prop · GL03100 · 1998-01-01 00:00:00 — I departementspromemorian Översyn av lagen om tillfällig försäljning (Ds 1998:6) föreslås att systemet med föreskrifter om tillståndskrav avskaffas. Vidare föreslås att överträdelser av bestämmelserna om informationsskyldighet avkriminaliseras och att det i stället införs ett system med administrativa avgifter. Förslaget i denna del innebär att i första hand kommunerna ges rätt att utöva tillsyn och att ta ut en administrativ avgift vid överträdelse av informationsskyldigheten. Om plats för tillfällig försäljning upplåtits av annan än kommunen tillkommer enligt förslaget rätten att ta ut avgift platsupplåtaren. Promemorian är föremål för remissbehandling. Hemförsäljningslagen Hemförsäljningslagen (1981:1361) tillämpas vid yrkesmässig överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom eller utförande av tjänster till konsumenter för huvudsakligen enskilt bruk, om avtalet ingås vid hembesök, vid telefonsamtal som är led i försäljning eller liknande verksamhet eller under en av näringsidkaren organiserad utflykt till plats utanför dennes fasta försäljningsställe. Lagen skall dock inte tillämpas om det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger . Lagen innehåller huvudsakligen avtalsrättsliga bestämmelser. 22.1.3 Krav på översyn av skattekontrollen av den tillfälliga handeln och förslag Den tillfälliga handeln, främst torg- och marknadshandeln, har ökat kraf- tigt som den har avreglerats. Detta har inneburit att en allt större uppmärksamhet har riktats mot den tillfälliga handeln. Det har också från olika håll gjorts gällande att redovisningen av skatter och avgifter är bristfällig inom vissa delar av den tillfälliga handeln. föreslog med anledning av ett par motioner (motionerna 1991/92:Ju 810 och 1992/93:Sk803) att revisorer skulle granska skattekontrollen av torg- och gatuhandel i syfte att få klarlagt de problem som från kontrollsynpunkt finns på detta område och även komma med förslag om hur kontrollmöjligheterna skulle kunna förbättras. revisorer konstaterade att skattekontrollen av den tillfälliga handeln och den reguljära kontrollen på lokal nivå borde utvidgas. Revisorerna ansåg bl.a. att åtgärder som skulle ge skattemyndigheterna möjlighet att göra egna undersökningar angående identiteten hos den som bedriver skattepliktig verksamhet borde övervägas. Revisorerna fann dock inte skäl att genomföra en fördjupad granskning i ärendet med hänsyn till att fått i uppdrag av regeringen att utreda dessa frågor. Regeringen hade nämligen efter ett beslut av uppdragit åt att redovisa en bedömning av möjlig- heterna att förbättra kontrollen av skatte- och avgiftsredovisningen inom torg- och gatuhandel och verksamhet bedriven av för myndigheterna okända personer. skulle också bedöma genomförbar- heten och ändamålsenligheten av att förena den kommunala tillståndsgivningen på detta område med krav på vissa former av redovisning som är anpassade till gatuhandelns karaktär. redovisade sin bedömning i en promemoria och föreslog därvid vissa konkreta åtgärder för att underlätta skattekontrollen. Verket anser att skattemyndigheten bör ha möjlighet att göra egna undersökningar av identiteten hos den som bedriver näringsverksamhet och föreslår därför att en ny besöksform, registreringsbesök, skall införas i taxeringslagen (1990:324). Registreringsbesöket skall uteslutande syfta till att klargöra identiteten beträffande en okänd näringsidkare eller den som företräder denne på platsen, för efterföljande kontroll om vederbörande är registrerad i skatteregistret. Registreringskontrollen skall få tillämpas mot en person som kan antas vara näringsidkare och som säljer varor på ett sådant sätt att det finns skäl att anta att lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning är tillämplig. Det skall finnas möjlighet att ta till straffsanktioner mot en näringsidkare eller företrädare som vägrar att legitimera sig. föreslår vidare att den som upplåter plats alternativt ger tillstånd skall åläggas att avkräva hyresgästen ett bevis om att F-skattsedel erhållits eller i undantagsfall att särskild A-skatt debiterats. Verket påpekar att krav på innehav av F-skattebevis är vanligt när det gäller tjänster och upphandlingar, varför en utökning skulle te sig naturlig. Ett undantag från kravet på F-skattebevis måste dock göras för viss typ av försäljningar, såsom privatpersoners försäljningar i mindre skala eller ideella föreningars icke skattepliktiga verksamhet. I de fall hyresgästen eller tillståndssökanden gör gällande att näringsverksamhet inte bedrivs eller att man är frikallad från skattskyldighet, skall det åligga platsupplåtaren eller tillståndsgivaren att kontrollera de rätta förhållandena med skattemyndigheten innan upplåtelse sker eller tillstånd ges. Verket föreslår att reglerna införs i lagen om tillfällig för- säljning. I den enkät som skickade till skattemyndighe- terna i landet i samband med översynen av revisionsreglerna ställdes bl.a. frågan vilka svårigheter skattemyndigheterna stött på vid kontroll av torg- och gatuhandeln samt hur dessa svårigheter skulle kunna undvikas. Av svaren att döma ligger svårigheterna huvudsakligen i problemet att få fram handlarnas identitet. Skattemyndigheterna vill ha möjlighet att själva kräva att handlarna skall identifiera sig. I några fall har skattemyndigheterna fått till stånd ett samarbete med kommunerna, på så sätt att kommunerna kräver att de personer som önskar hyra torgplats uppger namn och personnummer eller företer F-skattsedel. Vissa skattemyndigheter förordar att krav på företeende av F-skattsedel för erhållande av torgplats skall införas. Några skattemyn- digheter föreslår tvång på kassaapparat. En skattemyndighet har påpekat att det kan innebära problem att behörigheten att besluta om revision tillkommer skattemyndigheten där den reviderades hemortskommun är belägen. Vidare skall ansökan enligt lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet prövas av länsrätten i det län där den som åtgärden avser hade sin hemortskommun året före det år då framställningen görs. Först om sådan länsrätt inte finns är länsrätten i det län där åtgärden skall verkställas eller har verkställts behörig. 22.2 Platsupplåtarens skyldigheter Regeringens förslag: I en ny lag om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. ges föreskrifter om att den som upplåter en plats för torg- och marknadshandel m.m. skall föra anteckningar om namn, personnummer, adress och telefonnummer för den som platsen upplåts till och för dennes företrädare. Om det är fråga om en juridisk person skall uppgifter om firma och organisationsnummer antecknas. Om den som platsen upplåts till i stället överlämnar en kopia av sin F-skattsedel behöver platsupplåtaren inte göra anteckningar. Uppgifterna skall bevaras av platsupplåtaren efter det kalenderår upplåtelsen skedde. Kommitténs förslag: Den som upplåter plats för tillfällig handel skall vara skyldig att före upplåtelsen kontrollera huruvida den som önskar få plats upplåten till sig är innehavare av F-skattsedel. Upplåtaren skall också vara skyldig att infordra en kopia av F-skattsedeln eller, i de fall sådan inte finns, föra anteckningar i enlighet med regeringens förslag. I övrigt stämmer kommitténs förslag överens med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte yttrat sig i denna del. Kammarrätten i , Riksåklagaren, , Föreningen samt Torg- och () tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag I takt med att den tillfälliga handeln ökat har det blivit allt tydligare att skattemyndigheterna behöver bättre befogenheter för att kunna bedriva en ändamålsenlig kontroll. Som nämnts har det från olika håll hävdats att skatte- och avgiftsredo- visningen är bristfällig inom delar av den tillfälliga handeln. har det i vissa studier som gjorts beträffande den tillfälliga handeln kon- staterats att det inte går att belägga att skattefusket skulle vara större i den tillfälliga handeln än i den fasta handeln. Det är inte heller en miss- tanke om att skattefusk är vanligare inom tillfällig handel än inom den fasta handeln som utgör det huvudsakliga skälet för att skattemyndighe- terna behöver bättre, eller helt enkelt andra kontrollbefogenheter. Beho- vet av särskilda kontrollbefogenheter är i stället snarare kopplat till den tillfälliga handelns karaktär. De som bedriver tillfällig handel är ofta rörliga på ett helt annat sätt än de som bedriver sin handel från ett fast driftställe. Handeln bedrivs ofta på flera olika orter runt om i landet och således även i andra kommuner än hemortskommunen. Handlaren är ofta endast på varje ort. Denna rörlighet torde innebära att det är möjligt att ställa sig utanför skattesystemet, som bygger på att näringsidkare skall beskattas på en viss ort. Det befintliga kontrollsystemet bygger i sin tur på bestämmelserna om taxering och beskattningsbeslut samt deklarations- och upplysningsplikt. Utgångspunkten är att skattemyndigheten i förväg vet vem som skall kontrolleras. Regeringen delar bedömning att det är uppen- bart att skattemyndigheterna behöver särskilda kontrollbefogenheter för kontrollen av den tillfälliga handeln. är det självklart att dessa befogenheter skall stå i rimlig proportion till de befogenheter som skattemyndigheterna har vid kontrollen av den fasta handeln. Mot bakgrund av det nu anförda bör den som upplåter en plats för torg- eller marknadshandel eller för annan liknande handel kunna åläggas en viss skyldighet att vidta åtgärder för att underlätta skattekontrollen. Det bör dock inte ställas alltför långtgående krav på upplåtaren. De åt- gärder som upplåtaren skulle kunna åläggas att vidta bör kunna vidtas lätt och snabbt, utan att upplåtaren tvingas företa betungande utredningar. Utformningen av en bestämmelse om platsupplåtarens skyldigheter En bestämmelse som reglerar platsupplåtarens åligganden vid en plats- upplåtelse skulle kunna utformas på så sätt att den som skall bedriva handel på den upplåtna platsen skall kunna förete ett bevis som utfärdats av skattemyndigheten efter en prövning som tar sikte på den skattskyl- diges skötsel av redovisning och betalning av skatter och avgifter. Plats- upplåtaren kan då åläggas att kontrollera att den som önskar få plats upplåten till sig innehar ett sådant bevis. Av allt att döma skulle det befintliga systemet med F-skattsedel och tillhörande F-skattebevis kunna användas även i detta sammanhang. F-skattebeviset skulle således kunna tjäna som bevis för att innehavaren bedriver seriös näringsverksamhet. Flertalet av de handlare som bedriver näringsverksamhet inom den ambulerande handeln innehar enligt uppgift från Torg- och Marknads- handlarnas () F-skattsedel. Emellertid finns det inte något skatterättsligt krav att en näringsidkare skall inneha F-skattsedel. Vidare förekommer det att handel bedrivs mer eller mindre tillfälligt eller sporadiskt av exempelvis ideella föreningar och privatpersoner som inte bedriver näringsverksamhet. För dessa kommer innehav av F-skattsedel inte i fråga. har föreslagit (se avsnitt 22.1.3) att en platsupplåtare skall vara skyldig att kontrollera de rätta förhållandena med skattemyndigheten innan plats upplåts i de fall den som önskar få en plats upplåten till sig gör gällande att han inte bedriver näringsverksamhet eller att han är befriad från skattskyldighet. Med hänsyn bl.a. till att det råder absolut sekretess i skatteärenden kan det ifrågasättas vad en sådan kontroll skulle ge. Upplåtaren skulle sannolikt i de flesta fall inte kunna få ett tillräckligt underlag för en bedömning av huruvida den som önskar få plats upplåten till sig är seriös eller inte. Det mest effektiva sättet att få till stånd ett heltäckande kontrollsystem vore att införa krav på att även de personer som inte har F-skattsedel skall inneha något slags tillstånd utfärdat av skattemyndigheten. Ett sådant system skulle dock medföra en tämligen omfattande administration. Det torde också vid en jämförelse med exempelvis kontrollen av den fasta handeln kunna upplevas som oproportionerligt långtgående. I likhet med anser regeringen att ett kontrollsystem av den nu aktuella handeln bör vara mindre långt gående. har föreslagit att en upplåtare av plats för det som kommittén kallar tillfällig handel skall åläggas en skyldighet att vid upplåtelsen infordra en kopia av F-skattebevis i de fall sådant finns. Om platshyraren inte har F-skattebevis skall upplåtaren i stället föra anteck- ningar om platshyraren. Av dessa anteckningar skall platshyrarens och dennes eventuella ställföreträdares namn, personnummer, adress och telefonnummer framgå. Vidare skall i förekommande fall firma och organisationsnummer antecknas. Regeringen anser att kommitténs förslag i fråga om omfattningen av en platsupplåtares skyldigheter vid upplåtelse av plats i allt väsentligt vara lämpligt. Med hänsyn till dels att det inte finns något skatterättsligt krav att en näringsidkare måste inneha F-skattsedel, dels att det torde finnas ett stort antal handlare som inte innehar F-skattsedel eftersom de endast tillfälligt ägnar sig åt torg- och marknadshandel eller liknande handel, anser vi dock att nu aktuella skyldigheter bör utformas på så sätt att platsupplåtaren skall föra vissa anteckningar avseende den som platsen upplåts till. De uppgifter som platsupplåtaren skall anteckna i samband med upplåtelsen skall avse namn eller firma, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer för den som platsen upplåts till och, i förekommande fall, för dennes företrädare. De flesta uppgifterna framgår av F-skattebeviset. Mot bakgrund härav anser vi att platsupplåtarens anteckningsskyldighet även kan fullgöras genom att handlaren, om denne är innehavare av F-skattsedel, överlämnar en kopia av sitt F-skattebevis till upplåtaren. Enligt vår mening skall platsupplåtarens skyldigheter fullgöras vid alla platsupplåtelser. Det skall således sakna betydelse huruvida ersättning utgår för upplåtelsen eller om den är vederlagsfri. Mot den bakgrunden bör i den föreslagna lagen den som önskar få plats upplåten till sig inte, på sätt kommittén gjort, benämnas platshyrare. När det gäller vilken handel som skall omfattas av förslaget har kommittén föreslagit en lösning som innebär att den handel, för vilken upplåtelse sker, är sådan handel som omfattas av lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning. Härav följer bl.a. att om den som önskar få plats upplåten till sig inte är en näringsidkare, skulle platsupplåtaren inte vara skyldig att föra anteckningar om namn, adress m.m. En annan följd av kommitténs förslag är att platsupplåtarens skyldigheter inte skulle aktualiseras för det fall den som platsen upplåts till inte är en varuför- säljare utan i stället utbjuder tjänster inom exempelvis skönhetsvård eller spådom. Enligt vår mening bör en platsupplåtare vara skyldig att föra anteckningar om namn, adress m.m. även vid upplåtelse av plats för sådan verksamhet som nämnts. Vi föreslår därför att den som upplåter plats för all handel utom sådan handel som en näringsidkare bedriver i permanenta lokaler eller i omedelbar anslutning till dessa, skall åläggas skyldighet att föra anteckningar om handlarens namn m.m. eller att inhämta handlarens F-skattebevis på sätt som närmare angetts i det föregående. Härav följer att den föreslagna lagen blir tillämplig i samband med platsupplåtelse om platsen skall nyttjas för försäljning från torg, gator, marknader, mässor, loppmarknader, tillfälligt utnyttjade lokaler eller liknande. Det saknar vidare betydelse om den som platsen upplåts till är en näringsidkare eller inte. Det spelar heller ingen roll om platsen skall disponeras för att bjuda ut varor eller tjänster. Platsupplåtarens skyldigheter i samband med upplåtelse av plats bör regleras i en ny lag med rubriken särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. Som redan framgått avses med uttrycket torg- och marknadshandel i den nya lagen all handel utom sådan som en näringsidkare stadigvarande bedriver i permanenta lokaler eller i omedelbar anslutning till dessa. De uppgifter som platsupplåtaren inhämtat kan i första hand vara av intresse i skatteutredningar. Uppgifterna bör därför bevaras åtminstone då det normalt kan bli aktuellt att skattemyndigheten initierar ett eftertaxerings- eller efterbeskattningsärende beträffande den som fått plats upplåten till sig. beslut om eftertaxering eller efterbeskattning skall i normalfallet meddelas före utgången av femte året efter taxeringsåret eller utgången av sjätte året efter beskattningsåret. Detta innebär att uppgifter som inhämtats vid en skattekontroll kan behövas i beskattningsarbetet i åtminstone . Om den som får plats upplåten till sig har brutet räkenskapsår, kan uppgif- terna behöva bevaras . I likhet med föreslår vi därför att platsupplåtaren skall bevara uppgifterna efter det kalenderår då upplåtelsen skedde. 22.3 kontroll Regeringens förslag: får förelägga en platsupplåtare att överlämna inhämtade uppgifter om platsupplåtelser. Föreläggandet får förenas med vite. får besluta om revision för att kontrollera om platsupplåtaren uppfyllt sina skyldigheter. får för att identifiera en person som bedriver eller kan antas bedriva torg- och marknadshandel besluta om kontrollbesök på platsen där handeln bedrivs. Myndigheten får vid ett sådant besök kontrollera innehav av F-skattsedel och ställa frågor om verksamheten. Kommitténs förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag i fråga om skattemyndighetens begäran om uppgifter och om revision. Kommittén har dessutom föreslagit att skattemyndigheten skall få besluta om identifieringsbesök. Vid ett sådant besök skall myndigheten, utöver att efterfråga identiteten på en person som befinner sig på platsen, kontrollera innehav av F-skattsedel och ställa frågor om verksamheten. Remissinstanserna: , Föreningen och Torg- och () tillstyrker förslaget. Riksåklagaren har inget att erinra mot förslaget om identifieringsbesök, men är tveksam till behovet av möjligheten att genomföra revision. anser att det skulle föra för långt att uppställa krav på legitimation. Skälen för regeringens förslag: Det har från bl.a. framställts ett förslag om att tillståndsgivare och upplåtare av platser för tillfällig handel skall åläggas en skyldighet att lämna kontrolluppgift om upplåtelserna till skattemyndigheten. Förslaget innebär att skattemyndigheten skulle få en kontrolluppgift för varje upplåtelse som sker. De företrädare för skatteförvaltningen som varit i kontakt med, har emellertid invänt att det skulle innebära stora svårigheter att hantera en så stor mängd av uppgifter som detta skulle ge. Det har vidare påpekats att många av de uppgifter myndigheten skulle få, skulle vara överflödiga i den bemärkelsen att myndigheten redan har kännedom om den aktuella handlarens verksamhet. Mot bakgrund av det anförda har bedömt att det inte finns något behov av en löpande uppgiftsskyldighet för platsupp- låtaren. Regeringen delar kommitténs bedömning. Däremot kan det finnas ett behov hos skattemyndigheten att hämta in uppgifter från en platsupplåtare. Regeringen föreslår därför att skattemyndigheten skall ha en möjlighet att förelägga en platsupplåtare att överlämna nu aktuella uppgifter. Föreläggandet bör få förenas med vite. Förutom möjligheten för skattemyndigheten att begära in uppgifter om upplåtelser från en platsupplåtare har kommittén gjort den bedöm- ningen att myndigheten bör ges möjlighet att kontrollera att den som upplåter eller har upplåtit plats har fullgjort sina skyldigheter. För att företa en sådan kontroll skall skattemyndigheten enligt kommittén kunna besluta om revision av platsupplåtaren. Regeringen anser att skattemyndigheten bör ges en sådan revisions- möjlighet som kommittén föreslagit. Mot bakgrund härav föreslår vi att det införs en revisionsbestämmelse i den nya lagen. Ett beslut om sådan revision skall ha som enda syfte att kontrollera att platsupplåtaren fullgjort sina skyldigheter enligt den nya lagen. Det får således inte vara fråga om en skatterevision av platsupplåtaren. Om skattemyndigheten vill företa en sådan skall i stället revisionsbestämmelserna i taxeringslagen (1990:324), skattebetalningslagen (1997:483) eller andra skattelagar tillämpas. Den här föreslagna revisionen skall kunna göras hos den som har eller kan antas ha upplåtit plats för sådan handel som omfattas av den nya lagen om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. Revisionen skall, i likhet med vad som gäller för skatterevision, få göras endast hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bok- föringslagen (1976:125) eller skyldig att föra räkenskaper enligt jord- bruksbokföringslagen (1979:141) och hos annan juridisk person än dödsbo. Vidare skall revisionen bedrivas i samverkan med den enskilde och på ett sådant sätt att den inte i onödan hindrar verksamheten. Över huvud taget bör beträffande förfarandet vid revision samma regler gälla som för taxeringsrevisioner. Vi föreslår därför att bestämmelserna i 3 kap. 9 14 c §§ taxeringslagen skall vara tillämpliga i fråga om revisioner som företas med stöd av den föreslagna lagen. Med hänsyn till att det undantagsvis kan inträffa att revision inte kan genomföras i samverkan och samförstånd med platsupplåtaren föreslår vi att lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsför- farandet skall vara tillämplig även beträffande dessa revisioner. Detsamma skall gälla för kontroll av att ett föreläggande fullgjorts riktigt och fullständigt. Förslaget föranleder ett tillägg i 1 § andra stycket den nämnda lagen. har skattemyndigheten möjlighet att be- sluta om revision dels för att kontrollera löpande beskattningsårs räken- skaper, dels för att inhämta uppgifter avseende annan än den som revide- ras, s.k. tredjemansrevision (se prop. 1996/97:100, bet. 1996/97:SkU23, rskr. 1996/97:276, SFS 1997:494). Härigenom kommer skattekontrollverksamheten att underlättas med avseende på all näringsverksamhet. Redan förekomsten av dessa möjligheter torde givetvis underlätta kontrollen även av torg- och marknadshandeln. Det kan dock finnas behov av ytterligare en kontrollbefogenhet. Det största hindret för att kontrollen av dem som bedriver torg- och marknadshandel skall kunna genomföras på ett effektivt sätt torde vara skattemyndighetens svårigheter att få kännedom om handlaren och dennes verksamhet. Torg- och marknadshandel är till sin natur oftast ambulerande eller tillfällig. Med anledning härav är det nödvändigt med kontroller på den plats där handeln bedrivs. Även om platsupplåtaren åläggs en viss skyldighet att kontrollera torg- och marknadshandlaren som får plats upplåten till sig, bör skattemyndigheten ha en möjlighet att själv genomföra kontroller. Det kan också finnas ett behov av att verifiera platsupplåtarens uppgifter. Slutligen finns det sådana situationer där platsupplåtaren underlåtit att fullgöra sina skyldigheter eller någon föregående platsupplåtelse över huvud taget inte ägt rum. Mot bakgrund av det anförda har kommittén och , i allt väsentligt samstämmigt, anfört att skattemyndigheten bör få en befo- genhet att företa besök hos den som bedriver tillfällig handel utan sam- band med revision eller med ett visst taxeringsärende. Syftet med besöket skulle vara att insamla information om handlarens eller dennes företrädares och eventuella anställdas identitet för avstämning mot skatteregistren. Detta föreslagna identifieringsbesök (av benämnt registreringsbesök) motsvarar i stort sett den kontroll av den tillfälliga handeln som görs i samverkan mellan polisen och skattemyndigheten. Denna har ofta formen av ett besök som huvudsakligen syftar till att identifiera handlaren och dennes anställda eller andra medhjälpare. Kommittén har föreslagit att det skall införas bestämmelser som ger skattemyndigheten befogenhet att göra identifie- ringsbesök för att identifiera en enskild som kan antas bedriva tillfällig handel.