prop · GL03145D1 · 1998-01-01 00:00:00 — Försvarsmakten, (), Socialstyrel- sen, , , , , (), (), , , , (), (), Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), (), , Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC), SIS- i , , för förpackning och distri-bution, , (), i , i , (), , Kemikalieinspektionen (KemI), kommun, kommun, kommun, kom- mun, kommun, (), , , , , , , Kommunför- bund, , , , , , , och Kommunför-bund, , , , , , , , , , , , , , , , (), (), Föreningen , (), Akademikers (), i (LO), (), Föreningen , Före-ningen Plastfabrikanter, , , , , ICA Kemikontoret, Konsu- mentberedningen, Konsumenter i samverkan - UNDERVERKET, , , Näringslivets För- packningsråd, , REFORSK, Ragn-Sells- företagen AB, , Returpack, AB Svenska, Returplast i , , , SRV återvinning AB, , Svensk Däckåter- , , (), , , , (), , (), , , . Sammanfattning av Kretsloppsdelegationens rapport 1997:15 Producentansvar för möbler Producentansvar för nya möbler Kretsloppsdelegationen föreslår ett lagstadgat krav på kunskap och in- formation om innehåll, återvinningsegenskaper och tillverkare för alla nya möbler . Informationen ska vara tillgänglig vid inköpstillfället och när möbeln ska återvinnas. Kretsloppsdelegationen anser att alla möbler ska vara för- sedda med mer utförlig miljöinformation, t.ex. en enklare miljövarudeklaration. Sådan miljöinformation bör i första hand tas fram frivilligt. Delegationen föreslår därför inte nu något lagstadgat krav på sådan information. Kretsloppsdelegationen anser att möbelbranschen bör leda arbetet med att ta fram mer preciserade krav på vilka uppgifter som ska tas fram och kunna redovisas. En mall för information om innehåll och återvinnings- egenskaper bör tas fram så att den kan användas , dvs. innan de lagstadgade kraven träder i kraft. Parallellt bör detta arbete vidareutvecklas till en mer komplett mall för miljöinformation som kan börja användas . Producentansvar för uttjänta möbler Möbler liknar, vad gäller miljöriskernas omfattning, många andra varor i samhället som ännu inte aktualiserats för producentansvar. Kretslopps- delegationen överväger i sitt fortsatta arbete med ett generellt producent- ansvar möjligheten att införa ett producentansvar för alla uttjänta varor. Om ett sådant styrmedel visar sig lämpligt är det mycket som talar för att möbler inte behöver särbehandlas. Delegationen redovisar i denna rapport vilka krav som kan ställas vid ett producentansvar för uttjänta möbler, men anser att införandet av ett sådant ansvar kan avvakta resultatet av arbetet med ett generellt producentansvar. Ett producentansvar för uttjänta möbler bör formuleras så att det skapar drivkrafter till mer kretsloppsanpassade nya möbler och att resurser i möbler tas till vara genom att styra mot återanvändning och materialåtervinning. Följande krav bör ställas vid ett producentansvar för uttjänta möbler: möjlighet att kostnadsfritt lämna in möbler till producenter och god service i insamlingssystemen, möbler bör i första hand göras tillgängliga för återanvändning, av de möbler som lämnats till producenterna och inte återanvänds bör minst 25 viktprocent materialåtervinnas , inga möbler bör deponeras . Producenter bör anpassa sina system till lokala förhållanden och möj- ligheter tillsammans med kommunerna. Kraven bör preciseras och målen successivt skärpas och vidareutveck- las. Detta kan exempelvis ske genom att regeringen utser en kommitté med representanter för möbelbranschen och andra intressenter. I denna rapport redovisas två alternativa sätt att reglera ett producent- ansvar för uttjänta möbler. Nya möbler Kretsloppsdelegationen anser att krav på kunskap och information om innehåll och återvinningsegenskaper bör finnas för alla varor och således även för möbler. Kraven bör gälla lika för importerade och svensktillver- kade möbler. Information om innehåll Kretsloppsdelegationen föreslår ett lagstadgat krav på information om innehåll för alla möbler . En grundläggande förutsättning för att kunna förändra möbler så att de blir mer kretsloppsanpassade under hela livscykeln, är att producenten har kunskap om innehåll av material och ämnen. Utan kunskap om innehållet finns inte underlag för att bedöma kon- sekvenser på hälsa, miljö och hushållning av naturresurser. Kunskap om innehållet underlättar för avgiftning och för producenter att ställa krav på underleverantörer och i den egna tillverkningen. Kännedom om innehållet underlättar också materialåtervinning. Information om återvinningsegenskaper Kretsloppsdelegationen föreslår ett lagstadgat krav på information som i första hand syftar till att underlätta materialåtervinning . Till sådan information hör: om materialen är separerbara, om materialen är märkta enligt någon internationell standard, så att det framgår exempelvis vilken plastsort eller metallegering som ingår i möbeln, lämplig hantering av ingående material och ämnen, som teknik för de enskilda materialens återvinning, annan lämplig hantering för de olika delarna och/eller materialen, eventuell hänvisning till inlämnings- och hanteringssystem. Förutom att denna information ska underlätta för en bättre sluthantering ger den konsumenten information om hur besvärlig eller hur väl förberedd en möbel är för materialåtervinning. Information om tillverkare Kretsloppsdelegationen föreslår ett obligatoriskt krav på information om yrkesmässig tillverkare . Möbler är i allt väsentligt anonyma produkter. Genom att förse möbler med information om tillverkare skapas möjlig- het att välja tillverkare som kretsloppsanpassar sina möbelprodukter. Därmed skapas också drivkrafter att tillverka mer kretsloppsanpassade möbler. Information om tillverkare skulle också underlätta för möbel- branschen att skapa återkoppling och drivkrafter bakåt i de hanterings- system som byggs upp. EU strategi Det behövs en strategi för hur lagstadgade krav på information om inne- håll, återvinningsegenskaper och uppgifter om tillverkare för möbler skall vinna gehör i EU. Det finns starka kopplingar mellan Kretsloppsdelegationens förslag för nya möbler och delegationens pågående arbete med att formulera ett generellt producentansvar för nya varor. I arbetet med det generella producentansvaret avser delegationen att ta fram en EU-strategi för producentansvar. Kretsloppsdelegationens förslag till lagstadgade krav på information om nya möbler bör kunna omfattas av denna EU-strategi. Producenterna leder arbetet med miljöinformation Branschen bör själv leda arbetet med att ta fram underlag för precisering av de lagstadgade kraven på kunskap och information om innehåll och återvinningsegenskaper. I första hand bör arbetet syfta till att i samarbete med andra intressenter ta fram en branschgemensam mall för information om innehåll och åter- vinningsegenskaper som kan börja användas . Mer omfattande miljöinformation Kretsloppsdelegationen föreslår också att branschen tar fram mer utförlig miljöinformation om möbler, t.ex. i form av en mall för en enklare miljö- varudeklaration som kan användas . Kretsloppsdelegationen anser att alla varor ska vara miljödeklarerade så att deras inverkan på hälsan och miljön framgår. Detta gäller även för möbler. Det finns också ett behov på marknaden av mer omfattande miljö- information utöver information om innehåll och återvinningsbarhet. Det kan gälla uppgifter om utsläpp, energiåtgång, grad av avgiftning, materi- alsnålhet, reparerbarhet och hållbarhet. All denna information är viktig för att bedöma möblers grad av kretsloppsanpassning och driva på en sådan utveckling. Kretsloppsdelegationen kommer att arbeta vidare med frågan om vilka krav som bör ställas generellt på nya varor och vill därför tills vidare avvakta med ett lagstadgat krav på mer utförlig miljöinformation för möbler. Utbildning och information Kretsloppsdelegationen har i sin strategirapport föreslagit att krets loppskunskap bör ingå i undervisningen på alla nivåer. När det gäller möbler kan staten följa upp och vid behov förtydliga detta. Det är särskilt väsentligt att designers och inredningsarkitekters ut- bildning omfattar kretsloppskunskap, eftersom det vid möblernas form- givning, konstruktion och materialsammansättning bestäms hur krets- loppsanpassade de blir. Möbelbranschen bör också själv lyfta fram kretsloppskunskap som en väsentlig del av de krav de ställer på sina formgivare. Producentansvar för uttjänta möbler Kretsloppsdelegationen konstaterar att möbler inte utgör samma tydliga risk för miljön som de varuområden delegationen har arbetat med. I det avseendet liknar möbler många andra varor i samhället som ännu inte aktualiserats för producentansvar. Delegationen kommer i sitt fortsatta arbete med ett generellt pro- ducentansvar att överväga ett generellt producentansvar för alla uttjänta varor. Om ett sådant styrmedel visar sig lämpligt är det mycket som talar för att möbler inte behöver särbehandlas. Därför kan ett producentansvar för uttjänta möbler avvakta resultatet av delegationens arbete med ett generellt producentansvar. Delegation har därför i denna lägesrapport valt att dels redovisa vilka krav och mål som bör gälla vid ett producentansvar för uttjänta möbler, dels presentera två alternativa sätt att reglera ett producentansvar för möbler. Krav vid ett producentansvar Kvalitet är viktigare än kvantitet Inga krav på producenterna att samla in en viss mängd möbler bör ställas inledningsvis. Kretsloppsdelegationen anser att en allt mer kretsloppsanpassad han- tering, valfrihet att lämna möbler även till andra aktörer, god service och fri konkurrens om resurserna i möbler är viktigare än att alla möbler samlas in och hanteras av producenterna. Kvalitet i hanteringen är också viktigare än att storskaliga system för insamling byggs upp . Hanteringsmål Kretsloppsdelegationen anser att följande mål för hanteringen bör gälla vid ett producentansvar: producenterna ska ge möjlighet för inlämning av uttjänta möbler till ett system som producenterna är ansluta till och som håller en god servicenivå, möbler görs tillgängliga för återanvändning innan de materialåter- vinnas, eller deponeras. Ett sådant krav bör gälla även för andra aktörer som samlar in och hanterar möbler, inga möbler deponeras , minst 25 viktprocent av de möbler som lämnats in till producenterna och som inte återanvänds materialåtervinns , kretsloppsdelegationen anser att hanteringsmålen bör vara flexibla, utvecklingsbara och driva mot en allt högre grad av återanvändning och materialåtervinning. Två sätt att reglera Till stöd för den vilja att ta ansvar som finns inom möbelbranschen be- hövs vid ett producentansvar viss reglering för att göra ansvaret obligato- riskt och därmed konkurrensneutralt för de berörda producenterna. Möbelbranschen har också framfört önskemål om ett sådant lagstöd. Det finns olika uppfattningar om hur reglerna bör utformas för att bäst tjäna det avsedda syftet. I fråga om ansvar för uttjänta möbler redovisas därför två sätt att reg- lera. Det ena sättet ansluter till den modell som använts för de införda förordningarna om producentansvar för förpackningar, returpapper och däck. En sådan reglering förutsätter att producenterna frivilligt tar sitt ansvar. Det andra sättet är inriktat på att kunna fungera tvingande gentemot de enskilda producenterna som den ger producenterna frihet att sinsemellan göra upp om hur ansvaret ska tas. De två alternativa förslagen om uttjänta möbler bör sättas i relation till om möbelbranschen utvecklar sitt åtagande i handlingsplanen och åtar sig att frivilligt enskilt eller kollektivt organisera hanteringen. Precisering av producenternas ansvar för uttjänta möbler Vid ett producentansvar för uttjänta möbler bör närmare riktlinjer för hantering och redovisning tas fram. Ett mer preciserat och utvecklat mål för materialåtervinning som successivt höjer ambitionen bör också tas fram. Dessa preciseringar kan göras av en kommitté tillsatt av regeringen med representanter från möbelbranschen och andra intressenter. Kom- mittén kan utgöra en länk mellan statsmakterna, producenterna och andra intressenter under ett uppbyggnadsskede och ta till vara producenternas vilja att engagera sig i hanteringen av uttjänta möbler Förteckning över remissinstanserna avseende Krets- loppsdelegationens rapport 1997:15 Producentansvar för möbler Försvarsmakten, (), Statskontoret, (), (), (), , Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), (), , , , (), i län, i , (), , Kemikalie-inspektionen (KemI), Stiftelsen (), , , kommun, Bodens kommun, (), , , , , , Föreningen (), Akademikers (), Lands- organisationen i (LO), (), Möbler, , , Hyresgästernas Riksför- bund, of , , , , , , OBS! Interiör, , , (), Stiftelsen , (), (), Sveriges Bostadsrättsföreningars (), , Konsumentråd, , , , . Sammanfattning av betänkande (SOU 1997:84) En hållbar kemikaliepolitik Mål för kemikaliepolitiken (kapitel 2) formulerar en ny typ av mål jämfört med traditionella miljömål. Målen är inriktade på de ämnen som företag och konsumenter skall styra bort från och byta ut. Målen är avsedda att understödja och driva på arbetet mot en hållbar utveckling. Målen ska utgöra grunden för den politik ska driva nationellt, inom EU och internationellt. Målen ska nås genom: samarbete mellan stat, näringsliv och konsumenter i kombination med ett aktivt myndighetsarbete, förbättrad information som ett underlag för det marknadsdrivna miljöarbetet, förändrat vägval för industrins planerade utvecklingsarbete, lagstiftning på gemenskapsnivå men även nationellt, globala överenskommelser. föreslår följande mål: innehållsdeklarerar företagen sina varor så att: konsumenterna kan göra medvetna val. Information från myndigheterna gör att fler och fler faktiskt gör dessa val, tillhandahåller företagen varor fria från innehåll av stoppämnen eller ämnen som ger upphov till stoppämnen, ämnen framställda av människan som ger allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö, har företagen utvecklat produktionsprocesserna så att: de är fria från användning av stoppämnen, utsläppen är fria från ämnen framställda av människan som ger allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö, använder företagen metaller i sådana tillämpningar där: metallerna under användning behålls intakta, metallerna efter användning samlas in för återanvändning, återvinning eller säker deponering. bedömning är att den samlade risken från kemikalier är mer komplicerad och svårbedömd . Hotbilden visar ett brett spektrum av ämnen i låga koncentrationer. Hela befolkningen exponeras för dessa ämnen och det sker i högre grad genom varor. Varorna innehåller många ämnen i låga halter, bl.a. på grund av att varorna skall uppfylla en mängd funktioner . Globaliseringen innebär att varorna förflyttar sig snabbt över världen. Detta innebär bl.a. att det är svårare att veta vad varorna innehåller. Kemikalier som tillverkas och används i länder utanför granskas inte på samma sätt. En fortsatt användning av organiska långlivade, bioackumulerbara ämnen utgör ett hot mot en hållbar utveckling Ämnen framställda av människan och som upptäcks i vilda djur är en allvarlig varningssignal. Dessa ämnen är ofta organiska, långlivade och bioackumulerbara ämnen. Vi anser att en fortsatt användning av sådana ämnen inte är förenlig med en hållbar utveckling. Esbjergdeklarationen definierar ytterligare ett kriterium dvs. att ämnet dessutom ska vara giftigt för att begränsas. Vi anser att egenskapen giftig är viktig för att prioritera insatserna men inte nödvändig för att fatta beslut om åtgärder. Vi menar att kravet på känd giftighet ytterst är en fråga om huruvida arbetet ska vara förebyggande, eller om det ska ske ämne för ämne först när skadeverkan är känd. När ett organiskt långlivat och bioackumulerbart ämne visat sig ha skadliga effekter är skadan oftast redan skedd. Det långlivade ämnet finns redan i miljön och kommer att fortsätta orsaka effekter eftersom det svårligen bryts ner och i regel inte går att samla in. Miljöarbetet behöver utvecklas och förstärkas ytterligare Kemikaliearbetet har tidigare framförallt inriktats på hälsoområdet men inriktas nu mer och mer på att förstärka miljöarbetet. Genom studier i miljön kan man upptäcka potentiella hälsoeffekter av kemikalier tidigt, innan de medfört skada på människors hälsa. Miljö- arbetet är också viktigt i sig bl.a. för att bevara den biologiska mångfalden. Vi anser att en inriktning mot att fortsätta förstärka miljöarbetet bör ske parallellt med en motsvarande utveckling på hälsoområdet. Nuvarande arbetsätt går för sakta Arbetssättet att utvärdera och reglera ett ämne i taget går för långsamt och kräver mycket resurser. Det fångar inte heller risker med kombinationseffekter av flera ämnen . Även de långsiktiga effekterna kan vara svåra att mäta med ett ämnesvis arbetssätt. Genomförandet av Esbjergdeklarationen kräver en ny politik Målen i Esbjergdeklarationen ställer krav på omfattande förändringar av kemikalieanvändningen i de länder som undertecknat deklarationen. Länderna måste vidta omfattande åtgärder för att målen ska nås. Bl.a. innebär deklarationens mål ett generellt angreppsätt på icke önskvärda egenskaper. Åtgärder på nationell nivå, EU-nivå och internationell nivå På det nationella området ska kemikaliepolitiken genomföras bl.a. genom att myndigheterna i ökad grad eftersträvar ett arbetssätt som integrerar kemikaliekontroll, utsläpps- och avfallsfrågor samt förstärker och stödjer det marknadsdrivna miljöarbetet. De styrmedel som ska användas är aktivt och tydligt myndighetsarbete, kunskap och information till aktörerna samt ekonomiska styrmedel. På EU området ska arbeta för att EUs kemikaliepolitik utvecklas. Utgångspunkten för detta arbete ska i första hand vara Esbjergdeklarationens mål samt på mål. Våra mål är ett förslag till hur EUs medlemsländer ska uppnå Esbjergdeklarationen. På det internationella området ska i första hand arbeta genom forum för kemikaliesäkerhet. kan också driva frågor genom att påta sig värdskapet för möten på hög nivå. skall föra ut mål internationellt för att få uppslutning kring dem. Särskilda frågor Kommittén har enligt direktivet behandlat frågan om PVC och om hormonstörande ämnen. Kommittén föreslår bl.a. att: användningen av de tillsatser i plastmaterial som är stoppämnen eller ämnen framställda av människan med allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö ska ha avvecklats senast , ett plastmaterial ska ersättas med annat material om det innehåller stoppämnen eller ämnen som ger upphov till stoppämnen eller ämnen framställda av människan med allvarliga eller kroniska effekter för hälsa eller miljö. Dessutom drar kommittén följande slutsatser: PVC-plast hör, mot bakgrund av försiktighetsprincipen och dagens bristande kunskap om dess långsiktiga miljö- och hälsoeffekter, inte hemma i ett kretsloppssamhälle, dagens PVC-plast ska och senast ha ersatts med långsiktigt miljöanpassade material. Kommittén har också presenterat förslag till åtgärder för att minska risker från hormonstörande ämnen. Bl.a. anser kommittén att: Kemikalieinspektionen upprättar en lista över misstänkt hormonstörande ämnen, Kemikalieinspektionen tar omgående initiativ till arbete med kriterier inom EU och påbörjar arbetet med att ta fram förslag till kriterier, nya ämnen inom EU ska vara undersökta med avseende på hormonstörande egenskaper, ämnen som uppfyller kriterierna för att vara hormonstörande avvecklas Förteckning över remissinstanserna avseende Kemi- kommitténs betänkande (SOU 1997:84) En hållbar kemikaliepolitik Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i , Försvars- makten, (), (), (), , , , , (), (), (), Kungl. Tekniska högskolan (KTH), (), , , , (), (), , (), , Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), , (), , , stadsteknisk forskning (IVF), , (), , (), Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC), (), i , i , i län, i , i , (), för miljöskydd, Kemikalieinspektionen (KemI), Stiftel- sen och luftvårdsforskning (IVL), kom- mun, , , kom- mun, , kommun, , kommun, , Kungl. (), (), , , , , (), , , Föreningen , Svenska , (), Akademikers (), i (LO), (), (), , Byggentreprenörerna, Byggsektorns kretsloppsråd, , , (), , , , of , Industrins Byggmaterialgrupp, Industrin för växt- och träskyddsmedel (IVT), Kemikontoret, (), Konsumentforum, Kretsloppsdelegationen (M1993:A), (), , Miljöfarligt avfall i , , Nordiska Plaströrsgruppen, Näringslivets Förpackningsråd (NFR), Plast- och Kemibranscherna, (Sinf), , (),. Svenska Returpack, (S L F), , , , (), Konsumentråd, Plastfabrikanter, , , , Textilimportö- rerna, Vatten och (), Villaägarnas riksför- bund. Sammanfattning av Kemikalieinspektionens rapport 2/97 Kemikalier i textilier Kemikalieinspektionen fick i uppdrag av regeringen att föreslå åtgärder för att minska riskerna för miljö och hälsa från kemikalier som förekommer i textilier. Uppdraget redovisas i denna rapport. I förbrukas ca textilier. Den svenska textil- industrin har genomgått stora omvälvningar och domineras den svenska textilmarknaden av importerade varor. har initiativ som tagits av myndigheter och textilbranschen samt kriterier för positiv miljömärkning inneburit att uppmärksamhet har riktats mot möjliga problem orsakade av textilkemikalier. Textilier kan innehålla rester av ett stort antal kemikalier från tillverk- ningen. Dessa kemikalier kan ha inneboende hälso- eller miljöfarliga egenskaper. Halterna av dessa ämnen är vanligen låga, men kan i vissa fall ändå utgöra problem för dem som hanterar eller använder textilier. Även den yttre miljön kan eventuellt påverkas negativt av kemikalier i textilier då ämnen urlakas vid tvätt av textilier eller om textilavfall läggs på deponi. För att skydda dem som hanterar och/eller använder textilier bör tillverkare och importörer se till att ämnen som kan utgöra en risk för män-niskors hälsa inte finns kvar i de färdiga textilierna. Likaså bör ämnen med allvarliga miljöeffekter förhindras att via textilier hamna i den yttre miljön. Detta kan ske genom att tillverkare undviker att använda sådana ämnen vid tillverkningen. Importörer bör på samma sätt förmå sina leverantörer i utlandet att upphöra med denna användning. Kemikalieinspektionens förslag inom uppdraget är i korthet: Undersökning av och information om de kemikalier som används i olika led i textiltillverkningen måste förbättras. Tillförlitliga analysmeto- der bör utvecklas. Uppmärksamhet bör riktas mot ett antal ämnen/ämnesgrupper som kan innebära potentiella risker för människa och/eller miljö. Generella kriterier anges för dem. Kemikalieinspektionen föreslår ett förbud mot användning av de azo- färgämnen som kan bilda cancerframkallande arylaminer. Vidare avser Kemikalieinspektionen att utreda möjligheterna till ett förbud mot förekomsten av pentaklorfenol i importerade textilier. Kemikalieinspektionen anser att halten fri formaldehyd i textilier bör begränsas enligt finska gränsvärden och att en eventuell märkning av plaggen bör övervägas. Arbetet med förbud bör bedrivas inom EU. I detta arbete är det av stor vikt att utnyttja textilbranschens erfarenhet och kontaktnät. Kemikalieinspektionen anger vidare följande ämnen/ämnesgrupper som bör undvikas i textilier: alkylfenoletoxylater (AFE), allergiframkallande dispersionsfärger, di(2-etylhexyl)ftalat (DEHP), distearyldimetylammoniumklorid (DSDMAC), flamskyddsmedel: polybromerade difenyletrar (PBDE) och klorparaffiner, klororganiska , polyklorerade bifenyler (PCB), tungmetaller: kadmium, krom och kvicksilver. Förteckning över remissinstanserna avseende Kemikalieinspektionens rapport 2/97 Kemikalier i textilier , , , , , , Riksrevi- sionsverket, , , , , , , , , SIS-Miljömärk- ning, , , , i , i , , för miljöskydd, , och Luftvårdsforskning, , , , , , , , , , , , Akademikers , i , , , , HAO Handelsarbetgivarna, , , Industrifacket, Kemikontoret, , Konsumentforum, Kretsloppsdelegationen, Plast- och Kemibranscherna, , , Konsumentråd, Plastfabrikanter, , , TEKO-industrierna, Textilimportörerna.