prop · GL03183 · 1998-01-01 00:00:00 — Detsamma skall gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Denna lag träder i kraft . 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Härigenom föreskrivs att 16 och 20 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 § Den som omfattas av bestäm- melserna i 15 § får inte inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel eller injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt äg- nade att användas för missbruk av eller annan befattning med narko- tika. Den unge får inte heller inneha något annat som kan vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Påträffas sådan egen- dom hos den unge, får den omhän- dertas. Den som omfattas av bestäm- melserna i 15 § får inte inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller in- jektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Den unge får inte heller inneha något annat som kan vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Påträffas sådan egendom hos den unge, får den omhänder- tas. 20 § Har narkotika, alkoholhaltiga drycker eller andra berusnings- medel omhändertagits enligt 16 eller 19 § eller har sådan egendom påträffats inom ett hem för särskilt noggrann tillsyn utan att det finns någon känd ägare till egendomen, skall den som förestår vården vid hemmet låta förstöra eller försälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m.. Belopp som har er- hållits vid försäljning tillfaller staten. Har narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor om- händertagits enligt 16 eller 19 § eller har sådan egendom påträffats inom ett hem för särskilt noggrann tillsyn utan att det finns någon känd ägare till egendomen, skall den som förestår vården vid hem- met låta förstöra eller försälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Belopp som har er- hållits vid försäljning tillfaller staten. Detsamma skall gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Denna lag träder i kraft . 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Härigenom föreskrivs att 21 och 24 §§ lagen (1991:1128) om psykiat- risk tvångsvård skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 21 § En patient får inte inneha 1. narkotika, alkoholhaltiga drycker eller andra berusnings- medel, En patient får inte inneha 1. narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, 2. injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i människokroppen, 3. andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika, eller 4. annan egendom som kan skada honom själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på vårdinrättningen. Påträffas sådan egendom som avses i första stycket, får den omhän- dertas. 24 § Har narkotika, alkoholhaltiga drycker eller andra berusnings- medel omhändertagits enligt 21 eller 22 § eller har sådan egendom påträffats där patienter intagits för tvångsvård utan att det finns någon känd ägare till egendomen, skall chefsöverläkaren låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestäm- melserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Det- samma gäller i fråga om injek- tionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i männi- skokroppen, och i fråga om andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Har narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor om- händertagits enligt 21 eller 22 § eller har sådan egendom påträffats där patienter intagits för tvångs- vård utan att det finns någon känd ägare till egendomen, skall chefsöverläkaren låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestäm- melserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Det- samma gäller i fråga om injek- tionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i männi- skokroppen, och i fråga om andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Belopp som har erhållits vid försäljning tillfaller staten. Denna lag träder i kraft . 2.13 Förslag till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) Härigenom föreskrivs att 1 § läkemedelslagen (1992:859) skall ha föl- jande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Med läkemedel avses i denna lag varor som är avsedda att tillföras människor eller djur för att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller symtom på sjukdom eller att användas i likartat syfte. Med radioaktiva läkemedel avses läkemedel som avger joniserande strålning. Till radioaktiva läkemedel räknas inte slutna strålkällor. I fråga om narkotiska läkemedel och om läkemedel som utgör dop- ningsmedel tillämpas bestämmel- serna i denna lag, om de inte stri- der mot vad som är särskilt före- skrivet om dessa varor. I fråga om narkotiska läke- medel, om läkemedel som utgör dopningsmedel och om läkemedel som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor tillämpas bestämmelserna i denna lag, om de inte strider mot vad som är särskilt föreskrivet om dessa varor. Denna lag träder i kraft . 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika Härigenom föreskrivs att 2 och 7 §§ lagen (1992:860) om kontroll av narkotika skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Narkotika får importeras, till- verkas, exporteras, utbjudas till försäljning, överlåtas eller innehas endast för medicinskt eller veten- skapligt ändamål. Narkotika får importeras, till- verkas, exporteras, bjudas ut till försäljning, överlåtas eller innehas endast för medicinskt, vetenskap- ligt eller annat samhällsnyttigt ändamål som är särskilt angeläget. 7 § Narkotika får innehas endast av 1. den som har rätt att handla med varan, 2. en föreståndare för en vetenskaplig institution som ägs eller stöds av staten eller en kommun, i den mån varan behövs för vetenskaplig forsk- ning, undersökning eller undervisning, 3. en befattningshavare vid för- svarsmakten enligt särskilda be- stämmelser, eller 4. den som fått varan utlämnad till sig enligt 6 § första stycket eller medgetts import enligt 3 § första stycket. 3. en befattningshavare vid för- svarsmakten enligt särskilda be- stämmelser, 4. den som fått varan utlämnad till sig enligt 6 § första stycket eller medgetts import enligt 3 § första stycket, eller 5. den som fått särskilt tillstånd till det för utbildningsändamål eller något annat samhällsnyttigt ändamål. Denna lag träder i kraft . 2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll1 skall ha följande ly- delse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 §2 Den dömde skall under verk- ställigheten utanför anstalt iaktta skötsamhet, efter förmåga söka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som åligger honom enligt denna lag och enligt föreskrift som meddelats med stöd av lagen. Han skall avhålla sig från alkohol och andra beroendeframkallande me- del samt sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel. Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller lik- nande skäl, skyldig att under verk- ställigheten på anmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han inte är på- verkad av sådana medel som avses i första stycket andra meningen. Elektroniska hjälpmedel får an- vändas för att kontrollera att den dömde avhåller sig från alkohol. Den dömde skall under verk- ställigheten utanför anstalt iaktta skötsamhet, efter förmåga söka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som åligger honom enligt denna lag och enligt föreskrift som meddelats med stöd av lagen. Han skall avhålla sig från alkohol och andra beroendeframkallande me- del, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel samt sådana varor som omfattas av lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller lik- nande skäl, skyldig att under verk- ställigheten på anmaning lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han inte är på- verkad av sådana medel eller varor som avses i första stycket andra meningen. Elektroniska hjälpmedel får användas för att kontrollera att den dömde avhåller sig från alkohol. Denna lag träder i kraft . 2.16 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs att 3, 4 och 7 §§ lagen (1996:701) om Tullver- kets befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 §1 Lagen är tillämplig endast beträffande följande varor: 1. krigsmateriel som avses i lagen (1992:1300) om krigsmateriel, och produkter som avses i lagen (1998:397) om strategiska produkter, 2. varor som skall beskattas enligt lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen, 3. narkotika som avses i narkotikastrafflagen (1968:64), 4. vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1996:67), 5. injektionssprutor och kanyler, 6. dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 7. springstiletter, springknivar, knogjärn, kaststjärnor, riv- eller nit- handskar, batonger, karatepinnar, blydaggar, spikklubbor och liknande, 8. kulturföremål som avses i 5 kap. 4 6 §§ lagen (1988:950) om kul- turminnen m.m., 9. hundar och katter för annat ändamål än handel, 10. spritdrycker, vin och starköl enligt alkohollagen (1994:1738), tek- nisk sprit och alkoholhaltiga preparat enligt lagen (1961:181) om försälj- ning av teknisk sprit m.m. samt tobaksvaror vid kontroll av åldersgränsen i 13 § tobakslagen (1993:581), 11. nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler, 12. andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer, att djuret eller djur- produkten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, att medföljande doku- ment är ofullständiga eller fel- aktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda. 12. andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer, att djuret eller djur- produkten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, att medföljande doku- ment är ofullständiga eller fel- aktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de villkor som i övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda, 13. varor som avses i lagen (1998:000) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. 4 § Anmälningsskyldighet före- ligger 1. för den som utan erforderligt tillstånd, eller med stöd av tillstånd som föranletts av vilseledande uppgift, från ett annat EU-land till inför eller från till ett sådant land utför en vara som avses i 3 § 3, 5 8 och 10. Anmälningsskyldighet före- ligger 1. för den som utan erforderligt tillstånd, eller med stöd av tillstånd som föranletts av vilseledande uppgift, från ett annat EU-land till inför eller från till ett sådant land utför en vara som avses i 3 § 3, 5 8, 10 och 13. 2. för den som från ett annat EU-land till inför eller från till ett sådant land utför en vara som avses i 3 § 1, 4, 9, 11 och 12. Regeringen eller efter regeringens bemyndigande får meddela närmare föreskrifter om anmälningsskyldigheten. 7 §2 För kontroll av att anmälnings- skyldigheten enligt denna lag, eller att deklarationsskyldigheten enligt lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkohol- drycker och tobaksvaror från ett land som är medlem i Europeiska unionen, fullgjorts riktigt och full- ständigt, samt för kontroll av att gällande villkor för in- eller ut- försel av sådana varor som anges i 3 § 1 och 3 12 uppfyllts, får en tulltjänsteman undersöka För kontroll av att anmälnings- skyldigheten enligt denna lag, eller att deklarationsskyldigheten enligt lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkohol- drycker och tobaksvaror från ett land som är medlem i Europeiska unionen, fullgjorts riktigt och full- ständigt, samt för kontroll av att gällande villkor för in- eller ut- försel av sådana varor som anges i 3 § 1 och 3 13 uppfyllts, får en tulltjänsteman undersöka 1. transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel från eller utförsel till ett annat EU-land, 2. handresgods, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som medförs av en resande vid inresa från eller utresa till ett annat EU-land, eller av den som kan anmanas att stanna enligt 5 § första stycket 2. Ytterligare bestämmelser om befogenheter bl.a. avseende kroppsvisi- tation och kroppsbesiktning finns i lagen (1960:418) om straff för va- rusmuggling. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att det inom skulle tillsättas en arbetsgrupp med uppgift att utreda frågan om kontroll av syntetiska droger och andra farliga ämnen som används i berusnings- syfte samt av ämnen som kan omvandlas till narkotika eller som används vid tillverkning av narkotika (s.k. prekursorer). redovisade arbetsgruppen sin rapport i departe- mentspromemorian Kontroll av syntetiska droger m.m. (Ds 1997:70). En sammanfattning av departementspromemorian finns i bilaga 1. De lag- förslag som lades fram i promemorian finns i bilaga 2. Departementspromemorian har remissbehandlats och ligger till grund för förslagen i propositionen. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr S97/8321/IFO). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 3. Lagrådet har i allt väsentligt godtagit förslagen men har förordat vissa ändringar av huvudsakligen lagteknisk natur. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa ändringar, främst av redaktionell art, gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6 samt i författningskommentaren till de lagrum som ändrats med anledning av Lagrådets synpunkter. 4 Narkotikautvecklingen har narkotika använts som läkemedel och som rusgivande medel. Som narkotika anses varor med skiftande ursprung: växter och växtmaterial (t.ex. cannabis), svampar, kemiska ämnen som förekommer i växtmaterial (t.ex. morfin), syntetiskt tillverkade droger (t.ex. amfeta- min) och bruksfärdiga beredningar (t.ex. tabletter). I har narkoti- kamissbruket utvecklats . förekom avgrän- sade grupper som missbrukade centralstimulerande medel och opiater (fanns ett 70-tal kända narkotikamissbrukare i landet). Ungdomsnarkomani eller gängnarkomani började uppträda . började amfetamin användas i missbrukssyfte i allt större omfattning och vanan att injicera drogen spreds. Under samma decennium introducerades LSD på marknaden och haschrökning blev populärt i vissa ungdomsgrupper. Heroinmissbruket nådde på allvar 1975 men förekom främst i storstadsområdena. Cannabis är alltjämt det vanligast förekommande narkotiska missbruksmedlet. De centralstimulerande medlen dominerar injektions- missbruket. I en inventering som gjordes 1992 uppskattades antalet per- soner med tungt narkotikamissbruk i landet till mellan 14 000 och 20 000 (om siffrorna är korrekta innebär detta en ökning ). Denna typ av inventeringar behäftas emellertid alltid med en mängd osäkerhetsfaktorer. Men från att så sent som i början av 1950- talet ha varit ett tämligen begränsat fenomen betraktas narkotika som ett av vårt lands allvarligaste samhällsproblem. har konsumtionen av syntetisk narkotika ökat inom bl.a. EU:s medlemsländer. Det är särskilt unga människor som står för den ökade konsumtionen. Preferensen för syntetisk narkotika beror sannolikt på en mängd faktorer som skiljer den från den traditionella, växtbaserade. Bland dessa faktorer kan följande nämnas. Den syntetiska narkotikan hör i många länder ihop med ung- domskulturen och framställs inom denna som något positivt. Budskapet är att den syntetiska narkotikan i det närmaste är socialt accepterad och säkrare än t.ex. kokain och heroin. Särskilt MDMA (ecstasy) uppfattas som en lovedrug . Det finns ingen stark koppling till egendoms- eller våldsbrottslighet. Risken för effekterna på hälsan underskattas gravt. Alla ingredienser som behövs för tillverkningen finns tillgängliga inom EU. Narkotikan kan tillverkas lokalt där den skall konsumeras. För småskalig tillverkning krävs i många fall ingen avancerad utrustning och endast enkla lokaler erfordras: källarlokaler eller t.o.m. duger. Recept finns fritt tillgängliga på Internet och i undergroundlitteratur. Eftersom tillverknings- och transportkostnader kan hållas nere är vinster- na för tillverkare och distributörer höga. De vanligaste syntetiska drogerna är amfetamin-strukturer (analoger) och strukturer som skiljer sig mycket litet från dessa, t.ex. MDMA. De effekter som den amfetaminbaserade stimulantian ger uthållighet, vakenhet och förbättrade fysiska prestationer gör den attraktiv, inte bara för att intas i förströelsesyfte, utan även för att bättre kunna klara av press på arbetet och för att kunna öka prestationerna i idrottssamman- hang. Preparat med amfetaminliknande struktur har mycket få legala användningsområden. Preparaten används inom tre medicinska områden: vid behandling av koncentrationsstörningar, ätstörningar och narkolepsi. Även dessa användningsområden är kontroversiella och i an- vänds preparaten endast undantagsvis och under mycket kontrollerade former. Stimulantia med amfetaminliknande struktur är i samtliga fall av syn- tetiskt ursprung vilket innebär att de framställs genom kemiska processer i laboratorium. Genom att byta ut någon eller några av kemikalierna vid tillverkningen kan man på ett relativt enkelt sätt få fram nya varianter (analoger) av amfetaminer. Detta sätt att tillverka nya analoger brukar kallas drugs designing och de droger som erhålls designer drugs . Fenomenet med drugs designing kan även iakttas beträffande andra drogtyper än amfetaminer, som t.ex. fentanyler och petidiner. Antalet möjliga amfetaminanaloger som kan framställas är mycket stort och de allra flesta har inte genomgått någon klinisk prövning och är följaktligen inte dokumenterade i den vetenskapliga litteraturen. Den prövning som görs av ungdomar i miljöer där t.ex. MDMA- liknande preparat säljs är därför särskilt farlig. Verkan på individen vid intag av någon av dessa droger är helt oförutsägbar. Flera droger med amfetaminliknande strukturer har återfunnits i miss- brukarmiljöer i ett antal länder inom EU. Några av dessa droger kon- trolleras av internationella konventioner och nationella lagar medan andra faller utanför. I har fyra icke narkotikaför- klarade och amfetaminliknande droger anträffats vid beslag (BDB, BDMPEA, MBDB och MDDM). 5 Den rättsliga regleringen av narkotika m.m. 5.1 FN:s konventioner om narkotika Inom FN har antagits tre konventioner på narkotikaområdet; allmänna narkotikakonvention (SÖ 1964:59), konvention om psykotropa ämnen (SÖ 1972:42) och konvention mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen (narkotikabrotts- konventionen, SÖ 1991:41). Ett tilläggsprotokoll till den allmänna narkotikakonventionen antogs 1972 (SÖ 1972:41). har ratificerat samtliga konventioner. Den allmänna narkotikakonventionen kontrollerar främst de traditio- nella, växtbaserade, narkotiska medlen. De varor som omfattas finns upptagna i fyra till konventionen fogade förteckningar. Någon övergri- pande förklaring av vad som skall anses som narkotika ges inte. I för- teckning I upptas varor med beroendeframkallande egenskaper, vilka medför allvarlig risk för missbruk (bl.a. cannabis, kokain, morfin, opium och heroin). Förteckning II innehåller varor som vanligtvis används i medicinskt syfte och som har en lägre missbruksrisk (t.ex. kodein). Vissa beredningar, dels av varor i förteckning II, dels av bl.a. kokain, morfin och opium återfinns i förteckning III. Enligt WHO föreligger i princip ingen risk för missbruk av beredningarna, varför den internationella kontrollen är mild. Förteckning IV, slutligen, innehåller de farligaste av de varor som redan listats i förteckning I. Dessa har, menar man, mycket ringa medicinskt och terapeutiskt värde, och anses som särskilt skadliga (heroin, cannabis m.fl.). Konventionen om psykotropa ämnen kontrollerar i största utsträckning syntetiska substanser. De ämnen som omfattas finns upptagna i konven- tionens fyra förteckningar. I vilken förteckning ett ämne upptas beror på relationen mellan två variabler: dess terapeutiska värde och risken för folkhälsan. Förteckningarna utgör en glidande skala, där förteckning I omfattar substanser som löper mycket stor risk att missbrukas, innebär ett särskilt allvarligt hot mot folkhälsan och som har ett ringa terapeutiskt värde (t.ex. LSD, Psilocybin och MDMA) medan förteckning IV upptar substanser som kan missbrukas men som innebär ett mindre allvarligt hot mot folkhälsan och som vanligen har ett stort terapeutiskt värde (främst lugnande, smärtlindrande och sömngivande preparat). De flesta preparat av amfetaminkaraktär återfinns i förteckningarna I eller II. Konventionerna använder sig således av två olika begrepp: narkotika och psykotropa ämnen. Någon helt klar distinktion mellan begreppen låter sig inte göras på annat sätt än genom att hänvisa till förteckningarna i respektive konvention. De båda konventionernas syfte är att medverka till att narkotika endast används för medicinska och vetenskapliga ändamål, att förebygga missbruk och att i vart fall be- gränsa de skadliga effekterna av missbruk. Konventionsparterna åtar sig att begränsa tillverkning och import till vad som behövs för den legala förbrukningen samt åläggs att genomföra olika former av kontroll för tillverkning, handel och distribution. Kontrollnivån är kopplad till de olika förteckningarna och vilken kontroll som gäller för en viss vara be- ror på i vilken förteckning den är upptagen. Det åligger parterna att straffbelägga vissa förfaranden för att motverka illegal narkotikahante- ring. Parterna har alltid rätt att införa striktare eller strängare kontrollbe- stämmelser än vad konventionerna föreskriver. Narkotikabrottskonventionen tillskapades för att förstärka det interna- samarbetet ytterligare och för att effektivisera insatserna mot den internationella narkotikabrottsligheten. De straffbestämmelser parterna åtar sig att införa sträcker sig längre än åtagandena enligt de båda andra konventionerna. Parterna förbinder sig att straffbelägga en mängd förfa- randen, bl.a. illegal produktion, tillverkning och försäljning samt förfa- randen som innebär att vinsterna från den illegala narkotikamarknaden döljs eller omsätts.