prop · GL0355 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt 6 kap. 10 § är det straffbart att genom att utlova eller ge ersättning, skaffa eller försöka skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är . Straffet är böter eller fängelse . Denna bestämmelse kompletteras av en regel i 6 kap. 11 § där det stadgas att ansvar som i 6 kap. är före- skrivet för gärning som begås mot någon under en viss ålder skall ådö- mas även den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att den andre inte hade uppnått sådan ålder. Vetskap om att den unge är krävs alltså inte för ansvar. Om den prostituerade befinner sig i ett hjälplöst tillstånd och köparen har sexuellt umgänge genom att otillbör- ligt utnyttja detta kan bestämmelsen om sexuellt utnyttjande i 6 kap. 3 § komma att tillämpas. Straffet för brott av normalgraden är fängelse i högst och för grovt sexuellt utnyttjande fängelse i högst . I vissa fall kan skyddslagstiftning komma att aktualiseras för de pro- stituerade. Det gäller bl.a. socialtjänstlagen (1980:620), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Smittskyddslagen (1988:1472) kan också i vissa fall bli tillämplig. I , liksom i de flesta andra länder, är koppleri förbjudet. Syftet med bestämmelserna om koppleri är att straffbelägga handlingar som innebär att någon främjar eller utnyttjar att någon annan prostituerar sig. Enligt 6 kap. 8 § första stycket skall den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att någon annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning dömas för koppleri till fängelse i högst . För grovt koppleri är straffet fängelse, lägst två och högst (6 kap. 9 §). Som koppleri kan bedömas inte bara mer traditionell hallickverksamhet utan även annat främjande, t.ex. sexannonser i tid- ningar, reseförmedling och liknande. Ett särskild straffansvar för koppleri gäller i vissa fall enligt 6 kap. 8 § andra stycket för fastighetsägare då en lägenhet används för prostitution. Fastighetsägare har också särskilda möjligheter att säga upp hyresgäster och bostadsrättsinnehavare när en lägenhet används på detta sätt. Regleringen finns i 12 kap. 42 § jordabalken och 7 kap. 18 § bo- stadsrätttslagen (1991:614). De nu redovisade bestämmelserna fick sin utformning genom lagstiftning (prop. 1983/84:105, bet. 1983/84:JuU25, rskr. 332, SFS 1984:399). Till grund för lagstiftningen låg i första hand Sexualbrottskommmitténs betänkande (SOU 1982:61) Våldtäkt och andra övergrepp. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Prostitutionsutred- ningens förslag att kriminalisera såväl köpare som säljare har mötts av en omfattande kritik från så gott som samtliga remissinstanser. Även rege- ringen gör den bedömningen att även om prostitutionen som sådan inte är en önskvärd samhällsföreteelse så är det inte är rimligt att också krimi- nalisera den som, åtminstone i flertalet fall, är den svagare parten som utnyttjas av andra som vill tillfredsställa sin egen sexualdrift. Det är också viktigt för att motivera de prostituerade att söka hjälp för att komma bort från prostitutionen, att de inte känner att de riskerar någon form av påföljd för att de varit verksamma som prostituerade. Det råder emellertid ingen tvekan om att prostitutionen medför allvar- liga skador både för de enskilda och samhället. Omkring de prostituerade förekommer i regel en omfattande kriminalitet av olika slag som t.ex. narkotikahandel, koppleriverksamhet, misshandel m.m. De prostituerade har också i allmänhet en mycket svår social situation. Det är därför en viktig samhällsangelägenhet att prostitutionen bekämpas. Även om det kan anföras argument mot att kriminalisera köp av sexuella tjänster anser regeringen ändå att argumenten för en kriminalisering väger så tungt att det är rimligt att nu införa ett förbud mot köp av tillfälliga sexuella för- bindelser. Därigenom markeras samhällets inställning i denna fråga. Ge- nom ett förbud kan också prostitutionen och dess skadeverkningar be- kämpas på ett effektivare sätt än vad det hittillsvarande arbetet mot pro- stitutionen har åstadkommit. En invändning som riktats mot förslaget om kriminalisering är att det kommer att bli svårt att kontrollera efterlevnaden av förbudet. För många som uppsöker prostituerade för tillfälliga sexuella förbindelser torde dock redan risken att kanske hamna i en polisutredning vara tillräckligt avskräckande för att ett sådant förbud skall få effekt. Genom en krimina- lisering av köparen bör det också bli lättare för polisen att ingripa på platser där man vet att det förekommer prostitution. Eftersom det föreslås att även försök skall vara förbjudet bör polisen kunna göra ingripanden t.ex. redan då en person kontaktar en prostituerad för att försöka skaffa sig en sexuell tjänst. Också sådana störningsmoment kan ge positiva ef- fekter på omfattningen av prostitutionen. I första hand kommer detta na- turligtvis att medföra att kundkretsen för de gatuprostituerade minskar, vilket i sin tur också bör medföra en minskning av antalet gatuprostitue- rade och därigenom även en minskad nyrekrytering bland framför allt unga flickor. Man bör dock inte heller förringa den effekt som en kriminalisering av köp av sexuella tjänster kan få på den s.k. dolda prostitutionen. Det borde t.ex. kunna leda till en minskning av s.k. eskortservice och liknande verksamhet som förekommer inom affärslivet, eftersom det åtminstone bland seriösa företag borde vara en omöjlighet att erbjuda kunder och affärsbekanta en tjänst som är kriminaliserad. Dessutom rekryteras även många av kunderna till massageinstitut o.dyl. från gatan där de första kontakterna knyts, och därför bör en kriminalisering av köparen få ef- fekter även på andra former av prostitution. Handeln med sexuella tjänster har utveck- lats mot en internationell industri. Även om utredningen gjort den beräk- ningen () att prostitutionen i är liten i jämförelse med andra europeiska länder, finns enligt olika uppgifter från bl.a. prostitu- tionsgrupperna, tecken på att denna s.k. internationella sexindustri ökar även i . Att tar detta steg är därför en viktig markering gentemot andra länder för att visa vår inställning i denna fråga. Det kan också utgöra ett stöd för de grupper i olika länder som försöker motar- beta prostitutionen. Genom en kriminalisering torde också intresset minska för olika grupper eller enskilda i utlandet att etablera en mer om- fattande organiserad prostitutionsverksamhet i . Därigenom mot- verkas också den ökade kriminalitet som så gott som undantagslöst följer i dess spår t.ex. i form av ekonomiska brott, narkotikabrott och det våld som detta också brukar föra med sig. I det sammanhanget hänvisas till avsnitt 9.1.2 där regeringen redovisar att fått i uppdrag att vara s.k. nationell rapportör i frågor som rör handel med kvinnor. En mycket viktig del i arbetet med att minska prostitutionen är de in- satser som görs av . I , , och har inrättat särskilda prostitutionsgrupper som bedriver ett uppsökande arbete och försöker påverka kvinnorna att upp- höra med prostitutionen och motivera till behandling. Med de metoder man förfogar över är det dock svårt att nå nya grupper av prostituerade, kvinnorna i inomhusprostitutionen, kvinnor med utländsk härkomst och de psykiskt sjuka kvinnorna. Sociala insatser har dessutom framförallt fått effekt för stunden medan det är svårt att se att de sociala insatserna har bekämpat prostitutionen mer långsiktigt. Stödjande och behandlande arbete bedrivs också inom missbruksvården, i sjukvården, kriminalvår- den och av de frivilliga organisationerna. Prostitutionen betraktas då som en del av kvinnornas problem i sin helhet. Härutöver bedrivs förebyg- gande arbete vid särskilda ungdomsmottagningar, skolor och andra in- stitutioner liksom av kvinnoorganisationerna. Ett argument som har framförts mot en kriminalisering är att detta skulle leda till att prostitutionen drivs under jord och att det då skulle bli svårare att nå de prostituerade med sociala insatser. Prostitutionen är dock till största delen osynlig. Eftersom det nu inte föreslås något förbud mot att erbjuda sexuella tjänster borde inte detta bli ett större problem än vad det redan är . De sociala insatserna kommer givetvis att vara minst lika viktiga även i fortsättningen för att motivera prostituerade att söka hjälp och komma bort från det destruktiva liv som de lever. En kriminalisering kan inte utgöra annat än ett kom- plement i arbetet med att minska prostitutionen och kan inte på något vis ersätta de sociala insatserna. Vad gäller frågan om var ett förbud mot köp av sexuella tjänster lämp- ligen bör föras in kan olika överväganden göras. I 6 kap. 10 § brottsbal- ken finns redan ett förbud mot att köpa eller försöka köpa sexuellt um- gänge med någon som är . Det som föreslås är således egentligen en utvidgning av det straffbara området som i och för sig kunde placeras i . I 6 kap. finns också vissa andra bestämmelser som rör prostitutionsverksamhet, såsom t.ex. förbu- det mot koppleri. Det föreslagna förbudet skiljer sig dock något från de förfaranden som redan nu är kriminaliserade i . 6 kap. skall dessutom bli föremål för en fullständig översyn. Det är därför lämpligt att man, som också Lagrådet påpekat, i samband med den översynen också överväger var olika förbud rörande sexuella tjänster lämpligen bör vara placerade samt hur detta nya brott skall förhålla sig till brotten förförelse av ungdom och koppleri. I avvaktan på denna översyn föreslås nu att det nya förbudet mot köp av sexuella tjänster skall regleras i en särskild lag. Den nya lagen skall ses som ett komplement till be- stämmelser. Påföljden för brott mot den nya lagen bör vara densamma som för brottsbalksbrottet, dvs. böter eller fängelse . Inom denna ram bör det vara möjligt för domstolarna att ta vederbörlig hänsyn till t.ex. offrets ålder och andra omständigheter av betydelse för påföljden. Polisens verksamhet omfattar åtgärder mot prostitu- tionsverksamheten. Det är t.ex. vanligt att polisen deltar i de olika pro- stitutionsgruppernas arbete. På platser där det förekommer prostitution förekommer det dessutom en hel del annan kriminalitet och det finns där- för all anledning för polisen att vara verksam i sådana områden. bör också en minskning av gatuprostitutionen och den kriminalitet som förekommer där kunna frigöra resurser som kan användas i arbetet mot den mer dolda prostitutionen. har uppskattat att utredningens förslag medför ökade lönekostnader för polisen med 5 mil- joner kronor samt ökade kostnader för brottsutredning med . Med hänsyn till att en viss ökning av löner och annat har skett bedömer regeringen att förslaget att förbjuda köp av sexuella tjänster kan beräknas medföra ökade kostnader för polisen för bl.a. spanings- och utredningsarbete i storleksordningen . Regeringen avser att i vårens budgetarbete återkomma med förslag till finansiering. Utredningens förslag om ett utvidgat koppleriansvar tar sikte på fram- ställning av pornografiska bilder. Förslaget får därför konsekvenser för tryckfriheten och yttrandefriheten. Dessa konsekvenser är inte tillräckligt belysta av utredningen. Med hänsyn härtill bör förslagen övervägas yt- terligare. Koppleribestämmelsens omfattning kommer att övervägas i den utredning om sexualbrotten som regeringen kommer att tillsätta (se av- snitt 14.3). 16.2 Utvecklingsinsatser Regeringens bedömning: har fått i uppdrag att fortlö- pande följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och ut- veckling, sammmanställa kunskap om de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå samt ge stöd till utveckling och förbättring av insatserna. So- cialstyrelsen skall även följa den internationella utvecklingen i frågor som rör prostitution. tillförs för detta uppdrag och det som rör utvecklingsarbete om våld mot kvinnor m.m. (se avsnitt 7.2) som ett engångsbelopp under . Utredningens förslag: Utredningen föreslår att någon myndighet får i uppdrag att vara ett nationellt centrum för arbetet mot prostitution. Remissinstanserna: Remissinstanserna är övervägande positiva till förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Mot bakgrund av den föreslagna kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster samt vad som redovisas i utredningen om de förändringar som ständigt sker när det gäller prosti- tutionens former och kontaktvägar är det angeläget att på nationell nivå kontinuerligt följa utvecklingen. Det behövs aktuell kunskap om prosti- tutionens omfattning samt en överblick över den forskning som bedrivs på området. Den internationella utvecklingens påverkan på svenska för- hållanden när det gäller handel med kvinnor och synen på prostitution bör också uppmärksammas. De sociala insatserna för att söka upp de prostituerade och motivera dem att söka hjälp är ett viktigt led i att minska prostitutionen. Socialsty- relsen bör därför kunna ge stöd till metodutveckling när det gäller de so- ciala insatser som bedrivs på lokal nivå. Det är också angeläget att få en samlad kunskap om omfattningen och resultatet av de insatser som be- drivs på lokal nivå. Denna information bör spridas och ge underlag för en fortlöpande förändring och förbättring av insatserna. har därför fått i uppdrag att fortlöpande följa prostitu- tionens utveckling och omfattning samt de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. skall även följa den internationella utveck- lingen på området. I den delen av arbetet skall samverka med som får i uppdrag att vara s.k. nationell rapportör i frågor som rör handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande (se avsnitt 9). I avsnitt 7.2 har regeringen aviserat att kommer att tillföras en engångssumma om för åren 1998 2000 för arbetet med frågor om våld mot kvinnor. Arbetet mot prostitution bör ingå i detta uppdrag. Därefter skall arbetet med dessa frågor införlivas i myndighetens ordinarie arbete. 17 Jämställdhetslagen - sexuella trakasserier i arbetslivet och arbetsgivarens ansvar 17.1 Inledning Sexuella trakasserier inom arbetslivet har uppmärksammats allt mer, såväl utomlands som i . har på olika sätt visat ett starkt engagemang för att förmå medlemslän- derna samt arbetsgivarna och arbetstagarna i dessa länder att vidta åtgär- der för att motverka sexuella trakasserier i arbetslivet. Sexuella trakasserier i arbetslivet kan inte accepteras. Sexuella trakas- serier kränker individens rätt till personlig integritet och självbestäm- mande. Sexuella trakasserier påverkar på olika sätt arbetssituationen. Alla på arbetsplatsen påverkas. Trakasserier leder till en stressig och spänd atmosfär. Den drabbades arbetsförmåga sjunker. Arbetsmiljön, både för den som utsätts för sexuella trakasserier och för arbetskamrater, blir dålig. Människor störs, arbetstillfredsställelsen minskar och produk- tiviteten och verksamheten på arbetsplatsen påverkas negativt. Både män och kvinnor kan utsättas för sexuell trakasserier. T.ex. har fall av sexuella trakasserier mot män som arbetar i kvinnodominerade yrken rapporterats. I de flesta fall är det dock fråga om att män sexuellt trakasserar kvinnor. Regeringen anser att det är viktigt att förstå att sexu- ella trakasserier utgör ett maktmissbruk från förövarens sida. Sexuella trakasserier måste ses ur ett könsmaktsperspektiv. Det är mot denna bak- grund angeläget att slå fast att sexuella trakasserier är en viktig jäm- ställdhetsfråga. Sexuella trakasserier är i stor utsträckning ett dolt problem. har det förts en debatt i bl.a. media om omfattningen av sexuella tra- kasserier i arbetslivet. Regeringen finner det dock vara av mindre bety- delse i hur stor omfattning sexuella trakasserier förekommer. Den om- ständigheten att de förekommer gör att problemet ånyo måste uppmärk- sammas och motverkas. Enligt jämställdhetslagen skall arbetsgivaren, inom ramen för det ak- tiva jämställdhetsarbetet verka för att inte någon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier. Handlingar som är att beteckna som sexuella tra- kasserier är straffbelagda enligt vissa bestämmelser i . Det finns också regler i arbetsmiljölagen och Arbetarskyddsstyrelsens före- skrifter som är tillämpliga beträffande sexuella trakasserier. Regeringen anser emellertid att jämställdhetslagen bör skärpas. Ar- betsgivarens ansvar för att vidta aktiva åtgärder för att förebygga och förhindra sexuella trakasserier i arbetet bör förtydligas. En skadestånds- sanktionerad skyldighet för arbetsgivaren att vidta åtgärder vid sexuella trakasserier bör införas. Därutöver bör begreppet sexuella trakasserier definieras i jämställdhetslagen. 17.2 Definition av begreppet sexuella trakasserier Regeringens förslag: En definition av begreppet sexuella trakasserier skall införas i jämställdhetslagen. Med sexuella trakasserier skall avses sådant ovälkommet uppträdande av sexuell natur eller annat ovälkommet uppträdande grundat på kön som kränker arbetstagarens integritet i arbe- tet. Utredarens förslag: Enligt utredaren skall med sexuella trakasserier avses ovälkommet uppträdande av sexuell natur eller annat ovälkommet uppträdande grundat på kön, som påverkar arbetstagarens integritet på arbetsplatsen och som skapar en skrämmande, fientlig och förnedrande arbetsmiljö. Remissinstanserna: De flesta tillstyrker att det införs en definition. Flera av remissinstanserna anför att utredarens förslag till definition bör ses över och förtydligas. (JämO) före- slår en alternativ lydelse. Arbetarskyddsstyrelsen anför att sista ledet i den föreslagna definitionen påverkar arbetstagarens integritet på arbets- platsen inte fullt ut täcker vad som avses i rekom- mendation och inte heller speglar verkligheten samt att definitionen bör lyfta fram förhållandet att handlingen är kränkande eller upplevs som kränkande för den som utsätts för den. och anser att det vore önskvärt med en annan beteckning än sexuella trakasserier eftersom uttrycket inte tillräckligt klart anger vad det egentligen rör sig om och leder tanken till sexuella närmanden. De föreslår att i vart fall bör definitionen först ange att det rör sig om ovälkommet uppträdande grundat på kön och därefter motsvarande uppträdande av sexuell natur . De föreslår också att ordet påverkar byts mot kränker . () anser att den föreslagna defini- tionen innebär en utvidgning av det möjliga området för sexuella trakas- serier och att definitionen är allt för vag vilket kommer att leda till tolk- nings- och bedömningssvårigheter. Bakgrund: I jämställdhetslagen finns ingen definition av vad som avses med begreppet sexuella trakasserier. I jämställdhetslagens av- snitt om aktiva åtgärder i 6 § föreskrivs att varje arbetsgivare skall verka för att inte någon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier eller för trakasserier på grund av en anmälan om könsdiskriminering. I förarbe- tena till bestämmelsen anförs beträffande begreppet sexuella trakasserier följande (prop. 1990/91:113 s. 71). Med sexuella trakasserier avses här sådant ofredande av sexuellt slag som är straffbelagt enligt 4 kap. 7 § eller 6 kap. 7 § . Vidare avses sådana beteenden i form av sexuella anspelningar och liknande som är ovälkomna och som utsätter en viss eller vissa personer för obehag av ett eller annat slag. Det kan också gälla ovälkomna insinuanta handlingar och omdömen av sexuell innebörd. Ett annat exempel kan vara att det på en starkt mansdominerad arbetsplats finns pornografiska eller andra kvinnoförnedrande bilder uppsatta i utrymmen som också utnyttjas av kvinnliga arbetstagare. Om bilderna utsätter de kvinnliga arbetstagarna för obehag eller är sexuellt utmanande kan det vara fråga om sexuella trakasserier i lagens mening. Arbetarskyddsstyrelsen har med stöd av arbetsmiljölagen utfärdat före- skrifter om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet och All- männa råd om tillämpning av föreskrifterna om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17). I de Allmänna råden anges att sexuella trakasserier är en form av kränkande särbehandling. Enligt före- skrifterna avses med kränkande särbehandling återkommande klander- värda eller negativt präglade handlingar som riktas mot enskilda arbets- tagare på ett kränkande sätt och som kan leda till att dessa ställs utanför arbetsplatsens gemenskap. Inom EU finns ett antal dokument som behandlar sexuella trakasserier. Rådet antog en resolution om skydd för kvinnors och mäns integritet på arbetsplatsen . I resolutionen uppmanas medlemssta- terna att bl.a. vidta informationsinsatser mot sexuella trakasserier. Rådet ger i resolutionen kommissionen i uppdrag att utarbeta a code of conduct , en vägledning för hur sexuella trakasserier skall bekämpas. Resolutionen innehåller också ett uttalande om vilka beteenden på en arbetsplats som är oacceptabla och som underförstått utgör sexuella tra- kasserier. Uttalandet är formulerat på följande sätt på engelska. Conduct of a sexual nature, or other conduct based on sex affecting the dignity of men and women at work, including conduct of superiors and colleagues, constitutes an intolerable violation of the dignity of workers or trainees and is unacceptable if: a) such conduct is unwanted, unreasonable and offensive to the recipient, b) a person s rejection of, or submisson to, such conduct on the part of employers or workers is used explicity or implicity as a basis for a decision which affects that person s acess to vocational training, acess to employment, continued employment, promotion, salary or any other employment decisions, and/or c) such conduct creates an intimidating, hostile or humiliating work environment for the recipient. En översättning till svenska kan lyda enligt följande. Uppträdande av sexuell natur och annat uppträdande grundat på kön, innefattande sådant beteende av överordnande och arbetskamrater, som påverkar kvinnors och mäns integritet i arbetet, innebär en kränkning av arbetstagares och lärlingars integritet och är oacceptabel om a) ett sådant beteende är oönskat, omotiverat och stötande för den som utsätts för det, b) en persons avvisande eller accepterande av ett sådant beteende från arbetsgivares eller medarbetares sida används uttryckligen eller underförstått som grund för beslut om tillträde till fortbildning, anställning, fortsatt anställning, befordran, lön eller andra beslut som rör anställningen, och/eller c) ett sådant beteende skapar ett skrämmande, fientligt eller förödmjukande arbetsklimat för den som utsätts för beteendet. Kommissionen fullföljde det uppdrag som rådet givit genom att anta en rekommendation om skydd för kvinnors och mäns integritet på arbetsplatsen . Till rekommendationen är fogad en Code of Practice - riktlinjer för hur sexuella trakasserier kan bekäm- pas. I dessa riktlinjer finns i punkt 2 under rubriken definition en relativt fyllig redogörelse för vad som avses med sexuella trakasserier. I ett första stycke anges vad som menas med sexuella trakasserier. Där står i den engelska versionen följande: Sexual harassment means unwanted conduct of a sexual nature, or other conduct based on sex affecting the dignity of women and men at work. This can include unwelcome physical, verbal or non verbal conduct. En översättning till svenska kan lyda enligt följande. Med sexuella trakasserier menas ett oönskat uppträdande av sexuell natur eller ett annat uppträdande grundat på kön som påverkar kvinnors och mäns integritet i arbetet. Det kan vara fråga om ett ovälkommen fysiskt, verbalt eller icke-verbalt beteende . Den första meningen är således i stort sett identisk med inledningen till uttalandet i rådets resolution . Det ord som är tillagt är ordet oönskat - unwanted. I andra stycket konstateras att en rad olika beteenden kan utgöra sexu- ella trakasserier. Där anknyts till rådsresolutionen, punkterna a-c och anges att sådana beteenden som avses är oacceptabla i de fallen. I tredje stycket anges följande - fritt översatt. Det viktigaste kännetecknet för sexuella trakasserier är att de är oönskade av den som utsätts för dem. Det är varje individs ensak att avgöra vilket uppträ- dande som kan accepteras och vad som är kränkande.