prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — Detta gäller i första hand clearingverksamhet, med vilken ett samband som regel föreligger. Men även börsverksamhet måste betraktas som en verk- samhet med nära samband. Internationellt har det exempelvis blivit allt vanligare att börser, clearingorganisationer och centrala värdepappersför- varare går samman för att bedriva sin verksamhet inom samma koncern. Intresset av att tillsynen inte försvåras vad avser den ekonomiska sta- biliteten talar enligt regeringens mening för att det bör fordras särskilda skäl för att en central värdepappersförvarare skall få driva annan verk- samhet än sådan som har nära samband med verksamheten som konto- förare. Enligt promemorian är det från bankhåll ett uttalat önskemål att banker och värdepappersbolag skall kunna få auktorisation som centrala värde- pappersförvarare. Under remissbehandlingen har även och Pmi biträtt denna uppfattning. Det har bl.a. hänvisats till att den depå- verksamhet som bankerna bedriver utgör en närliggande verksamhet. Detta är naturligtvis obestridligt, men bankverksamhet innefattar ju också en mängd aktiviteter som inte kan sägas ha nära samband med verksam- heten som central värdepappersförvarare. Att banker och värdepappersbolag driver depåverksamhet kan också anföras som skäl mot att dessa institut bör ges möjlighet att få auktorisa- tion som centrala värdepappersförvarare utan den extra prövning som kravet på särskilda skäl medför. Det skulle exempelvis kunna tänkas att en bank eller ett värdepappersbolag med auktorisation som central värde- pappersförvarare har intresse av att delta i den egna kontoföringen som förvaltare. Som framgår av avsnitt 4.6.2 föreslår regeringen att Finansin- spektionens prövning av förvaltare ersätts av en ordning där centrala vär- depappersförvarare lämnar medgivande till förvaltarregistrering. I det nu lämnade exemplet skulle det uppenbarligen kunna uppkomma en intres- sekonflikt, inte minst mot bakgrund av att kraven på neutralitet föreslås gälla även i förhållande till förvaltare. Från allmän synpunkt är det också av betydelse att avstämningsregistren hålls i sär från annan registrering. Dessa integritetsaspekter i förening med den svåröverskådliga struktur som kan uppkomma gör att regeringen känner viss tvekan inför att ge banker och värdepappersbolag en generell rätt att bli centrala värdepap- persförvarare. Med hänsyn till den grundläggande vikten av att en central värdepap- persförvarare åtnjuter förtroende som ett opartiskt organ delar således regeringen den tveksamhet som förs fram i promemorian om lämplighe- ten av att funktionen som central värdepappersförvarare generellt skall kunna ges till banker och värdepappersbolag. Regeringen anser därför att verksamhet som bank eller värdepappersbolag inte bör hänföras till sådan verksamhet som har nära samband med verksamheten som central värde- Vi vill emellertid inte utesluta att det kan vara befogat Prop. 1997/98:160 att ge auktorisation åt sådana institut. Verksamheten som central värde- pappersförvarare bör emellertid i sådana fall vara tydligt avgränsad så att några gränsdragningssvårigheter eller tillsynsproblem inte uppstår. Detta innebär bl.a. att avstämningsregistren måste hållas avskilda från annan registrering och andra register i banken eller värdepappersbolaget, exem- pelvis förvaltarregistrering som sker hos annan central värdepappersför- varare och andra depåsystem. Vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger bör fästa stort avseende vid hur verksam- heten kommer att vara organiserad, t.ex. om banken eller värdepappers- bolaget kommer att delta i den egna kontoföringen i egenskap av förval- tare. Det är därvid upp till inspektionen att bedöma om detta bör vara tillåtet eller inte, varvid inspektionen har möjlighet att meddela de villkor som bör gälla i det avseendet. Självfallet bör det inte finnas något principiellt hinder mot att en bank eller ett värdepappersbolag bildar ett dotterbolag som erhåller auktorisa- tion. För detta torde dock även fordras tillstånd enligt 2 kap. 6 § bankrö- relselagen (1987:617) respektive 3 kap. 1 § andra stycket lagen (1991:980) om värdepappersrörelse. Regeringen delar även promemorians uppfattning att ett börsbolag inte skall kunna få auktorisation som central värdepappersförvarare i huvud- sakligt syfte att registrera aktier i det egna bolaget. Något kategoriskt förbud mot att en central värdepappersförvarare registrerar aktier i det egna bolaget eller i sådana bolag som värdepappersförvararen äger bör dock inte införas, eftersom det skulle kunna leda till praktiska komp- likationer. Men det får i sådana fall förutsättas att denna kontoföring ut- gör ett led i en mera omfattande verksamhet. Några remissinstanser, däribland , och , efterlyser klargöranden av i vilken omfattning delar av verksamheten skall kunna läggas ut på utomstående företag (s.k. outsourcing). hänvisar därvid till att lydelsen av 9 kap. 1 § andra stycket i promemorians lagförslag tyder på att sådan dele- gering skulle vara möjlig. I promemorian har övervägts att införa en regel om att den centrala värdepappersförvararen skall bedriva sin verksamhet med egen personal och i egna lokaler (jfr 2 kap. 3 a § bankrörelselagen [1987:617]). Efter- som möjligheten att anlita kontoförande institut skulle innebära ett bety- dande undantag från en sådan regel föreslås emellertid ingen motsvaran- de regel i promemorian. VPC menar i sitt remissvar att den enda verk- samhet som en central värdepappersförvarare bör kunna lägga ut på ett annat företag bör vara sådana uppgifter som enligt den nya lagen får utfö- ras av kontoförande institut. Enligt VPC bör således en stor del av de uppgifter som det enligt lag åligger centralen att utföra inte få dele- geras. Detta gäller huvudsakligen uppgifterna att föra aktiebok för av- stämningsbolag, att sända ut utdelning samt att lämna kontrolluppgift till Liknande synpunkter har också förts fram av bl.a. , PRV och RSV. Enligt regeringens uppfattning bör en central värdepappersförvarare inte få lägga ut det som skulle kunna beskrivas som kärnverksamheten på annat företag. Till kärnverksamheten får bl.a. anses höra de uppgifter som VPC har räknat upp. Utöver vad som följer av möjligheten att anlita kontoförande institut bör det inte heller vara möjligt att uppdra åt andra företag att vidta registreringsåtgärder i ett avstämningsregister. Att införa en bestämmelse liknande den som finns i 2 kap. 3 a § bankrörelselagen skulle emellertid enligt regeringens uppfattning bära för långt och kunna medföra vissa gränsdragningsproblem. Eftersom det förutsätts att verk- samheten till stor del skall vara datorbaserad kan det t.ex. uppstå tvekan om vad som skall förstås med att verksamheten bedrivs i den centrala värdepappersförvararens lokaler. Till detta kommer som framhålls i promemorian att ordningen med kontoförande institut skulle innebära ett betydande avsteg från en sådan begränsningsregel. Enligt 7 kap. 2 § andra stycket i lagförslaget skall en central värdepap- persförvarare vara skadeståndskyldig för sådana fel i ett avstämningsre- gister som orsakas av någon som anlitats av den centrala värdepappers- förvararen. En motsvarighet till bestämmelsen finns i 7 kap. 2 § första stycket sista meningen aktiekontolagen (1989:827). Av motiven till den bestämmelsen framgår att den krets som omfattas är t.ex. utomstående företag som anlitats för att leverera reservdelar till dator- systemet eller för att reparera datorsystemet eller upprätthålla dess drift (prop. 1988/89:152 s. 117). Det är således fråga om uppgifter som ligger utanför det som i egentlig mening omfattas av auktorisationen. Utomstå- ende företag bör givetvis även i fortsättningen få anlitas för att utföra uppgifter av detta slag. Bestämmelsen ger däremot inte stöd för att som antyder lägga ut uppgifter som har närmare anknyt- ning till verksamheten som central värdepappersförvarare på andra före- tag. Enligt regeringens uppfattning krävs det inte något uttryckligt lagstöd för att ett förbud av nu nämnt slag skall anses föreligga. Finansinspektio- nen bör i sin allmänna prövning av den tilltänkta verksamheten vara uppmärksam på om en sökande avser att anlita utomstående företag för sådana uppgifter som inte får delegeras. /BEST¥ND HOS EN CENTRAL V¤RDEPAPPERSF¶RVARARE I promemorian diskuteras hur förfarandet bör gestalta sig om en central värdepappersförvarare försätts i konkurs. Teoretiskt sett skulle det kunna hävdas att detta inte är ett nytt spörsmål. I och med att kontoföringen re- dan har anförtrotts åt ett aktiebolag, skulle ju denna situa- tion kunna inträffa, låt vara att den på grund av statens ägarandel i VPC har bedömts som i praktiken utesluten. Till följd av de tillsynsregler som föreslås torde det även i fortsättningen förhålla sig så att fallet blir teore- tiskt. Skulle en obeståndssituation emellertid inträffa, bör Finansinspek- tionen återkalla auktorisationen och besluta om hur verksamheten skall avvecklas. Att det här beroende på omständigheterna kan bli fråga om en lång avvecklingstid och att särskilda insatser eventuellt kan komma att bli Prop. 1997/98:160 nödvändiga är givet, men det skulle enligt regeringens uppfattning föra för långt att mera i detalj söka analysera de frågor som då kan uppkom- ma. Emittenterna av finansiella instrument som är registrerade i ett avstäm- ningsregister hos en central värdepappersförvarare har i en obeståndssitu- ation ett särskilt ansvar. Det är emittenterna som har det primära intresset av en väl fungerande kontoföring av deras instrument. Därtill kommer att det är en emittent som kan säga upp avtalet om kontoföring med den centrala värdepappersförvararen. Om en obeståndssituation för en central värdepappersförvarare skulle inträffa är det därför lämpligt att Finansin- spektionen underrättar berörda emittenter. Det kan nämnas att VPC inte kan bli föremål för företagsrekonstruk- tion (se 1 kap. 3 § lagen [1996:764] om företagsrekonstruktion). När mo- nopolet tas bort bör detta undantag utvidgas till att avse samtliga auktori- serade centrala värdepappersförvarare. I 4 kap. 4 § aktiekontolagen föreskrivs att en anmälan skall registreras "genast". Denna föreskrift kan inte alltid uppfyllas bokstavligen, eftersom det inte sällan förekommer att åtskilliga tusental anmälningar inflyter . Enligt promemorian anser att registrering av exempelvis en pantsättning alltid måste göras omedel- bart medan det beträffande en handelstransaktion skulle vara tillräckligt att avtalad likviddag inte äventyras. Mot detta kan dock invändas att re- gistreringstidpunkten kan bli avgörande för skyddet mot exempelvis överlåtarens borgenärer om det sker en utmätning eller konkurs. I pro- memorian föreslås emellertid en viss uppmjukning genom att rekvisitet genast ersätts av utan dröjsmål. Enligt regeringens uppfattning bör det ställas stora krav på att registre- ring av äganderättsövergångar och andra förhållanden som skall framgå av ett avstämningsregister sker snabbt. Detta inryms även i det effektivi- tetskrav som ställs på centrala värdepappersförvarare enligt den nya lagen och är motiverat inte minst mot bakgrund av de betydande rättsverkning- ar som är kopplade till själva registreringen. Dröjsmål med registrering har även betydelse när det gäller frågan om ersättningsansvar för fel i samband med förande av avstämningsregister. Kravet på att en registre- ringsåtgärd skall vidtas genast bör därför behållas. +ONKURRENSEN MELLAN CENTRALA V¤RDEPAPPERSF¶RVARARE 2EGERINGENS F¶RSLAG OCH BED¶MNING Det är emittenten som bör välja central värdepappersförvarare. En eventuell konkurrens mellan centrala värdepappersförvarare blir således en konkurrens om emit- tenterna. () kommer med stor sannolik- het även i fortsättningen att ha en stark ställning när det gäller konto- föring av aktier i de bolag som är avstämningsbolag. Förslaget innebär emellertid att en möjlighet till konkurrens ges och att nya alternativa kontoföringsformer kan skapas. perspektiv förbättras konkurrensförutsättningarna för svenska centrala 0ROMEMORIANS BED¶MNING Överensstämmer i allt väsentligt med re- 2EMISSINSTANSERNA Några remissinstanser ifrågasätter om förslaget i realiteten kommer att leda till någon ökad konkurrens. 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG OCH BED¶MNING Om flera företag kommer att vara verksamma som centrala värdepappersförvarare inställer sig frågan hur valet av central värdepappersförvarare skall ske. mycket genomgripande förändringar av det nuvarande systemet går det uppenbarligen inte att åstadkomma en ordning som innebär att varje in- nehavare av ett finansiellt instrument kan välja värdepappersförvarare. stället bör utgångspunkten vara att det är emittenten som bestämmer med vilken central värdepappersförvarare han vill sluta avtal. avser vi då när det gäller aktier och därtill kopplade rättigheter aktiebola- get och i fråga om andra finansiella instrument utfärdaren eller utgivaren. Konkurrensen mellan de centrala värdepappersförvararna blir alltså en konkurrens om emittenterna. Det anförda innebär att huvudprincipen bör vara att det är emittenten som bestämmer vilken central värdepappersförvarare han vill vända sig till och att registreringen sker på grundval av ett avtal mellan emittenten I detta sammanhang måste emellertid också uppmärksammas fall då finansiella instrument är utfärdade i ett annat land och samarbete etableras mellan den svenska och den utländska cent- Inom ramen för samarbetet inom European () har man ansett det väsentligt att länkar mellan olika länders kontosystem skapas så att ex- empelvis ett finansiellt instrument utgivet och kontofört hos VPC:s mot- svarighet i Sicovam eller i VP kan avskiljas för kontoföring i . Det bör mot denna bakgrund införas regler som innebär att registrering i ett svenskt avstämningsregister kan ske enligt avtal mellan en svensk central värdepappersförvarare och företag som i annat land har motsvarande uppgifter. Vi återkommer till denna fråga i Bestämmelserna bör emellertid också ge utrymme för en central värdepapperförvarare att träffa avtal direkt med en utländsk emittent om kontoföring av finansiella instrument som emittenten har gett Som anförts i föregående avsnitt bör det liksom an- komma på centrala värdepappersförvarare att föra aktiebok för avstäm- En konsekvens av detta blir enligt regeringens mening att ett aktiebolag måste anlita samma centrala värdepappersförvarare för alla aktier och därtill knutna rättigheter. Däremot bör det inte finnas något som hindrar att en emittent av obligationer eller andra penningmark- nadsinstrument, t.ex. staten, anlitar olika centrala värdepappersförvarare för skilda emissioner. Vanliga upphandlingsprinciper blir därvid tillämp- Konkurrens mellan olika centrala värdepappersförvarare torde åtmins- tone i ett inledningsskede framför allt kunna uppkomma när det gäller nya emissioner av obligationer och andra skuldförbindelser. ringen på detta område är nämligen inte lika komplicerad som när det I fråga om aktier i sådana publika bolag som är avstämningsbolag gäl- ler att aktierna till följd av VPC:s hittillsvarande monopol redan är regist- rerade hos VPC. För att den konkurrens som en avveckling av monopolet avser att åstadkomma skall få genomslag fullt ut är det givetvis önskvärt att en emittent som så önskar har möjlighet att byta central värdepap- Detta är förenat med vissa problem eftersom kontoföringen inte kan tillåtas avstanna , och vi vågar inte ha någon säker uppfattning om förutsättningarna att bemästra de tekniska svårig- heterna när det gäller att föra över all information i ett ADB-baserat av- stämningsregister från en central värdepappersförvarare till en annan. beskrivna problem uppkommer inte när det är fråga om aktier i bolag som övergår till att bli avstämningsbolag efter lagens ikraftträdan- de och aktier i utländska bolag, i den mån sådana skall kontoföras i Sve- På dessa områden kan konkurrensen med VPC alltså upptas ome- delbart av ett företag som erhåller auktorisation för ändamålet. Frågan om hur byte av central värdepappersförvarare praktiskt bör gå till och vilka förutsättningar som därvid bör gälla har kommenterats i 2EGERINGENS F¶RSLAG: Centrala värdepappersförvarare åläggs inte nå- gon lagstadgad skyldighet att ingå avtal om kontoföring med emitten- ter av finansiella instrument. Centrala värdepappersförvarare skall ansvara för att ägare och andra rättighetsinnehavare av finansiella instrument kan få sina rättigheter registrerade i ett avstämningsregister. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer med regeringens förslag 2EMISSINSTANSERNA Remissinstanserna framför inte några synpunkter 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG För att aktierna i ett bolag skall inre- gistreras eller noteras hos krävs enligt börsens inre- gistreringskontrakt respektive noteringsavtal att bolaget, om börsen inte medger annat, skall anta avstämningsförbehåll. bolaget ett avstäm- ningsförbehåll, måste bolaget enligt gällande ordning ingå avtal med VPC om registrering, och VPC har å sin sida enligt aktiekontolagen skyl- dighet att ingå ett sådant avtal. När det gäller ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsätt- ning och vissa närliggande rättigheter finns det däremot ingen skyldighet för en emittent att tillämpa en kontobaserad ordning. Det finns ingen re- gel som hindrar emittenten från att ge ut sådana skuldförbindelser i do- Om emittenten begär det, har emellertid VPC enligt aktie- kontolagen skyldighet att åta sig registrering av skuldförbindelserna. Beträffande andra finansiella instrument föreligger ingen kontrahe- ringsplikt för VPC, utan det är beroende på VPC:s ställningstagande i varje särskilt fall om VPC skall tillmötesgå en begäran av emittenten att svara för kontoföringen med tillämpning av det kontobaserade systemet. En följd av monopolets avveckling bör enligt regeringens uppfattning bli att den formella kontraheringsplikten gentemot emittenter av aktier och skuldförbindelser avskaffas. Denna går knappast att upprätthålla i ett system som bygger på fri konkurrens. Med hänsyn till den betydelse det kan ha för en emittent särskilt på aktieområdet att få till stånd en kontoföring av finansiella instrument har i promemorian övervägts om de för värdepappersmarknaden grundläggande principerna om fritt tillträde och neutralitet borde lagfästas när det gäller skyldigheten för en central värdepappersförvarare att träffa avtal med emittenter om kontoföring. Om ett aktiebolag har antagit ett avstämningsförbehåll men ingen central värdepappersförvarare önskar träffa avtal med bolaget, kan ju beslutet om avstämningsförbehåll inte genomföras. I promemorian har det emellertid inte ansetts lämpligt att lagbestäm- melser om fritt tillträde och neutralitet införs när det gäller frågan om vilka finansiella instrument som skall kunna registreras. Skälet är att mot- svarande krav vid börs- och clearingverksamhet endast gäller i förhållan- de till medlemmarna, inte när det gäller frågan om vilka finansiella in- strument som skall få noteras för handel eller bli föremål för clearing- Ett annat skäl som enligt promemorian talar emot att en så- dan lagbestämmelse införs är att ett företag som önskar etablera sig som konkurrent till VPC kan tänkas föredra att påbörja verksamheten i mindre skala innan den organiseras på ett sådant sätt att ett stort antal finansiella instrument kan tas emot för kontoföring så som det kontobaserade syste- Enligt promemorian kan man, i varje fall när det gäller aktie- området, utgå från att VPC kommer att ha en do- minerande ställning, och bestämmelsen i 19 § konkurrenslagen som innebär att det är förbjudet att på den svenska marknaden utnyttja en så- dan ställning har därför ansetts erbjuda en tillräcklig garanti mot obefo- gad vägran att sluta avtal från VPC:s sida. Regeringen ansluter sig till de överväganden som i denna del gjorts i promemorian. En annan fråga om kontraheringsplikt som enligt promemorian bör uppmärksammas är följande. I ett dokumentbaserat system kan värde- papper i princip överlåtas fritt. Den som har förvärvat en aktie eller något annat finansiellt instrument som omfattas av aktiekontolagen är däremot beroende av att ett kontoförande institut öppnar avstäm- ningskonto för honom, om detta inte redan har skett. Enligt 1 § tredje stycket i den lagen skall minst ett av de kontoförande instituten vara he- lägt dotterbolag till . Ett sådant kontoförande institut kan inte fritt välja sina kunder utan har en principiell kontraheringsplikt. är att en placerare ansetts alltid böra ha tillgång till ett neutralt kontofö- rande institut som är fristående från värdepappersbolag, banker och en- Dessutom säkerställer denna ordning att förvärv av finansiella instrument inte blir verkningslösa på grund av att de kontofö- rande instituten vägrar att öppna ett konto för förvärvaren. Det synes inte försvarligt att ens teoretiskt öppna ett utrymme för en ordning som skulle innebära att ett förvärv inte kan göras gällande i det fallet att alla behöriga organ vägrar att öppna konto för förvärvaren. ter sig emellertid onödigt att i en ny ordning generellt förplikta centrala värdepappersförvarare att ha helägda dotterbolag för att säkerställa att konto i alla situationer kommer att öppnas. I stället bör centrala värdepappersförvarare ha kontraheringsplikt gen- temot placerare som förvärvat eller avser att förvärva instrument av det slag som respektive central värdepappersförvarare registrerar. denna skyldighet även omfattar kontoförande institut beror på vad den centrala värdepappersförvararen och institutet har kommit överens om. För VPC:s del innebär förslaget att AB som är dotterbolag till kan avvecklas. rande institut till VPC blir i stället skyldiga att i sista hand öppna konto. Ett aktiebolag som antar avstämningsförbehåll bör vara skyldigt att för registrering anmäla vilken central värdepappersförvarare bolaget anlitar. Den som begär grundläggande uppgifter om ett bolag från detta register måste ju ha anspråk på att kunna få reda på hos vilken central värdepap- persförvarare aktieboken hålls tillgänglig. Regeringen avser att införa en föreskrift om att ett aktiebolag som antagit avstämningsförbehåll är skyl- digt att för registrering i aktiebolagsregistret göra anmälan om vilket fö- retag det anlitar som central värdepappersförvarare. lämpligen tas in i aktiebolagsförordningen (1975:1387). 4.4Vilka finansiella instrument skall kunna kontoföras? 2EGERINGENS F¶RSLAG Finansiella instrument som har getts ut i Sveri- ge får kontoföras enligt den nya lagen endast om instrumenten är de- materialiserade, dvs. om de inte är dokumentbaserade. Någon regle- ring av kontoföring av i utgivna finansiella instrument som har immobiliserats införs således inte i den nya lagen. Det öppnas möjlighet att i kontoföra dokumentbaserade fi- nansiella instrument som har getts ut i ett annat land än . Innan kontoföring får ske skall det vara säkerställt att den fysiska handlingen inte kommer i omlopp. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock en möjlighet till kontoföring av i utgivna finansiella instrument, som har immobiliserats. 2EMISSINSTANSERNA De flesta remissinstanser som yttrat sig i denna del tillstyrker förslaget när det gäller kontoföring av sådana finansiella instrument som har getts ut i ett annat land än . Några remissin- stanser, bl.a. 3VENSKA &ONDHANDLAREF¶RENINGEN anser att de juridiska konsekvenserna av att en sådan möjlighet öppnas bör utredas närmare. &INANSINSPEKTIONEN avstyrker förslaget, som det utformats, och presente- rar i stället ett alternativt eget förslag (se avsnitt 4.2). Liknande syn- punkter förs fram av 3VERIGES !KTIESPARARES 2IKSF¶RBUND!KTIESPARARNA . Vidare efterfrågar inspektionen ett klargörande av om en utländsk emittent kan begära att aktierna i stället för eventuellt kon- toförda depåbevis immobiliseras och därefter kontoförs hos en svensk central värdepappersförvarare. Enligt 0ATENT OCH REGISTRERINGSVERKET