prop · GL0347 · 1998-01-01 00:00:00 — Undersökningstillstånd får då meddelas den som inne- har koncessionen eller efter dennes medgivande annan. Bakgrunden till denna reglering finns redovisad i den allmänna motiveringen. Det skall för tydlighets skull påpekas att undersökningstillstånd som fanns vid tiden för ansökan om bearbetningskoncession eller som med- delats senare dvs. när en skyddszon inte funnits, fortsätter att gälla och således även kan förlängas utan att drabbas av att en skyddszon upp- rättats. 9 b § Paragrafen är ett komplement till 9 a §. Eftersom redan en ansökan om bearbetningskoncession kan dra till sig andra prospektörer måste skydds- zonen få effekt redan från . Det är dock inte aktuellt att redan vid ansökningstillfället avslå en ansökan eftersom det är ovisst inom vilket område som bearbetningskoncessionen slutligen meddelas. Istället skall en ansökan om undersökningstillstånd förklaras vilande det tar till dess att bearbetningskoncessionen prövats slutligt. 3 kap. 6 § Det införs ett nytt stycke i paragrafen. För att komma till rätta med den tveksamhet som rått om kan villkora sitt medgivande anges i tredje stycket att så kan ske. Till förtydligande av skyddet just för de områden som avses i 3 kap. 5 § lagen om hushållning med naturresurser m.m., de s.k. obrutna fjällområdena, anges att ett medgivande till under- sökning i dessa områden skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att skydda områdets natur- och kulturvärden. Detta innebär att ett medgivande skall förenas med villkor, om det behövs för att förhindra att påtaglig skada uppkommer. Om det inte finns en sådan risk behöver medgivandet alltså inte villkoras. 7 § Till förtydligande införs ett nytt stycke i paragrafen som anger att bergmästaren får förena sitt medgivande till undersökningsarbeten inom vissa områden med villkor. 6 kap. 3 § I paragrafen finns regler om återkallelse av undersökningstillstånd och koncession. Paragrafen har endast ändrats på det sättet att en ny grund för återkallelse har införts. Ändringen innebär att ett undersökningstillstånd kan återkallas om en tillståndshavare bryter mot de villkor som eller bergmästaren enligt 3 kap. 6 respektive 7 § uppställt för sitt medgivande till undersökningsarbeten. 8 kap. 1 och 3 §§ Lagtexten har ändrats som en följd av att de två bergmästardistrikten slås samman till ett. 9 kap. 4 § Lagtexten har ändrats som en följd av att de två bergmästardistrikten slås samman till ett. 14 kap. 3 § Den rapporteringsskyldighet som regleras i paragrafen infördes ursprungligen då minerallagen trädde i kraft . En möjlighet att föreskriva en motsvarande skyldighet fanns enligt lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter men saknades i gruvlagen (1974:342). Den föreslagna ändringen innebär att rapporteringsskyldigheten kommer att omfatta även resultaten av undersökningen i form av rådata. Rapportering skall ske från utgången av ett undersökningstillstånd. Rapporteringsskyldigheten gäller endast för yrkesmässiga under- sökningar som utförts med stöd av undersökningstillstånd. Såsom ut- vecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 8.2) skall rådata från undersökningarna redovisas. Däremot behöver redovisningen inte om- fatta tolkade resultat i form av de slutsatser och bedömningar som prospektören gjort. Av andra stycket framgår att närmare föreskrifter om redovisningens innehåll och utformning får meddelas. Rapporterings- skyldigheten inträder även när en del av ett område frånträds. Fristen för lämnande av rapport löper inte ut vid överlåtelse av ett undersöknings- tillstånd men skyldigheten följer den nye innehavaren. Det står självfallet överlåtaren fritt att själv förvara resultaten för ett senare överlämnande eller att vid överlåtelsen lämna resultatet till bergmästaren. Av bestämmelsen följer att ett resultat som tillståndshavaren själv har hand om inte får förstöras även om han inte längre har behov av det. Tillståndshavaren har en plikt att förvara materialet till dess att det över- lämnas till bergmästaren. Undersökningsresultat utgör uppgifter om affärs- och driftförhållanden hos den som har bedrivit undersökningsarbetet. Av 8 kap. 6 § sekretess- lagen (1980:100) framgår att sekretess gäller i den utsträckning som regeringen föreskriver, för sådana uppgifter som avser bl.a. tillsyn med avseende på näringslivet, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Regeringen har redan föreskrivit om sekretess för enskilds affärs- eller driftförhållanden i statlig myndighets verksamhet som består i tillsyn enligt minerallagen. Undersökningsresultaten kom- mer alltså att omfattas av sekretess enligt nuvarande bestämmelser. Sekretessen bör tidsbegränsas enligt vad som närmare utvecklas i den allmänna motiveringen. Övergångsbestämmelser Lagen föreslås träda i kraft . Av övergångsbestämmelserna framgår att bestämmelserna om en skyddszon endast kommer att gälla för bearbetningskoncessioner som meddelats efter . På Lagrådets inrådan har andra punkten förtydligats på så sätt att den knyter an till bergmästarens beslut. Det förhållande att detta beslut överklagas och att ett laga kraftvunnet beslut föreligger först efter är inte av betydelse för tillämpningen av bestämmelserna om en skyddszon. Vidare framgår att den utvidgade redovisningsskyldigheten endast kommer att gälla för undersökningsarbeten som utförts med stöd av tillstånd som meddelats efter lagens ikraftträdande. Sammanfattning av utredningens betänkande Utredningen om statens roll för främjande av den svenska gruvnäringens utveckling har fått i uppdrag att analysera och lämna förslag inom en rad områden. Uppdraget har bestått i: att utvärdera de senaste årens för- ändringar inom gruvnäringen och erfarenheterna av minerallagen; att analysera prospekteringen, baskarteringen, behovet av kompetensför- sörjning och FoU, samt i samband därmed, ansvarsfördelningen mellan staten och gruvnäringen; att analysera statens roll i internationellt sam- arbete, ansvarsfördelningen mellan statliga organ, bl.a. huvudmanna- skapet för SGU, samt att analysera och lämna eventuellt förslag till förändring i minerallagen som innebär skyldighet för prospektörer att rapportera resultaten av sitt undersökningsarbete. I direktiven ingår också att avge förslag om hur negativa konsekvenser för miljön och naturvården skall kunna minimeras vid såväl under- sökningsarbeten som vid bearbetningskoncessioner. Gruvindustrin i har historiskt sett varit grund för utvecklingen av den metallurgiska industrin och verkstadsindustrin. finns ett starkt samband dessa industrier emellan och vissa av dem har ut- vecklats i nära samarbete med gruvindustrin. bidrog svenska vetenskapsmän av högsta internationella klass från bl.a. Bergskollegiet till upptäckten av ett stort antal grundämnen. Många av gruvorna i finns i glesbygd eller områden som skulle varit glesbygd om inte gruvorna funnits. Bygden är i sådana fall helt beroende av gruvorna. och /är exempel på platser där samhällena har byggts upp kring gruvorna och där gruv- företagen är helt dominerande arbetsgivare, men där en viss diversi- fiering av näringslivet skett. och är gruvor som finns på orter som är praktiskt taget helt beroende av gruvorna för sin överlevnad. Gruvindustrin ger inte bara sysselsättning direkt, utan bidrar även till sysselsättning bland entreprenörer och inom tjänstesektorn. Sys- selsättning skapas även inom prospekteringen, som ju är en förutsättning för gruvdrift. Den svenska gruvindustrin beräknas ha omsatt och direkt sysselsatt ca 4 500 personer. Den totala malm- produktionen var ca 1995. Ungefär hälften av detta ut- görs av järnmalm. är ett betydande gruvland och hade 1995 den största gruvproduktionen av bly-, guld-, silver- och järnmalm inom EU. har den statliga prospekteringen avvecklats. Flera av de upptäckter som gjordes inom den statliga prospekteringen har därefter övertagits av andra prospektörer. En av fyndigheterna, grafitfyndigheten vid Kringeltjärn i , har utvecklats till gruva. På ytterligare några fynd har ansökan om bearbetningskoncession inlämnats. Den information som återstår från statens prospektering sedan fyndigheter och uppslag sålts har samlats hos SGU i Mineralinforma- tionskontoret i . Ett kvarstående problem efter statens tidigare engagemang i gruv- branschen är efterbehandlingen av restprodukterna vid Adakgruvan. Dessa beräknas kunna åtgärdas enligt en nyantagen plan. Det är ange- läget att forskningen fortsätter om hur hanteringen av gruvindustrins restprodukter skall åtgärdas. Forskningen bör bedrivas med målsättning- en att få bättre kunskap om de vittringsprocesser som skapar försurat vatten och frigör metaller samt spridningsmekanismerna för dessa. Forskningen bör också inriktas på att ta fram kostnadseffektiva metoder för efterbehandling. Denna forskning kommer att visa sig värdefull såväl för och svenska gruvindustrin som för med dess miljöproblem. Sammanslagningen av gruvlagen (1974:342) och lagen (1974:850) om vissa mineralfyndigheter till minerallagen medförde ingen större skillnad för prospekteringen. Däremot underlättade borttagandet av bestämmelsen om kronoandel i minerallagen för prospektörerna, som fick tydligare och enklare regler. Likaledes underlättade upphörandet av lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m. genom att det inte längre behövs särskilt tillstånd för utländska prospektörer att få ha undersök- ningstillstånd eller bearbetningskoncession i . Resultatet visar sig nu i ökad prospektering med en mycket positiv trend. Insatserna beräknas vara ca och prognosen pekar mot fortsatt ökning till . Resultatet av den ökade prospekteringen i form av nya gruvor visar sig först . Malmbasen är den reserv av malm som finns tillgänglig för brytning. Den har, om man undantar järnmalmerna, varierat kring ett medianvärde på ca och var vid utgången av 1995 ca . Om man bortser från malmen i den domine- rande Aitikgruvan finns en malmbas på ca i övriga gru- vor. Denna nivå har varit men sjönk från nivån . Prospekteringsutvecklingen i är således klart positiv. Det är emellertid svårt att med säkerhet ange vilken prospekteringsvolym som kan leda till bibehållen malmbas. Många faktorer inverkar, bl.a. ekono- miska, såsom utveckling av metallpriserna, den svenska valutan, energi- kostnaderna, det allmänna kostnadsläget i , storleken på skatter och avgifter samt lagstiftningen och dess tillämpning. Påverkande är även målsättning och effektivitet i prospekteringen hos företagen i branschen. Den svenska malmbasen för ickejärnmalmer är i stort sett lika stor nu som den var . Jag finner att den nuvarande utvecklingen är sund och om den fortsätter ger en bibehållen malmbas. Men marknadsföringen av minerallandet utomlands är viktig. Den måste vara relevant så att den motsvarar vad företagen konfronteras med när de etablerar sig här. Särskilt angeläget är ökad publicering av vetenskapliga, främst malm- geologiska, artiklar i de geologiska facktidskrifterna, som når direkt fram till de geologer som har ett avgörande inflytande på val av land och område att prospektera i. Jag finner inte skäl att föreslå vare sig statlig prospektering eller särskilt statligt stöd till prospekteringen. Det skulle kunna bidra till en ändring i konkurrenssituationen. Det finns möjligheter till finansiering av prospektering genom att kapital söks via kapitalmarknaden. Detta är särskilt väl utvecklat i . Viktigt för den fortsatta utvecklingen av prospekteringen i landet är att nytillkomna och redan etablerade gruv- och prospekteringsföretag finner det intressant och värt att satsa i . Baskarteringen är en form av infrastruktur i kunskap som staten tillhandahåller genom SGU och som nyttjas av dem som prospekterar. SGUs anslagstilldelning för verksamheten har varierat och målen ändras därefter. har medelstilldel- ningen minskat. Industrin har uttryckt krav på en mycket högre takt i karteringen i synnerhet i de mest prospekteringsintressanta områdena i , och Bergslagen. Jag anser inte att det är realis- tiskt att kunna finansiera en så kraftig ökning i takten av baskarteringen som industrin önskar. Däremot finns det anledning att återgå till den nivå som statsmakterna angav som lämplig /95 och som resulterade i en plan 1994. Vid min utvärdering av minerallagen och dess tillämpning har jag funnit att den bör ändras i några avseenden som främst rör undersök- ningstillstånd. Jag föreslår förändringar i fråga om karenstiden, giltig- hetstiden av ett undersökningstillstånd och rapporteringsskyldigheten. Jag föreslår även införande av en skyddszon runt bearbetningskonces- sioner och en förändring av vissa avgifter. Det har inte kommit fram något som tyder på att införandet av den (ensidiga) treåriga karenstiden för prospektören haft någon nämnvärd effekt på prospekteringsviljan. Något tungt vägande skäl för att sätta en prospektör som utfört arbete i sämre ställning än andra finns därför inte. Jag föreslår att den treåriga karenstiden för prospektörer ersätts med en karenstid som gäller för alla. Den maximala giltighetstiden för ett undersökningstillstånd är . I takt med att prospekteringen delvis fått en annan inriktning, bl.a. mot djupare belägna , har behovet ökat av att kunna förlänga den. Jag föreslår därför att giltighetstiden kan förlängas med ytterligare högst i vissa fall där det är särskilt angeläget. I syfte att skydda igångvarande gruvor och motsvarande anläggningar mot prospektering i direkt anslutning till dem föreslår jag att en skydds- zon införs omkring bearbetningskoncessionerna. Inom skyddszonen råder förbud mot beviljande av undersökningstillstånd för annan än koncessionshavaren. Jag föreslår att den nu gällande rapporteringsskyldigheten för den som innehar undersökningstillstånd utvidgas till att även omfatta resultaten från undersökningarna. Det är dock endast obearbetad data som behöver lämnas. En så utformad redovisningsskyldighet kan i och för sig initialt upplevas som betungande men överväger fördelarna. Eftersom oklarhet rått om bergmästaren och kan villkora medgivanden till undersökningsarbeten föreslår jag att det uttryckligen införs en sådan bestämmelse. Vidare har jag till säkerställande av skyd- det för de särskilt känsliga obrutna fjällområdena föreslagit att ett med- givande i dessa områden skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att förhindra skador. Jag har dessutom föreslagit att ansöknings- och undersöknings- avgifterna ändras, bl.a. på det sättet att ansökningsavgiften dels görs lika för alla koncessionsmaterial och dels blir arealberoende. Min uppfattning är att ett sådant system verkar hämmande på okynnesansökningar. En analys av gruvindustrins kompetens- och forskningsbehov leder fram till att en förstärkt satsning bör göras på området för malmgeologisk forskning. Det bör ske dels genom att medel görs tillgängliga enligt förslag i SGUs anslagsframställning och dels genom att en professur i malmgeologi inrättas samt att professuren i tillämpad geofysik åter- inrättas vid i . Gruvbranschen har tagit initiativ till att bilda ett centrum för tillämpad malmgeologisk forskning i och delfinansierar där två deltidspro- fessurer och en forskare på heltid. Utvecklingen mot som gruv- centrum kan förstärkas, bl.a. genom samarbete med kunskapscentret . För att säkerställa fortsatt utveckling av kunskap för gruvindustrin inom berg- och mineralteknik föreslås att ett särskilt program för forsk- ning i anslutning till forskarutbildningen utarbetas samt att särskilda åt- gärder vidtas för att säkra en god kompetensförsörjning. Därför bör bl.a. Tekniska bygga nätverk med välrenommerade gruv- universitet. En strategi bör utarbetas för att göra forskarutbildningen mera attraktiv, särskilt för industriforskare. Efter att ha granskat arten av SGUs samlade verksamhet och använd- ning av dess resultat och tjänster i samhället finner jag att det finns skäl att behålla den nuvarande ordningen, bl.a. innebärande att SGU enligt min mening även fortsättningsvis skall tillhöra Närings- och handels- departementet. Bland övriga verk och myndigheter som kommer i kontakt med gruv- näringen finner jag att en uttunning i kompetensen om näringen har skett på vissa håll och att det således finns luckor. I den mån det inte går att fylla luckorna inom myndigheterna förespråkar jag ett ökat samarbete och kompetensutbyte mellan myndigheterna. Det gäller särskilt när kom- petensen behövs sporadiskt. Jag har också noterat att bergmästarna är hårt belastade av ansökningar om undersökningstillstånd, en följd av de senaste årens framgångsrika mineralpolitik, vilket leder till oacceptabelt lång väntetid för att få tillstånd. Organisationen och relationen till SGU uppfattas dessutom som oklar inom gruvindustrin. Dessa frågor bör ut- redas närmare inom SGU och resultera i förslag till åtgärder till Närings- och . SGU och SGI har vissa beröringspunkter i sin verksamhet. Såväl på den vetenskapliga som den administrativa sidan finns gemensamma nämnare. För att få en uppfattning om eventuella samordningsvinster av ett sammanslaget SGU SGI föreslår jag därför att regeringen ser över denna fråga. Eftersom utredningen enligt direktiven skall behandla gruvnäringen kommer flera mineralgrupper att i stor omfattning hamna utanför. Pro- blemställningar och villkor är endast delvis sammanfallande mellan dessa grupper och gruvindustrin. Det finns bland dessa en potential för en utökad svensk mineralindustri och det förtjänar därför en närmare analys av förutsättningarna för en sådan utökning. Flera olika samarbetsorgan och inriktningar finns som berör gruv- näringen, särskilt inom forskning och utveckling samt internationella studiegrupper som arbetar för ökad transparens vad avser information om marknaderna för bl.a. bly, zink, koppar och nickel. Den svenska kompe- inom gruvbranschen skulle kunna utnyttjas bättre internationellt. Särskilt i vårt närområde i norra skulle vår kunskap kunna ut- nyttjas bättre. har stor potential för mineralhantering och har också stora problem när det gäller efterbehandling av gruvindustrins restprodukter. Jag föreslår därför att det granskas närmare under vilka förutsättningar kan delta i utvecklingen av mineralindustrin i norra , särskilt med inriktning på . Utredningens lagförslag Härigenom föreskrivs i fråga om minerallagen (1991:45) dels att 2 kap. 7 och 9 §§, 3 kap. 6 och 7 §§ och 14 kap. 3 § samt rubriken närmast före 2 kap. 9 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 kap. 9 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 7 § Har giltighetstiden förlängts enligt 6 §, skall den på ansökan av till- ståndshavaren förlängas med ytter- ligare sammanlagt högst , om det finns synnerliga skäl. Har giltighetstiden förlängts enligt 6 §, skall den på ansökan av till- ståndshavaren förlängas med ytter- ligare sammanlagt högst , om det finns synnerliga skäl. Giltighetstiden kan utöver vad som anges i första stycket förlängas med ytterligare högst , om tillståndshavaren visar att betydan- de arbete har nedlagts inom om- rådet och att det är sannolikt att vidare undersökningar kommer att leda till att bearbetningskoncession kan meddelas. Karenstid Hinder mot undersökningstillstånd 9 § När ett undersökningstillstånd eller en berbetningskoncession har upp- hört att gälla, kan en ansökan från tillstånds- eller koncessionshavaren om nytt undersökningstillstånd be- träffande mark inom samma om- råde inte prövas förrän har förflutit från det att tillståndet eller koncessionen upphörde att gälla. Om det föreligger synnerliga skäl, får bergmästaren medge un- dantag från bestämmelserna i första stycket. När ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession har upp- hört att gälla, kan en ansökan om undersökningstillstånd beträffande mark inom samma område prövas tidigast efter det att tillståndet eller koncessionen upphörde att gälla. Om det föreligger synnerliga skäl, får bergmästaren medge un- dantag från bestämmelserna i första stycket. Undersökningstillstånd får inte meddelas för ett område på mindre avstånd än från grän- sen för ett område som omfattas av bearbetningskoncession. Om en gruva eller motsvarande anlägg- ning inte tagits i drift efter det att bearbetningskonces- sionen meddelades får dock under- sökningstillstånd meddelas inom området. Efter att en ansökan om bear- betningskoncession givits in skall vad som stadgas i första stycket gälla för tiden till dess att frågan om koncession slutligen avgjorts. I avvaktan på ett slutligt beslut om den sökta bearbetningskoncessio- nen skall en ansökan om under- sökningstillstånd inom det i första stycket nämnda området förklaras vilande till den del det berörs. Utan hinder av vad som stadgas i första stycket får undersöknings- tillstånd inom området meddelas den som innehar den gruva eller anläggning som är i drift med stöd av aktuell bearbetningskoncession. 3 kap. 6 § 1 Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som statlig myndighet hos regering- en begärt skall avsättas till national- park eller i strid med föreskrifter som har meddelats beträffande na- turreservat med stöd av naturvårds- lagen (1964:822). Undersökningsarbete får inte hel- ler, utan medgivande av länsstyrel- sen, äga rum inom 1. befästningsområde och sådant område utanför detta som regering- en bestämmer, 2. kyrkogård och annan begrav- ningsplats, 3. område som avses i 3 kap. 5 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som statlig myndighet hos regering- en begärt skall avsättas till national- park eller i strid med föreskrifter som har meddelats beträffande na- turreservat med stöd av naturvårds- lagen (1964:822). Undersökningsarbete får inte hel- ler, utan medgivande av länsstyrel- sen, äga rum inom 1. befästningsområde och sådant område utanför detta som regering- en bestämmer, 2. kyrkogård och annan begrav- ningsplats, 3. område som avses i 3 kap. 5 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Medgivande enligt andra stycket punkten 3 skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att förhindra att påtaglig skada upp- kommer för områdets natur- och kulturvärden. får även i övrigt förena medgivande med villkor. 7 § Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom 1. område inom trettio meter från allmän väg eller sådan vägsträck- ning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats, 2. område inom från tomt med byggnad där någon är bosatt under övervägande del av året, 3. område med kyrka, annan samlingslokal, undervisningsan- stalt, hotell eller pensionat eller om- råde med vårdanstalt, elevhem eller liknande inrättning, om den är av- sedd för mer än femtio personer, 4. område med elektrisk kraft- station eller industriell anläggning, 5. område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt (1987:10). I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestäm- melserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motver- kas, får dock mindre avvikelser göras. Utan hinder av vad som före- skrivs i första stycket 2 4 får undersökning ske, om medgivande har lämnats av den som berörs av arbetet. I fall som anges i första stycket 2 skall medgivande lämnas av ägaren till byggnaden eller tomten och den som har nyttjande- rätt till den. I fall som anges i första stycket 3 och 4 skall medgivande lämnas av ägare och nyttjanderätts- havare.