prop · GL03145 · 1998-01-01 00:00:00 — har miljöprogrammet drabbats av en mängd problem, bl.a. till följd av minskade finansiella resurser. Vid miljöprogrammets förra styrelsemöte fattades en rad viktiga beslut, bl.a. när det gäller det fortsatta internationella samarbetet med farliga kemikalier. Vidare antogs den s.k. Nairobideklarationen, som anger riktlinjerna för ett stärkt miljöprogram inför det fortsatta reformarbetet inom FN. skall ett extra möte med miljöprogrammets styrelse hållas, bl.a. med syfte att behandla frågan om hur programmet kan reformeras, inför beslut vid generalförsamlingens 53:e möte . Regeringens uppfattning är att ställning inom FN-systemet bör stärkas. Särskild vikt bör läggas vid programmets uppgifter att övervaka och utvärdera miljötillståndet globalt och regionalt samt att slå larm och mobilisera åtgärder vid allvarliga miljöhot. Ett annat prioriterat område är den internationella miljörätten, där programmets funktion i relation till de internationella miljökonventionerna bör ses över. Vidare bör programmet, under ledning av främst , medverka till att (för)stärka kapacitet att utarbeta nationell miljölagstiftning och underlätta genomförandet av internationella miljöavtal på nationell nivå. Även frågan om handel och miljö bör prioriteras inom ramen för programmets verksamhet. Vidare bör miljöprogrammets arbete som verkställande organ i den globala miljöfonden GEF stärkas. Samarbetet mellan och för utbildning, vetenskap och kultur () bör förbättras, med avseende på sambanden mellan natur- och kulturmiljö. Regeringen understryker också vad gäller finansieringen av FN:s miljöprogram bör bördefördelningen mellan givarna vara rättvis och fastställas i en öppen process som tar hänsyn till respektive givares betalningsförmåga. Bidragen till programmets särskilda miljöfond, som är frivilliga, bör därför fördelas jämnare mellan länderna, t.ex. enligt FN:s bidragsskala. En annan möjlighet är att storleken på bidragen förhandlas mellan länderna. Uppföljningen av av är en av de viktigaste internationella processerna för hållbar utveckling. FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) möts för att driva på och underlätta genomförandet av rekommendationerna i handlingsprogrammet . Fram , då en ny övergripande utvärdering för perioden 2002 skall genomföras, skall frågorna om sötvatten, industri, oceaner, turism, landresurser, jordbruk, energi och transporter prioriteras i kommissionens fortsatta arbete. Övergripande frågor som skall behandlas är fattigdomsbekämpning och hållbara konsumtions- och produktionsmönster. deltar i kommissionens ledning som en av tre vice ordförande. De globala FN-konferenser och toppmöten som har hållits efter (befolkning, sociala frågor, jämställdhet, bostads- och byggnadsfrågor samt livsmedelssäkerhet) har alla beaktat och utvecklat det övergripande målet om hållbar utveckling. Konferenserna har resulterat i betydelsefulla ställningstaganden för vilka åtgärder som krävs internationellt, nationellt och lokalt. Konferenserna har också bidragit till att en stor mängd initiativ för hållbar utveckling har kommit till stånd. Den stora utmaningen är att omsätta intentioner och rekommendationer till praktisk handling och konkreta åtgärder. , efter , hölls ett extra möte med i avsikt att följa upp besluten från . Ett program antogs för det fortsatta genomförandet av . Mötet lyckades dock inte uppnå enighet kring en sammanfattande politisk deklaration. Ett drygt femtiotal stats- och regeringschefer deltog vid mötet. i FN:s historia tilläts även representanter från enskilda organisationer och viktiga samhällsgrupper delta sida vid sida med FN-delegaterna i generalförsamlingens möteslokal. Vid det extra mötet konstaterades att världens miljötillstånd totalt sett har försämrats sedan , trots att många framsteg har gjorts. Särskilt allvarligt är ökade utsläpp av giftiga och försurande ämnen samt av växthusgaser, ökande avfallsvolymer och minskad biologisk mångfald. överutnyttjas också många förnybara resurser, särskilt sötvatten, skogar, matjord och fiskeresurser. I många delar av världen leder en ökande fattigdom till svåra miljöproblem. Svenska prioriteringar inför mötet var bl.a. frågorna om färskvatten, kemikalier och skogsbruk. verkade även för att arbetet för hållbar utveckling i första hand skall inriktas på fattigdomsbekämpning och förändrade konsumtions- och produktionsmönster. Mot denna bakgrund agerade bl.a. för ett förnyat åtagande om att i-länderna skall uppnå målet att avsätta av bruttonationalinkomsten till bistånd samt för att förankra faktor 10 som en långsiktig målsättning för förändrade konsumtions- och produktionsmönster. lade även stor vikt vid jämställdhetsfrågan samt vid miljö och handel. Det extra mötet visade att den s.k. Rio-processen fortgår med oförminskad styrka. och Riodeklarationen utgör fortsatt kraftfulla verktyg för att uppnå hållbar utveckling. De tre juridiskt bindande dokumenten från konventionerna om klimatförändringar, biologisk mångfald och mot ökenspridning får allt större tyngd. Det lokala Agenda 21-arbetet gavs ett starkt erkännande och ett kraftfullt stöd. I mötets slutdokument Program för det fortsatta genomförandet av lämnas bl.a. en mängd rekommendationer för fortsatta åtgärder för både övergripande frågor och för särskilda sakfrågor. Särskilt betonas fortsatta åtgärder när det gäller sötvatten, energi, skog, kemikalier och skydd av havsresurser. i FN- sammanhang behandlas begreppen faktor 4 och faktor 10. (WHO:s) globala program inom området miljö och hälsa är väl samordnat med uppföljningen av och stöds av , bl.a. genom frivilliga bidrag. WHO:s arbete omfattar både hälsomålen i och frågor som berör miljömedicin, kemikaliesäkerhet, hälsorisker och säkerhetsfrågor inom industri, vatten och sanitet m.m. Regeringens uppfattning är att skall ha en fortsatt hög ambitionsnivå både när det gäller lokalt, nationellt och internationellt Agenda 21-arbete. Regeringen har tillkallat en särskild samordnare (dir. 1998:25) med uppgift att bl.a. följa det fortsatta lokala Agenda 21-arbetet samt det fortsatta internationella arbetet med (se avsnitt 9.3 Fortsatt arbete med ). Av hög prioritet för den internationella uppföljningen av är det fortsatta arbetet inom CSD. Skogsprinciperna De s.k. skogsprinciperna, som antogs vid , innehåller globala riktlinjer för ett hållbart skogsbruk. tillsattes en mellanstatlig panel för skogsfrågor inom FN med syfte att utveckla förslag till ytterligare åtgärder för ett hållbart skogsbruk. Panelen gjorde en bred genomgång av de globala skogsproblemen och diskuterade förslag till lösningar. Vid generalförsamlingens extra möte beslöts att upprätta ett mellanstatligt skogsforum under FN för att följa upp panelens arbete. Forumet skall verka för genomförande av skogspanelens rekommendationer samt diskutera frågor rörande miljö och handel med skogsprodukter, teknologi och finansieringsfrågor. Vidare skall forumet identifiera eventuellt behov och utformning av ett juridiskt bindande internationellt avtal för hållbart skogsbruk. Arbetet skall avslutas och avrapporteras till FN:s kommission för hållbar utveckling. bör inom ramen för FN:s skogsforum fortsatt verka för att genomföra och fördjupa skogsprinciperna. En ny global överenskommelse för hållbart skogsbruk bör komma till stånd, med syfte att skogsbruk i alla delar av världen skall bedrivas uthålligt, att minskningen av världens skogsresurser hejdas och att skogsekosystemens biologiska mångfald bevaras. Kriterier för ett sådant skogsbruk måste vara regionalt och nationellt anpassade, med hänsyn till de naturgivna regionala förutsättningarna och till olika sociala och kulturella förhållanden. 11.4 Internationella miljökonventioner Regeringens bedömning: Internationella konventioner på miljöområdet utgör i många fall verkningsfulla medel för att förbättra miljötillståndet globalt och regionalt. Det är av stor betydelse att fortsatt deltar aktivt för att medverka till att konventionerna tillämpas och genomförs och att de förhandlingsprocesser för nya miljökonventioner som pågår avslutas . Av stor vikt är också kapacitets- och institutionsutveckling i inom ramen för det svenska utvecklingssamarbetet. Skälen för regeringens bedömning: Under har en stor mängd miljökonventioner, dvs. juridiskt bindande internationella avtal på miljöområdet, kommit till stånd. I många fall är konventionerna ändamålsenliga medel för att förbättra miljötillståndet på regional och global nivå. Den stora mångfalden av olika internationella miljöavtal leder dock i vissa fall till ökad risk för överlappning och bristande effektivitet i avtalens genomförande och uppföljning på nationell nivå. Flera av de globala konventionerna är allmänt hållna. Det är angeläget att parternas åtaganden i dessa konventioner konkretiseras och utvecklas. Regeringens uppfattning är att den internationella rättsordningen på miljöområdet så långt möjligt bör stärkas. bör verka för att konventionernas åtaganden och förpliktelser konkretiseras och stärks, främst inom konventionernas uppföljningsprocesser samt genom kapacitets- och institutionsutveckling. Där så är lämpligt, efter prövning i det enskilda fallet, bör nya internationella avtal med konkreta åtaganden och förpliktelser på miljöområdet komma till stånd. Exempel på områden där detta kan vara aktuellt är nya åtaganden under Klimatkonventionen, bindande internationella avtal för minskade utsläpp av kväve, metaller och vissa stabila organiska miljögifter under klimatkonventionen samt ett protokoll om biosäkerhet under konventionen om biologisk mångfald. Pågående konventionsförhandlingar bör slutföras . I enlighet med regeringens skrivelse 1996/97:2 har regeringen för avsikt att genomföra en studie om bl.a. finansiering av juridiskt bindande internationella avtal för hållbar utveckling. De olika konventionerna redovisas under andra kapitel och avsnitt i propositionen, i anslutning till respektive sakområde. 11.5 Handel och miljö Regeringens bedömning: Handels- och miljöpolitik bör vara ömsesidigt stödjande. Risken för konflikt mellan internationella miljökonventioner och (WTO:s) regelverk bör förebyggas. Det är angeläget att () fortsatt tar hänsyn till miljöfaktorers påverkan på kreditrisken i ett projekt. deltar aktivt på internationell nivå i diskussioner om bl.a. ett gemensamt förhållningssätt vad gäller miljöhänsyn vid statsstödd exportfinansiering. Handels- och biståndspolitiska medel bör användas till att främja produktion och export av miljöanpassade produkter. Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning (för , efter resultat och framtid, SOU 1997:105). Skälen för regeringens bedömning: Handel och miljö är en av regeringen fortsatt prioriterad fråga. deltar i de internationella diskussionerna om handel och miljö främst genom EU och , . verkar för att handels- och miljöpolitiken skall vara ömsesidigt stödjande, i syfte att uppnå en hållbar utveckling. Målsättningen i detta arbete är att , i en internationell jämförelse progressiva miljöpolitik, skall stödjas och få internationell spridning som våra handelsförbindelser skall vara intakta eller förbättras. Genom EU är aktivt och drivande i för handel och miljö (CTE) som är huvudforumet för behandlingen av sambandet mellan handel och miljö. Kommitténs mandat är bl.a. att identifiera förhållandet mellan handels- och miljöåtgärder. Vidare skall CTE ge lämpliga rekommendationer om huruvida ändringar i det multilaterala handelsregelverket är nödvändiga, speciellt med avseende på behovet att förbättra det positiva samspelet mellan handels- och miljöåtgärder för att stödja en hållbar utveckling. Några förslag till sådana ändringar har ännu inte presenterats, vilket är en av anledningarna till att CTE:s arbete har kritiserats. En högt prioriterad fråga för och EU i CTE är att verka för att det skall vara möjligt att undanröja risker för konflikter mellan multilaterala miljökonventioner och genom att det skall göras tydligt att handelsåtgärder som vidtas inom ramen för sådana miljökonventioner omfattas av den allmänna undantagsparagrafen (artikel 20) i . Det har dock visat sig mycket svårt att hitta en lösning på denna fråga. Bland annat beror detta på att u- länderna uttryckt oro för att förtydliganden avseende undantagsmöjligheten enligt artikel 20 skulle kunna öppna för åtgärder med annan bakgrund än omsorg om miljön. Frågan om kopplingen mellan miljö och ökat marknadstillträde är en annan viktig fråga på CTE:s dagordning. Denna fråga drivs i WTO främst av u- länderna samt jordbruksexporterande länder utanför EU. Enligt svenskt synsätt ligger handelsliberaliseringar i alla länders intresse. verkar därför i EU för att miljöeffekter av handelsliberaliseringar skall studeras, och att resultat och erfarenheter från dessa studier tas till vara i fortsatta förhandlingar om liberaliseringar. Vidare är ett långsiktigt handels- och miljömål att verka främst för att de befintliga handelshindren som har negativa miljöeffekter avvecklas. verkar vidare för att EU tydligare skall precisera vad som kan göras för att gå till mötes dels generellt, dels i form av konkreta exempel på hur man inom ramen för gjorda åtaganden inom främst WTO kan åstadkomma ökat marknadstillträde för miljövänliga produkter. Åtgärderna är angelägna eftersom de bidrar till att främja u- ländernas miljöanpassning och ekonomiska utveckling. Dessutom bidrar förslagen till en bättre integration av handels- och biståndspolitik. Det svenska biståndet kan ges en ny roll genom att också skapa nya möjligheter att främja produktion och export av miljöanpassade produkter. Arbetet inom CTE är fortsatt viktigt för att kunna påverka och genomdriva eventuella förändringar i handelsregelverket som verkar för en hållbar utveckling. För att nå resultat bör arbetet i CTE inte ses isolerat, utan det är av vikt att frågorna integreras i de större förhandlingar om handelsliberaliseringar som förutses , då förhandlingar på tjänste- respektive jordbruksområdet redan är beslutade. En av viktigaste uppgifter blir då att söka bidra till att miljöfrågorna integreras i det eller de förhandlingspaket som kommer att utformas. medverkar också på olika sätt i en öppen dialog med miljöorganisationer m.fl. i frågor som rör miljö och handel. Det är av många skäl väsentligt att sprida kunskap om den svenska miljökompetensen inom teknik- och tjänsteområdet, dels med hänsyn till ökade exportmöjligheter för , dels med hänsyn till överföring av miljöanpassad teknologi till bl.a. och . Referensgruppen för presentation av svenskt miljövårdskunnande beskriver och förtecknar svensk kompetens inom en rad områden som vatten och vattenrening, energi och miljö, transporter och miljö samt avveckling av ozonfarliga ämnen. Regeringen har även tillsatt en utredning (dir.1998:3) med uppgift att kartlägga möjligheter och hinder för ökad export av tjänster och produkter inom miljösektorn, samt att föreslå en samlad strategi och handlingsplan för främjande av sådan export. Det är angeläget att () fortsatt tar hänsyn till miljöfaktorers påverkan på kreditrisken i ett projekt. deltar aktivt på internationell nivå i diskussioner om ett gemensamt förhållningssätt bl.a. vad gäller miljöhänsyn så att företagen i olika länder får liknande konkurrensförhållanden. Inom diskuteras hur miljöaspekter skulle kunna beaktas i de statsstödda exportfinansieringssystemen. gjordes en avsiktsförklaring inom detta område och vidare enades man om att på frivillig basis utbyta information om miljöaspekter i vissa projekt. Det är inte möjligt att säga vad diskussionerna inom kommer att leda till. EKN gör bedömningar av hur miljöaspekter påverkar ett projekts återbetalningsförmåga. Det kan i sammanhanget nämnas att en EKN-garanti bara är giltig om lagstiftningen i importlandet, t.ex. på miljöområdet, följs. Ett land tillämpar ett system där vissa större projekt granskas från miljösynpunkt vid garantigivning. Det är önskvärt att man i och internationellt tar hänsyn till de erfarenheter som kan komma fram av det amerikanska systemet, och att fortsatta överväganden görs i denna fråga. I betänkandet Staten och exportfinansieringen (SOU 1998:23) föreslås att EKN skaffar sig egen kompetens att bedöma miljökonsekvenser. Detta och andra förslag i utredningen är föremål för remissbehandling. Vid sidan om handeln har de internationella investeringarnas betydelse för den ekonomiska och miljömässiga utvecklingen, bl.a. i , uppmärksammats alltmer . Handel och investeringar är intimt sammankopplade. För att internationella investeringar skall bidra till en hållbar utveckling är det viktigt att de omgärdas av lämpliga regelverk, bl.a. på miljöområdet samt nationell och internationell nivå. förhandlas inom ett multilateralt avtal om investeringar (), bl.a. med syfte att principen om att inte diskriminera utländska investeringar skall gälla på liknande sätt som den nu gäller för handel med varor. har inför de fortsatta förhandlingarna om bekräftat att avtalet måste vara förenligt med staternas rätt att föra en nationell politik. Det finns också en växande samsyn i förhandlingarna för att ta in ett åtagande i avtalet om att staterna inte skall sänka sina standarder på bl.a. miljöområdet för att locka till sig investeringar. anser att det bör säkerställas att konflikter mellan och internationella miljöavtal inte uppstår. 11.6 Internationellt utvecklingssamarbete Regeringens bedömning: Det pågående arbetet för att integrera miljöaspekter inom allt utvecklingssamarbete bör intensifieras och fördjupas. Prioriterade områden är färskvattenhantering, jord- och skogsbruk, marin och urban miljö, energi och transporter samt kemikalier liksom kapacitets- och institutionell utveckling på miljöområdet. Arbetet med miljökonsekvensbedömningar för projekt inom utvecklingssamarbetet bör utvecklas, och i ökad utsträckning kompletteras med miljöekonomiska analyser samt miljöanalyser på strategisk nivå, bl.a. inom ramen för landstrategiarbetet. Särskilda miljöinsatser är av fortsatt stor betydelse. bör påskynda och förbättra integreringen av miljöaspekter inom EU:s utvecklingssamarbete samt verka för att EU:s stöd till miljöarbetet i förstärks. bör verka för att miljöarbetet inom det multilaterala utvecklingssamarbetet, inkl. FN:s fonder och program, och de regionala utvecklingsbankerna, får ett större genomslag på operativ nivå. bör fortsatt ge ett starkt stöd till den globala miljöfonden (GEF). Skälen för regeringens bedömning Bilateralt utvecklingssamarbete Sambanden mellan fattigdom och miljöförstöring är komplexa. Fattiga människor kan vara både offer för och orsak till miljöförstöring. Miljöproblem relaterade till fattigdom är ofta kopplade till andra faktorer, som hög befolkningstillväxt, urbanisering, bristande äganderätter till naturresurser, otillräcklig lagstiftning, kortsiktig ekonomisk politik eller odemokratiskt samhällsskick. Det övergripande målet för utvecklingssamarbete är att bekämpa fattigdom. (UU 1978/79:1, prop. 1988/89:100, UU 1988/89:19, rskr. 1988/89:163, prop. 1995/96:153, UU 1994/95:15 och prop. 1995/96:153) har därutöver antagit sex mål för det svenska utvecklingssamarbetet, varav samtliga biståndsmål är relevanta från miljösynpunkt. Målet om ekonomisk tillväxt bidrar till att skapa möjligheter för länder att åtgärda miljöproblem, under förutsättning att den ekonomiska tillväxten inte leder till negativ miljöpåverkan. Därför krävs bl.a. stärkt miljölagstiftning och institutionell utveckling på miljöområdet i många . Målet om ekonomisk och politisk självständighet syftar till att minska risken för konflikter mellan länder och människor på flykt, vilket bl.a. kan leda till allvarliga miljöproblem och brist på naturresurser. Målet om ekonomisk och social utjämning syftar till att åstadkomma en rättvisare fördelning av resurser såväl inom som mellan länder, och bidrar därigenom till ett minskat tryck på miljö och resurser. Demokratimålet, som innebär stöd till utvecklingen av folkvalda församlingar, fri press och politiska partier, samt oberoende miljörörelser, fackföreningar och en allmänbildad och informerad opinion, är också av avgörande betydelse för att förbättra förutsättningarna för en god miljö. Jämställdhetsmålet, som bl.a. innebär att fler kvinnor skall ges möjlighet att delta i beslutsfattande och utformning av politik och utbildning, är också av betydelse för en förbättrad miljö, särskilt mot bakgrund av att kvinnor i ofta ansvarar för jordbruk och hushållets försörjning. För att uppfylla biståndsmålet om framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön krävs att miljöaspekter integreras inom allt utvecklingssamarbete. En annan viktig åtgärd är särskilda miljöinsatser, såsom stöd till länders uppbyggnad av kapacitet och institutioner på miljöområdet. Sidas arbete med miljö och hållbar utveckling I Sidas handlingsprogram för hållbar utveckling anges följande områden som särskilt prioriterade: färskvattenhantering, jord- och skogsbruk/markvård, marin och urban miljö samt energiförsörjning. Två övergripande områden lyfts också fram; kapacitetsutveckling, utbildning och undervisning samt stöd till enskilda organisationer. I handlingsprogrammet betonas även vikten av att utföra miljökonsekvensbeskrivningar inom utvecklingssamarbetet, innebärande att miljöeffekter av biståndsprogram och projekt skall utredas innan en insats beslutas. Som ett komplement till miljökonsekvensbeskrivningar bör miljöekonomiska analyser användas i ökad omfattning. Detta är ett av de viktigaste instrumenten för att förtydliga de ekonomiska effekterna av såväl miljöförstöring som hänsynstagande till miljön. föreslår i betänkandet En hållbar kemikaliepolitik (SOU 1997:84) att Sida skall ges i uppdrag att i samverkan med Kemikalieinspektionen se över möjligheten att förbättra Sidas kapacitet att hantera frågor som rör kemikaliesäkerhet. För att förbättra fattiga länders miljöarbete på nationell nivå krävs stöd till ländernas kapacitet att hantera miljöfrågor, främst genom institutionsuppbyggnad samt stöd till miljöutbildning och grundforskning på miljöområdet. Regeringens viktigaste styrinstrument för att stärka miljöaspekterna i det bilaterala utvecklingssamarbetet är landstrategierna. I dessa kan en miljöanalys genomföras på strategisk nivå avseende hela det svenska utvecklingssamarbetet med ett samarbetsland. I de största återfinns över hälften av världens befolkning. Dessa länder står därmed för en snabbt ökande andel av den globala miljöpåverkan, även om utsläppen per person är mycket mindre än i i-länderna. I dessa stora länder är biståndets kvantitativa betydelse marginellt. Däremot finns det för flera av länderna ett starkt behov och intresse av samarbete och utbyte inom miljöområdet. Biståndet kan här bl.a. förmedla kunskaper och erfarenheter. Utöver integration av miljöaspekter i allt bistånd, kräver miljöfrågorna också särskilda, direkta insatser. Anslaget för särskilda miljöinsatser, som endast är en mindre del av de totala miljöinsatserna, skall användas för kapacitetsutveckling, metod- och policyutveckling, pilotinsatser, andra strategiskt viktiga insatser och särskilda projekt för integrering av miljöaspekter i utvecklingssamarbetet. Samarbete med och stöd till enskilda organisationer Enskilda organisationer har en betydelsefull roll inom biståndet. På grund av småskalighet, underifrånperspektiv och flexibilitet kan de enskilda organisationerna komplettera biståndet från bilaterala och multilaterala biståndsgivare. I kontakten mellan Sida och enskilda organisationer uppmärksammas miljöfrågorna och biståndsmålet om framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön. Utvecklingssamarbetet inom EU EU:s totala biståndsvolym uppgår till ca , vilket gör till en av de största biståndsorganisationerna i världen. Trots att kommissionen har intensifierat sitt arbete för att integrera miljöaspekter i utvecklingssamarbetet , saknas fortfarande en övergripande miljöpolicy för EU:s bistånd.