prop · GL03152 · 1998-01-01 00:00:00 — Detta gäller särskilt vid en jämförelse med exem- pelvis löntagare, som under anstaltsvistelse i regel helt saknar inkomster. Å andra sidan innebär en ordning som bygger på reducering av garantipension att det belopp en intagen faktiskt undandras under vistelse på anstalt kan variera mycket starkt beroende på förekomsten av sådan pension. Detta är i och för sig inte helt tillfredsställande vilket också påpekats av läns allmänna försäkringskassa. I mindre mån finns dock även beträffande dagens reduceringsregler motsvarande effekt på sätt som beskrivits ovan i detta avsnitt. I avvaktan på den ovan beskrivna översynen av ett system med debitering föreslår vi att en regel om reducering av garantipensionen införs i lagen om garantipension. I likhet med vad som gäller enligt kungö- relse om allmän pension vid viss anstaltsvård föreslår vi att det i be- stämmelsen om reduktion av pension i lagen om garantipension före- skrivs att pensionsberättigad vid olovlig avvikelse från anstalt alltjämt skall anses som intagen vid bedömningen av om reducering av pension skall ske. Som framgått av redogörelsen i avsnitt 12.1 torde det dock inte längre föreligga något behov av en bestämmelse om uppräkning av pensionen vid längre eller tidsobegränsad vistelse utanför anstalt eftersom sådana vistelser i praktiken inte längre förekommer. Vi anser vidare att en intagen, liksom enligt nuvarande regler, bör få behålla pension upp till ett visst belopp, det s.k. förbehållsbeloppet. gällande nivå, , bör med viss justering för be- skattningen av garantipensionen då tjäna som riktmärke. Med denna ut- gångspunkt föreslår vid att förbehållsbeloppet bestäms till av pris- basbeloppet vilket för före skatt motsvarar . Med hänsyn till garantipensionens karaktär av grundskydd bör den in- tagne få behålla garantipension upp till förbehållsbeloppet endast i den mån han eller hon inte är berättigad till inkomstgrundad ålderspension. Detta innebär att inkomstgrundad ålderspension till skillnad från , skall räknas in i förbehållsbeloppet. Om den inkomstgrundade ålderspensionen överstiger förbehållsbeloppet reduceras alltså eventuell garantipension ned till . I det nuvarande systemet finns i andra stycket kungörelsen om pen- sionsbelopp enligt 10 kap. 2 § första stycket AFL en regel om att Riks- försäkringsverket, om den pensionsberättigade på grund av sitt tillstånd inte kan tillgodogöra sig det förbehållsbelopp som normalt utges, får besluta att sätta ned beloppet till lägst . Beslut med tillämpning av denna regel torde dock vara ytterligt ovanliga och det har, såvitt framkommit, inte fattas några sådana beslut . Mot denna bakgrund föreslår vi inte här någon motsvarande regel i det reformerade pensionssystemet. Enligt nuvarande regel om reduktion av pension vid anstaltsvistelse sker avdrag på pension först när en intagen under en hel kalendermånad. fr.o.m. den första t.o.m. den i en månad, vistats på an- stalt. Denna regel har varit föremål för åtskillig kritik eftersom den medför att den som i en månad påbörjar avtjänandet av ett straff på en månad eller däröver drabbas av reducering för tiden fr.o.m. första avtjänandedagen medan den som påbörjar avtjänande i en månad får pensionen reducerad, i fall då straffet är långt, först för tiden fr.o.m. den andra avtjänandemånaden. Några mer beaktansvärda skäl för att i det reformerade systemet bibehålla villkoret med kalendermånad föreligger inte och vi föreslår därför att det inte införs någon sådan regel i det reformerade ålderspensionssystemet. En konsekvens av detta är att även frihetsberövande som sträcker sig över en del av en kalendermånad kan föranleda reducering av pension. har framfört att reducering av pen- sion bör ske redan fr.o.m. för frihetsberövandet. Av inte minst rent administrativa skäl anser regeringen det dock motiverat att löper innan pensionen börjar reduceras. Vi föreslår därför att re- ducering skall påbörjas först efter 30 dagars sammanhängande frihetsbe- rövande, varvid dock liksom sammanräkning skall ske av, i före- kommande fall, antalet dagar som den intagne varit häktad respektive intagen i kriminalvårdsanstalt. underrättas försäkringskassorna manuellt om häktning av en pensionsberättigad och automatiskt via ADB beträffande intag- ningar i kriminalvårdsanstalt. läns allmänna försäkrings- kassa har påpekat att de underrättelserna om häktning fungerar mycket dåligt och efterlyser därför maskinella underrättelser alternativt samkörning av kriminalvårdsregister och socialförsäkrings- register. Frågor av detta slag bör emellertid, enligt regeringens uppfatt- ning, övervägas i annat sammanhang, eventuellt i samband med den ovan nämnda översynen. Vi lämnar därför här inte något förslag i denna del. I vart fall vid kortare frihetsberövanden torde den föreslagna ordningen med reducering avseende del av kalendermånad ställa krav på att reduce- ringen kan ske i efterskott, dvs. reduceringen av pensionen verkställs genom kvittning månaden efter den månad reduceringen avser. Detta bör dock endast ske i den mån så kan ske enligt reglerna om återbetalning av garantipension. Dessa regler är närmare beskrivna i avsnitt 8.4. I det reformerade pensionssystemet torde vidare finnas behov av en regel, motsvarande vad som gäller enligt 10 kap. 2 § andra stycket AFL, om att skall kunna medge en nära anhörig till den pensionsberättigade rätt att uppbära hela eller del av den pension som reducerats i anledning av vistelsen på anstalt. Regeringen föreslår därför att en sådan regel införs i lagen om garantipension. Liksom bör förutsättningen för ett sådant medgivande vara att den anhörige är beroende av den pensionsberättigade för sin försörjning. Som redovisats i avsnitt 12.1 har systemet med reduktion av pension för de grupper som vistas på hem för vård eller boende eller i familjehem inom i praktiken ersatts med ett system med avgiftsdebitering för uppehälle enligt 34 § socialtjänstlagen. Den återstående grupp beträffande vilken 10 kap. 3 § AFL är tillämplig och till vilken ålderspension kan komma att utges utgörs numera endast av dem som bor på vårdhem som avses i lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Som angetts i avsnitt 12.1 skall dessa vårdhem vara avvecklade . Avveckling skall således ha skett när de reformerade reglerna angående garantipension träder 2001. Mot bakgrund av detta saknas anledning att i lagen om garantipension föra in någon bestämmelse motsvarande 10 kap. 3 § AFL. har häremot invänt att någon åtskillnad inte bör göras mellan statliga och kommunala institutioner. Denna skillnad finns emellertid enligt vad som redovisats ovan genom möjligheten till avgiftsdebitering enligt 34 § socialtjänstlagen. I praktiken innebär därför inte vårt förslag någon ändring i förhållande till nuvarande regler. För försäkrade enligt AFL som på grund av brott dömts till kontrakts- vård reduceras enligt 3 kap. 15 § andra stycket AFL, på begäran av den som svarar för vårdkostnaderna, eventuell sjukpenning för som den försäkrade bereds vård på institution. Det belopp som sjukpenningen minskas med betalas ut till den som har bekostat vården, dvs. antingen till kriminalvården eller till en kommun. Avdraget på sjukpenning sker med per dag, dock högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Enligt nuvarande regler berörs däremot inte pension i sig vid institu- tionsvistelse i anledning av en dom på kontraktsvård. har i sin granskningsrapport beträffande område (RRV:s dnr 29 95 3231) anfört att en översyn av regelverket bör vidtas för att få till stånd en mer enhetlig reglering vad beträffar hur vistelse på behandlingshem i anledning av kontraktsvård skall inverka på sjukpenning respektive pension. har i ett yttrande över granskningsrapporten biträtt verkets uppfattning. Som redovisats ovan i avsnitt 12.1 föreligger en möjlighet för kommunerna att med stöd av 34 § socialtjänstlagen debitera en kontraktsvårdsdömd viss ersättning, per dag, för kostnaderna för den del av behandlingstiden som kommunen är betalningsansvarig för. Möjligheterna att på detta sätt debitera ersättning för uppehället enligt 34 § socialtjänstlagen har bl.a. motiverats med att det ur rehabiliterings- synpunkt finns skäl för att en viss ersättning skall betalas. Vården av den intagne inriktas på att han skall kunna leva ett självständigt liv och ta ansvar för sin egen ekonomi. Att i mån av förmåga betala för sitt uppe- hälle har ansetts vara ett centralt inslag i en normal tillvaro. Detta intresse gör sig naturligtvis i lika stor utsträckning gällande beträffande en pensionsberättigad som i anledning av en dom på kontraktsvård på kriminalvårdens bekostnad vistas på behandlingshem. Liksom beträffande häktade och intagna på kriminalvårdsanstalt kan det också te sig orimligt att en intagen på behandlingshem uppbär ogra- verad grundskyddspension som han eller hon tillhandahålls en betydande del av normala förnödenheter på kriminalvårdens bekostnad. Till detta kommer intresset av att personer som på grund av missbruk vistas på behandlingshem i ekonomiskt avseende behandlas på ett mer enhetligt sätt. Det framstår mot bakgrund härav som väl motiverat att införa en regel som innebär en rätt för kriminalvården att, under tid då kriminalvården står för kostnaden för vården, debitera en pensionsberättigad som vistas på behandlingshem i anledning av en dom på kontraktsvård ersättning för uppehället motsvarande vad som gäller den som är sjukskriven un- der sådan vistelse. En sådan regel om avgiftsdebitering vid vistelse på behandlingshem bör dock vara aktuell för såväl olika former av ålderspension, som för efterlevandepension och förtidspension. Systemet för efterlevande- pension är föremål för utredning och utredarens förslag skall redovisas för regeringen . Beträffande för- tidspensionen har regeringen i den överlämnade propositionen 1997/98:111 Reformerad förtidspension, m.m., med riktlinjer för en reformering av dagens förtidspension, inte lämnat några förslag på området med hänvisning till den planerade översynen av hur institutionsvistelser bör påverka socialförsäkringsförmåner. Eftersom debitering för vistelse på behandlingshem kan komma att ske vid pension enligt ett flertal lagar är det regeringens uppfattning att en sådan regel i stället bör tas in i en särskild lag. Därtill kommer att det inte finns någon motsvarande debiteringsregel varför övervägande i denna del lämpligen bör ske i den ovan nämnda översynen. Vi lämnar därför inte heller här förslag till någon sådan bestämmelse. 13 Särskilda folkpensionsförmåner 13.1 Inledning I dagens grundskyddssystem kompletteras folkpensionen, pensionstill- skottet och det särskilda grundavdraget med vissa särskilda folkpen- sionsförmåner som utges som tillägg till folkpensionen. Dessutom in- går i regelsystemet för folkpensioneringen några förmåner som utges som självständiga förmåner. I det reformerade pensionssystemet skall grundskyddet i form av folkpension, pensionstillskott och särskilt grundavdrag ersättas av ga- rantipensionen. Frågan är hur det skall förfaras med dessa särskilda folkpensionsförmåner vid övergången till det reformerade pensions- systemet. De förmåner som vi skall behandla i detta avsnitt är handi- kappersättning, vårdbidrag, särskilt pensionstillägg, hustrutillägg och barntillägg. 13.2 Handikappersättning och vårdbidrag Regeringens förslag: Handikappersättningen och vårdbidraget be- hålls enligt nuvarande regler och görs om till självständiga förmåner. Promemorians förslag: Förslaget i promemorian stämmer i överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Länsrätten i anser att det i den föreslagna lagen bör införas en bestämmelse som klart uttalar att handikappersättningen och vårdbidraget kan omprövas och helt eller delvis dras in vid ändrade förhållande. Länsrätten påpekar att, såvitt avser handikappersättningen, detta anses följa av vad som uttalats i förarbeten angående handikappersättningens nivå. Handikappförbundens Samarbetsorgan och Pensionärernas Riks- organisation har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Handikappersättning utges dels som en självständig förmån, dels som tillägg till pension. Handikapper- sättningen har sitt ursprung i bestämmelserna om invaliditetsersättning och invaliditetstillägg som infördes vid tillkomsten av lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL. Ersättningarna motiverades av de särskilda behov som de som är svårt invalidiserade har på grund av höjda levnads- kostnader och försämrade möjligheter till normal livsföring och att dessa behov inte tillgodosågs genom de generella pensionsförmånerna. Handikappersättning enligt nuvarande regler utges till den som för avsevärd tid har fått sin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han eller hon i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan, för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan eller i övrigt har betydande merutgifter på grund av sin nedsatta funktionsförmåga. Ersättningen uppgår, beroende på hjälpbehovets om- fattning, till 69, 53 eller av prisbasbeloppet. Ersättningen är inte skattepliktig. Handikappersättning kan utges även efter under förutsätt- ning att den försäkrade har fått funktionsförmågan nedsatt och behovet av ersättning alltjämt kvarstår. Behovet av handi- kappersättning skall omprövas när den försäkrade tillerkänns förtids- eller ålderspension. De samordningsregler som gäller innebär att handikappersättningen anpassas till att förtids- eller ålderspension utges. När ålderspensionen börjar utges skall handikappersättningen utges på grundval av samma antal år med pensionspoäng eller samma bosätt- ningstid som ligger till grund för beräkningen av folkpensionen. Förutom att en omprövning av behovet av handikappersättning alltid skall göras när den försäkrade tillerkänns förtids- eller ålderspension sker dessutom en automatisk förändring av storleken på ersättningen till den som är blind. Sådan ersättning uppgår för tid före förtids- eller ålderspension till av prisbasbeloppet och för tid därefter till av prisbasbeloppet. Som påpekats av länsrätten i och kan förutsätt- ningarna för en försäkrads rätt till handikappersättning även skifta till följd av andra omständigheter. I förarbetena till den aktuella bestämmel- sen betonas också att den försäkrade enligt 16 kap. 8 § ålagts en skyldig- het att anmäla ändrade förhållanden till (prop.1974:129 s. 110). infördes en rätt till vårdbidrag i form av invaliditets- ersättning för dem som var och som på grund av sjukdom, psykisk efterblivenhet, vanförhet eller annat lyte för avsevärd tid och i avsevärd omfattning var i behov av särskild tillsyn och vård. Bakgrunden till att ersättningsformen infördes var oron för att föräldrar av ekono- miska skäl skulle kunna känna sig tvingade att lämna sitt handikappade barn till vård på institution. Generellt ansågs det kunna förutsättas att familjer med handikappade barn förorsakades merkostnader och hade en större arbetsbörda än familjer med friska barn. Ersättningen var avsedd att i någon mån kompensera föräldrarna för den ökade belastningen och att underlätta för dem att i materiellt avseende bättre sörja för barnen. särskildes vårdbidraget från invaliditetsersättningen till ett fristående bidrag som skulle tillkomma den förälder som vårdade barnet i stället för som tidigare, barnet självt. Vårdbidraget blev därmed också pensionsgrundande för den förmåns- berättigade. utges vårdbidrag som en självständig ersättning till försäkrad för- älder för vård av barn om barnet på grund av sjukdom, psy- kisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av särskild tillsyn eller vård. Vid bedömningen av om rätt till vårdbidrag föreligger skall även beaktas sådana merkostnader som upp- kommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp. Sedan den 1 janu- ari 1998 gäller att vårdbidrag skall kunna beviljas även i fall då det enbart är fråga om merkostnader. Helt vårdbidrag uppgår till av prisbasbeloppet men kan, om enbart behovet av särskild tillsyn och vård grundar rätt till hel förmån, höjas med maximalt av prisbasbe- loppet som ersättning för merkostnader. Om bidrag skall utges endast för merkostnader skall bidraget bestämmas till eller av prisbasbeloppet beroende på merkostnadernas storlek. Bidraget utges ograverat utan hinder av om den berättigade uppbär pension. Behovet av bidrag skall dock omprövas minst , om det inte finns skäl för omprövning med längre mellanrum. Handikappersättningen utges till dem som på grund av sitt funk- tionshinder har betydande merutgifter och vårdbidraget utges för att i viss mån täcka de ökade kostnader föräldrar till handikappade barn har på grund av det särskilda tillsynsbehovet och merkostnaderna i övrigt. De behov som dessa förmåner är avsedda att tillgodose täcks inte av någon förmån i det reformerade ålderspensionssystemet. Behovet av dessa sär- skilda förmåner kvarstår således. Det finns därför enligt regeringens uppfattning inte skäl att förändra dessa förmåner vid övergången till det reformerade ålderspensionssystemet. Inte heller finns skäl att minska ålderspensionen på grund av att handikappersättning eller vårdbidrag ut- ges. Den samordning som finns såvitt gäller handikappersättningen och som innebär dels att en omprövning skall ske när den förmånsberät- tigade beviljas förtids- eller ålderspension, dels att handikappersättningen i vissa fall automatiskt skall minskas bör dock kvarstå. Som angetts ovan finns en bestämmelse i 16 kap. 8 § AFL som gäller även för de här aktuella förmånerna och som innebär att den försäkrade är skyldig att anmäla sådana ändrade förhållanden som innebär att rätten till förmånen påverkas. Vi föreslår att en motsvarande bestämmelse införs i en ny lag om handikappersättning och vårdbidrag. Som ett förtydligande föreslår vi också att det därtill införs en särskild bestämmelse om att handikappersättningen eller vårdbidraget kan omprövas om förutsättningarna ändrats i sådan omfattning att rätten till förmånen har påverkats. Som redovisats ovan anses detta följa som en effekt av anmälningsskyldigheten i 16 kap. 8 § AFL och förslaget utgör därför ingen avvikelse i förhållande till vad som i praktiken redan gäller. Den åtgärd som vi sammantaget föreslår be- träffande handikappersättningen och vårdbidraget är då endast att dessa förmåner lagtekniskt görs om från särskilda folkpensionsförmåner till fristående förmåner. 13.3 Särskilt pensionstillägg Regeringens förslag: Det särskilda pensionstillägget behålls enligt nuvarande regler som en tilläggsförmån till ålderspension. Förmånen begränsas dock fr.o.m. till att endast gälla för dem som är födda eller tidigare. Möjligheten att tillgodoräknas vårdår för särskilt pensionstillägg avskaffas för tid efter . Som vårdår skall inte tillgodoräknas år när föräldern har tillgo- doräknats pensionspoäng eller pensionsrätt för ålderspension. Promemorians förslag: Förslaget i promemorian stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: allmänna försäkringskassa anser att förslaget om begränsningar i rätten till särskilt pen- sionstillägg och rätten att tillgodoräknas vårdår är bra med tanke på att samhällsstödet för dessa grupper har förbättrats. Handikappförbundens Samarbetsorgan och har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Särskilt pensionstillägg utges enligt nuvarande regler som ett tillägg till folkpension i form av ålderspension till förälder som under har vårdat sjukt eller handikappat barn och som därvid har avstått från förvärvsarbete. Förutom till förälder kan särskilt pensionstillägg utges till särskilt förordnad vårdnadshavare, styvförälder eller den som med socialnämndens medgivande har haft hand om barnet i syfte att adoptera det. Förmånen, som infördes , tillkom för att ge en viss kompensation för uteblivna förvärvsinkomster och ingen eller låg tilläggspension till föräldrar som långvarigt lagt ner en betydande ar- betsinsats för att vårda ett sjukt eller handikappat barn och därmed av- stått från pensionsgrundande förvärvsarbete. Redan när förmånen in- fördes angavs att denna var att betrakta som en övergångslösning för dem som inte hade kommit i åtnjutande av vårdarlön vid vård av sjukt eller handikappat barn. Som angetts ovan i avsnitt 13.2 infördes ett skattepliktigt och pensionsgrundande vårdbidrag att utges till föräldrar som vårdar sjukt eller handikappat barn. I motiven till reglerna om särskilt pensionstillägg angavs därför att vårdbidrag eller vårdarlön som är pensionsgrundande borde utges till föräldrar som vårdar sjukt eller handikappat barn. Det särskilda pensionstillägget var således redan när det infördes avsett framför allt för föräldrar vars huvudsakliga förvärvsaktiva tid redan hade passerat. Som vårdår för särskilt pensionstillägg räknas kalenderår under vilket föräldern eller annan berättigad större delen av året vårdat sjukt eller handikappat barn och dessutom barnet under större delen av året fått hel förtidspension eller helt sjukbidrag jämte handikappersättning. Normala avbrott såsom vistelse i skola påverkar inte rätten att tillgodoräkna vård- år. Som vårdår räknas inte år då föräldern eller annan berättigad har haft förtidspension eller sjukbidrag under större delen av året, har tillgodo- räknats pensionspoäng eller skulle ha tillgodoräknats pensionspoäng om tilläggspensionsavgift hade betalts respektive om undantagande från för- säkringen för tilläggspension inte hade förelegat. Någon övre åldersgräns ligger inte i uttrycket barn. Däremot finns en undre åldersgräns genom att barnet under större delen av vårdåret skall ha fått hel förtidspension eller helt sjukbidrag jämte handikappersätt- ning. Dessa förmåner kan endast utges från och med den tidpunkt då bar- net fyllt . Enligt särskilda övergångsregler till lagstiftningen skall dock med vårdår likställas varje kalenderår t.o.m. , under vilket föräldern har vårdat ett sjukt eller handikappat barn som inte uppnått om barnet då har fått vårdbidrag i form av invaliditetsersättning. Motivet för dessa särskilda regler är att invalidi- tetsersättningen, till skillnad från det nu gällande vårdbidrag, inte var pensionsgrundande. För vård av handikappat eller sjukt barn angavs vidare i motiven till det särskilda pensionstillägget att en pen- sionsgrundande vårdarlön borde utges men att, då så inte skett i förfluten tid, det var rimligt att ge en viss kompensation till dessa föräldrar för mistad eller låg tilläggspension. finns regler om ersättning till vissa funktionshindrade för kostnader för personlig assistans, assistansersättning. Dessa regler innebär att det finns möjlighet att med allmänna medel bekosta den hjälp som den funktionshindrade behöver. Ersättningen betalas ut som en pensions- grundande lön till den personliga assistenten. Storleken på det särskilda pensionstillägget är beroende av antalet vårdår som föräldern kan tillgodoräkna sig mellan sex och . För sex tillgodoräknade vårdår är ersättningen av prisbas- beloppet och för varje ytterligare tillgodoräknat vårdår ökas er- sättningen av prisbasbeloppet. Den maximala ersätt- ning som kan utges är således av prisbasbeloppet. uppbars särskilt pensionstillägg av 1 126 folkpensionärer. Utgiften för det särskilda pensionstillägget beräknas för uppgå till . har beräknat att antalet personer med särskilt pensionstillägg kommer att stabiliseras på en nivå mellan 1 100 och 1 200 personer. I det reformerade pensionssystemet ges inte någon särskild kompen- sation för sådan vårdtid som det särskilda pensionstillägget är avsett att täcka. Frågan är då om det finns skäl att behålla förmånen vid övergången till det reformerade ålderspensionssystemet för att kompensera föräldrar som i förfluten tid avstått från pensionsgrundande förvärvs- arbete för att vårda sitt sjuka eller handikappade barn.