nu avser också tekniska upptagningar med enbart text eller ljud, t.ex. en cd- romskiva, och att den även avser tekniska upptagningar med olika kombinationer av text, stillbilder, rörliga bilder och ljud. Ändringen klargör också att även tekniska upptagningar med dator- eller videospel med rörliga bilder i form av datorprogram faller under paragrafens tillämpningsområde. 17 § Genom tillägget i paragrafens andra mening straffbeläggs försök till uppsåtligt barnpornografibrott av normalgraden och försök respektive förberedelse till grovt brott. Ikraftträdande Ändringarna bör träda i kraft som grundlagsändringarna. 15.5 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 5 kap. 6 § Förslaget har behandlats i avsnitt 13.1. I första stycket vidgas inskränkningarna i rätten att få kopior av vissa skildringar till att omfatta även andra mål rörande sådana brott som nämns i bestämmelsen än mål om straffrättsligt ansvar. På så vis kommer också mål om skadestånd, konfiskering eller förverkande med anledning av brotten att omfattas. Den sista meningen i första stycket innebär att sekretessen kommer att gälla också i ärenden om t.ex. resning eller klagan över domvilla. Genom det nya andra stycket åstadkoms att inskränkningarna i rätten att få kopior gäller också hos när denna biträder Ju stitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet vid utredning i sådana mål och ärenden som anges i första stycket.