prop · GL0396 · 1998-01-01 00:00:00 — Majoriteten av de som svarat anser att intensivövervakning är i stort sett lika strängt som ett fängelsestraff. - Skillnaden i inställningen till påföljdens straffvärde mellan dem som dömts till ett kort och dem som dömts till ett något längre fängelsestraff är liten. - Mycket få upplever att risken för upptäckt om man bryter mot utegångsförbudet är liten. Den stora majoriteten upplever i stället risken som mycket eller extremt stor. Risken för upptäckt om man bryter mot förbudet att använda alkohol upplevs som något mindre, men majoriteten upplever risken som mycket eller extremt stor också då. Upptäcktsrisken om man lämnar sysselsättningsplatsen utan tillstånd upplevs av mindre än hälften som stor och av som mycket liten. I den avslutande delen av undersökningen redovisas resultat från en delundersökning om syftar till att närmare belysa orsakerna till varför relativt många inte ansöker om att delta i försöksverksamheten med elektronisk kontroll. Där framgår bl.a. följande: - Det absolut vanligast förekommande skälet för att inte ansöka om att delta i försöksverksamheten, är att man uppfattar verkställighet i anstalt som mindre betungande än verkställighet i det egna hemmet. Många pekar på de oanmälda hembesöken och känslan av ensamhet som huvudorsak till att de valt att inte ansöks. - Undersökningen pekar också på att det finns de som inte ansökt därför att de uppfattat informationen från frivårdsmyndigheterna så att de inte ansett det vara ide att ens ansöka. Bland annat pekar somliga på att de inte tror sig ha råd att betala avgiften om per dag under verkställigheten och några menar att de inte ansökt därför att de saknat ordnad sysselsättning. I utvärderingen har ännu inte funnits tid till att närmare analysera kostnaderna för elektronisk övervakning. I en tidigare rapport gjordes bedömningen att den faktiska kostnaden per övervakningsdygn och person inte skulle behöva överstiga . Förutsättningarna för att kostnaden skulle stanna vid denna nivå var att antalet övervakade klienter i relation till antalet personer som anställts med anledning av försöksverksamheten, var minst åtta. Detta är av allt att döma också bedömning. I deras budgetanalys inför den utvidgade försöksverksamheten används just denna personaltäthet (minst åtta klienter per frivårdsinspektör) som nyckeltal för de ekonomiska bedömningarna. Det finns dock skäl att anta att de faktiska kostnaderna, i vart fall av den utvidgade försöksverksamheten, varit något högre än vad som initialt beräknats. Det finns flera skäl för detta antagande och här pekas på två: - Vid många av frivårdsmyndigheterna har antalet klienter per frivårdsinspektör genomsnittligt varit betydligt lägre än vad som angetts som det optimala, dvs. Visserligen är det nödvändigt att bygga upp en basorganisation vid var och en av myndigheterna för denna verksamhet, även i de distrikt där klientunderlaget är förhållandevis litet, men med mer samarbete och samordning mellan frivårdsmyndigheter med närliggande verksamhetsområden kan det antas att effektiviteten hade kunnat vara större. - Den tekniska utrustningen, som inköptes inför den utvidgade försöksverksamheten, har inte fungerat tillfredsställande. Problemen har dock inte varit av den natur att den dömde lämnats obevakad i bostaden. I stället har antalet falsklarm och larm om att delar av den tekniska utrustningen behöver bytas ut, förekommit relativt ofta. Detta har i sin tur lett till att frivårdspersonal har tvingats göra onödiga, ibland mycket tidskrävande, resor för att kontrollera att tekniken fungerat hos den dömde. Lagrådsremissens lagförslag Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om verkställighet av sluten ungdomsvård Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag avser verkställighet av sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § . Verkställigheten av sluten ungdomsvård skall ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. 2 § Verkställigheten av sluten ungdomsvård skall utformas så att den dömdes anpassning i samhället främjas och att de skadliga följderna av frihetsberövandet motverkas. 3 § ansvarar för verkställigheten. Verkställigheten skall planläggas och genomföras i nära samarbete med socialnämnden i den dömdes hemort. 4 § Verkställigheten inleds genom att den dömde tas in på ett sådant särskilt ungdomshem som avses i 1 §. 5 § Verkställigheten får inledas om den dömde inte inom föreskriven tid har överklagat domen när det gäller påföljden. Detta gäller även om åklagaren eller målsäganden har överklagat domen. 6 § Verkställigheten får inledas , om den dömde före överklagandetidens utgång förklarar att han avstår från att överklaga domen när det gäller påföljden och medger att den får verkställas (nöjdförklaring). Nöjdförklaring får lämnas inför 1. chefen för häktet, av den som är häktad, 2. den som förestår vården vid ett särskilt ungdomshem, av den som är intagen vid ett sådant hem, 3. en polismyndighet. Nöjdförklaring enligt andra stycket 1 eller 2 får lämnas även inför en annan tjänsteman vid ett häkte eller ett särskilt ungdomshem som har förordnats att ta emot en sådan förklaring. En tjänsteman som avses i andra stycket 1 eller 2 eller tredje stycket skall så snart det kan ske upplysa den dömde om att han har rätt att lämna en sådan förklaring samt om när och hur det kan ske. En sådan tjänsteman är vidare skyldig att den dag, då nöjdförklaring först kan lämnas, fråga om den dömde vill lämna en sådan förklaring. 7 § När nöjdförklaring lämnas skall ett vittne närvara. Den som har tagit emot förklaringen skall anteckna detta på domen eller på rättens bevis om målets utgång, såvitt rör den dömde (domsbevis). Anteckningen skall undertecknas av mottagaren, den dömde och vittnet. 8 § En nöjdförklaring gäller endast om den dömde har haft betänketid till efter den dag då domen avkunnades för honom vid rätten eller på annat sätt delgavs honom och om den som skall ta emot förklaringen har tillgång till domen eller domsbevis. Den dömde skall ges tillfälle att samråda med sin försvarare. En nöjdförklaring som har lämnats enligt denna lag får inte tas tillbaka. Har den dömde överklagat domen när det gäller påföljden, skall överklagandet anses återkallat genom nöjdförklaringen. Lämnar den dömde nöjdförklaring inför en sådan tjänsteman som avses i 6 § andra stycket 1 eller 2 eller tredje stycket, skall denne se till att domen verkställs. Lämnar den dömde nöjdförklaring inför en polismyndighet, skall den som tar emot förklaringen se till att den dömde transporteras till det särskilda ungdomshem där verkställigheten skall ske. 9 § När domen får verkställas skall förelägga den dömde att senast en viss dag inställa sig vid det särskilda ungdomshem som styrelsen bestämmer. skall se till att intagning sker efter det att domen får verkställas. Om den dömde inte rättar sig efter eller inte kan nås av ett föreläggande enligt första stycket, skall polismyndigheten i den ort där han vistas på begäran av transportera honom till hemmet. Den dömde får i väntan på transport förvaras i häkte eller i polisarrest, om det är nödvändigt för att transporten skall kunna säkerställas. 10 § Är den dömde, när domen får verkställas, häktad eller intagen på ett särskilt ungdomshem med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, skall häktet eller det särskilda ungdomshemmet se till att domen verkställs och att den dömde transporteras till det särskilda ungdomshem som betämmer. 11 § I fråga om beräkning av den tid som verkställigheten skall pågå, skall 19, 21 23 och 25 §§ lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. tillämpas på motsvarande sätt. Så snart domen på sluten ungdomsvård har börjat verkställas, skall fastställa dagen för verkställighetens slut. Styrelsen skall fastställa en ny sådan slutdag om omständigheterna ger anledning till det. 12 § Den dömde skall ges nödvändig vård och behandling och ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse 13 § Den dömde får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten skall kunna genomföras. Den dömdes rörelsefrihet får också inskränkas, när det behövs av hänsyn till andra intagnas eller personalens säkerhet. 14 § Verkställigheten skall inledas på en låsbar enhet. Så snart förhållandena medger det, skall den dömde ges möjlighet till vistelse under öppnare former. Frågan om den dömde kan ges möjlighet till vistelse under öppnare former skall prövas fortlöpande, dock minst en gång . 15 § Vad som sägs i 16, 17, 19 och 20 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall gälla även för den som är föremål för verkställighet av sluten ungdomsvård. 16 § Den dömde har rätt att ringa och ta emot telefonsamtal och ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den dömde får dock förvägras telefonsamtal och besök, om det kan äventyra säkerheten vid det särskilda ungdomshemmet eller kan motverka hans anpassning i samhället eller annars vara till skada för honom eller någon annan. 17 § Om det är särskilt påkallat av att den dömde uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han inte kan hållas till ordningen, får han hållas avskild från de övriga vid hemmet under förutsättning att han står under fortlöpande uppsikt av personalen. Han får dock inte hållas i sådan avskildhet än som är absolut nödvändigt och inte i något fall än . 18 § Den dömde skall tillåtas att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet i den utsträckning som kravet på samhällsskydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans anpassning i samhället eller det annars finns särskilda skäl. Därvid skall de villkor ställas som kan anses nödvändiga. Tid för vistelse utanför det särskilda ungdomshemmet enligt första stycket skall räknas in i verkställighetstiden. Bestämmelser om hälso- och sjukvård 19 § Om den dömde behöver hälso- och sjukvård, skall han vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Kan nödvändig undersökning och behandling inte lämpligen genomföras vid det särskilda ungdomhemmet, bör den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, får den dömde föras över till ett allmänt sjukhus. Får någon som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och är verksam vid ett särskilt ungdomshem kännedom om att den dömde har en sådan smittsam sjukdom som enligt smittskyddslagen (1988:1472) utgör en samhällsfarlig sjukdom, skall den som förestår hemmet underrättas, om det inte står klart att det inte finns risk för smittspridning. Föreskrifter om psykiatrisk tvångsvård ges i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Om det finns anledning till det, skall den som enligt första stycket vistas utanför det särskilda ungdomshemmet stå under bevakning eller vara underkastad särskilda föreskrifter. Tiden för sådan vistelse skall räknas in i verkställighetstiden. I fråga om behandlingen av den som har förts över till en sådan sjukvårdsinrättning som avses i 6 § första stycket andra meningen lagen om rättspsykiatrisk vård för frivillig psykiatrisk vård, tillämpas föreskrifterna i 18 24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård samt bestämmelserna i 8 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk vård om befogenhet för att besluta om särskilda restriktioner. 20 § skall på begäran av den som förestår vården vid ett särskilt ungdomshem lämna biträde för att söka efter och hämta tillbaka den som dömts till sluten ungdomsvård om den dömde avvikit eller för att ombesörja förflyttning av honom. 21 § Om den dömde undergår sluten ungdomsvård för ett brott som har riktat sig mot någons liv, hälsa, frihet eller frid, skall målsäganden tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om vid vilket särskilt ungdomshem den dömde befinner sig samt om han förflyttas, vistas utanför det särskilda ungdomshemmet eller rymmer. Har målsäganden begärt underrättelse skall den lämnas . Underrättelsen skall utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall. Underrättelse behöver inte lämnas om den kan befaras medföra fara för den dömdes liv eller hälsa. Detsamma gäller om en vistelse utanför det särskilda ungdomshemmet på grund av bevakning eller omständigheterna i övrigt har en sådan utformning att en underrättelse framstår som uppenbart obehövlig. 22 § Beslut enligt denna lag fattas av . I frågor som avses i 14 och 18 §§ skall samråd ske med socialnämnden i den dömdes hemort om det inte är uppenbart obehövligt. Beslut i frågor enligt denna lag gäller , om inte något annat förordnas. 23 § Beslut av enligt denna lag i särskilda fall får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att nio nya paragrafer skall införas 27 kap. 2 a §, 28 kap. 2 a och 5 a §§, 31 kap. 1 a §, 34 kap. 7 §, 35 kap. 10 § samt 38 kap. 14, 15 och 16 §§, dels att 26 kap. 5, 6, 7, 9 16 och 19 §§, 27 kap. 4 och 6 §§, 28 kap. 3, 5, 6 a och 9 §§, 30 kap. 5 och 7 9 §§, 31 kap. 1 §, 33 kap. 5 §, 34 kap. 1, 4 6, 10 och 11 §§, 37 kap. 7 och 10 §§ samt 38 kap. 1, 2, 2 a, 3, 6, 8, 9, 12, och 13§§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 26 kap. 5 § Den som dömts till fängelse skall för verkställighet av straffet intagas i kriminalvårdsanstalt. Härom är särskilt stadgat. Den som dömts till fängelse skall för verkställighet av straffet tas in i kriminalvårdsanstalt om inte annat är särskilt föreskrivet. 6 § Den som avtjänar fängelse får medges villkorlig frigivning. Villkorlig frigivning får dock inte ske från fängelse som har dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller från ett förvandlingsstraff för böter. Om strafftiden är högst , får villkorlig frigivning ske tidigast när två tredjedelar av strafftiden, dock , har avtjänats. Om strafftiden är längre än men kortare än , får villkorlig frigivning ske tidigast när samt en tredjedel av den tid som överstiger har avtjänats. Om strafftiden är och annat inte följer av 6 a §, får villkorlig frigivning ske tidigast när halva strafftiden har avtjänats. Om den dömde begär det, kan frigivningen uppskjutas till senare tidpunkt än som följer av andra- fjärde styckena. Den som avtjänar fängelse skall, om inte annat följer av andra eller tredje stycket eller av 7 §, friges villkorligt när två tredjedelar av strafftiden, dock minst en månad, har avtjänats. Villkorlig frigivning får inte ske från fängelse som har dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller från ett förvandlingsstraff för böter. Om den dömde begär det, får den villkorliga frigivningen skjutas upp till en senare tidpunkt än den som följer av första stycket eller av 7 §. 7 § Vid prövning av frågan, om den villkorliga frigivningen bör ske senare än vid den tidigaste tidpunkt som anges i 6 eller 6 a §, skall det särskilt beaktas om förutsättningarna för den intagnes anpassning i samhället framstår som speciellt ogynnsamma med hänsyn till frigivningsförhållandena, hans uppförande under anstaltsvistelsen eller andra särskilda omständigheter. Bryter den dömde i väsentlig utsträckning mot vad som gäller för verkställigheten i anstalt, får tidpunkten för villkorlig frigivning senareläggas. Senareläggning får ske med varje gång. Vid prövning av frågan om senareläggning skall beaktas om förseelsen får eller kan bedömas få andra negativa följder för den dömde. 9 § Beträffande den som har dömts till fängelse i lägst prövar frågan om villkorlig frigivning från straffet eller, om annat straff verkställs, från den sammanlagda strafftiden. eller annan som styrelsen efter regeringens bemyndigande föreskriver får påkalla att även i annat fall prövar frågan om villkorlig frigivning. Påkallas inte prövning skall den dömde friges då villkorlig frigivning enligt 6 § andra och tredje styckena tidigast kan ske. Beslut om villkorlig frigivning som inte har gått i verkställighet kan ändras, om den dömde begär att frigivningen skall uppskjutas eller det annars föranleds av ändrade förhållanden. fattar beslut i fråga om att skjuta upp den villkorliga frigivningen enligt 6 § tredje stycket och att senarelägga den villkorliga frigivningen enligt 7 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att någon annan kriminalvårdsmyndighet än får fatta beslut i fråga om att skjuta upp eller att senarelägga den villkorliga frigivningen. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller direkt om inte något annat förordnas. 10 § För den som villkorligt friges gäller en prövotid av . I beslut om villkorlig frigivning som meddelas av kan dock fastställas en längre prövotid, högst . Efter den villkorliga frigivningen gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . 11 § I anslutning till att villkorlig frigivning äger rum eller senare kan beslutas att den villkorligt frigivne skall stå under övervakning, om det bedöms som påkallat. Beslut om övervakning meddelas av frivårds- myndighet i . Har övervakning beslutats men bedöms därefter att övervakningen är påkallad, får övervakningsnämnden besluta att övervakningen skall upphöra. Övervakningen skall utan något särskilt beslut upphöra av prövotiden har förflutit, om inte annat följer av 18 §. Det kan i anslutning till att villkorlig frigivning äger rum eller senare beslutas att den villkorligt frigivne skall stå under övervakning, om det bedöms som påkallat. Beslut om övervakning meddelas av den lokala . Har övervakning beslutats men bedöms därefter att övervakningen är påkallad, får övervakningsnämnden besluta att övervakningen skall upphöra. Övervakningen skall utan något särskilt beslut upphöra av prövotiden har förflutit, om inte annat följer av 18 §. 12 § Övervakningen och kriminal- vården i frihet i övrigt bedrivs under ledning av frivårdsmyndig- heten. Myndigheten förordnar också övervakare och kan vid behov förordna en eller flera personer att biträda vid över- vakningen. Övervakningen och kriminal- vården i frihet i övrigt bedrivs under ledning av den lokala . Myn- digheten förordnar också över- vakare och kan vid behov förordna en eller flera personer att biträda vid övervakningen. 13 § Den frigivne skall, om han står under övervakning, hålla övervakaren underrättad om sin bostad, sin arbetsanställning och andra förhållanden av betydelse för övervakningen, på kallelse inställa sig hos övervakaren och i övrigt enligt hans anvisningar upprätthålla förbindelse med honom. I den mån frivårdsmyndigheten har bestämt det, gäller vad som har sagts om övervakaren även tjänsteman vid frivårdsmyndigheten eller annan person. Den frigivne skall, om han står under övervakning, hålla övervakaren underrättad om sin bostad, sin arbetsanställning och andra förhållanden av betydelse för övervakningen, på kallelse inställa sig hos övervakaren och i övrigt enligt hans anvisningar upprätthålla förbindelse med honom. I den mån den lokala kriminalvårds- myndigheten har bestämt det, gäller vad som har sagts om övervakaren även tjänsteman vid den lokala kriminalvårdsmyndig- heten eller annan person. 14 § Den frigivne skall iaktta skötsamhet, efter förmåga söka försörja sig samt i övrigt ställa sig till efterrättelse vad som åligger honom enligt denna balk eller enligt föreskrift eller anvisning som meddelats med stöd därav. Han är skyldig att på kallelse inställa sig hos frivårdsmyndig- heten. Har han förpliktats ersätta genom brottet uppkommen skada, skall han göra vad i hans förmåga står att fullgöra denna skyldighet. När den frigivne står under övervakning, skall frivårdsmyndig- heten genom tillsyn och förmedling av stöd och hjälp verka för att denne inte återfaller i brott och för att hans anpassning i samhället även i övrigt främjas. Frivårds- myndigheten skall för detta ändamål fortlöpande hålla sig underrättad om den frigivnes livsföring och om hans förhållanden i övrigt. Den frigivne skall vara skötsam, efter förmåga försöka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som åligger honom enligt denna balk eller enligt föreskrifter eller anvisningar som meddelats med stöd av den. Han är skyldig att på kallelse inställa sig hos den lokala . Har han förpliktats att ersätta genom brottet uppkommen skada, skall han göra vad han kan för att fullgöra denna skyldighet. När den frigivne står under övervakning, skall den lokala genom tillsyn och förmedling av stöd och hjälp verka för att den frigivne inte återfaller i brott och för att hans anpassning i samhället även i övrigt främjas. Den lokala kriminalvårds- myndigheten skall för detta ändamål fortlöpande hålla sig underrättad om den frigivnes livsföring och om hans förhållanden i övrigt. 15 § När det finns skäl att anta att den frigivne för sin anpassning i samhället behöver stöd av en särskild föreskrift om vad han har att iaktta , får en sådan föreskrift meddelas eller tills vidare. Särskild föreskrift får avse 1. vistelseort eller bostad , högst åt gången, 2. arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning, 3. läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling i eller utom sjukhus eller annan dylik inrättning. När det finns skäl att anta att den frigivne för sin anpassning i samhället behöver stöd av en särskild föreskrift om vad han skall iaktta , får en sådan föreskrift meddelas för eller tills vidare. Särskild föreskrift får avse 1. vistelseort eller bostad , högst åt gången, 2. arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning, 3. läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling i eller utanför sjukhus eller annan dylik inrättning. Om den frigivne skall undergå vård eller behandling enligt första stycket 3, får det föreskrivas att han därvid skall vara skyldig att lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han inte är påverkad av beroendeframkallande medel. Har den frigivne förpliktats ersätta genom brottet uppkommen skada, må meddelas föreskrifter rörande tid och sätt för skadeståndsskyldighetens full- görande i den mån sådana föreskrifter ej med hänsyn till den frigivnes ekonomiska situation och övriga omständigheter kan antagas motverka hans anpassning i samhället. Om den frigivne står under övervakning, får särskild föreskrift meddelas om vad som skall gälla för denna. I sådan föreskrift får anges på vilket sätt och i vilken omfattning den frigivne skall hålla kontakt med övervakaren eller frivårdsmyndigheten. Vidare får föreskrivas skyldighet för den frigivne att lämna underrättelse till övervakaren eller frivårdsmyndig- heten om utevaro från arbetsplats, skola eller annan i föreskriften angiven verksamhet eller inrättning. Har den frigivne förpliktats att ersätta genom brottet uppkommen skada, får föreskrifter meddelas om tid och sätt för skadestånds- skyldighetens fullgörande i den utsträckning sådana föreskrifter inte med hänsyn till den frigivnes ekonomiska situation och övriga omständigheter kan antas motverka hans anpassning i samhället. Om den frigivne står under övervakning, får särskild föreskrift meddelas om vad som skall gälla för övervakningen. I en sådan föreskrift får anges på vilket sätt och i vilken omfattning den frigivne skall hålla kontakt med övervakaren eller den lokala . Vidare får föreskrivas skyldighet för den frigivne att lämna underrättelse till övervakaren eller den lokala om att han uteblivit från en arbetsplats, skola eller annan i föreskriften angiven verksamhet eller inrättning. 16 § enligt 15 § meddelas av övervakningsnämnd. Frivårds- myndigheten får meddela sådan föreskrift för tiden intill dess nämnden har beslutat i frågan. Vidare får kriminalvårdsnämnden meddela sådan föreskrift i beslut om villkorlig frigivning. enligt 15 § meddelas av övervakningsnämnd. Den lokala får meddela sådan föreskrift för tiden intill dess nämnden har beslutat i frågan.