prop · GL0318 · 1998-01-01 00:00:00 — Att försäljningsvärdet skall ligga till grund för beräk- ningen och att skattenedsättning inte får ske med så stort belopp att EU:s minimiskattenivåer underskrids beslutades av (se prop. 1996/97:29, bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284 och SFS 1997:479). De nya bestämmelserna trädde i kraft . Mot den bakgrunden är regeringen inte beredd att ompröva de frå- gor som förbundet tar upp. Förslagen föranleder ändringar i 9 kap. 9 § i lagen (1994:1776) om skatt på energi och punkten 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1997:479) om ändring i lagen om skatt på energi. Vidare införs två nya bestämmelser i lagen om skatt på energi, 9 kap. 9 a och 9 b §§. Ändring- arna föreslås träda i kraft . 7 Ett försäkranssystem för båtar som används i yrkesmässigt fiske Regeringens förslag: Möjlighet skapas för yrkesfiskare att mot för- säkran köpa märkt olja utan energi- och koldioxidskatt för användning i båt med fartygstillstånd enligt fiskelagen (1993:787). begränsas förbudet mot att använda märkt olja till båtar utan sådant tillstånd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker eller godtar i huvudsak förslaget. Övriga remissinstanser har inget att erinra mot för- slaget. Bakgrunden till regeringens förslag: Enligt rådets direktiv /81/EEG av om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (EGT nr L316, 31.10.1992 s. 12, Celex 392L0081) mineraloljedirektivet skall bränslen som förbrukas i fartyg som används för privat ändamål beskattas. Skattefrihet skall däremot gälla för bränslen som förbrukas i fartyg som används till havs för yrkesmässig verksamhet. Medlemsstaterna har möjlighet att medge skattelättnader för bränslen som förbrukas i fartyg som används yrkesmässigt i insjöar och andra inlandsvattendrag. Enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi tas ingen skatt ut på bränslen som förbrukas i fartyg som används yrkesmässigt. Skattefrihe- ten uppnås dock på olika sätt för skepp respektive båtar. Med skepp för- stås ett fartyg vars skrov har en högsta längd av och en största bredd av . Annat fartyg än skepp kallas båt. I fråga om skepp gäller att en registrerad skattskyldig får göra avdrag för skatt på märkt olja som förbrukats eller sålts för förbrukning i skepp, när skeppet inte används för privat ändamål. För annan än den som är registrerad som skattskyldig gäller att han får köpa märkt olja utan skatt mot att han lämnar en försäkran till leverantören att bränslet skall förbru- kas i skepp som används yrkesmässigt. Dessa bestämmelser är dock inte tillämpliga på bensin. För de relativt få skepp som drivs med bensin uppnås skattefriheten genom att skatten återbetalas kvartalsvis efter an- sökan. Även för båtar som används yrkesmässigt uppnås skattefriheten genom återbetalning i efterhand. När det gäller båtar tillämpas samma regler för bensin och olja. Enligt lagen om skatt på energi får inte bränsletank som förser motor på båt med bränsle innehålla lågbeskattad, märkt olja. Båtägare är alltså tvungna att köpa högbeskattad, omärkt olja oavsett om båten används för privat eller yrkesmässigt ändamål. Den som bryter mot förbudet att ha märkta oljeprodukter i bränsletank på båt skall betala en särskild avgift på . kan dock om det finns särskilda skäl medge att bränsletank på båt får innehålla märkt olja. För båtar som får dispens gäller samma regler som för skepp. Skatteskillnaden mellan bränsle för fritidsbåtar och yrkesbåtar uppgår till betydande belopp. Denna skillnad skapar en påtaglig risk för skatte- undandraganden genom olaglig användning av obeskattad märkt olja i fritidsbåtar. Detta är bakgrunden till att det inte är möjligt att mot försäkran köpa obeskattat bränsle för förbrukning i båtar. Anled- ningen till att risken för skatteundandragande har bedömts som mindre vad gäller skepp är att de flesta skepp kan antas användas främst för yrkesmässiga ändamål. De fartyg som används huvudsakligen för privata ändamål är nämligen till övervägande del båtar (se prop. 1994/95:54 s. 71 73). Risken för skatteundandraganden genom olaglig användning av obe- skattat bränsle i stället för beskattat var även skälet till att regeringen inte var beredd att låta försäkranssystemet för skepp omfatta bensin (se prop. 1994/95:54 s. 72 73). Enligt fiskelagen (1993:787) krävs yrkesfiskelicens för att bedriva yr- kesmässigt fiske. Sådan licens kan beviljas den som är stadigvarande bosatt i och för vars försörjning fisket är av väsentlig betydelse. Licens får beviljas och kan återkallas. Enligt fiskelagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för använd- ning av fartyg i yrkesmässigt fiske. I förordningen till lagen har Fiskeri- verket bemyndigats att meddela föreskrifter. har med stöd av bemyndigandet föreskrivit att det skall krävas tillstånd för att få an- vända ett fartyg i yrkesmässig verksamhet. Båtar vars skrovlängd är kor- tare än är inte tillståndspliktiga. Enligt uppgift från fanns det 2 815 yrkesfiskelicenser och 2 401 fartygstillstånd . har i sin rapport om förenklingar i skattelagstift- ningen ifrågasatt om systemet med återbetalning innebär någon vinst ur kontrollsynpunkt. En annan invändning som för fram är att återbetalningssystemet innebär en extra likviditetspåfrestning för de yrkesfiskare som använder båt. har även påpekat att oljebolagens prissättning innebär att omärkt olja regelmässigt är några kronor dyrare per liter än märkt. Det beror på att märkt olja ofta tankas från stora oljetankar med nyckelverk medan omärkt olja endast går att köpa från pump på bensinstation. Det är vidare lättare att få tag på märkt olja än omärkt. Det innebär att förbudet mot att använda märkt olja i båtar skapar praktiska problem för de båtägare som använder båten yrkesmässigt. En övergång till ett försäkranssystem skulle enligt dessutom leda till minskade kostnader eftersom ett försäkranssystem är lättare för beskattningsmyndigheten att administrera än ett återbetalningssystem. Skälen för regeringens förslag: Merparten av de problem som Riks- skatteverket lyfter fram i sin rapport är värda att beakta. Detta gäller sär- skilt det faktum att oljebolagens prissättning leder till ett högre pris på omärkt olja än märkt och att flera båtägare har svårt att över huvud taget få tag på omärkt olja. Dessutom visar analys att ett försäkranssystem är lättare att administrera än dagens återbetal- ningssystem med möjlighet till dispens från förbudet mot att använda märkt olja i båt. Sammantaget får det därför anses motiverat att införa ett försäkranssystem även för båtar. I likhet med vad som gäller för skepp bör försäkranssystemet inte omfatta bensin. Att införa ett försäkranssystem för samtliga båtar som används yrkes- mässigt skulle dock skapa påtagliga risker för skatteundandraganden. påtalade i sitt betänkande Ny lag om skatt på energi (se SOU 1994:85 s. 193) att ett system med skattebefrielse för bränslen som används för vissa särskilt angivna ändamål medför risker för att sådant bränsle, där det är möjligt, används för ändamål som inte är skattebefriade och påpekade i samband därmed att sådana problem främst aktualiserats beträffande fartygsbränslen. Ett försäkranssystem för båtar bör därför inte omfatta samtliga båtar som används yrkesmässigt. Merparten av de båtägare som utnyttjar möjligheterna till dispens från förbudet mot att använda märkt olja är yrkesfiskare. Beskatt- ningsmyndigheten har uppskattat att av antalet dispenser un- der 1996 avsåg yrkesfiskare och att av ansökningarna om återbetalning av skatt kom från yrkesfiskare. Dessutom är yrkesfisket reglerat genom bestämmelserna i fiskelagen. Riskerna för skatteundan- dragande kan därför antas vara betydligt mindre i ett system som är be- gränsat till yrkesfisket än i ett system som är öppet för alla yrkesbåtar. Mot denna bakgrund får det anses motiverat att begränsa ett försäkrans- system för yrkesbåtar till båtar som används i yrkesmässigt fiske. Syste- met bör bygga på fiskelagens bestämmelser om yrkesfiskelicens eller fartygstillstånd. Om ett försäkranssystem skall införas för yrkesmässigt fiske bör för- budet mot att använda märkt olja begränsas till båtar som används för andra ändamål. Flertalet båtar, däribland yrkesfiskebåtar, kan antas an- vändas såväl för yrkesmässiga som privata ändamål. Att låta använd- ningen vara avgörande för om en båt får använda märkt olja kan därför leda till praktiska problem. En sådan lösning skulle innebära att båt- ägarna blev tvungna att tömma tanken på märkt olja och i stället fylla den med omärkt när de vill använda båten privat. Det är därför inte lämpligt att låta förbudet vara beroende av för vilket ändamål en båt för tillfället används. I stället bör förbudet gälla en viss kategori båtar som är lätta att skilja ut. Förbudet bör därför begränsas till båtar utan fartygstillstånd. Det föreslås alltså bli tillåtet för båtar med fartygstillstånd att använda märkt olja. och har anfört att deras principiella ståndpunkt är att fiskal kontroll skall utföras av behörig myndighet och inte av bränsleleverantörer. De förordar därför ett återbetalningssystem framför ett försäkranssystem. Regeringen anser att det föreslagna försäkranssystemet för båtar med fartygstillstånd enligt fiskelagen inte medför annat än begränsat kontrollarbete för bränslele- verantörerna och att dessa uppgifter inte kan jämställas med de kontroller som beskattningsmyndigheten har att utföra. Vad bränsleleverantörerna behöver kontrollera är att försäkran innehåller tillräckliga uppgifter för att kunna ligga till grund för ett avdragsyrkande, vilket bör bli förhållan- devis enkelt med hänsyn till kravet på fartygstillstånd. Det bör dessutom påpekas att om det i efterhand kommer fram att bränslet inte använts för det i försäkran angivna ändamålet så är det köparen som skall påföras skatt. Vidare bör det noteras att ett försäkranssystem för skepp och för båtar som fått dispens från förbudet att använda märkt olja tillämpas . Mot bakgrund av nu redovisade skäl anser regeringen att det föreslagna försäkranssystemet för båtar med fartygstillstånd inte leder till oacceptabla konsekvenser för petroleumhandeln. har påpekat att det föreslagna försäkrans- systemet inte kommer att omfatta yrkesfiskare med enskilt fiskevatten, yrkesfiskare som fiskar i insjöar och yrkesfiskare som använder båtar som är kortare än . Förbundet har därför i stället förordat att innehavet av yrkesfiskelicens används för att begränsa förbudet. En så- dan lösning har stora likheter med att låta användningsområdet vara av- görande för om båten får drivas med märkt olja med de nackdelar som detta för med sig. Dessutom kan det antas att yrkesfiskare som fiskar på enskilt vatten, i insjöar eller med båtar som är kortare än förbrukar förhållandevis små mängder bränsle. Med hänsyn till nu redovisade skäl är det rimligt att endast låta båtar med fartygstillstånd få använda märkt olja och mot försäkran köpa denna utan skatt. För övriga båtar som används i yrkesmässig verksamhet behålls samma regler som gäller , dvs. möjligheterna till återbetalning och dispens från förbudet mot att använda märkt olja i båt. Förslagen föranleder ändringar i 2 kap. 9 §, 4 kap. 1 §, 7 kap. 2 § och 9 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Ändringarna föreslås träda i kraft . 8 Ekonomiska konsekvenser Växthusnäringen erhåller sin nedsättning av energiskatten och kol- dioxidskatten redan vid inköpet av bränsle. De föreslagna försäkranssy- stemen innebär alltså ingen förändring härvidlag. För den del av yrkes- fisket som bedrivs med båt innebär dock förslagen en övergång från ett återbetalningssystem till ett försäkranssystem. Övergången medför dock inte minskade skatteintäkter. Däremot uppkommer vissa ränteförluster för staten eftersom berörda aktörer kommer att få del av skattenedsätt- ningen redan vid inköpet av bränsle och inte som genom kvartalsvis återbetalning. Enligt regeringens bedömning torde dock denna ränteför- lust bli av försumbar omfattning. Möjligheten för industriföretag att få återbetalning av skatt enligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om preliminär skattesats medför inte heller minskade skatteintäkter utan detta förslag innebär endast en tidigareläggning av den skattenedsättning som gäller för dessa före- tag. Förslaget att 0,8-procentsregeln skall tillämpas på bränsle som förbru- kats för framställning av värme för industrin och växthusnäringen inne- bär en ny skattenedsättning. medges värmeleverantörer åter- betalning av energiskatten och hälften av koldioxidskatten på bränsle som förbrukats vid framställning av värme åt industrin och växthusnäringen. Dessa återbetalningar uppgick januari till varav cirka 40 utgjordes av koldioxidskatt. Det bör dock noteras att koldioxidskatten fördubblades och att det kommer att leda till en ökning av återbetal- ningarna. Det är mycket svårt att uppskatta hur mycket återbetalningarna kommer öka till följd av att 0,8-procentsregeln utvidgas till att även om- fatta värmeleveranser. Med hänsyn till hur mycket som betalas tillbaka och till 0,8-procentsregelns konstruktion kan dock skattebortfallet förväntas bli av mycket begränsad omfattning. De förfaranderegler som föreslås för systemet med preliminära be- sked om tillämplig skattesats enligt 0,8-procentsregeln innebär i princip att nuvarande system stramas upp. Dessa förändringar förväntas inte påverka arbetsbelastningen för beskattningsmyndigheten och de all- männa förvaltningsdomstolarna. Införandet av ett försäkranssystem för båtar som används i yrkesmässigt fiske innebär bl.a. att färre båtägare kommer att behöva ansöka om dispens från förbudet mot att använda märkt olja i båt. Ansökningarna om återbetalning av skatt kommer också att bli färre. Sammantaget leder detta till en minskning av arbetsbelast- ningen hos beskattningsmyndigheten. Förslaget att beskattningsmyndighetens beslut att avvisa ett överkla- gande skall överklagas hos länsrätten, i stället för som hos Riks- skatteverket, förväntas leda till en ytterst marginell ökning av arbetsbe- lastningen för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslagen innebär således i huvudsak en omläggning av nedsättnings- systemen för växthusnäringen och den del av yrkesfisket som bedrivs med båt. Utvidgning av 0,8-procentsregeln till att även omfatta värmele- veranser utgör en korrigering av tidigare beslutade regler för att uppnå konkurrensneutralitet. Sammanfattningsvis anser regeringen att förslagen inte föranleder någon justering av statens inkomstberäkningar vad gäller energi- och koldioxidskatt. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi 2 kap. 9 § Genom ändringen blir det tillåtet för båtar med fartygstillstånd enligt fiskelagen (1993:787) att använda märkta oljeprodukter. 4 kap. 1 § I lagrådsremissen uttalade regeringen att enligt nuvarande regler skall när olja förbrukats i skepp som använts för privat ändamål skatt tas ut enligt den högre nivå som gäller för omärkt olja och föreslog att denna ordning även skulle gälla för båtar med fartygstillstånd enligt fiskelagen. Förslaget föranledde en ändring i andra stycket. Lagrådet har yttrat att det kan ifrågasättas om andra stycket över hu- vud tillför paragrafen något utöver vad som framgår av första stycket 7. Det sistnämnda lagrummet synes sålunda enligt ordalagen ha samma innebörd som andra stycket och även omfatta de fall som regleras där. Lagrådet föreslår därför att andra stycket utgår. Lagrådet har även påpekat att första stycket 7 liksom det föreslagna andra stycket synes omfatta också t.ex. fall där privatpersoner på grund av rent misstag från leverantörens sida dvs. utan att de vilselett leverantören fått köpa bränsle skattefritt eller med reducerad skatt. Det bör övervägas om lagen skall ha denna innebörd. Om så inte är fallet anser Lagrådet att lagtexten bör ändras. När det gäller Lagrådets uppfattning att första stycket 7 och andra stycket enligt nuvarande lydelse har samma innebörd och att andra stycket därför kan utgå kan följande framhållas. Första stycket 7 rör fall där ingen skatt eller lägre skatt skall tas ut när bränsle används för vissa föreskrivna ändamål. Den skatteskillnad som föreligger mellan märkt och omärkt olja är dock inte kopplad till några föreskrivna användningsområden. Det innebär att det är möjligt att köpa lågbeskattad, märkt olja utan att uppge för vilket ändamål bränslet skall användas. En annan sak är att det är förbjudet att använda märkt olja för fordonsdrift i motordrivna fordon och båtar. Det finns dock inget förbud mot att använda märkt olja i skepp. Om någon förvärvat beskattad, märkt olja och förbrukat oljan i skepp som använts för privat ändamål skall skatt tas ut enligt den högre skattenivå som gäller för omärkt olja. I ett sådant fall är det inte möjligt att ta ut skatt med stöd av första stycket 7 eftersom det inte finns något föreskrivet användningsområde för omärkt olja. Andra stycket behövs därför för att skatt skall kunna tas ut i nu berört fall. Mot den bakgrunden bör andra stycket inte utgå. Lagrådets påpekande att nuvarande lydelse av första stycket 7 och andra stycket synes omfatta fall där privatpersoner på grund av rent misstag från leverantörens sida fått köpa bränsle skattefritt eller med reducerad skatt föranleder följande bedömning. Det är inte möjligt att ta ut skatt av privatpersoner i det fall som Lagrådet tar upp. Det är nämligen leverantören som i första hand är skattskyldig för bränslet. Han skall redovisa skatten till beskattningsmyndigheten och kan då yrka avdrag för skatten i fall bränslet sålts för förbrukning för ett ändamål som innebär att ingen skatt eller reducerad skatt skall tas ut. Har bränslet inte sålts för något sådant ändamål är leverantören skyldig att betala skatten. Med hänsyn till det nu sagda bör lagtexten inte ändras. Det föreslås alltså ingen annan ändring av 1 § än att de regler som gäller för skepp även skall gälla för båtar med fartygstillstånd enligt fiskelagen. Rent lagtekniskt innebär det att det görs ett tillägg i andra stycket så att stycket även blir tillämpligt på båtar med sådant tillstånd. 7 kap. 2 § Ändringen i andra stycket 1 innebär att det blir möjligt att göra avdrag för skatt på bränsle som förbrukats eller sålts för förbrukning i båt med fartygstillstånd enligt fiskelagen. I lagrådsremissen uttalade regeringen att det i enlighet med vad som gäller för skepp inte får göras avdrag för skatt på bensin och omärkt olja. Lagrådet har yttrat att avdragsförbudet för omärkt olja inte klart fram- går av lagtexten. För att förtydliga att avdrag enligt andra stycket inte får göras för skatt på bensin eller omärkt olja görs därför ett tillägg av inne- börden att avdrag enligt andra stycket får göras med de begränsningar som följer av första stycket. 7 kap. 4 § Ändringen i första stycket innebär att bestämmelsen inte längre omfattar högbeskattad, omärkt olja. För att ett försäkranssystem skall fungera krävs det att möjligheten att mot försäkran köpa bränsle enligt en lägre skattenivå motsvaras av en möjlighet till avdrag för de som är skattskyldiga. I ett nytt andra stycke föreslås därför att avdragsrätten utvidgas så att den till skillnad från inte enbart omfattar bränsle som förbrukats för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling utan även bränsle som sålts för sådan för- brukning. Ett nytt fjärde stycke införs för att skapa möjlighet för skattskyldiga bränsleförsäljare att göra avdrag för skatt på bränsle enligt den lägre skattenivå som följer av ett beslut om preliminär skattesats. Bestämmel- sen är tillämplig i fall där köparen meddelats ett sådant beslut. Ändringen är föranledd av att det föreslås bli möjligt för annan än den som är re- gistrerad som skattskyldig att mot försäkran köpa annat bränsle än ben- sin och högbeskattad, omärkt olja enligt den lägre skattenivå som följer av ett beslut om preliminär skattesats. 8 kap. 3 a § Paragrafen är ny och innebär att det för växthusnäringen skapas möj- lighet för annan än den som är registrerad som skattskyldig att mot för- säkran köpa annat bränsle än bensin och omärkt olja enligt den lägre skattenivå som gäller för näringen. Företag inom växthusnäringen kommer alltså, genom att underteckna en försäkran om att bränslet skall användas för i paragrafen angivna än- damål, att kunna köpa bränsle enligt den lägre skattenivån. Det bör påpe- kas att det inte finns några straffrättsliga sanktioner kopplade till själva lämnandet av försäkran. Den som använder bränslet för ett ändamål som inte anges i paragrafen skall dock betala skatt enligt den generella nivån. Skattskyldigheten inträder när han tar i anspråk bränslet för det ändamål som medför att skatt skall betalas med ett högre belopp. Den som inte redovisar skatten på ett korrekt sätt kan påföras skattetillägg med stöd av bestämmelserna i lagen (1984:151) om punktskatter och prisreglerings- avgifter. Den skattskyldige leverantören, som antingen sålt bränslet direkt eller via en återförsäljare, skall använda försäkran som underlag för avdrag i sin deklaration. Har beslut enligt 9 kap. 9 b § om preliminär skattesats meddelats skall inköp mot försäkran kunna ske enligt den lägre skattesats som följer av beslutet. För att undvika att bränsleleverantörerna drabbas av en alltför omfattande pappershantering föreskrivs att beslutet i sådana fall skall gälla som försäkran. Det innebär att köparen i stället för en för- säkran skall lämna en kopia av beslutet om preliminär skattesats till leve- rantören. Beslutet gäller då även som försäkran i fråga om energiskatten. 9 kap. 2 § Ändringarna i första stycket innebär dels att bestämmelsen inte längre skall omfatta växthusnäringen, dels att det inte längre skall vara möjligt att få återbetalning av skatt på omärkt olja. Det införs ett nytt andra stycke som gör det möjligt för industriföretag, som har meddelats ett beslut om preliminär skattesats enligt 0,8-pro- centsregeln, att få återbetalning enligt den lägre skattesats som följer av beslutet. 9 kap. 3 § I paragrafen regleras möjligheten till återbetalning av skatt på bränsle som förbrukats i fartyg, när fartygen inte används för privat ändamål. kan återbetalning ske för bensin som förbrukats i skepp och för bränsle som förbrukats i båt. I likhet med vad som gäller för skepp kommer inte båtar med fartygstillstånd enligt fiskelagen att kunna köpa bensin mot försäkran. Även fortsättningsvis får alltså de som an- vänder bensin i båt med sådant tillstånd ansöka om återbetalning i efter- hand. Detta klargörs genom en ändring i paragrafen. Som redogjorts för tidigare föreslås att förbudet mot att använda märkt olja i båt skall begränsas till båtar utan fartygstillstånd enligt fiskelagen. Enligt nuvarande lydelse av 3 § kan återbetalning av skatt medges när märkt olja använts i båt. Det kan inte anses rimligt att återbetalning skall kunna medges i fall där överträdelse av förbudet mot användning av märkt olja har skett. När det gäller båtar utan fartygstillstånd enligt fiskelagen föreskrivs därför att återbetalning endast skall kunna medges i fall annat bränsle än märkt olja använts. 9 kap. 5 § Ändringen i första stycket innebär att återbetalning inte längre skall medges i fall högbeskattad, omärkt olja förbrukats vid framställningen av värmen. Det införs ett nytt andra stycke som gör det möjligt för värmeleveran- törer till växthusnäringen och industrin att få ytterligare skatteåterbetal- ning i de fall då mottagaren av värmen har meddelats ett beslut om pre- liminär skattesats enligt 0,8-procentsregeln. Som framgår av lagtexten är det endast när beskattningsmyndigheten meddelat ett beslut om preliminär skattesats som värmeleverantören kan få ytterligare skatteåterbetalning. I fall där ansökan om nedsättning enligt 0,8-procentsregeln görs först när det faktiska utfallet är känt skall even- tuell ytterligare skattenedsättning återbetalas till sökanden dvs.