prop · GL031 · 1998-01-01 00:00:00 — Den angivna omfattningen på åtgärderna avser de direkta effekterna i form av inkomstförstärkningar eller utgiftsminskningar, beräknade netto med hänsyn till bl.a. att minskade transfereringar till hushållen leder till lägre skatteinkomster. Däremot har inte indirekta effekter via ränteutveckling och arbetslöshet räknats in. Åtgärderna fördelar sig ungefär lika mellan inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar. fattade 1995 ett principbeslut om hela konsolideringsprogrammet och områden för besparingar fastställdes. Därefter har preciseringar av besparingar och inkomstförstärkningar beslutats av . Enligt konvergensprogrammet skall den ekonomiska politiken inriktas så att tillväxten sker i former som inte medför en ökad förslitning på natur och miljö och inte ökar miljöskulden. I en underbilaga till denna avstämning lämnas en redogörelse för hur miljösituationen utvecklats i några avseenden. 3 Den ekonomiska utvecklingen 3.1 Den svenska ekonomin 1995-1997 När konvergensprogrammet presenterades präglades de finansiella marknaderna av oro såväl i som utomlands. Räntenivån steg dock mer i än i andra länder och kronan försvagades. stabiliserades läget med fallande räntor som följd. Förtroendet för den svenska ekonomin stärktes, vilket visade sig i en krympande räntemarginal gentemot andra länder och en förstärkning av kronan. Inflationstakten avtog markant under loppet av året. mattades den europeiska konjunkturen, vilket också dämpade efterfrågan i . Produktionen hölls dock till viss del uppe av en kraftig lageruppbyggnad. Avmattningen blev dock tydlig och den uppgång i sysselsättningen som påbörjades i början 1994 bröts. Efterfrågan och produktion fortsatte att utvecklas svagt . De svenska räntorna fortsatte att sjunka, räntemarginalen mot omvärlden minskade ytterligare och kronan stärktes. Vid slutet av året hade räntemarginalen gentemot reducerats till . Tillsammans med konjunkturavmattningen och en minskad inflationsbenägenhet bidrog detta till att inflationstakten successivt avtog . Det fanns t.o.m. tendenser till prisfall, vilket dock i huvudsak kan tillskrivas tillfälliga faktorer. Timlönerna steg 1996 , vilket innebar kraftigt stigande reala timlöner. Timlöneökningen 1996 drogs upp till följd av löneavtalens tidmässiga förläggning av lönehöjningarna. Den genomsnittliga timlöneökningen uppgick till . Den internationella konjunkturavmattningen medförde en försvagad tillväxt i efterfrågan på exportmarknaderna jämfört med året innan. Den svenska exportindustrin lyckades dock hålla uppe försäljningsvolymen, trots försvagad konkurrenskraft på grund av stärkt krona och höga timlöneökningar. En låg import bidrog till att utrikeshandelns bidrag till tillväxten endast var något svagare jämfört med . Näringslivets investeringar mattades av som de offentliga investeringarna minskade kraftigt. Trots höga löneökningar förblev hushållens disponibelinkomster i stort sett oförändrade jämfört med , vilket förklaras av högre skatter och minskade transfereringar. En minskning av sparkvoten gav dock utrymme för ökad privat konsumtion. Näringslivets produktionstillväxt hölls främst tillbaka av ett omslag i lagercykeln i och med att efterfrågetillväxten till stor del kunde tillgodoses genom en minskning av de lager som byggts upp året innan. Enligt det preliminära utfallet ökade BNP . Lageromslaget höll tillbaka tillväxten . Den låga tillväxttakten medförde att antalet sysselsatta minskade med ca 30 000 personer under loppet av 1996. Ökad medelarbetstid, delvis på grund av lägre sjukfrånvaro, innebar dock att nedgången av antalet arbetade timmar var mer begränsad. Den öppna arbetslösheten vände åter uppåt, efter att ha minskat, och uppgick i genomsnitt till . verkar återhämtningen i den svenska ekonomin, efter en inledningsvis något splittrad bild, nu ske på bred bas. Orderingången till svenska industrin utvecklas mycket starkt och framtidsförväntningarna har stärkts hos både hushåll och företag. Det finns även tecken på att arbetsmarknadsläget, som normalt släpar efter i konjunkturen, står inför en förbättring. Enligt arbetskraftsundersökningarna har arbetslösheten, rensat för säsongmässiga variationer, börjat minska som sysselsättningen ökar. Såväl den korta som den långa räntan beräknas, mätt som årsgenomsnitt, ligga på en lägre nivå jämfört med . Den internationella konjunkturen ser ut att utvecklas relativt gynnsamt, vilket ger den svenska exporten betydande draghjälp. Dessutom vinner svenska företag marknadsandelar, vilket ytterligare förstärker exporten. Eftersom även importen stiger tämligen snabbt blir utrikeshandelns bidrag till BNP-tillväxten dock i stort sett oförändrat från föregående år. Bytesbalansen fortsätter att förstärkas, främst på grund av en fortsatt förbättring av handelsbalansen, och beräknas uppgå till av BNP. Den inhemska efterfrågan blir sannolikt en allt viktigare drivkraft för tillväxten. Det gäller framför allt den privata konsumtionen, som beräknas öka . Den offentliga konsumtionen väntas däremot fortsätta att bromsa tillväxten . Den kommunala konsumtionen beräknas 1995 1996 1997 1998 1999 2000 1994- 20002 DIIFFERE NS 1994- 20003 Privat konsumtion 885,3 0,8 1,5 2,3 2,5 2,0 1,9 1,8 0,3 Offentlig konsumtion 434,2 -1,0 -1,7 -1,1 0,5 -0,4 0,8 -0,4 0,1 Stat 132,2 -3,3 -3,7 0,5 0,5 0,5 0,5 -0,9 -0,4 Kommuner 302,1 0,0 -0,9 -1,7 0,6 0,4 1,0 -0,1 0,4 Bruttoinvesteringar 249,6 10,9 4,7 0,4 5,8 8,0 6,7 6,0 -1,1 Näringsliv, exkl. bostäder 183,6 25,1 5,9 5,0 5,4 8,1 5,8 9,0 -0,1 Bostäder 30,3 -28,0 14,7 -21,2 12,8 15,0 15,0 -0,5 -4,9 Myndigheter 35,6 -0,5 -7,4 -3,5 3,2 2,7 5,3 -0,1 -2,1 Lagerinvesteringar1 -3,2 0,5 -1,0 0,2 0,1 0,0 0,0 0,0 0,0 Export 670,4 12,6 5,6 9,6 7,2 5,2 5,1 7,5 0,8 Import 558,2 10,3 3,5 8,5 7,0 5,1 5,0 6,5 -0,1 BNP 1 678,1 3,6 1,1 2,3 3,1 2,9 2,8 2,6 0,3 1. Förändring i procent av föregående års BNP 2. Differens i procentenheter mot konvergensprogrammet Källor: och minska medan den statliga konsumtionen ökar svagt. Investeringarna beräknas öka endast marginellt. Det är främst bostadsinvesteringarna som håller nere den totala investeringsnivån. Lageranpassningen verkar nu vara avklarad, varför en ökad efterfrågan i allt högre grad måste tillgodoses genom löpande produktion. BNP väntas öka . Snabba produktivitetsförbättringar motverkar kostnadsgenomslaget av löneökningar som fortfarande ligger högre än i omvärlden. Löneökningarna beräknas till , vilket är högre än i omvärlden. Inflationstakten tilltar något, efter de exceptionellt låga tal som uppmättes 1996, men ligger fortfarande i linje med mål om . Under loppet av 1997 väntas konsumentpriserna stiga med . Till detta bidrar vissa punktskattehöjningar. Den stigande aktiviteten i ekonomin kan förutses sprida sig till arbetsmarknaden. Sysselsättningen beräknas öka framöver, vilket leder till en gradvis nedgång i arbetslösheten. På grund av den höga nivån beräknas arbetslösheten mätt som årsgenomsnitt ligga på , vilket överstiger nivå. Summan av antalet öppet arbetslösa och antalet personer i konjunkturberoende åtgärder beräknas uppgå till av arbetskraften. 3.2 Utsikter för 1998-2000 I prognosen väntas tillväxttakten tillta och BNP öka . Även om tillväxten inom OECD- området förutsätts bli något lägre 1998 jämfört med , kommer världsmarknadstillväxten även ge betydande draghjälp till den svenska exporten. Den svenska exportindustrin väntas därtill öka marknadsandelarna även 1998. De senaste årens uppgång i industriinvesteringarna bör ha medfört en utökad produktionskapacitet som möjliggör en högre produktionsvolym, utan att det mer allmänt uppstår problem med flaskhalsar. Överskottet i bytesbalansen väntas fortsätta att förstärkas och beräknas uppgå till av BNP. Räntenivån i antas följa de internationella räntorna uppåt. Detta medför att den korta räntan under loppet av förväntas stiga med 1/. För den långa räntan väntas marginalen gentemot ligga kvar på . Beträffande löneutvecklingen är bedömningen osäker. Nya avtal skall förhandlas fram. Inflationsförväntningarna är emellertid lägre nu jämfört med när de senaste avtalen slöts och arbetsmarknadsläget är fortfarande svagt. De svenska löneökningarna antas därför anpassas nedåt till , vilket motsvarar utvecklingen i de viktigaste konkurrentländerna. Konsumentpriserna beräknas under loppet av 1998 öka , även med beaktande av att den starkare efterfrågan från hemmamarknaden sannolikt leder till en viss ökning av vinstmarginalerna i näringslivet. Bakom den jämfört med lägre ökningstakten ligger dämpade lönekostnadsökningar och svagare importprisutveckling till följd av en viss kronförstärkning. Dessutom höjs de indirekta skatterna i mindre omfattning än . Tillväxten kommer i högre grad att drivas av den privata konsumtionen. En fortsatt återhållande faktor är dock den tämligen svaga utvecklingen av hushållens reala disponibelinkomster. Därmed krävs att hushållens sparkvot fortsätter att minska för att konsumtionen skall ta fart. Mot bakgrund av att hushållens förmögenhetsställning stärkts markant och att det finns ett uppdämt behov av kapitalvaror hos de svenska hushållen väntas den privata konsumtionen stiga . Den offentliga konsumtionen beräknas öka något . Detta avspeglar dock till stor del tillfälliga faktorer, bl.a. effekter av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det finns goda förutsättningar för att investeringsaktiviteten stärks . Vinstläget förbättras inom näringslivet och kapacitetsutnyttjandet beräknas öka. Bostadspriserna förväntas stiga och bristsituationen bli allt tydligare i expansiva orter. Prognosen är att bruttoinvesteringarna ökar med . Återhämtningen i ekonomin bör leda till att sysselsättningsökningen fortsätter . Volymen på arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökar något. Vidare kommer en kraftig utbyggnad av antalet platser inom utbildningsväsendet att hålla tillbaka arbetsutbudet. Under dessa förutsättningar kan den öppna arbetslösheten minska. Mätt som årsgenomsnitt beräknas den öppna arbetslösheten 1998 uppgå till . Utöver prognosen på kort sikt, som sträcker sig fram , har såväl reala som finansiella beräkningar gjorts . I ett medelsiktigt perspektiv är det mycket svårt att förutsäga konjunktursvängningar. Den reala kalkylen, som redovisas här, är i stället uppbyggd kring ett antagande om att de lediga resurser som finns vid utgången av 1998 kan tas i anspråk utan att det uppstår ett inflationstryck i ekonomin. I kalkylen antas vidare, i avsaknad av politiska beslut, att antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar något . En annan viktig förutsättning är att den stora satsningen på ökad reguljär utbildning för arbetslösa och övriga föreslagna åtgärder i syfte att minska arbetslösheten får avsedda effekter. Vidare görs ett antagande om en överföring från den offentliga sektorn till hushållen, enligt vad som redogörs för i avsnitt 4.2. Inflationen förutsätts ligga i linje med mål på . Kalkylen baseras vidare på att lönebildningens funktionssätt förbättras. Utrymmet för tillväxt blir då förhållandevis stort. BNP beräknas öka och arbetslösheten reduceras till . Den ekonomiska utvecklingen i OECD-området väntas bli förhållandevis god på medellång sikt. Den faktiska tillväxten antas något överstiga den potentiella och beräknas uppgå till . Förutsättningarna bedöms vara goda för en fortsatt god tillväxt även i resten i världen. Inflationen i OECD-området bedöms ligga på . I EU kan det bli något lägre. Den fortsatt låga inflationen och de förbättrade statsfinanserna medför att förtroendet för den svenska ekonomin bör vara fortsatt högt. Räntemarginalen mot den tyska 5-åriga statsobligationsräntan antas i kalkylen ligga kvar på och kronan apprecieras något . Lönerna antas stiga , vilket är förenligt med en inflation på . Med en väl fungerande lönebildning fortsätter konkurrenskraften att vara god . Såväl exporten som importen beräknas öka med , vilket innebär att utrikeshandeln ger ett positivt bidrag till tillväxten med . Bytesbalansöverskottet uppgår då till av BNP, vilket kan vara befogat med hänsyn till befolkningsstrukturen samt till att bostadsinvesteringarna varit mycket låga under 1990- talet och antas vara fortsatt låga även vid slutet av decenniet. Den privata konsumtionen beräknas öka med . Hushållens sparkvot beräknas stiga för att ligga på en nivå som är något högre än genomsnittet . Detta skall ses mot bakgrund av att hushållen på kort sikt förväntas dra ner sparkvoten mer än vad som är önskvärt på lång sikt, på grund av ökade inköp av kapitalvaror och att det i baskalkylen antas ske ökade överföringar från den offentliga sektorn. Den offentliga konsumtionen beräknas endast öka svagt i den medelfristiga kalkylen. Kommunerna förutsätts klara det ekonomiska balanskrav som träder 2000 och enligt vilket kommunerna inte får planera verksamheten så att underskott uppkommer. Med det ekonomiska tillskott i form av höjda statsbidrag på vartdera som aviseras i budgetpropositionen beräknas kommunernas konsumtion kunna öka med sammanlagt . Enligt nuvarande planer upphör det arbetsmarknadspolitiska programmet med s.k. resurspersoner , vilket bromsar ökningen av den kommunala konsumtionen . Den i förhållande till låga räntan i kombination med relativt höga vinstnivåer utgör goda förutsättningar för att investeringarna skall utvecklas gynnsamt, vilket i sin tur är en förutsättning för att kostnadsdrivande flaskhalsar skall undvikas. Även bostadsbyggandet väntas stiga efter det tidigare mycket låga bostadsbyggandet. Nyproduktionen beräknas ändå ligga på en historiskt sett relativt låg nivå. Sysselsättningen beräknas öka med totalt 120 000 personer . Den ökade utbildningen antas ha en kraftig effekt på arbetskraftsutbudet som beräknas minska med 36 000 personer . Det positiva scenario som beskrivs ovan är dock betingat av att lönerna inte ökar med , trots att arbetslösheten beräknas falla snabbt. Att lönebildningens funktionssätt förbättras är därför en grundläggande förutsättning. 3.3 Jämförelse med konvergens- programmet Sammantaget har BNP-tillväxten varit svagare än vad som beräknades i konvergensprogrammet, istället för . Tillväxten 1995 blev starkare än vad som förväntades när konvergensprogrammet lades fram, men det motverkas av att avmattningen 1996 inte förutsågs. Tillväxten ligger i nivå med konvergensprogrammets prognos. Trots att den internationella avmattningen inte förutsågs i konvergensprogrammet har exporten utvecklats i takt med prognosen. Däremot har importbenägenheten stigit, varför utrikeshandelns bidrag till tillväxten blivit mindre än förväntat. De svenska hushållens ekonomi har utvecklats mer gynnsamt än vad som förutsågs . Bl.a. har nettot av skatter och transfereringar gett ett mindre negativt bidrag till hushållens disponibla inkomster än beräknat. har sparkvoten reducerats i den omfattning som förutsågs, vilket har medfört att den privata konsumtionen ökat mer än väntat. I gengäld har den offentliga konsumtionen reducerats mer än väntat. Detta förklaras helt av att den svårprognosticerade statliga konsumtionen sjönk kraftigt. Den kommunala konsumtionen minskade däremot mindre än beräknat. Investeringarna har utvecklats betydligt svagare än vad som beräknades, såväl vad gäller näringsliv, bostadsbyggande som offentliga myndigheters investeringar. Den största skillnaden vid en jämförelse av utfall mot konvergensprogrammets prognos gäller sysselsättningen. I stället för en beräknad sysselsättningsökning på totalt 170 000 personer , blev ökningen endast 36 000 personer. Den totala arbetslösheten beräknas ligga över konvergensprogrammets prognos. nådde inte volymen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder upp till den planerade nivån, varför nivån på den öppna arbetslösheten ligger högre. Genom förra årets mycket måttliga prisökningar har inflationstakten varit avsevärt lägre än vad som antogs i konvergensprogrammet. Prisnivån mätt med konsumentprisindex beräknas ligga över nivån 1994, medan den enligt konvergensprogrammet skulle ha stigit . Den låga inflationen har bidragit till att räntenivån, liksom räntedifferensen mot omvärlden, kommit ned betydligt mer än förväntat. I konvergensprogrammet beräknades räntedifferensen gentemot , mätt som årsgenomsnitt, uppgå till 1997, men beräknas till . Räntenedgången har ägt rum som kronan stärkts mer än vad som förutskickades i konvergensprogrammet. TABELL 3.2 NYCKELTAL FÖR DEN SVENSKA EKONOMIN 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 1994- 20001 DIFFEREN S 1994- 20002 Årlig procentuell förändring Timlön, kostnad -0,2 KPI, årsgenomsnitt 2,4 2,8 0,8 1,1 1,7 2,0 2,0 1,7 -1,1 Real disponibel inkomst 1,4 -0,4 -0,1 0,0 1,8 2,6 3,6 1,2 0,4 Industriproduktion 14,0 9,8 2,1 6,0 5,5 3,6 3,3 5,0 0,5 DIFFEREN S ÅR 20002 Nivå i procent Hushållens nettosparkvot 0,4 Öppen arbetslöshet, andel av arbetskraften 8,0 7,7 8,1 8,4 7,4 6,0 4,5 -1,1 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, andel av arbetskraften 5,3 4,4 4,5 4,3 4,7 4,5 4,4 0,6 Bytesbalans, andel av BNP 0,4 2,1 2,4 3,1 3,8 3,9 4,0 0,8 Svensk 5-årig statsobligationsränta 9,0 9,9 7,3 5,8 6,1 6,3 6,3 -1,7 Tysk 5-årig statsobligationsränta 6,2 6,0 5,0 4,6 5,1 5,3 5,3 -1,5 ECU-index (1991=100), nivå 123,8 126,1 115,1 117,5 115.5 114,5 114,0 Differens mot konvergensprogrammet. Källor: , Riksbank, , och . 4 Den offentliga sektorns finanser 4.1 Utvecklingen under 1995-1997 Den offentliga sektorns finansiella sparande har kraftigt förbättrats . Detta var särskilt markant 1996 då underskottet i det finansiella sparandet minskade med nära eller av BNP, ned till , vilket motsvarade av BNP. väntas det finansiella sparandeunderskottet i den offentliga sektorn minska ytterligare och beräknas uppgå till av BNP eller . har därmed det finansiella sparandeunderskottet i den offentliga sektorn minskat av BNP. Av denna minskning kan tillskrivas att inkomsterna vuxit snabbare än BNP, medan förklaras av att utgifterna fallit som andel av BNP. Något mindre än hälften av konsolideringsprogrammet utgörs av skattehöjningar. Skattekvoten steg kraftigt . Detta berodde dock till stor del på att tillfälliga faktorer medförde att skatteinbetalningarna blev extraordinärt höga , medan motsatsen gällde . En omläggning av uppbörden av mervärdesskatten och en tidsmässig förskjutning i företagens skatteinbetalningar samt engångsvisa inbetalningar av särskild löneskatt bidrog till detta. Höjda taxeringsvärden medförde även högre intäkter från fastighetsskatten. Dessutom utvecklades lönesumman, som är den viktigaste skattebasen, betydligt snabbare än nominell BNP. Den egentliga skatte- och avgiftshöjningen, t.ex. höjda socialavgifter som är en del av konsolideringsprogrammet, bidrog med till den höjda skattekvoten 1996. När de tillfälligt höga skatteinkomsterna faller bort 1997 sjunker skattekvoten , trots vissa tillkommande skatte- och avgiftshöjningar. över treårsperioden har skattekvoten stigit . Offentliga sektorns övriga inkomster, bl.a. AP-fondens avkastning, har till följd av räntenedgången minskat i betydelse. Offentliga sektorns utgifter har mätt i reala termer minskat och utgiftskvoten har därmed reducerats . Mer än hälften av denna nedgång faller på minskade transfereringar till hushållen, som beräknas vara ungefär lika stora i nominella termer som . Genom stabilisering av skuldkvoten och fallande räntenivå minskar de offentliga ränteutgifterna i förhållande till BNP. Den offentliga konsumtionen har minskat i reala termer. Ett stigande relativpris på offentlig konsumtion begränsar nedgången i förhållande till BNP mätt i löpande priser, så att utgiftskvoten för konsumtion reduceras från till . Redovisningen enligt de svenska nationalräkenskaperna skiljer sig på vissa punkter från den redovisning som tillämpas inom EU vid bedömningen av medlemsländernas budgetunderskott. Skillnaden beror huvudsakligen på att vissa skatter och ränteutgifter skall periodiseras på annat sätt enligt reglerna i det europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS). bidrar främst omperiodisering av skatter till att den offentliga sektorns finansiella sparande justeras ned från -2,till -3,av BNP. medför främst en justering av ränteutgifterna att det finansiella sparandet enligt ENS uppgår till -1,av BNP, således en uppjustering jämfört med de svenska nationalräkenskaperna. Det finansiella sparandet har i enlighet med en rekommendation från inte tillgodoräknats utdelningar från det statliga fastighetsföretaget . Detta bolag bildades och var en del av statens stöd till bankerna i samband med krisen i det finansiella systemet. Stödet till bankerna belastade det finansiella sparandet och bidrog således till det finansiella underskottet. Utdelningen från beräknas uppgå till av BNP. I tidigare bedömningar av offentliga finanserna 1997 har denna utdelning räknats in i finansiellt sparande, vilket medför att förbättringen jämfört med föregående avstämning är starkare än vad de redovisade siffrorna anger. Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld, definierad enligt Maastrichtkriterierna, uppgick vid utgången av av BNP. Skuldkvoten har reducerats och beräknas uppgå till av BNP vid utgången av 1997. medför växelkursutvecklingen att värdet på den del av skulden som är fastställd i utländsk valuta stiger. Detta kompenseras dock till viss del av att intäkter från försäljningar av statliga tillgångar används för att reducera skulden. Den offentliga sektorns finansiella nettoskuld, dvs. skulder minus finansiella tillgångar, är kraftigt nedreviderad jämfört med beräkningen vid föregående avstämning. Detta är en följd av att värdeökningar på statens innehav av aktier och obligationer m.m. nu lagts in i redovisningen. Därtill kommer värdeökningar på AP- fondens tillgångar . Nettoskulden sjunker inte över åren i samma takt som bruttoskulden eftersom även offentliga sektorns finansiella tillgångar minskar som andel av BNP. Nettoskulden beräknas uppgå till av BNP vid utgången av 1997, vilket är en ökning . Statsskulden stabiliserades och beräknas uppgå till av BNP vid utgången av 1997. 4.2 Utsikter för 1998-2000 beräknas de offentliga finanserna komma i balans, så att inkomsterna blir lika stora som utgifterna, i enlighet med det budgetpolitiska mål som sattes upp i konvergensprogrammet. Den underliggande förstärkningen har vid de senaste avstämningarna bedömts vara starkare än vad tidigare prognoser indikerat. Det har därför inom ramen för målet om balans skapats ett finansiellt utrymme för de förslag som lämnats i vårpropositionen om bl.a. utökat antal utbildningsplatser och i budgetpropositionen om bl.a. höjda barnbidrag. Prognosen innebär att den offentliga sektorns finansiella sparande 1998 uppgår till eller drygt ½ procent av BNP. Siffran påverkas emellertid av två redovisningstekniska faktorer. Den första är att regeringen i en proposition till föreslagit att Allmänna pensionsfonden inte skall kunna äga fastigheter direkt, utan endast indirekt via fastighetsbolag. Skälet för detta är bl.a. att uppnå konkurrensneutralitet mellan fonden och privata aktörer på fastighetsmarknaden. I nationalräkenskaperna kommer den bolagisering av fondens fastigheter som blir nödvändig att bokföras som en negativ investering som reducerar utgifterna och förbättrar det redovisade finansiella sparandet med ca . Den andra faktorn är, som nämndes ovan, att utdelningar från inte räknas in i finansiellt sparande. beräknas dessa utdelningar, som utgör en reell inkomst för staten, uppgå till . Justerat för dessa båda faktorer uppvisar den offentliga sektorn balans. Förbättringen i de offentliga finanserna 1998 jämfört med ligger främst på utgiftssidan. Utgifterna exklusive räntor minskar realt sett . Det främsta bidraget till utgiftsminskningen kommer från räntebidragen till bostäder som nästan halveras . Detta beror på en kombination av lägre räntor, minskat bostadsbyggande och förändrade regler. I enlighet med tidigare beslut höjs ersättningsnivån i socialförsäkringen, vilket medför att transfereringarna till hushållen stiger trots att arbetslösheten beräknas minska. De offentliga investeringarna förväntas återhämta sig efter nedgången 1996 och 1997.