prop · GL03150D10 · 1998-01-01 00:00:00 — Avstämning av det svenska konvergensprogrammet BILAGA 2 Avstämning av det svenska konvergensprogrammet Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 5 2 Det svenska konvergensprogrammet 6 2.1 Bakgrund 6 2.2 Konvergensprogrammets mål och inriktning av den ekonomiska politiken 6 3 Den ekonomiska utvecklingen 8 3.1 Den allmänna ekonomiska utvecklingen 8 3.2 De offentliga finanserna 11 4 Den svenska ekonomin till och med 14 4.1 Utgångsläget 1998 14 4.2 Den ekonomiska politiken 14 4.3 Utsikterna för den svenska ekonomin t.o.m. 15 4.4 Känslighetsanalys av de offentliga finanserna 17 Underbilaga: Miljöhänsyn i den ekonomiska politiken 20 Tabeller 3.1 Försörjningsbalans 8 3.2 Hushållens inkomster m.m. 9 3.3 Vissa nyckeltal 10 3.4 Förändring i offentliga finanser 1994-1998 12 3.5 Offentliga finanser 12 3.6 Förändring i offentligt sparande 13 4.1 Prognos för svensk ekonomi 16 4.2 Prognos för vissa nyckeltal 16 4.3 Prognos för offentliga finanser 17 4.4 Känslighetsanalys I: Konjunkturavmattning 18 4.5 Känslighetsanalys II: Lönebildning 18 3.1 Sysselsättningsförändring i offentlig och privat sektor 10 3.2 KPI-utvecklingen i och EU 10 3.3 Räntedifferens mot , 5-årig statsobligation 10 3.4 ECU-index 11 4.1 Öppen arbetslöshet 14 U.1 Utsläpp av några viktiga ämnen 1970-1995 22 1 Sammanfattning I denna bilaga till ekonomiska vårproposition lämnas den sjätte och sista avstämningen av det konvergensprogram som regeringen lade fram . Avstämningen visar att den ekonomiska tillväxten i stort sett legat på den nivå som förutsågs i programmet, . Nettoexportens bidrag till tillväxten har varit större och den inhemska efterfrågan i gengäld svagare än beräknat. Priser och räntor har utvecklats betydligt mer gynnsamt. har inflationstakten legat och räntenivån är lägre än konvergensprogrammet presenterades. Sysselsättningen utvecklades svagt . Arbetslösheten ligger därför över den nivå som förväntades i programmet. har dock sysselsättningen vuxit och arbetslösheten sjunker nu påtagligt och beräknas vid slutet av 1998 uppgå till av arbetskraften, vilket är en nedgång från . Konvergensprogrammets långtgående mål för sanering av de offentliga finanserna har uppnåtts. uppgick underskottet i de offentliga finanserna till av BNP (mätt enligt de regler som tillämpas i EU) och beräknas den offentliga sektorn uppvisa ett visst finansiellt överskott. Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld faller som andel av BNP . Kalkylen för visar en fortsatt förstärkning av de offentliga finanserna och att de mål om överskott motsvarande av BNP sett över en konjunkturcykel som regeringen satt upp kommer att uppnås med viss marginal. Kalkylen bygger på en tillväxt inom OECD-området på och att den svenska löneökningstakten begränsas till . Med dessa förutsättningar kan BNP växa med fram till och med . I växande utsträckning drivs tillväxten av en stigande inhemsk efterfrågan, bl.a. till följd av växande disponibla inkomster för hushållen. Den ekonomiska politiken är inriktad på att bringa ned arbetslösheten till . Ett centralt inslag i denna strävan är en utbyggnad av antalet utbildningsplatser, i syfte att höja kompetens och anpassningsförmåga på arbetsmarknaden. 2 Det svenska konvergens- programmet 2.1 Bakgrund I denna bilaga till ekonomiska vårproposition redovisas den sjätte och sista avstämningen av det konvergensprogram som den presenterade . Programmet hade sin bakgrund dels i de svåra balansproblem som präglade den svenska ekonomin , dels i den process för att upprätta en ekonomisk-monetär union och en gemensam valuta som pågår inom EU . Enligt EG-fördraget åvilade det EU:s medlemsländer att vid behov under den första etappen av EMU anta s.k. konvergensprogram. Dessa skulle ligga till grund för en bedömning av de framsteg som gjorts i fråga om konvergens i den ekonomiska utvecklingen, särskilt vad avser prisstabilitet och sunda offentliga finanser, som är nödvändig för att en gemensam valuta skall kunna etableras. Under andra etappen av EMU, som avser , är konvergensprogram ett politiskt åtagande. Som nybliven EU-medlem presenterade sitt första konvergensprogram . Programmet lades fram av regeringen. En bred majoritet av ställde sig bakom dess innehåll. I konvergensprogrammet anges att regeringen varje halvår skall göra en avstämning av programmet. Sådana avstämningar har tidigare redovisats vid följande tillfällen: i anslutning till regeringens proposition En politik för arbete, trygghet och utveckling (prop. 1995/96:25, bilaga 2). i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150, bilaga 2). i anslutning till budgetpropositionen (prop. 1996/97:1, bilaga 3). i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150, bilaga 2). samt i anslutning till budgetpropositionen (prop. 1997/98:1, bilaga 3). I konvergensprogrammet angavs att regering och riksdag senare kommer att ta ställning till ett svenskt deltagande i EMU:s tredje etapp och att detta ställningstagande skall göras i ljuset av den fortsatta utvecklingen och i enlighet med fördraget. uttrycktes att de konvergenskriterier som definieras i EG-fördraget är uttryck för en sund ekonomisk politik och därför bör ligga till grund för den ekonomiska politiken oavsett ställningstagande till ett svenskt deltagande i valutaunionen. antog , i enlighet med regeringens proposition och den ekonomiska och monetära unionen (prop. 1997/98:25), att inte bör införa euron då den tredje etappen av EMU inleds. I och med detta beslut har det stått klart att inte kommer att delta i valutaunionen från starten. Den del av den s.k. stabilitets- och tillväxtpakten som gäller övervakning väntas träda i kraft . Enligt rådets förordning (EG) 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken skall de länder som inte inför den gemensamma valutan presentera konvergensprogram. De länder som ingår i valutaunionen skall presentera stabilitetsprogram. De nya stabilitets- och konvergensprogram som skall läggas fram enligt pakten kommer till viss del att följa andra regler än de som gällt för konvergensprogram under andra etappen av EMU. Centralt är här kravet att ange medelfristiga mål som innebär att de offentliga finanserna skall vara nära balans eller visa överskott. För de nya programmen kommer att gälla ett mer utvecklat övervakningsförfarande på EU-nivå vad avser måluppfyllelse och efterlevnad av programmen. Regeringen avser att senare presentera ett konvergensprogram i enlighet med de nya reglerna. 2.2 Konvergensprogrammets mål och inriktning av den ekonomiska politiken I konvergensprogrammet anges att de allmänna målen för den ekonomiska politiken är en god tillväxt, full sysselsättning och stabila priser. För att uppnå dessa mål måste de offentliga finanserna bringas under kontroll. Vidare skall tillväxten ske i former som inte medför en ökad förslitning av natur och miljö eller ökar miljöskulden. Konvergenskriterierna omfattar krav på att inflationstakt och räntor inte får avvika alltför mycket från de länder som har den lägsta inflationen. Dessa krav stämmer väl överens med det mål för inflationen som ställt upp att prisökningstakten skall uppgå till med ett toleransintervall på en procentenhet åt vardera hållet. För att stärka förtroendet för en politik inriktad på stabila priser aviserades i konvergensprogrammet en ökad självständighet för . Vidare ställs krav på en stabil växelkurs. I konvergensprogrammet anges som ett mål att stärka kronan i förhållande till den kurs som rådde . De offentliga finanserna får inte, annat än under särskilda omständigheter, uppvisa underskott som är större än av BNP. Den offentliga bruttoskulden får inte överstiga av BNP, eller om den gör det, krävs att den minskar i tillfredsställande takt. konvergensprogrammet lades fram kännetecknades de offentliga finanserna av en fundamental obalans, med ett underskott på av BNP. Finanspolitiken inriktades i första hand på att sanera de offentliga finanserna. Tre preciserade mål sattes upp för budgetpolitiken: Statsskulden skall stabiliseras, mätt som andel av BNP, senast . Underskottet i de offentliga finanserna skall inte överstiga av BNP, dvs. skall klara referensvärdet för underskottet. skall de offentliga finanserna uppvisa balans, dvs. inkomsterna skall motsvara utgifterna. Enligt konvergensprogrammet skall budgetpolitiken även vara inriktad på att begränsa omfattningen på de offentliga utgifterna, bl.a. i syfte att minska de offentliga finansernas sårbarhet för konjunktursvängningar. I anslutning till konvergensprogrammet aviserades ett omfattande konsolideringsprogram för de offentliga finanserna. Programmet innefattade preciserade åtgärder som beräknades ge en varaktig förstärkning av de offentliga finanserna fram till och med med , motsvarande av BNP. utökades konsolideringsprogrammet med ytterligare åtgärder så att detta sammantaget omfattar eller motsvarande av BNP. Detta belopp avsåg de direkta effekterna av inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar, beräknade netto med hänsyn till bl.a. att minskade transfereringar leder till lägre skatteinkomster. Däremot inkluderas inte indirekta effekter av t.ex. lägre ränta. fattade 1995 ett principbeslut om programmet i sin helhet och områden för besparingar fastställdes. Det klargjordes därvid att i den mån enskilda förslag inte genomfördes eller gav mindre effekt än beräknat skulle dessa ersättas med andra åtgärder så att den åsyftade besparingen uppnåddes. Konsolideringsprogrammet omfattade en lång rad åtgärder, som fördelade sig så att ungefär hälften avsåg ökade inkomster och hälften reducerade utgifter. Den förstärkning av de offentliga finanserna som följde av konsolideringsprogrammets åtgärder koncentrerades till , så att två tredjedelar av programmets åtgärder fick effekt . I konvergensprogrammet aviserades även att det skulle ske försäljningar av statliga tillgångar, bl.a. de tillgångar staten övertagit i samband med bankkrisen samt statens aktieinnehav i Nordbanken, i syfte att minska den offentliga bruttoskulden. Försäljningarna beräknades ge inkomster på ca . I konvergensprogrammet redovisades en bedömning av den ekonomiska utvecklingen i perspektivet fram till och med . Enligt denna skulle den återhämtning som inleddes fortsätta och de påtagliga balansproblemen i den svenska ekonomin underskott i offentlig sektor, hög arbetslöshet, höga inflationsförväntningar och hög ränta gradvis övervinnas. Målen om underskott av BNP och balans i de offentliga finanserna skulle dock enligt denna prognos inte uppnås utan att ytterligare besparingsåtgärder vidtogs. 3 Den ekonomiska utvecklingen 3.1 Den allmänna ekonomiska utvecklingen Den ekonomiska utvecklingen har i stora drag följt den bana som antogs i konvergensprogrammet. Den finansiella utvecklingen inflation, ränta och växelkurs har varit mer gynnsam, medan den förväntade förbättringen av läget på arbetsmarknaden har dröjt. Med den bedömning som kan göras av har BNP vuxit med 2 ½ procent , vilket är i nivå med prognosen (se tabell 3.1). Förloppet har dock varit något annorlunda, främst därför att den konjunkturavmattning som ägde rum i de europeiska länderna inte var förutsedd. Tillväxten har främst, vilket är i linje med konvergensprogrammet, drivits på av utrikeshandeln och näringslivets investeringar. Industrins relativa kostnadsläge stärktes med efter kronans depreciering 1992, vilket har möjliggjort såväl sänkta relativpriser som förbättrad lönsamhet. Exporttillväxten har dock varit påtagligt starkare än beräknat. Svensk exportindustri har vunnit marknadsandelar i större omfattning än vad som erfarenhetsmässigt kunde förväntas med hänsyn till relativprisutvecklingen. En förklaring till detta är att den svenska exportens branschsammansättning varit gynnsam i förhållande till världsmarknadstillväxten. Även importen har vuxit snabbt, men här har utvecklingen varit i linje med den importvägda efterfrågan och en trendmässigt stigande importandel. Sammantaget har utrikeshandeln gett ett betydligt större bidrag till den ekonomiska tillväxten än vad som förutsågs i konvergensprogrammet. Av den samlade BNP-tillväxten på svarar en stärkt nettoexport för nästan hälften. Investeringsverksamheten har i gengäld varit svagare än beräknat. Till stor del kan detta förklaras av att offentliga myndigheternas investeringar och bostadsbyggandet, bl.a. till följd av saneringen av de offentliga finanserna, utvecklats mycket svagt. Bostadsinvesteringarna beräknas , trots en viss uppgång jämfört med vara lägre än , medan myndigheternas investeringar reducerats med . Förbättrad lönsamhet, lägre räntor och ett successivt stigande kapacitetsutnyttjande har dock dragit upp näringslivets investeringar. Dessa har vuxit , vilket dock inte är lika kraftigt som väntades i konvergensprogrammet. Näringslivets investeringar, mätt som andel av BNP, beräknas vara tillbaka på samma nivå som , före det kraftiga fallet i samband med recessionen 1991-93. Det är i första hand maskin- investeringarna som ökat, medan byggnadsinvesteringarna visat en betydligt mer blygsam uppgång. Detta kan tolkas som ett uttryck för att kapitalutbyggnaden till stor del har en inriktning mot mer arbetsbesparande produktion. 1995 1996 1997 1998 1994-19981 1994-19981 ENL. KONVERGE NSPROG. 0,8 1,3 2,0 2,5 1,6 1,2 Offentlig konsumtion 449,3 -0,9 -0,2 -2,1 1,2 -0,5 -0,8 Stat 134,2 -2,1 -0,6 -5,0 2,5 -1,3 -0,8 Kommun 315,1 -0,4 0,0 -0,7 0,8 -0,1 -0,8 Bruttoinvestering ar 237,9 12,4 3,7 -4,8 7,2 4,4 8,8 Näringsliv 183,6 27,7 4,7 -0,1 7,8 9,6 11,9 Bostäder 23,8 -23,5 13,1 -25,7 8,8 -8,6 2,5 Myndigheter 30,5 -5,7 -8,0 -9,4 2,8 -5,0 2,6 Lagerinvestering ar 6,8 0,5 -1,1 0,7 0,1 0,1 0,1 Export 761,4 12,9 6,1 12,8 6,3 9,5 7,6 Import 639,5 10,2 3,7 11,7 6,9 8,1 6,7 BNP 1738,9 3,9 1,3 1,8 3,1 2,5 2,6 1. TABELL 3.2 HUSHÅLLENS INKOMSTER M.M. 1995 1996 1997 1998 1994-19981 1994-19981 ENL. KONVER- GENSPROG. 2,0 4,9 3,1 3,0 3,2 2,7 Timlön 0,6 5,3 3,6 1,8 2,8 1,2 Sysselsättning timmar 2,0 0,1 -1,1 1,0 0,5 1,5 - antal personer 1,5 -0,6 -1,0 1,0 0,2 1,8 Transfereringar 387,9 -2,7 -2,1 -0,6 1,8 -0,9 -2,3 Övriga inkomster 191,4 6,1 -2,7 -5,9 3,3 0.1 6,6 Skatter 405,7 7,0 7,8 6,9 3,1 6,2 5,5 Disponibel inkomst 930,2 -1,0 -0,7 -1,7 2,5 -0,3 1,4 Sparkvot, procent 6,3 4,4 0,8 0,9 3,1 5,6 1. Den privata konsumtionen har, sett i ett längre perspektiv, utvecklats svagt, även om den gradvis har gett ett ökat bidrag till tillväxten. Det var först som konsumtionsvolymen nådde över nivån inledning. Konsumtionsutvecklingen har trots detta varit något starkare än vad som beräknades i konvergensprogrammet. Det är främst ett uppdämt behov av kapitalvaror hos hushållen som tillgodoses. Den växande konsumtionsefterfrågan har i betydligt högre grad än väntat finansierats med ett minskat sparande. Hushållens reala disponibla inkomster beräknas vara lägre än . Prognosen i konvergensprogrammet förutsatte en ökning med . Sparkvoten har fallit från och beräknas uppgå till av de disponibla inkomsterna. Även i konvergensprogrammet förutsattes att hushållens sparande skulle minska, men plana ut på en långsiktig nivå av de disponibla inkomsterna. Som framgår av tabell 3.2 har konsolideringsprogrammet, i form av neddragna transfereringar och höjda skatter, bidragit negativt till hushållens inkomstutveckling i ungefär den omfattning som förutskickades i konvergensprogrammet. En svagare sysselsättningsutveckling har uppvägts av att den reala timlönen stigit med , mot beräknade . Löneinkomsterna har därför ökat nästan i den takt som antogs 1995. Det är istället den negativa utvecklingen av hushållens övriga inkomster, bl.a. företagarinkomster och kapitalinkomster, som förklarar varför de disponibla inkomsterna utvecklats så svagt. Läget på arbetsmarknaden har utvecklats betydligt svagare än väntat. Den återhämtning av sysselsättningen som ägde rum bröts och först började sysselsättningen växa igen. Antalet sysselsatta beräknas vara 36 fler än , medan det i konvergensprogrammet antogs att sysselsättningen skulle öka eller 290 000 personer. Till viss del har arbetskraftsbehovet tillgodosetts genom stigande medelarbetstid. har medelarbetstiden per sysselsatt ökat med drygt 1 ½ procent. Mätt i arbetade timmar har sålunda sysselsättningen varit något mer expansiv. Ytterligare en förklaring till en svag sysselsättningsutveckling är att produktiviteten produktion per arbetad timme stigit snabbare än väntat. steg BNP- produktiviteten med . Under 1990- talet har den årliga produktivitetstillväxten, såväl under recessionen som under de senaste fyra årens återhämtning legat . Bidragande orsaker till denna utveckling torde vara den förhållandevis snabba ökningen av den reala timlönen och att produktionstillväxten i hög grad skett inom mindre arbetsintensiva delar av näringslivet. Konsolideringen av de offentliga finanserna har medfört att den offentliga sysselsättningen har minskat med 65 000 personer. Den privata sysselsättningen har varit mer expansiv och ökat med nära 100 000 personer. Den beskrivna sysselsättningsutvecklingen medförde att arbetslösheten inte sjönk som beräknat utan låg kvar på en nivå fram till mitten av . har dock den öppna arbetslösheten minskat kraftigt. beräknas den öppna arbetslösheten uppgå till . Detta är en procentenhet högre än vad som antogs i konvergensprogrammet. När konvergensprogrammet presenterades rådde en betydande tveksamhet om den framtida inflationstakten i . Den höga räntan avspeglade fortsatt höga inflationsförväntningar och ett bristande förtroende för den svenska ekonomin. Som framgår av diagram 3.2 har emellertid den svenska TABELL 3.3 VISSA NYCKELTAL 1995 1996 1997 1998 1994-19981 1994-19981 ENL. KONVER- GENSPROG. Årlig procentuell förändring KPI, årsgenomsnitt 2,8 HIKP2, årsgenomsnitt NIVÅ 1998 ENL. Nivå i procent Arbetslöshet 5,6 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 4,4 4,5 4,3 4,2 4,0 Bytesbalans 2,2 2,6 2,7 3,5 4,0 Femårig obligationsränta 9,9 7,3 5,8 5,3 8,5 Tysk femårig ränta 6,0 5,0 4,7 4,8 7,0 ECU-index 126,1 115,1 117,2 117,4 inflationstakten nu etablerats på en låg nivå. steg konsumentpriserna med i årstakt och beräknas priserna stiga under loppet av året. Saneringen av de offentliga finanserna har bidragit till att höja prisnivån, bl.a. genom minskade subventioner av bostäder och höjda energiskatter. Rensat för dessa effekter blir bilden av låg inflation än mer tydlig. Ett stärkt förtroende för att penningpolitiken skall kunna klara prisstabilitetsmålet i kombination med en framgångsrik sanering av de offentliga finanserna har medfört att räntenivån kunnat sjunka markant. Den femåriga obligationsräntan uppgick till , vilket är lägre än då konvergensprogrammet presenterades och under den nivå som prognostiserades . Nedgången beror till viss del på fallande internationella räntor, men även räntedifferensen mot utlandet har minskat påtagligt. Räntedifferensen mot för femåriga obligationer uppgick och har därefter successivt minskat för att uppgå till . Detta är betydligt mindre än vad som förväntades när konvergensprogrammet lades fram. I konvergensprogrammet gjordes bedömningen att den svenska kronan var undervärderad och därför borde komma att stärkas . Kronan har också jämfört med apprecierats med . 3.2 De offentliga finanserna De mål som sattes upp i konvergensprogrammet för de offentliga finanserna innebar en mycket långtgående konsolidering. Det kan nu konstateras att de tre preciserade målen har uppnåtts: Statsskulden motsvarade vid utgången av av BNP, vilket var en nedgång från årets början. Skuldkvoten har därefter fortsatt att reduceras och beräknas vid utgången av 1998 uppgå till av BNP. Underskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande uppgick av BNP, mätt med de redovisningsprinciper som tillämpas inom EU (ENS). uppfyllde därmed med god marginal det referensvärde på av BNP som gäller för konvergenskriteriet om offentliga finanser. Mätt med nationella principer för nationalräkenskaper uppgick underskottet till av BNP. beräknas den offentliga sektorns inkomster överstiga utgifterna. Det redovisade finansiella sparandet beräknas uppgå till av BNP(ENS). I tabell 3.5 redovisas de offentliga finanserna i enlighet med reglerna i det europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS), som tillämpas inom EU bl.a. vid bedömning av medlemsländernas offentliga underskott. Redovisningen enligt de svenska nationalräkenskaperna avviker på vissa punkter från dessa regler. Avsikten är att de svenska nationalräkenskaperna skall övergå till att tillämpa ENS. tillämpas en ny budgetprocess, som bl.a. innebär att beslutar om nominellt fastställda tak för de statliga utgifterna för kommande treårsperiod. fattade sålunda beslut om utgiftstak för , som bl.a. innebar att taket för de statliga utgifterna i nominella temer skulle öka med . har finanspolitiken konsekvent avvägts för att uppnå de budgetpolitiska målen. ekonomiska vårproposition gjordes bedömningen att det inte skulle vara möjligt att uppnå balans i de offentliga finanserna . Konsolideringsprogrammet utökades därför med ytterligare besparingar som beräknades varaktigt förstärka de offentliga finanserna med . Det totala konsolideringsprogrammet motsvarade därmed av BNP. stärktes de offentliga finanserna mer än beräknat. ekonomiskavårproposition, liksom i budgetpropositionen , gjordes därför bedömningen att det inom ramen för de budgetpolitiska målen och de fastlagda utgiftstaken fanns utrymme för ökade insatser för att minska arbetslösheten, bl.a. genom en ytterligare utbyggnad av antalet utbildningsplatser. Därtill höjdes ersättningen inom vissa inkomstförsäkringar. Den totala förbättringen av offentliga sektorns finansiella sparande beräknas uppgå till av BNP, se tabell 3.4. Därav faller huvuddelen på en sjunkande utgiftsandel. De offentliga utgifterna beräknas vara ungefär lika stora i nominella tal som . I reala termer har utgifterna minskat med sammanlagt . Uttryckt som andel av BNP har utgifterna minskat , från till . TABELL 3.4 FÖRÄNDRING I OFFENTLIGA FINANSER 1994-1998 PROCENT AV BNP ENLIGT SVENSK DEFINITION 1994 19981 FÖRÄNDRI NG KONVER - ÅREN 1994-1998 GENSPR O- GRAMM ET2 Inkomster 59,7 62,5 +2,8 +1,9 Skatter 49,8 53,9 +4,1 +1,8 Övriga inkomster 9,9 8,6 -1,3 +0,1 Utgifter 70,0 61,8 -8,2 -7,6 Transfereringa r till hushållen 25,6 21,9 -3,7 -4,8 Subventioner m.m. 7,2 6,3 -0,9 -0,8 Konsumtion och investeringar 30,2 27,9 -2,3 -3,1 Räntor 6,8 5,8 -1,1 +1,1 Primärt sparande -9,5 2,6 +12,1 +10,8 Finansiellt sparande - 10,3 1,6 +11,0 +9,5 Staten - 11,7 0,1 +11,8 +9,8 AP-fonden 1,6 0,5 -1,1 -0,7 Kommunerna -0,2 0,2 +0,4 +0,3 1. Justerat för bolagisering av AP-fondens fastigheter. Förändring enligt konvergensprogrammet 1994-1998. Skattekvoten, skatter och avgifter som andel av BNP, uppgår till , en ökning . Till en del kan dock skatteinkomsterna betraktas som tillfälligt höga, bl.a. till följd av stora realisationsvinster under föregående år. Justerat för tillfälliga effekter kan skattekvoten beräknas ha ökat . Förstärkningen av de offentliga finanserna är i huvudsak strukturellt betingad, dvs. det är en varaktig ökning av det offentliga sparandet. I tabell 3.6 redovisas en dekomponering av förändringen i offentligt finansiellt sparande . Den komponent som hänförs till tillväxten har här, baserat på historiska erfarenheter, definierats som av avvikelsen i BNP-tillväxt från en trendmässig nivå på . Som framgår av tabellen kan tillväxten förklara endast en mindre del av förbättringen av det finansiella sparandet . Därtill har skattebaserna utvecklats svagare än BNP, vilket avspeglar att tillväxten burits upp av utrikeshandel och investeringar. Vidare påverkas det finansiella sparandet av vissa tillfälliga faktorer. Rensat för dessa uppgår den underliggande förstärkningen av offentligt sparande till . Till den underliggande förstärkning hör konsolideringsringsprogrammets besparingar på av BNP. Därtill har den kommunala konsumtionen minskat som andel av BNP mätt i fasta priser, vilket inte räknats in i konsolideringsprogrammet.