prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — För svensk del anmäldes 22 förslag och mottogs reaktioner gällande förslag till föreskrifter om byggregler, hissar, fordon, fartyg, brandfarliga gaser och vätskor, kosttillskott och belastningsergonomi. avlämnade detaljerade utlåtanden (allvarliga kommentarer) till ett tyskt förslag om radiokommunikation och ett danskt förslag till frivilligt kvalitetsmärkningssystem för svinbesättningar. Svenska kommentarer lämnades till ett tyskt förslag om förpackningar, ett franskt förslag om brandfarliga möbler, ett danskt förslag om hissar, ett franskt förslag om textilprodukter (azofärgämnen), ett spanskt förslag om varuhissplattformar och ett österrikiskt förslag om hissar. Den ständiga kommittén för tekniska standarder och föreskrifter 83/189-kommittén sammanträdde . Två möten inställdes på grund av påstådd resursbrist. Bristen åsterspeglades även i inskränkningar i den omfattande aktiviteten att översätta anmälda förslag till alla EG-språk. Ett antal standardiseringsmandat behandlades av kommittén. Särskilt kan nämnas ett rammandat för barnomsorgsprodukter. Vidare har utlösta skyddsklausuler och återkallande av harmoniserad status för standarder, dvs. ytterst ansvaret för brister i standarder enligt nya metoden-direktiv, diskuterats. Följderna av dom i målet C-194/94 med innebörd att tekniska föreskrifter som ej anmälts i enlighet med direktiv /189/EEG ej gäller har åskådliggjorts och diskuterats i kommittén liksom behovet av riktlinjer för anmälningsskyldighet enligt direktivet. Rådet antog en gemensam ståndpunkt till kommissionens förslag om att ändra direktiv /189/EEG så att även informationssamhällets tjänster omfattas av direktivet. Ändringen innebär att föreskrifter om bl.a. elektronisk handel måste anmälas på förslagsstadiet till kommissionen, som cirkulerar anmälningarna till övriga medlemsstater. stödde förslaget i rådet. Informationssamhällets tjänster, däribland elektronisk handel, kommer att bli en viktig ekonomisk faktor. Transparens för de nationella reglerna på området liksom direktivets instrument för att undvika handelshinder välkomnas därför. började beslut 3052/95 gälla. Beslutet innebär en meddelandeplikt för nationella åtgärder som stoppar varor som lagligen marknadsförts i ett annat medlemsland. Diskussionerna har främst handlat om den praktiska hanteringen. anmäldes 26 åtgärder. 21 av dessa rör meddelanden från om stoppade reagenser (medicintekniska produkter). I ett fall berördes produkter från . 9 Fri rörlighet för tjänster och kapital EG-reglerna på tjänsteområdet syftar till att förbättra möjligheterna för medborgare och företag att fritt kunna utöva näringar inom tjänstesektorn i andra medlemsländer på lika villkor som landets egna medborgare och företag. 9.1 Finansiella tjänster Det finansiella tjänsteområdet omfattar bank-, försäkrings- och värdepappersfrågor. var aktiviteten liksom föregående år stor inom EU på dessa ämnesområden. Nedan följer en redogörelse under respektive huvudrubrik av de viktigaste frågorna som behandlades . 9.1.1 Bank- och kreditväsendet antogs ett direktiv om gränsöverskridande betalningar. Syftet med direktivet är att betalningar över gränserna skall bli snabbare och säkrare. Av direktivet följer en skyldighet för banker och andra institut som bedriver gränsöverskridande betalningsförmedling att informera kunderna om villkoren för en sådan förmedling. Det skall få ta för en betalning att komma fram till betalningsmottagaren. Betalningsavsändaren skall ha rätt att få tillbaka sina pengar om de förkommer under betalningsförmedlingen, s.k. återbetalningsgaranti. Direktivet omfattar betalningar upp till 50 000 ecu (ca ). Återbetalningsgarantin har dock begränsats till 12 500 ecu. Regeringen anlitade justitierådet för att utreda och föreslå hur direktivets bestämmelser skall införas i svensk lag. Han lämnade sitt förslag (PM angående betalningsöverföringar till och från andra stater inom EU m.m) , varefter det sändes ut på remiss). Kommissionen har arbetat med ett utkast till direktivförslag om elektroniska pengar. Förslaget innebär att näringsrättsliga regler införs för institut som ger ut elektroniska pengar. Tillståndsgivning och tillsyn skall gälla för dessa institut, och detaljerade investeringslimiter införs för mottagna medel. En särskild förenklad tillsynsordning kommer dock att kunna tillämpas på företag med relativt små system för elektroniska pengar efter godkännande av tillsynsmyndigheten. Kommissionen avser att lägga fram ett direktivförslag i rådet , troligtvis . anser att det är för tidigt att införa en reglering på EU-nivå och att det omfattande regelverk som föreslås kan leda till att den tekniska utvecklingen på området hämmas. Kommissionen har arbetat fram ett utkast till direktiv om distansavtal om finansiella tjänster mellan leverantörer och konsumenter (se avsnitt 23.6). Vidare lade kommissionen fram ytterligare ett direktivförslag på kapitaltäckningsområdet KOM (97) 71, allmänt kallat CAD II. Förslaget innebär huvudsakligen att kapitaltäckningskrav införs avseende marknadsrisker för positioner i råvaror och råvaruderivat samt att s.k. egna modeller får användas av kreditinstitut och värdepappersföretag vid beräkningen av kapitaltäckningskraven. behandlas alltså tre direktivförslag om kapitaltäckning i rådet. Utöver det redan nämnda förslaget även förslaget KOM (95) 709, som behandlar riskviktning av fordringar med säkerhet i kommersiella fastigheter och riskviktning av värdepapper med säkerhet i panträtter (), samt förslaget KOM (96) 183, vari bl.a. föreslås utvidgad möjlighet till informationsutbyte mellan myndigheter, lägre riskviktning för fordringar på kyrkor som har rätt att uppbära skatt, förfinat sätt att beräkna kreditrisker i derivat, kapitaltäckningskrav för kreditrisker i råvaruderivat, och möjlighet att undanta kontrakt som handlats utanför börs (OTC), men som clearats genom en clearingorganisation, från kapitaltäckning i likhet med det som gäller för börshandlade kontrakt. var pådrivande för detta undantag och lyckades få gehör för det i en principöverenskommelse i rådet som omfattar samtliga tre direktiv. 9.1.2 Försäkringsväsendet Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om kompletterande tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp, KOM (95) 406 slutlig. EG:s nuvarande solvensregler för försäkringsföretag tar endast sikte på det enskilda företaget. Det föreslagna direktivet är avsett att komplettera den tillsyn som genomförts genom EG:s tidigare försäkringsdirektiv. Direktivförslaget innehåller regler för beräkning av jämkad solvens för försäkringsföretag i en försäkringsgrupp. Vid beräkningen skall dubbel användning av kapitalbaselement mellan försäkringsbolag (s.k. double gearing) samt kapital som skapats internt inom gruppen tas bort. Förslaget innehåller vidare regler om informationsplikt för försäkringsföretag, övervakning av affärstransaktioner inom gruppen samt samarbete och utbyte av information mellan tillsynsmyndigheter. De föreslagna reglerna är ägnade att öka försäkringsföretagens stabilitet och försäkringstagarnas trygghet. stödjer därför i huvudsak direktivförslaget. prioriterade liksom och före det frågan och höll möten i rådsarbetsgruppen med täta intervaller. slutförde första läsningen av kommissionens förslag och avgav sitt yttrande . Direktivförslaget behandlades i Coreper I. Där fick man till stånd en politisk överenskommelse om ett kompromissförslag som sedan bekräftades av inremarknadsrådet. Närmast väntar man nu på att kommissionen skall färdigställa ett ändrat direktivförslag. gjorde under sin ordförandeperiod ett försök att blåsa liv i kommissionens direktivförslag om samordning av bestämmelser om likvidation och konkurs av försäkringsföretag som bedriver direkt försäkringsverksamhet, KOM (86) 768. Förslaget som ändrades 1989, KOM (89) 394 hade inte varit föremål för behandling i rådsarbetsgruppen . Två möten hölls , ett och ett . Det är osäkert om kommer att fortsätta arbetet under sin ordförandeperiod. Kommissionen inledde ett arbete med att göra en översyn av försäkringsförmedlardirektiv. Det skall först undersökas i vilken utsträckning rekommendation om försäkringsförmedlare har genomförts och därefter övervägas om ytterligare åtgärder behöver vidtas för att stärka konsumentskyddet och underlätta för förmedlare att driva verksamhet över gränserna. Ett första möte i en kommissionsarbetsgrupp hölls , då bl.a. frågan om en utvidgning av försäkringsförmedlardirektivet diskuterades. Kommissionen planerar att fortsätta arbetet . Kommissionen höll dessutom två möten om översyn av solvensmarginalen. Mötena har varit på expertgruppnivå. 9.1.3 Värdepappersmarknaden En gemensam ståndpunkt beträffande kommissionens direktivförslag KOM (96) 193 om slutgiltig avveckling i system för överföringar av betalningar och värdepapper antogs enhälligt av ministerrådet (Ekofin) . Som framgår av det nya namnet på direktivförslaget omfattar det numera även avveckling av värdepappersaffärer, helt i enlighet med den svenska ståndpunkten. Kommissionen lade fram ett direktivförslag (KOM (94) 329) om ändringar direktiv om fondföretag (85/611/EEG). Direktivet innehåller regler för värdepappersfonder. Sedan enighet om ändringsförslaget inte kunnat uppnås i en av rådets arbetsgrupper har kommissionen beretts tillfälle att presentera ett reviderat ändringsförslag. presenterade kommissionen utkast till två nya direktivförslag. Det ena utkastet innehåller ändringar direktiv och det andra utkastet är ett förslag till ett helt nytt direktiv om förvaltning av finansiella tillgångar och reglering av fyra nya typer av fonder som inte omfattas av direktiv. har i huvudsak ställt sig positivt till de presenterade förslagen. Beträffande direktivförslaget om inrättande av en värdepapperskommitté (KOM (95) 360), där och rådet inte har lyckats ena sig om innehållet, initierades förliknings- förhandlingar (jfr skr. 1995/96:190 s. 70 f.). är tänkt att handlägga ändringar av teknisk natur i kapitalkravsdirektivet och investeringstjänstedirektivet. 9.2 Telekommunikationer Förberedelserna för en avreglering av telemarknaden inom EU har pågått . har sedan inträdet i unionen deltagit aktivt i denna process och är i princip positivt inställt till det gemensamma regelverk som utformas. Den svenska telelagen (1993:597) är i stort sett i överensstämmelse med , men vissa justeringar kan komma att bli nödvändiga med anledning av de senast antagna direktiven och med hänsyn till de direktiv som kan förväntas antas . har det hållits tre rådsmöten. Däremellan har frågorna beretts i rådets arbetsgrupper samt i den s.k. , som är ett rådgivande organ till kommissionen. har ministerrådet behandlat ett antal förslag som syftar till att anpassa nuvarande regelverk till en liberaliserad marknad fr.o.m. . och rådet har bl.a. antagit ett direktiv om samtrafik (97/33/EG). Direktivet preciserar de skyldigheter som skall gälla för att medlemsländerna skall öppna de allmänt tillgängliga telenäten för samtrafik med andra telekommunikationsföretag, såväl från det egna landet som från andra medlemsländer. Principer anges för hur kostnader för samtrafik skall beräknas, samt även hur eventuella kostnader för samhällsomfattande tjänster skall fördelas. och rådet har vidare antagit ett direktiv (97/51/EG) om ändringar i det s.k. ONP-ramdirektivet (90/387/EG). Ändringarna i direktivet innehåller bl.a. reviderade definitioner och krav på en effektiv strukturell separering mellan den reglerande funktionen och alla aktiviteter som är förknippade med ägarskap eller kontroll i de fall staten bibehåller ett visst mått av ägande i telebolag. I samma direktiv ingår även ändringar i rådets direktiv /44/EEG om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser. Dessa ändringar fastställer att inga tekniska restriktioner får finnas för anslutning av olika förhyrda förbindelser till varandra eller till ett allmänt tillgängligt telenät. Ändringarna syftar bl.a. till att säkerställa att alla användare, under harmoniserade villkor, har tillgång till förbindelser från åtminstone ett telekommunikationsföretag. Vidare betonas ytterligare principen om icke-diskriminering. T.ex. skall samma villkor skall för såväl externa som interna kunder inom teleorganisationen. har och rådet antagit direktiv /13/EG om gemensamma ramar för tillståndsgivning på tele- kommunikationsområdet. Direktivet syftar till att skapa ett övergripande regelverk för allmänna auktorisationer och individuella tillstånd att bedriva televerksamhet. Dock finns, med subsidiaritetsprincipen som grund, viss valfrihet för medlemsstaterna att utforma sina egna tillståndsgivningssystem inom ramen för regelverket. antog och rådet beslut 710/97/EG om åtgärder på området för personliga satellitbaserade mobila teletjänster (S-PCS). Syftet med beslutet är att harmonisera frekvenskoordineringen för dessa tjänster på europeisk nivå för att skall följa med i utvecklingen av satellitbaserad telekommunikation. och rådet har antagit beslut om ett antal riktlinjer för transeuropeiska nät på teleområdet (1336/97/EG). Riktlinjerna skall ange hur bidrag skall fördelas till projekt på teleområdet, såsom förstudier och utredningar kring teleapplikationer, utveckling av nät, användarutveckling inom universitet och forskningscentrum, distansarbete och distansundervisning. Bidrag skall fördelas enligt rådets förordning (EG) nr 2236/95. och rådet har vidare antagit direktiv /66/EG om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet. Direktivet syftar till att fastställa vissa rättigheter och skyldigheter för abonnenter respektive tele- kommunikationsföretag när det gäller vilka data och personuppgifter som får publiceras. Rådet har också enats om en gemensam ståndpunkt om kommissionens förslag till ändringar i samtrafikdirektivet med avseende på nummerportabilitet och förval av telekommunikationsföretag (KOM (97) 480 slutlig). Förslaget innebär att införandet av nummerportabilitet vid byte av fastnätsföretag (dvs. abonnenten tar med sig sitt telefonnummer vid byte av telekommunikationsföretag) tidigareläggs till (tidigare gällde ). Vidare skall förval (dvs. abonnenten kan på förhand bestämma att en viss typ av samtal skall ske genom ett visst företag) införas åtminstone hos fastnätsföretag med en betydande ställning på marknaden. enades rådet och parlamentet om ett nytt taltelefonidirektiv. Direktivet avser i första hand att göra det tidigare direktivet (95/62/EG) tillämpligt på alla telekommunikationsföretag på en liberaliserad telemarknad samt att förtydliga innehållet av samhällsomfattande tjänster i takt med utvecklingen på området. Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser om att ett fast, allmänt tillgängligt telenät och en taltelefonitjänst skall tillhandahållas inom medlemsstaten. Vidare skall medlemsstaten säkerställa att det finns bestämmelser för abonnemangsavtal, taxe- och debiteringsprinciper, kostnadsredovisning, nummerupplysningstjänster och telefonautomater. Rådet har vidare enats om slutsatser beträffande kommissionens meddelande (KOM (97) 513 slutlig) om strategi och policy för den vidare utvecklingen av mobil och trådlös kommunikation (UMTS, ). I slutsatserna uppmanas kommissionen att återkomma med ett förslag till beslut om vissa frågor rörande den tredje generationens mobiltelefoni. 9.3 Post beslutade kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om gemensamma regler för utvecklingen av posttjänster i gemenskapen och för förbättring av servicekvaliteten. Vid i den 13 uppmanades telekommunikationsrådet att fortsätta sin granskning av förslaget till postdirektiv och att fatta beslut . antog rådet en gemensam ståndpunkt om förslaget som i korthet innebär att medlemsstaterna kan behålla sitt monopol fram . Vidare diskussioner om en stegvis avreglering skall återupptas . Rådet antog gemensam ståndpunkt med kvalificerad majoritet. , som ansåg att förslaget inte gick tillräckligt långt för att effektivisera posttjänsterna, röstade tillsammans med två andra medlemsstater mot förslaget. I den föregående diskussionen framförde att det behövdes klara och tydliga regler för marknaden och dess företag. Rådet gav Coreper i uppgift att slutföra arbetet med direktivet . Parlamentet beslutade efter den andra läsningen att lägga fram fem ändringsförslag. Av dessa var det ett som medlemsländerna inte kunde acceptera. Förslaget innebar en strykning av ett undantag som ger medlemsstaterna möjlighet att bevilja avsteg från kravet på dörr-till-dörr-utdelning. En förlikning mellan parlamentet och rådet förbereddes och ett nytt förslag till direktiv lämnades . Förslaget godkändes av båda parter och undantaget bibehölls därmed i direktivet. Vid telekommunikationsrådet godkändes det slutliga förslaget till direktiv. Kommissionen har också lämnat ett förslag till riktlinjer för tillämpningen av EG-fördragets konkurrensregler på postområdet. Riktlinjerna är inte bindande utan skall tjäna som vägledning för medlemsländerna, postföretag, kunder m.fl. De första reaktionerna på förslaget blev kraftiga och det beslutades att det slutliga tillkännagivandet skulle skjutas upp tills ett beslut fattats om direktivet. Någon vidare information angående denna fråga har inte lämnats från kommissionen. 9.4 Turism Kommissionen lade fram ett förslag till rådsbeslut om ett första flerårigt program till stöd för europeisk turism (1997 2000) Philoxenia. Förslaget till program har diskuterats men inget beslut har kunnat fattas. Ordförandeskapet lade fram ett reviderat förslag. Förslaget har behandlats vid rådsarbetsgruppsmöten och det har rått delade meningar kring behovet av ett sådant program. På mötet fattade rådet beslut om att inte genomföra Philoxenia. Vid sistnämnda rådsmöte redovisade kommissionen en rapport om gemenskapsåtgärder som berör turismen (1995 1996). Vidare diskuterades ett meddelande från kommissionen () om kampen mot turism där barn utnyttjas sexuellt. Rådet antog ett uttalande om kampen mot sexturism riktad mot barn. En redogörelse lämnades av ordförandeskapet för resultatet av en konferens om sysselsättning och turism i den 4 . Rådet antog de slutsatser om turism och sysselsättning som bl.a. pekade på turistnäringens viktiga roll som sysselsättningsskapare. 10 Fri rörlighet för personer samt arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor Den fria rörligheten för personer är en betydelsefull rättighet som gör det möjligt för EU-medborgare att flytta inom unionen. Varje EU- medborgare har även rätt att bedriva ekonomisk verksamhet och tillhandahålla tjänster i en annan medlemsstat. En grundläggande förutsättning för bl.a. den fria rörligheten är att varje EU-medborgare som flyttar inom unionen inte skall diskrimineras på grund av sitt medborgarskap. Frågor om social trygghet och etableringsrätt är av stor betydelse för den fria rörligheten för personer. 10.1 Den sociala dimensionen Den sociala dimensionen är ett sammanhängande begrepp för åtgärder som syftar till att motverka negativa sociala effekter på den inre marknaden samt att främja en positiv social utveckling. Den sociala dimensionen omfattar i princip medborgare i deras egenskap av arbetstagare. Arbetskraftens fria rörlighet, socialförsäkringsskydd för den som flyttar och ömsesidigt erkännande av examina utgör centrala beståndsdelar av den sociala dimensionen. Minst lika viktigt är samarbetet på jämställdhets-, arbetsrätts- och arbetsmiljöområdena samt utvecklingen av dialogen med arbetsmarknadens parter. Därutöver inrymmer den sociala dimensionen åtgärder kopplade till strävan att minska de regionala obalanserna inom gemenskapen samt även åtgärder till stöd för ungdomar, äldre och funktionshindrade på arbetsmarknaden. Inom många områden som omfattas av den sociala dimensionen fattas beslut i huvudsak på nationell nivå. Endast då de föreslagna målen inte kan uppnås av medlemsländerna själva förs besluten upp på gemenskaps- nivå. EU kan besluta om lagstiftning, främst på arbetsmiljö-, arbetsrätts- och jämställdhetsområdena. Sysselsättningspolitik och sysselsättningsskapande åtgärder är av nationell kompetens och skall inte finansieras av EU-budgeten. Det finns dock inga hinder för att medel tas från EU-budgeten för att finansiera samarbetsprojekt, erfarenhetsutbyte och dylikt. Genom avtalet om socialpolitik, i anslutning till Unionsfördragets sociala protokoll, gavs arbetsmarknadens parter och de kollektivavtal dessa sluter en förstärkt roll. Om parterna så önskar kan de sluta avtal på Europanivå med stöd av avtalet om socialpolitik. 10.1.1 Den sociala dialogen Genom EG-fördraget skapades Ekonomiska och sociala kommittén, (ESK). I ESK ingår bl.a. företrädare för arbetsmarknadens parter. På initiativ inleddes den s.k. mellan den europeiska fackliga samorganisationen och arbetsgivarorganisationerna UNICE och CEEP och kommissionen. Dessa överläggningar har därefter formellt förankrats genom artikel 118b i EG- fördraget. Med stöd av denna artikel skall kommissionen sträva efter att utveckla dialogen mellan arbetsgivare och arbetstagare på europeisk nivå så att den, om parterna så önskar, kan leda till avtalsreglerade relationer . Parterna har aktivt medverkat i EU-arbetet på sysselsättningsområdet. Vid ett möte med sociala dialog-kommittén antog UNICE, CEEP och EFS en deklaration inför toppmötet om sysselsättning . 10.1.2 Sociala avtalets införlivande i EG-fördraget Ett viktigt resultat av regeringskonferensen är att det sociala protokollet avskaffas och innehållet i avtalet om socialpolitik integreras med fördraget. De nya bestämmelserna i avdelning VIII av fördraget bygger på innehållet i avtalet om socialpolitik, till vilket fogats merparten av de delar i de existerande artiklarna 117 122 som inte innefattats i avtalet. har på ett framgångsrikt sätt verkat för att integrera avtalet med fördraget i förhandlingarna. Genom Amsterdamfördraget skapas en enhetlig fördragsmässig grund för EU-ländernas samarbete på det sociala området, ett samarbete som kommer att omfattas av samtliga medlemsländer. Kommissionen åläggs nu i enlighet med artikel 118a att alltid samråda med arbetsmarknadens parter innan kommissionen presenterar socialpolitiska förslag. Detta innebär en väsentlig förstärkning av arbetsmarknadsparternas roll i EU- arbetet på dessa områden. 10.2 Arbetsmarknadsfrågor 10.2.1 och arbetsmarknadsfrågor beslutade rådet att inrätta en kommitté för sysselsättnings- och arbetsmarknadsfrågor (rådsbeslut 12404/96). Kommittén skall fungera som stöd- och beredningsorgan för arbetsmarknads- och socialministrarna i arbetet med sysselsättningsfrågor. följa utvecklingen på sysselsättningsområdet i gemenskapen, övervaka medlemsstaternas sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik, underlätta informations- och erfarenhetsutbytet mellan medlemsstaterna samt med kommissionen, sammanställa rapporter och utarbeta förslag till rådet. Kommitténs arbete skall samordnas med det arbete som bedrivs inom ramen för ekonomisk-politiska kommittén och även upprätthålla erforderliga kontakter med den permanenta sysselsättningskommittén. Kommittén skall bestå av två ordinarie ledamöter och två suppleanter per medlemsstat samt två ledamöter och två suppleanter från kommissionen. Kommissionen skall tillhandahålla kommitténs sekretariat, och mötena organiseras av rådssekretariatet. avhölls tio möten i kommittén. Arbetet i kommittén har koncentrerats till att upprätta och utveckla instrument för en effektiv övervakning och utvärdering av sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik samt att identifiera goda exempel. Utvecklingen av gemensamma indikatorer och upprättandet av s.k. benchmarking har varit centralt i arbetet. Kommittén har särskilt studerat benchmarking som metod för att utvärdera situationen för ungdomar, långtidsarbetslösa och kvinnor. Kommittén har vidare haft en central roll i upprättandet av interimsrapporten inför Europeiska rådets möte i samt den gemensamma rapporten om sysselsättning inför Europeiska rådets extra möte om sysselsättning i .