prop · GL0332 · 1998-01-01 00:00:00 — The provision of Article 11 shall not apply if it was the main purpose or one of the main purposes of any person concerned with the creation or assignment of the debt-claim in respect of which the interest is paid to take advantage of Article 11 by means of that creation or assignment. The provisions of Article 12 shall not apply if it is the main purpose or one of the main purposes of any person concerned with the creation or assignment of the rights in respect of which the royalties are paid to take advantage of Article 12 by means of that creation or assignment. It is agreed that when a Con- tracting State contemplates denying the benefits of the Convention to a resident of the other in application of paragraph 1, 2 or 3 of this Article, the competent authority of such first consult with the com- petent authority of the other . Each of the Contracting States shall notify the other of the com- pletion of the procedures required by its law for the entry into force of this Convention. The Convention shall enter into force on the thirtieth day after the later of these notifications and shall thereupon have effect: a) with regard to taxes withheld at source, in respect of amounts paid or credited on or after the first day of next following that of the entry into force of the Convention; b) with regard to other taxes, in respect of taxable years beginning on or after the first day of January next following that of the entry into force of the Convention. This Convention shall remain in force until terminated by a Con- tracting State. Either may terminate the Conven- tion, through diplomatic channels, by giving written notice of ter- mination at least six months before the end of any calendar year after the expiration of a period of five years from the date of its entry into force. In such case, the Convention shall cease to have effect: a) with regard to taxes withheld at source, in respect of amounts paid or credited on or after the first day of next following that in which the notice of termination is given; b) with regard to other taxes, in respect of taxable years beginning on or after the first day of January next following that in which the notice of termination is given. IN WITNESS WHEREOF, the undersigned being duly authorized by their respective Governments, have signed this Convention. DONE at , this nine- teenth day of 1997, in the Kazakh, Russian, Swedish and English languages, all texts being equally authentic. In case of divergence between the texts, the English text shall prevail. For the Government of the Kingdom of For the Government of the Republic of Tair A. Mansurov 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1512) om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1996:1512) om dubbel- beskattningsavtal mellan de nordiska länderna skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Artikel 3 punkt 1 h) h) internationell trafik åsyftar transport med skepp eller luftfartyg som används av person med hemvist i en avtalsslutande stat, utom då skeppet eller luftfartyget används uteslutande mellan platser i annan avtalsslutande stat; h) internationell trafik åsyftar transport med skepp eller luftfartyg utom då skeppet eller luftfartyget används uteslutande mellan platser i en avtalsslutande stat; Artikel 21 punkt 1 1. Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal, med undantag för bestämmelserna i artikel 8, tillämpas bestämmelserna i denna artikel i fall då person med hemvist i en avtalsslutande stat bedriver verksamhet i annan avtals- slutande stat i samband med förberedande undersökning, ut- forskning eller utnyttjande av kol- väteförekomster belägna i denna andra stat. Utan hinder av övriga bestämmelser i detta avtal, med undantag för bestämmelserna i artikel 8, tillämpas bestämmelserna i denna artikel i fall då person med hemvist i en avtalsslutande stat bedriver verksamhet i samband med förberedande undersökning, utforskning eller utnyttjande av kol- väteförekomster belägna i en avtalsslutande stat. Artikel 21 punkt 7 c) c) Om arbetet utförs ombord på skepp eller båt som avses i punkt 5, får sådan lön eller ersättning beskattas i den avtalsslutande stat vars nationalitet skeppet eller båten har. c) Om arbetet utförs ombord på skepp eller båt som avses i punkt 5, får sådan lön eller ersättning beskattas i den avtalsslutande stat där den person som använder skeppet eller båten har hemvist. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer och tillämpas på inkomst som förvärvas det kalenderår som följer då lagen träder i kraft eller . Om emellertid lagen träder i kraft efter tillämpas dess bestämmelser på inkomst som förvärvas i den månad som följer efter den månad då lagen träder i kraft eller . 3 Ärendet och dess beredning med f.d. upphörde att gälla vid utgången av 1996. Den upphävda lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och tillämpas dock fortfarande i för- hållande till till dess att annat särskilt föreskrivs (SFS 1995:1340). Förhandlingar mellan och inleddes i . Ett avtalsutkast paraferades . Det paraferade utkastet var upprättat på engelska. En svensk, en kazakisk samt en rysk text har därefter upprättats. Den engelska och den svenska texten har remitterats till Kammarrätten i och . Remissinstanserna har uttryckt önskemål om att vissa avtalsbestämmelser närmare förklaras i propositionen. Avtalet under- tecknades i . Ett förslag till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan och har upprättats inom . Förslag till lag om ändring i lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna har också upprättats inom . Såsom framgår av 2 § i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och skall avtalets beskattningsregler tillämpas endast om de medför inskränkning av den skattskyldighet i som annars skulle föreligga. Ändringen nordiska dubbelbeskatt- ningsavtal är av mycket ringa art. Regeringen anser på grund härav att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats. 4 mellan och 4.1 Lagförslaget Lagförslaget består dels av paragraferna 1 3, dels av en bilaga som innehåller den överenskomna avtalstexten på svenska och engelska språken. Avtalet består förutom av dessa två texter också av en kazakisk och en rysk text. De på kazakiska och ryska avfattade texterna finns tillgängliga på . I förslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet (1 §). Vidare regleras där frågan om hur avtalets beskattningsregler skall tillämpas i förhållande till annan skattelag (2 §). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske endast på grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag såsom kommunalskattelagen (1928:370), KL, lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, , etc. föreskrivits en skattskyl- dighet kan beskattning komma i fråga. I fråga om inkomst som skall undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalet (art. 22 punkt 2 b) rätt att höja skatteuttaget på den skattskyldiges övriga inkomster. Av flera skäl, bl.a. förenkling av regelsystemet och för att minska arbetsbördan för skatte- myndigheterna, avstår emellertid regelmässigt från att utnyttja denna möjlighet. Ytterligare ett skäl är att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning är försumbar ur statsfinansiell synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående av pro- gressionsuppräkningen även i förhållande till . I 3 § föreskrivs därför att inkomst som enligt avtalet är undantagen från beskattning i inte skall tas med vid taxeringen i , dvs. någon pro- gressionsuppräkning skall inte ske. Enligt art. 28 i avtalet skall de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de konstitutionella åtgärder vidtagits som krävs för att avtalet skall träda i kraft. Avtalet träder i kraft efter den dag då den sista underrättelsen tagits emot. Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I lagförslaget har därför föreskrivits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 4.2 Översiktligt om inkomstskattesystemet i 4.2.1 Bolagsbeskattningen Bolag som är hemmahörande ( resident ) i beskattas där för i princip all inkomst oavsett varifrån den härrör. Såsom hemmahörande anses bolag som bildats enligt kazakisk lag eller har sin styrelse eller sin verkliga ledning ( actual management ) där. Den ordinarie bolagsskatte- satsen är . Bolag som inte är hemmahörande ( non-resident ) i beskattas i allmänhet på samma sätt som där hemmahörande bolag, men skatteuttaget sker endast på inkomst som härrör från . En extra skatt på (s.k. branch profits tax) tas ut på inkomst från filial till utländskt bolag som bedriver rörelse i , förutom den vanliga bolagsskatten. Denna skatt, vilken syftar till att likställa etablering i genom filial med etablering genom dotterbolag, tas ut oberoende av om vinstöverföring sker till huvudkontoret eller ej. Alla driftskostnader i rörelsen är i regel avdragsgilla. Avskrivningar medges i intervallet 7 på byggnader, maskiner, fordon etc. Avdrag för förlust medges i allmänhet mot vinster ( carry-forward ). En tidsbegränsning gäller. En källskatt på tas ut på utdelning och ränta som betalas till bolag som inte är hemmahörande i . För motsvarande royaltybetalningar är källskatten . 4.2.2 Investeringsfrämjande åtgärder I likhet med många andra länder har lagstiftning som syftar till att främja investeringar. Genom denna lagstiftning ges viss typ av verksamhet särskilt förmånlig behandling i skattehänseende. Bestämmel- serna gäller investeringar inom vissa prioriterade områden. Skatte- lättnaderna omfattar total befrielse från inkomst-, fastighets- och för- mögenhetsskatt följt av reducerade skattesatser under . Flera frihandelszoner har skapats i i de områden som är rikast på mineraler och råvaror. Företag som investerar inom dessa zoner kan t.ex. erhålla en reduktion på de direkta skatterna och i vissa fall hel befrielse från skatt . Om den ekonomiska ordningen ändras i en frihandelszon är företagen garanterade att få fortsätta verksamheten i 3 på de villkor som gällde när bolaget registrerades. En särskild ordning för tullen gäller också i frihandels- zonerna. 4.2.3 Beskattningen av fysiska personer Fysiska personer som är bosatta i ( resident ) är liksom bolag skattskyldiga där för all inkomst oavsett varifrån den härrör. Fysiska personer som inte är bosatta i ( non-resident ) beskattas endast för inkomst som härrör från . Skatten är progressiv och skattesatsen ligger i intervallet 5 . 4.3 innehåll 4.3.1 Bakgrund Avtalet ansluter nära till den modell som och utveckling () rekommenderat för bilaterala dubbelbeskattningsavtal ( Model Tax Convention on Income and on Capital , 1992). Utformningen har emellertid också påverkats av att är mindre utvecklat än i industriellt hänseende. Vissa bestämmelser har därför formulerats i enlighet med de rekommen- dationer som () utfärdat för förhandlingar mellan utvecklade länder och utvecklingsländer ( United Nations Model Double Taxation Convention between Developed and Developing Countries , 1980). 4.3.2 Avtalets tillämpningsområde Art. 1 anger de personer som omfattas av avtalet. Enligt artikeln, vars första led överensstämmer med motsvarande artikel i modellavtal, skall avtalet tillämpas på personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet skall vara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i art. 3 punkt 1 b eller c, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i art. 4 punkt 1 har hemvist i en avtalsslutande stat. På grund av dessa bestämmelser är avtalet således endast tillämpligt i fråga om personer som enligt den interna lagstiftningen i en avtalsslutande stat är skattskyldig där på grund av domicil, bosättning, plats för bolags bildande, plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket inbegriper endast person som är oinskränkt skattskyldig, dvs. en person som är skattskyldig för hela sin världsvida inkomst och inte person som är skattskyldig i endast för inkomst härifrån. Den skattskyldighet som avses i avtalet är inte någon formell eller symbolisk skattskyldighet. Personen skall i princip vara skyldig att erlägga skatt enligt de reguljära inkomstskattetabeller som normalt tillämpas för personer bosatta och hemmahörande i staten i fråga för de olika inkomster han uppbär. Det har överenskommits att staten och vissa offentligrättsliga organ skall omfattas av avtalets regler. Därutöver skall även bolag eller organisation i en avtalsslutande stat vars verksamhet uteslutande består i att erbjuda pensions- eller anställningsförmåner omfattas av uttrycket även om bolaget eller organisationen är undantagen från beskattning i den stat där den har bildats. För att avtalet skall vara tillämpligt på handelsbolag och dödsbon gäller vissa i art. 4 punkt 1 b angivna villkor. Ett handelsbolag hemmahörande i en av de avtalsslutande staterna är med tillämpning av den angivna bestämmelsen berättigat att erhålla nedsättning av t.ex. kupongskatt på utdelning i enlighet med reglerna i art. 10, om handels- bolagets inkomst är skattepliktig i hemviststaten på samma sätt som inkomst som tillfaller en person som har hemvist där. Det spelar därvid ingen roll om det är handelsbolaget eller dess delägare som är skattesubjekt. Har ett handelsbolag hemmahörande i en av de avtals- slutande staterna t.ex. tre delägare varav endast två har skatterättsligt hemvist i staten i fråga medan den tredje är hemmahörande i en tredje stat, har handelsbolaget om dess inkomster såsom i beskattas hos delägarna rätt att erhålla de nedsättningar av källskatt som följer av avtalets regler beträffande två tredjedelar av den inkomst som uppbärs från den andra avtalsslutande staten. Art. 2 anger de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. Avtalet är inte tillämpligt på förmögenhet. Den svenska statliga förmögenhetsskatten omfattas således inte av avtalet. Avtalet hindrar inte att förmögenhet beskattas enligt svenska interna regler även om förmögenheten innehas av person som enligt avtalets regler har hemvist i . Inte heller den statliga fastighetsskatten omfattas av avtalet. Dubbelbeskattning av t.ex. privatbostad som en i bosatt person innehar i kan dock undanröjas med tillämpning av lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Av punkt 2 framgår att avtalet skall tillämpas även på de skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter underteck- nandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de skatter som anges i punkt 1. 4.3.3 Definitioner m.m. Art. 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. Innehållet i artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande artikel i modellavtal. Definitionen av internationell trafik (punkt 1 f) har dock fått en i förhållande till modellavtalet avvikande utformning. Internationell trafik betyder enligt detta avtal transport med skepp eller luftfartyg som används av företag med hemvist i en avtalsslutande stat i stället för företag med verklig ledning i en avtalsslutande stat enligt lydelsen i modellavtal. Definitioner förekommer även i andra artiklar t.ex. art. 10, 11 och 12, där inkomst som behandlas i resp. artikel definieras. När det gäller tolkning av dubbelbeskattningsavtal och då bl.a. den i art. 3 punkt 2 intagna bestämmelsen hänvisas till vad som anförts i propositionen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 ff.). Här skall endast framhållas att tolknings- reglerna i om traktaträtten gäller vid tvist mellan de avtalsslutande parterna. När det gäller förhållandet mellan skattskyldiga och staten skall dubbelbeskattningsavtalen tolkas som annan svensk lagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga för- arbeten. Art. 4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses ha hemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln innehåller till skillnad från modellavtal bestämmelser om handelsbolag och dödsbon och om bolag och organisationer som erbjuder pensions- förmåner. Vidare skall, i de fall annan person än fysisk person har dubbel bosättning (p. 3), de behöriga myndigheterna avgöra frågan genom ömsesidig överenskommelse och bestämma avtalets tillämplighet på sådan person. Syftet med bestämmelsen är att de behöriga myndigheterna från fall till fall skall avgöra hur avtalet skall tillämpas när t.ex. ett bolag har hemvist i båda staterna. Hemvistreglerna i avtalet har inte någon betydelse för var en person skall anses vara bosatt enligt intern skattelagstiftning, utan såsom uttryckligen framgår av avtalstexten regleras endast frågan om hemvist vid tillämpningen av avtalet. Det angivna innebär att avtalets hemvist- regler saknar relevans bl.a. då det gäller att avgöra om man vid beskattningen i skall ta ut kupongskatt eller inkomstskatt enligt bestämmelserna i när är källstat. Utdelning från svenskt bolag till en fysisk person som i skattehänseende anses bosatt i enligt intern svensk skattelagstiftning, men som har hemvist i ett annat land enligt dubbelbeskattningsavtal, skall beskattas enligt bestämmel- serna i SIL. När det gäller reglerna i de avtalsslutande staternas interna rätt inverkar de däremot på avtalets hemvistbegrepp eftersom frågan var en fysisk eller juridisk person vid tillämpningen av avtalet skall anses ha hemvist i första hand avgörs med ledning av den interna lagstiftningen i resp. stat. Punkt 2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där den skattskyldige enligt svenska regler för beskattning anses bosatt i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt där. Vid tillämpningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt nämnda avtalsbestämmelse. En person som anses bosatt i såväl som enligt resp. stats interna lagstiftning, men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i skall således i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de regler som gäller för här bosatta, vilket medför rätt att erhålla t.ex. grundavdrag och allmänna avdrag. Art. 5 definierar fast driftställe. Uttrycket har i detta avtal fått en något vidare innebörd än uttrycket har i modellavtal. Detta gäller bestämmelserna i punkt i. Punkt 2 innehåller en uppräkning på intet sätt uttömmande av exempel, som vart och ett kan anses utgöra ett fast driftställe. Dessa exempel skall dock ses mot bakgrund av den allmänna definitionen i punkt 1. Detta innebär att de uttryck som räknats upp i punkt 2 plats för företagsledning , filial , kontor osv. skall tolkas så att dessa platser för affärsverksamhet utgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i punkt 1. Punkt är utformad efter FN:s modellavtal men med den skillnaden att tidrymden är i stället . Motsvarande bestämmelse i modellavtal omfattar inte uttryckligen mon- teringsverksamhet eller övervakande verksamhet. I punkt 2 h har intagits en motsvarande bestämmelse avseende viss utforskning av natur- tillgångar. Även bestämmelsen i punkt 2 i är utformad med utgångspunkt i FN:s modellavtal. Bestämmelsen innebär att ett företags tillhanda- hållande av tjänster, däri inbegripet konsulttjänster, genom anställda eller annan personal som anlitats av företaget för sådana tjänster alltid skall utgöra fast driftställe när sådan verksamhet, såvitt avser samma eller sammanhängande projekt, pågår inom landet under en tidrymd som överstiger . Bestämmelserna om fast driftställe i svensk lagstiftning finns i punkt 3 av anvisningarna till 53 § KL. För att ett företag i skall kunna beskattas för inkomst av rörelse från fast driftställe i enligt art. 7 i avtalet krävs att sådant driftställe föreligger såväl enligt bestämmelserna i avtalet som enligt intern svensk skattelagstiftning (jfr 2 § i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtal med ). I de flesta fall torde när fast driftställe föreligger enligt avtalets bestämmelser detta också föreligga enligt bestämmelserna i 4.3.4 Avtalets beskattningsregler Art. 6 21 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten fördelats enligt avtalet sker beskattning i enligt svensk lag- stiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtal måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst får beskattas i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i art. 6 21, innebär detta inte att den andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten i fråga. Beskattning får i sådant fall ske även i den andra staten, om det är möjligt enligt dess interna skattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer måste i sådant fall undanröjas. Hur detta genomförs framgår av art. 22. Inkomst av fast egendom får enligt art. 6 beskattas i den stat där egendomen är belägen. Artikeln överensstämmer med motsvarande bestämmelser i modellavtal, bortsett från att definitionen av fast egendom uttryckligen omfattar även byggnader . Bakgrunden till detta är att byggnad enligt svensk rätt i vissa fall är lös egendom. Vid tillämpningen av avtalet anses alltid byggnad som fast egendom och inkomst av sådan byggnad, liksom övrig fast egendom enligt definitionen i punkt 2, får beskattas här om byggnaden eller den övriga fasta egen- domen finns i även om inkomsttagaren har hemvist i . Enligt KL beskattas inkomst som härrör från fastighet i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpningen av avtalet bestäms dock rätten att beskatta inkomst av fastighet med utgångspunkt i art. 6, dvs. den stat i vilken fastigheten är belägen får beskatta inkomsten. Detta hindrar dock inte från att beskatta inkomsten som inkomst av näringsverksamhet vid taxeringen här. Observera att artikeln endast behandlar situationen att en person med hemvist i en avtalsslutande stat har fast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom som är belägen i hemviststaten eller i en tredje stat behandlas i art. 21 (Annan inkomst). Royalty från fast egendom eller för nyttjande av eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlas också som inkomst av fast egendom vid tillämp- ningen av avtalet. Rätten att beskatta övrig royalty fördelas enligt art. 12. Art. 7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i punkt 1 endast i den stat där före- taget är hemmahörande. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, får emellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat. Om ett företag hemmahörande i bedri- ver rörelse i från fast driftställe här, skall vid inkomst- beräkningen i första hand tillämpas svenska regler men beräkningen får inte stå i strid med bestämmelserna i detta avtal. Uttrycket eller har bedrivit rörelse har på kazakiskt initiativ tillkommit i förtydligande syfte, nämligen för att uttryckligen föreskriva att regeln även omfattar inkomst härrörande från rörelsen som erhålls efter det att det fasta driftstället upphört. Punkterna 1 b och c är s.k. force of attraction-regler . Med force of attraction avses kortfattat det förhållandet att alla vinster som upp- kommer i verksamhetsstaten knyts till det fasta driftstället. Regeln följer FN:s modellavtal men här har en bevisregel införts som innebär att vinsten inte skall hänföras till det fasta driftstället om företaget kan visa att försäljningen eller verksamheten inte har bedrivits från det fasta drift- stället. Vid fördelningen av inkomster mellan fast driftställe och huvudkontor skall armlängdsprincipen användas, dvs.