prop · GL03169 · 1998-01-01 00:00:00 — Pro- grammet får inte bli enkönat och det är därför viktigt med ett annat och bredare utbud av block som exempelvis bioteknik och medicinsk teknik för att även intressera flickor. LMS anser att det måste finnas utrymme i de obligatoriska kurserna i ett nytt program för studier i engelska och grundläggande studier i språk i samma omfattning som på de andra studieförberedande programmen. Flertalet av spontant inkomna yttranden stöder arbetsgruppens förslag om ett nytt tekniskt program. Men några menar att kraven är för höga och varnar för risken att det blir för teoretiskt utan förankring i arbetslivet. anser att programmet som det är upplagt går ut över de allmänna ämnena. Det är föga troligt att programmet kommer att locka fler flickor. Verkstadsindustrier anser att gymnasieskolan inte behöver fler utan färre fast uppbyggda program. anser att gymnasieskolans naturvetenskapsprogram utgör den naturliga basen för ingenjörsstudier vid högskolan och ser med oro på tänkbara konsekvenser av att ta bort naturvetenskapsprogrammets teknis- ka gren. i är positiv till ett nytt tekniskt program som ger grundläggande teknisk kun- skap inom teknikens många grenar och en fördjupning inom ett teknik- område. Flertalet remissinstanser ställer sig bakom resonemanget kring en successiv utveckling av programutbudet och att fokus för en sådan förändring bör ligga mer på framtidens arbetsuppgifter än på traditionella yrkesområden. Förändringarna får dock inte gå för fort. Flertalet vill be- hålla den programstruktur som finns. Några vill utveckla gymnasieskolan mot ett mer kursutformat system. tycker att det går för långsamt att utveckla gymnasieskolan mot ett kursutformat system. SAF anser att utvecklingen mot en kursutformad gymnasieskola måste fortsätta och menar att ett 17:e program vore att ta ett steg tillbaka. anser att den viktigaste drivkraften för förnyelse, effektivitet och kvalitet är valfrihet för eleverna och konkurrens mellan skolor. Statskontoret anser att det finns en risk med att tillgodose elevernas önskemål . Kostnaderna för felval och kompletterande utbildningsinsatser belastar i ett senare skede kommun och stat. pekar på att olika lokala organisa- tionsprinciper inom gymnasieskolan kan innebära att principen om en likvärdig utbildning äventyras. En kursutformning kan kollidera med pedagogiska principer för organiseringen av utbildningen. AMS finner initiativet till översyn välmotiverat och förespråkar att en stat- lig utredning tillsätts. i delar uppfattningen att utbudet av nationella program kontinuerligt prövas och vid behov reformeras. Det är viktigt med rimliga tidsintervall mellan förändringarna samt att utbildningarnas och kursernas benämningar inte ändras i onödan. anser att allt arbete med att pröva och vid behov reformera utbudet av nationella program bör ske i nära samarbete med företrädare för arbetslivet. anser att det är svårt att hitta nya funktionsområden som kan täcka in hela samhällsstrukturer och bedömer det därför som bättre att behålla den struktur i program som är. Måldokumenten för gymnasial utbildning Remissinstanserna stöder överlag bedömningen att programmålen tyd- ligare färgar kurserna i kärnämnen och att kursplanerna successivt ses över för att skapa överblickbarhet, enhetlighet och en breddad använd- barhet för utbildningens avnämare. menar att de förslag som de båda utredningarna ger, handlar både om mindre regeländringar och om större strukturförändringar. Konsekvenserna av ändringsförslagen måste vägas samman och förordar därför en successiv reformering. menar att det finns anledning att noga överväga om utvecklingen bör gå mot en ökad programutformning eller mot en mer 100-procentig kursutformning. kommun anser att programmålen skall vara tydligare, öka i betydelse och vara styrande. motiverar en närmare anknytning till programmålen med att man kan komma tillrätta med elevernas bristande motivation, men att olika former av nivågrupperingar av elever från olika program försvåras. Små gymnasieskolor kan få problem med programgemensamma kärnämneskurser. kom- mun anser att kärnämnesutbudet bör utredas vidare. anser att systemet av främmande språk behöver ses över och synkroniseras med språkutbud. Det är viktigt att det individuella valet i större utsträckning än nu tas i anspråk för val av språk. kommun anser att programmålen måste få ett större genomslag . kommun anser att den sk infärgningen av kärnämnena mot programmålen inte får innebära att allmänkompetensen i kärnämnena går förlorad. i instämmer i att läroplans-, program- och kursplanemål och deras inbördes relationer behöver tydliggöras. påpekar att programmålen skall uttrycka de generella kompetenser ett program syftar till att säkerställa. Varje kärn- ämne bör omfatta åtminstone 50 poäng. anser det inte befogat med en kursplanerevision . Först bör det göras en mer omfattande utvärdering. anser det viktigt att läroplanens värdegrundsmål återspeglas som kunskapskrav i samtliga program. i ställer sig bakom en kursplane- revision eftersom kurserna i kärnämnen varken passar för de studieför- beredande eller de yrkesinriktade programmen. och Skola menar att valet av utbildningsväg måste kombineras med ett be- tydande elevinflytande över utbildningens utformning. anser att antalet kärnämnen behöver minskas, regleringen av hur undervisningstiden skall disponeras tas bort och en översyn av kurs- planerna göras. SAF anser att det viktigaste är att eleverna får ökade valmöjligheter utifrån eget intresse och vald studieinriktning också när det gäller kärnämnen. LR är positivt till en förlängning av kärn- ämneskurserna och vill ha etappindelade kärnämneskurser. Skolledarna ställer sig bakom förslaget att antalet kärnämnen minskar, men tar inte ställning för något alternativ. T-konventet anser att det bör finnas en möjlighet för elever med dåligt självförtroende och/eller studiehandikapp av olika slag att välja en studiegång med etappmål inom kärnämnes- kurserna. LMNT är starkt kritisk till nuvarande system med gemensamma ämneskurser. Helst bör kurserna skräddarsys och inte bara infärgas mot respektive program. LMS anser att tydligare kravformulering behövs gentemot skolor och kommuner, inte minst med tanke på elevers rätt till likvärdig utbildning. I praktiken är det ofta så att elever hellre läser mindre avancerade kurser, där de kan få höga betyg, framför att läsa avancerade kurser med få poäng. Tre alternativa förslag till förändringar av utbudet av kärnämnen förs fram av arbetsgruppen. Remissinstanserna är överlag mest positiva till det andra alternativet. Det tredje alternativet har även det fått många positiva svar. Remissinstanserna har sett det första alternativet som det sämsta. Några remissinstanser har kommit med egna förslag. Flera har avstått från att välja alternativ. förordar ett alternativ där samhällskunskap, religionskun- skap och naturkunskap slås samman med en omfattning av 150 poäng. Det är viktigt att ämnet samhällskunskap finns kvar, eftersom den har stark anknytning till värdegrunden. Estetisk verksamhet finns kvar och utökas till 50 poäng. Falu kommun har ett eget alternativ där vissa kursmål från Naturkunskap A överförs till Samhällskunskap A med en omfattning av 100 poäng. En ny tvärvetenskaplig kurs med kunskaps- områden från Religionskunskap A och Naturkunskap A föreslås benäm- nas Etisk omvärldskunskap och omfatta 50 poäng. och kommuner kan tänka sig alternativ 1 eller 3, men förordar att poängen istället används till att utöka elevens val och inte begränsas till bestämda kurser. anser att kärnämnesutbudet bör utredas vidare och väljer därför inget alternativ. kommun anser att det tredje alternativet är tveksamt, eftersom det enda naturvetenskapliga ämnet på program med yrkesämnen försvinner i då hållbar ekologisk utveckling är livsnödvändig. Ett fjärde alternativ, som innebär att samtliga kärnämnen blir kvar och att poängtalet ökas från 30 till 50, föreslås. avvisar tanken på att ändra de tre 30- poängskurserna i estetisk verksamhet, naturkunskap och religionskun- skap, eftersom de är viktiga för alla elever i landet. anser inte att kärnämnenas omfattning skall öka. i tar inte ställning för något alternativ. Alla elever i gym- nasieskolan skall ha kunskaper, inte bara i religion, naturkunskap och estetisk kunskap, utan även i historia som är ett ämne med betydelse bl.a. för förståelsen av samhällsutvecklingen. anser att inget förslag innebär en tillräckligt påvisad förbättring jämfört med dagens situation. LO tar inte ställning för något alternativ, men tillstyrker en förändring. Ett fjärde alternativ förs fram, där naturkunskapen förs samman med karaktärsämnena och religionskunskap, historia och sam- hällskunskap förs samman till ett tvärvetenskapligt medborgarskaps- ämne eventuellt tillsammans med estetisk verksamhet. förordar en lösning som bygger på alternativ 3. Estetisk verksamhet om 50 poäng skall finnas och ett lika stort utrymme inriktat mot människor och miljö i ett globalt perspektiv. Gymnasieskolan måste utvecklas mot en mer utpräglad ungdomsskola och svara upp mot unga människors behov. Estetisk verksamhet måste fortsättningsvis vara obligatoriskt. De praktiskt-estetiska ämnena är viktiga kulturbärare. LR är positivt till en förlängning av kärnämneskurserna, emot en integrering av religion, naturkunskap och estetisk verksamhet och mot att de avförs som kärn- ämnen från kursplanen. Skolledarna tar inte ställning för något alternativ. och kommuner förordar alternativ 1 där även historia finns med som valbart alternativ. anser att man genom alternativ 2 skapar förutsättningar för ett annat pedagogiskt tänkande och metodutveckling. kommun förordar alternativ 2 samt påpekar att den tvärvetenskapliga kursen skall präglas av problem- baserat lärande, lägga grunden för en helhetssyn på undervisningen samt kunna färgas av programmets inriktning. tillstyrker alternativ 2 som ett spännande och framtidsinriktat förslag där krav på lärarlagsplanering inför kursen blir uppenbar. kommun förordar alternativ 2 med anledning av de aktuella diskussionerna i samhället om etik och moral. i län förordar alternativ 2 med hänsyn till att integrering mellan ämnen redan förekommer. har fastnat för alternativ 2 och ser en sådan kurs som ett utmärkt tillfälle att låta elever studera och bearbeta de viktiga existensiella frågor som ligger i botten på det integrerade kursinnehållet. i förordar alternativ 2. förordar alternativ 2, eftersom det tar tillvara samtliga ämnens särskilda kompetenser. kommun vill se en förändring mot integration av ämnen, där estetisk verksamhet blir en integrationskurs för olika estetiska ämnen och väljer därför alternativ 3. tillstyrker alternativ 3 som bibehåller estetisk verksamhet intakt till viss del och tillgodoser kunskapsmål i de andra kurserna. kommun förordar alternativ 3, därför att samhälls- kunskap är ett viktigt ämne och estetisk verksamhet uppskattas av eleverna. förordar alternativ 3 eftersom det innebär små förändringar i kraven på kunskaper i dagens kärnämnen och målet att undvika kortkurser uppnås. förordar alternativ 3 under förutsättning att livsåskådningsfrågor får en klar plats inom Sam- hällskunskap A och att det säkerställs att miljö-, energi- och resursfrågorna behandlas inom varje program och inriktning. förordar alternativ 3 eftersom det är viktigt att naturkunskap finns som karaktärsämne inom samhällsvetenskapsprogrammet. Dessutom är det viktigt att religionskunskap ingår i alla program som ett led i utvecklingen av förståelse och tolerans. LMNT förordar alternativ 3 och förkastar alternativ 1, eftersom gemensamma medborgarkunkaper är viktiga för alla elevers fortsatta liv. Ekologigrunden och laborativt arbetssätt får inte försvinna. Av de spontant inkomna svaren är flertalet negativa till alternativ 1. Alternativ 2 har fått flest positiva svar följt av alternativ 3. Det tredje alternativet har fått fler negativa och tveksamma svar jämfört med alternativ 2. Flertalet yttranden gäller kärnämnena religionskunskap och naturkunskap och estetisk verksamhet. Flera argumenterar för att ämnena skall vara obligatoriska och/eller fristående ämnen. anser att religionskunskap även i fortsättningen skall vara ett fristående kärnämne och avvisar därför bestämt alternativen 1 och 3. Om vissa villkor uppfylls är alternativ 2 tänkbart. Kristna Råd vill bevara ämnet religionskunskap som ett eget obligatoriskt kärnämne i gymnasieskolan. Ur samverkanssynpunkt är alternativ 2 intressant, eftersom en samverkan mellan miljö, etik och estetiska ämnen ligger i tiden. anser att alterna- tiv 2 är intressant och tolkar alternativet som att samtliga förekommande ämnen skall förbli obligatoriska och behålla sina kunskapsmål. De este- tiska ämnena kan ges mer rättvisa än genom att ingå i det tema- tiska ämnet. Gymnasielärare och lärarutbildare i /förordar alternativ 2 under förutsättning att religionskunskap kvarstår som karaktärsämne på samhällsvetenskapsprogrammet och införs som karaktärsämne på omvårdnads- och barn- och fritidsprogrammen på grund av dessa programs människovårdande karaktär. förordar alternativ 2 eftersom målen är så formulerade att kunskapsmålen i de tre kärnämneskurserna förstärker varandra. i och stifts missionsråd anser att religionsämnet bör förbli obligatoriskt. Kristna Socialdemo- krater avvisar alternativ 1 och 3, eftersom värdegrunden i gymnasie- skolan i praktiken skulle frångås genom elevernas möjliga bortval. Alternativ 2 ses som intressant för att samtliga ämnen förblir obliga- toriska och behåller sina kunskapsmål, undervisningen görs mer verklig- hetsanknuten för eleverna samt att en tematisk uppläggning ger berörda gymnasielärare stimulans till samverkan. Unga anser att religionsämnet skall kvarstå som kärnämne obligatoriskt för alla, att tiden för ämnet ska utökas samt att religionsämnet skall vara ett eget ämne. Västerbottenskretsen av framhåller att en naturvetenskaplig kompetens är nödvändig. Därför skall ämnet inte smygas in under en annan rubrik med undervisning av lärare utan natur- vetenskaplig kompetens eller genom att göras valbart. föreslår ytterligare ett alternativ som innebär att naturkunskap med en omfattning av 60 poäng läses på alla program Stockholmskretsen av ser alternativ 3 som det bästa, eftersom det krävs ett ämne som knyter ihop de olika delarna för att eleverna skall få en helhetssyn på miljöfrågorna. Kungliga Musik- högskolan ställer sig helt avvisande till alternativ 1 eftersom alla elever behöver estetisk verksamhet. Därför är alternativ 3 bäst genom att estetisk verksamhet blir obligatorisk för alla elever. Utveckling av gymnasieskolans yrkesutbildningar. Remissinstanserna är överlag positiva till att en ny lärlingsutbildning införs som en alternativ studieväg och som en fortsättning på försöks- verksamheten med pilotprojekt. Flertalet remissinstanser har inkommit med synpunkter på arbetsgruppens beskrivning av en ny lärlingsutbild- ning utifrån tankarna bakom förslaget till pilotprojektet. Flertalet vill avvakta utvärderingen av försöksverksamheten. RRV anser att intentionerna med lärlingsutbildningarna försvåras genom det generella kravet på högskolebehörighet. anser att fler kommuner och fler program behöver delta i den nya lärlingsutbild- ningen för att beslutet ska bli väl underbyggt. Det är viktigt att tydligt markera att denna lärlingsutbildning skiljer sig från den inom individuel- la programmet. AMS bedömer att samspelet mellan utbildningsväsende och arbetsmarknad i nya samverkansformer är mycket viktigt för att komma tillrätta med flaskhalsproblemen på arbetsmarknaden. kommun anser att den nya lärlingsutbildningen måste kopplas till hantverksutbildningar och inte till yrkesutbildningar, inledas med ett nationellt program och avslutas med lärlingsutbildning. kom- mun anser att en teoretiserad lärlingsutbildning endast är genomförbar på orter med tillgång på kvalificerade handledare/lärare. Däremot skulle en mer hantverksinriktad typ vara möjlig och ses som ett gott alternativ för elever som inte är så intresserade av teoretiska studier. kommun avstår från att kommentera lärlingsutbildningen och räknar med att få återkomma med synpunkter inom försöksverksamheten. Falken- bergs kommun instämmer i förslaget att målen för APU utformas så att den kan läggas ut tidigare. Utbildningen får inte bli en arbetsmarknads- åtgärd och rättsläget för eleverna måste klarläggas så att en likvärdig utbildning kan garanteras. Arbetsmarknadens parter och skolan måste tillsammans visa att de klarar av APU och kursplanestyrd lärlingsutbild- ning innan utbildningen permanentas. Falu kommun anser att arbetslivet måste ta ett större ansvar för lärlingsutbildningen också ekonomiskt. Utbildningarna bör ge mer kunskap om företags- och entreprenörskap. Eleverna måste komma ut redan första året på sin lärlingsutbildning. kommun anser att det är skolan, eleven och det lokala arbetslivet som utgör basen i lärlingsutbildningen. Den bör därför ges så få regleringar som möjligt. stöder förslaget till försöksverksamhet med lärlingsutbildning. till- styrker olika omfattningar av APU på olika program, eftersom det är svårt för elever exempelvis på Medieprogrammet att nå upp till 15 veckors APU. Ersättning till arbetsplatserna för lärlingsutbildningen skall inte utgå. kommun anser att en ny lärlingsutbildning måste blanda teori och praktik under hela utbildningen. påpekar att det är stora svårigheter för såväl lärlingsutbildning som APU att hitta praktik/lärlingsplatser med den näringslivsstruktur som kommunen har. En förutsättning för den föreslagna lärlingsutbildningen är att den inte medför extra kostnader för skolhuvudmannen. kommun anser att i lärlingskontraktet måste ekonomiska överenskommelser finnas med. Det bör finnas direktiv för hur ekonomiska frågor skall lösas. understryker att eleverna skall övergå i lärlingsutbildning 2 för att kunna få tillräckliga kunskaper både i kärnämnen och yrkes- ämnen innan lärlingsutbildningen påbörjas. anser att en stor del av lärlingsutbildningen skall bestämmas lokalt utifrån branschens krav och elevens kunskaper. kommun stöder tanken på en gymnasial lärlingsutbildning. stad anser att mål, kvalitet, behörighet och kompetens skall regleras statligt däremot inte upplägg, organisation, ersättning och lärlingsperioder. Omfattningen av APU och vad som är lämpligt att arbetsplatsförläggas bör analyseras i samverkan med respektive bransch. kommun är positiv till grundtanken, men anser att det är viktigt att erfarenheterna från nuvarande APU tas tillvara för att undvika problem. i stöder förslaget till gymnasial lärlingsutbildning. Eleverna bör kunna söka tidigast studier. Det kan finnas en risk för en konkurrenssituation om APU- och lärlingsplatser. i län anser att förslaget att det inte skall utgå ersättning för den arbetsplatsförlagda yrkesutbildningen är orealistiskt, särskilt inom naturbrukssektorn. i bejakar två vägar, en skolväg och en praktikväg, för lärlings- utbildningen. menar att ett beslut om en mer permanent lärlingsutbildning bör bygga på erfarenheter från försöksverk- samheten och avstyrker att det nya systemet med lärlingsutbildning redan nu permanentas. vill framhålla vikten av god handledarutbildning. föreslår att programråd inrättas även för de studieförberedande programmen. i välkomnar försöket med lärlingsutbildning. Vistelsen på arbets- platsen bör vara utgångspunkten för den skolförlagda delen av verksam- heten. SAF anser att reglerna måste vara flexibla. Drivkrafterna finns lokalt och på branschnivå. Lärlingarna skall ha elevstatus, eftersom endast ett fåtal företag är beredda att ta ett utbildningsansvar genom att anställa en 16-åring. Om småföretag skall kunna medverka måste de få ersättning för sina insatser. anser att företagen har alldeles för lite inflytande över och ansvar för gymnasie- skolans yrkesutbildning. LO efterlyser mer preciserade direktiv för APU:n och en lagreglering av programråden. Det finns allvarliga risker med förslaget till lärlingsutbildning. Om lärlingarna behåller elevstatus och därmed inte omfattas av kollektivavtal innebär det en risk att lärlingsutbildningen blir en förlängd och försämrad APU för de elever som skolan inte vill ta ansvar för, men som arbetsgivarna gärna tar emot som gratis arbetskraft. Programrådens roll i samband med pilotprojekten är viktig och att arbetsmarknadens parter får en avgörande roll i utvärderingen. En modell med en bred gymnasieutbildning som avslutas med ett fjärde år för färdigutbildning föreslås. TCO anser att benämningen lärlingsutbildning leder tankarna fel och föreslår att utbild- ningen kallas aspirantutbildning. Det finns stora risker med att kärn- ämnesundervisningen koncentreras till . Det bör framgå i skollagen att lärlingsutbildningen skall garantera en bred utbildning och att lärlingarna skall ha rätt till utbildade lärare och handledare på arbetsplatsen. Kommunen måste garantera skolan resurser för samarbete med arbetsgivaren för planering, organisation, tillsyn och kvalitets- kontroll. Programråd skall finnas för samtliga program. anser att lärlingsutbildningar är angelägna, men att utarbetandet av de närmare formerna bör vara en angelägenhet för den enskilda skolan i samverkan med eleverna och andra berörda. anser att en ny lärlings- utbildning bör införas som komplement till gymnasieskolan. Verk- stadsindustrins framhåller vikten av fungerande samråd och samverkan mellan skola och arbetsliv. Det är viktigt att arbetslivet får ett starkt inflytande över utbildningen och ett stort ansvar. är kritiskt till en ny lärlingsutbildning. Innan regeringen går vidare med pilotprojekten bör företagens ansvar för färdigutbildningen kartläggas. Ett bra samarbete mellan skola och företag är nödvändigt för att utveckla programmen i gymnasieskolan. Omfattningen av APU ska kunna vara flexibelt utan vare sig mini- eller maxigränser. LR anser att förslaget är för stelbent och att en varvning av teori och praktik behövs. T-konventet instämmer i stort med förslaget men anser att ansvaret i större omfattning bör ligga på arbetslivet. All företagsförlagd utbildning i lärlingsutbildningen bör kallas lärande i arbete. APU kan mönstras ut. Examen på gymnasial nivå Remissinstanserna är till övervägande del positiva till förslaget att en möjlighet bör införas att avsluta utbildning på gymnasial nivå med en examen. Flertalet är också positiva till att kraven på såväl godkända betyg som en godkänd examensuppgift skall uppfyllas. anser att ett omfattande utrednings- och utvecklingsarbete krävs före genomförandet av en examen. Målsättningen bör vara att så många elever som möjligt genomför examensarbetet. Kvalitetssäkring och nationell likvärdighet skall skolan uppnå oavsett om en frivillig examen införs eller ej. En rad frågor som tydliggör bl.a. likvärdighet, pedagogiska och ekonomiska konsekvenser måste utredas. Högskole- verket påpekar att det nuvarande betygssystemet inte var tänkt att användas för urval till högre utbildning och att den bristande jämförbar- heten reser krav på nationella och normerande metoder att jämföra betygssättningen. Verket motsätter sig bestämt en situation där hög- skolans grundläggande behörighetsnivå ligger lägre än den nivå som föreslås krävas för gymnasial examen. VHS anser att en gymnasial examen bör utgöra grund för behörighet till högre studier. kommun anser att en examen är en nödvändig och psykologiskt riktig åtgärd. Den ger de målmedvetna eleverna en möjlighet att kämpa för en examen precis som övriga ungdomar inom EU. anser att examen skall vara frivillig, leda till högre poängnivå och till- godoräknas vid ansökan till högskolan. kommun är positiv till en examen som ger möjlighet till internationell kompetens som närmar sig europeiska normer. anser inte att examens- uppgiften skall ligga inom ramen för lokalt tillägg. Falu kommun anser att ett frivilligt examensarbete är ett bra sätt att höja kompetensen på, få en högre internationell standard samt träna eleven i att ta ett större ansvar.