prop · GL03169 · 1998-01-01 00:00:00 — har 21 gymnasieskolor fått medgivande att starta pilot- projekt. Projekten är baserade på industriprogrammet, fordonsprogram- met, hotell- och restaurangprogrammet, elprogrammet, barn- och fritids- programmet, hantverksprogrammet, omvårdnadsprogrammet, handels- och administrationsprogrammet samt ett specialutformat program. Genom lärlingsutbildningen kan en utökning av den enskilda gymna- sieskolans utbildningsutbud inom ett eller flera program skapas genom ett utökat samarbete med näringslivet och den offentliga sektorn inom det egna upptagningsområdet. En lärlingsutbildning kan även bidra till återväxten inom smala yrkesområden. , som av praktiska skäl har svårt att ta emot ungdomar på APU, kan genom lärlings- utbildning ges bättre möjligheter att ta emot en elev enligt lärlings- alternativet. I den nationella utvecklingsplan, som regeringen avser att presentera , planerar regeringen att redovisa hur lärlingsutbildningen bör utvecklas och hur olika samarbetsformer med arbetslivet kan etableras. 10 Examen på gymnasial nivå Regeringens förslag: En gymnasieexamen införs för de elever som påbörjar sin utbildning på ett nationellt eller specialutformat program i gymnasieskolan /2001. Krav för examensbevis skall vara fullständig studiegång, dels med grundläggande behörighet för högskolestudier, dels med minst betyget Godkänd i ämnena svenska/ svenska som andraspråk, engelska och matematik samt i de viktigaste karaktärsämnena på det studerade programmet. Därutöver fordras även ett godkänt examensarbete, som omfattar 100 gymnasiepoäng. För examensarbetet skall det finnas nationella mål. Även i komvux skall gymnasieexamen erbjudas som en möjlighet med i stort sett samma krav för examensbevis som i gymnasieskolan. Regeringens bedömning: Gymnasieexamen bör utgöra en särskild merit vid urval till högskolan. En gymnasieexamen bör även kunna räknas som en merit i arbetslivet. Ett examensarbete bör kunna fullgöras i såväl en skola som på en arbetsplats. Ett examensarbete skall bedömas av handledare och ex- tern bedömare i förening. bör få i uppdrag att utarbeta nationella mål för examens- arbetena. Införandet av gymnasieexamen förutsätts ske inom en oförändrad kostnadsram för kommunerna. bör staten svara för vissa kostnader, t.ex. för utbildning av handledare och bedömare. Kommitténs förslag: För att få en yrkesexamen bör eleven ha genomfört ett projektarbete som motsvarar en verklig arbetsuppgift inom det berörda yrkesområdet. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som kommenterat förslagen är de flesta positiva. anser att omfattande utrednings- och utvecklingsarbete krävs för genomförande av en gymnasieexamen. Ver- ket framhåller att en examen som utgår från de grundläggande målen för gymnasieskolan skulle ha en positiv effekt på arbetet i skolan. anser att gymnasieexamen skall vara frivillig, men att målsättningen skall vara att den stora majoriteten av elever genomgår den, även om den inte krävs för grundläggande behörighet. Den bör vara probleminriktad och premiera analysförmåga och självständigt arbete. LR anser att en kvalificerad gymnasieexamen måste pröva elevernas analys- och problemlösningsförmåga, deras initiativförmåga samt förmåga att genomföra kvalificerade uppgifter på flera områden, dvs. i ämnen som bildar bas för vidare studier eller yrkesarbete. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen konstaterade redan i den nationella utvecklingsplanen att det finns goda skäl att pröva om en yrkesexamen kan införas. Regeringen finner nu att det finns mycket goda skäl att för att en examen bör finnas för hela gymnasieskolan. En nationellt reglerad gymnasieexamen skall införas från och med intagningen till /2001. Syftet med examen är att befästa och förstärka kvaliteten i svensk gymnasieutbildning. Gymnasieexamen skall omfatta alla elever. För den som uppfyllt kraven för gymnasieexamen utfärdar rektor ett särskilt examensbevis. Av examensbeviset skall framgå vilket nationellt eller specialutformat program som examen avser, examensarbetet och bedömningen av detta. Examensbeviset skall ge tydlig information om att utbildningens mål som helhet är uppnådda, att utbildningen på den gym- nasiala nivån och examensarbetet har fullgjorts. Krav för att få ett examensbevis skall vara fullföljd studiegång på ett nationellt eller specialutformat program eller motsvarande utbildning i gymnasial vuxenutbildning eller i en fristående gymnasieskola. Den grundläggande behörigheten för högskolestudier skall vara uppnådd, dvs. lägst betyget Godkänd på kurser motsvarande av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt program. Därutöver skall eleven ha minst betyget Godkänd i kärnämneskurserna i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik samt i de viktigaste karaktärs- ämnena på det studerade programmet. Slutligen skall ett examensarbete ha fullgjorts med godkänt resultat. Betyg på examensarbete skall vara Godkänd respektive Icke godkänd. Examensarbetet genomförs inom ra- men för det individuella valet. I det fall en elev valt att göra ett examensarbete men inte fullföljer detta, bör eleven få ett icke godkänt betyg för examensarbetet infört i slutbetyget, om eleven inte har andra valbara kurser som gör att kraven för ett slutbetyg uppfylls. Examensarbetet skall innebära att eleven under sitt sista gymnasieår utför ett större självständigt arbete inom ett kunskapsområde som ligger inom målet för det aktuella programmet. Arbetet skall ge eleven möjlighet att tillämpa och fördjupa teoretiska och/eller praktiska kunskaper inom flera ämnesområden. För en examen i ett program med yrkesämnen bör arbetet kunna motsvara en verklig arbetsuppgift inom det berörda yrkesområdet eller inom ramen för lärlingsutbildningen. Arbetet skall åtminstone till en del redovisas skriftligt ett krav som svarar mot behovet av att läs- och skrivfärdigheter kontinuerligt upprätthålls i både skola och arbetsliv. Arbetet skall pröva elevens förmåga att ta ansvar för, planera och arbeta på egen hand med de hjälpmedel som detta kräver. Examensarbetet skall ha en omfattning som motsvarar cirka fyra veckors arbete på heltid, dvs. För examensarbetet skall det finnas nationella mål, som fastställs av regeringen. Dessa mål skall vara ett stöd för att upprätthålla likvärdiga krav och likvärdiga bedömningar. bör få i uppdrag att utarbeta förslag till nationella mål för examensarbetet. Utgångspunkt för dessa mål skall vara programmålen för gymnasieskolan. Verket bör även få i uppdrag att ta fram nationella exempel på hur examensarbeten kan utformas för olika gymnasieprogram. Exempel på examensarbeten för yrkesutbildningar skall tas fram i samråd med respektive branschorga- nisationer. På lokal nivå utarbetas examensuppgifter utifrån de nationella målen. Utformningen av uppgifterna skall anpassas efter de lokala förutsätt- ningarna och utbildningsinriktningarna. Det är därför viktigt att det sker i samarbete med arbetslivet och andra gymnasieskolor. Ett examensarbete skall kunna fullgöras såväl i en skola som på en arbetsplats. I det lokala utarbetandet av uppgifter för examensarbeten inom de yrkesutbildande programmen skall programråden medverka. Examensarbetet skall kunna genomföras såväl enskilt som i grupp, men i det senare fallet måste utformningen ge möjlighet att bedöma den enskildes prestation. Examensarbetet skall ge alla elever möjlighet att dokumentera och visa upp sina kunskaper och färdigheter. Därmed kan det bidra till att bredda bedömningen av eleven utöver den information som slutbetyget ger, vilket kan vara särskilt betydelsefullt för elever som av olika orsaker inte lyckats lika bra i den traditionella betygsättningen. Eleven skall under arbetet med examensuppgiften ha tillgång till stöd av en handledare med sakkunskap inom det område som arbetet berör. Processen under själva arbetet, initiativ- och samarbetsförmåga m.m. är sådana faktorer som handledaren måste bedöma genom att kontinuerligt följa arbetet. Enligt regeringens bedömning är ett examensarbete av en sådan karak- tär att det antingen kan godkännas eller inte godkännas. Därför anser regeringen att det inte skall sättas graderade betyg på ett examensarbete. Enligt regeringens bedömning bör ett godkänt examensarbete ha samma värde som betyget Mycket väl godkänd. Bestämmelser om behörighet och urval till högskolan anges i 8 kap. 4-16 §§ samt bilaga 4 högskoleförordningen. Föreskrifterna för grundläggande behörighet till högskolan skall enligt regeringens bedömning inte ändras genom en gymnasieexamen. En fullföljd gymnasieutbildning med minst betyget Godkänd i ett kursomfång som motsvarar av antalet gymnasiepoäng för ett program skall som ge grundläggande behörighet för högskolestudier. Detta skulle innebära att det krävs minst betyget Godkänd i kurser upp till 2 250 gymnasiepoäng, dvs. av 2 500 gymnasiepoäng. Det finns dock anledning att premiera elever med gymnasieexamen när det gäller urvalet av behöriga sökande till högskolan. Det är emellertid en fråga som kräver ytterligare beredning, innan regeringen är beredd att ta ställning. En gymnasieexamen bör även kunna tillgodoräknas som merit i arbets- livet. På vilket sätt detta kan komma att ske, exempelvis som en del i ett yrkesbevis eller i ett gesällprov, är dock inte en fråga som ankommer på regeringen att besluta om, utan detta måste arbetsmarknadens parter diskutera och ta ställning till. Som handledare bör såväl lärare som personer inom arbetslivet utanför skolan kunna fungera. För att kunna stödja eleverna under arbetet bör handledarna ha en särskild utbildning för detta. För att säkra kvaliteten i bedömningen av ett examensarbete skall det bedömas av handledare och extern bedömare i förening. Som medbe- dömare bör anlitas personer från andra gymnasieskolor, högskolan, arbets- och samhällslivet. Medbedömare kan också bidra till att bredda gymnasieskolans kontaktytor. Genom att använda medbedömare kan be- dömningen göras utifrån ett bredare perspektiv. Bedömningen av examensarbetet skall ske mot de nationella målen och den lokala ut- formningen. Även externa bedömare behöver en utbildning för uppgiften. För införandet av examensarbeten genomförs utbildning av handledare och externa bedömare. bör få i uppdrag att utarbeta ett utbild- ningsmaterial för utbildningen. Utbildningen sker i två steg. I steg 1 utbildas resurspersoner bl.a. genom IT-stödd distansutbildning. Dessa resurspersoner kan därmed vara såväl bedömare som handledare. För att kunna vidga kretsen sker som steg 2 genom resurspersonerna en lokal utbildning av handledare och externa bedömare i form av studiecirkel- liknande seminarier. förutsätts utbildning av nya handledare och bedömare ske inom ramen för skolhuvudmännens reguljära fortbildningsansvar. I grundut- bildningen till lärare bör även ingå utbildning i att handleda och bedöma examensarbeten. Lärares tid för planering, handledning och bedömning förutsätts rym- mas inom ramen för de 100 poäng som examensarbetet motsvarar. Införandet av gymnasieexamen bör kunna ske inom oförändrad kost- nadsram för kommunerna. bör staten svara för vissa kostnader för utbildning av handledare och bedömare samt produk- tion av IT-material. Regeringen, som i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1997/98:150) föreslagit medel för införande av gymnasieexamen, återkommer till frågan senare i budgetpropositionen för . Konsekvenser för gymnasial vuxenutbildning Reglerna för gymnasieexamen för vuxenstuderande skall i princip vara desamma som för ungdomar i gymnasieskolan. Eftersom vuxenstuderan- de kan studera på både heltid, deltid och fritid, med kortare eller längre avbrott, kan deras samlade studietid bli både kortare och avsevärt längre än . Därför är det inte lämpligt att ange någon tidpunkt när en vuxenstuderande skall ha påbörjat sin gymnasiala utbildning för att få möjlighet att genomföra en gymnasieexamen. I gymnasieskolan skall möjligheten gälla för de elever som påbörjar sin gymnasieutbildning /2001 och examensarbetet skall utföras under det sista gymnasieåret. De första eleverna i gymnasieskolan som genomför en gymnasieexamen kommer därför att göra det under /2003. bör vuxenstuderande första gången kunna få genomföra examensarbete. Regeringen anser det självklart att gymnasieexamen också skall finnas i den gymnasiala vuxenutbildningen, eftersom en del där kompletterar sin tidigare utbildning, medan andra läser en hel gymnasieutbildning. Det är viktigt att reglerna för examensarbetet i kom- vux ger vuxna möjligheter att komplettera en tidigare ofullständig utbild- ning. Eftersom gymnasial vuxenutbildning i regel inte genomförs pro- gramvis på samma sätt som i gymnasieskolan, bör föreskrifterna utformas så att examensarbetet skall avse ett större självständigt arbete inom ett kunskapsområde som ligger i linje med den aktuella elevens individuella studieplan eller tidigare gymnasial utbildning. 11 Prov och kvalitetssäkring Regeringens bedömning: Gymnasieförordningens bestämmelser om de nationella proven bör ändras, så att de nationella kursproven blir obligatoriska inför betygsättningen i kärnämneskurserna i svenska/ svenska som andraspråk, engelska och matematik samt i den högsta karaktärsämneskursen i engelska och matematik på respektive pro- gram. bör få ett nytt uppdrag angående en provbank med natio- nella prov för kunskapsbedömning i andra ämnen och kurser än de ovan nämnda för att stärka möjligheterna att kvalitetssäkra såväl betyg som resultatredovisning. Kommitténs förslag: Kommittén anser det angeläget att arbetet med att utveckla de nationella proven fortsätter. Det gäller i synnerhet arbetet med att bygga upp en provbank. Remissinstanserna: framhåller att en bidragande orsak till en bristande kvalitetssäkring är att de nationella proven inte är obliga- toriska och därmed inte heller normgivande. Skälen till regeringens bedömning: Staten och kommunerna har ett gemensamt ansvar för att de nationella målen för skolan uppnås och att en likvärdig utbildning erbjuds alla barn, ungdomar och vuxna. Nationell likvärdighet i ett decentraliserat system förutsätter en systematisk kvali- tetssäkring. Det viktigaste motivet för att mäta kvalitet är dock utveck- lingsmotivet, dvs. att fastställa starka och svaga sidor i en skolas verk- samhet för att kunna göra verksamheten bättre för dem som den är till för eleverna. Därför skall måluppfyllelsen redovisas regelbundet i varje kommun och för varje skola samt på nationell nivå. Särskilda kvalitets- redovisningar skall ligga till grund för beslut om att förbättra och utveckla utbildningen. Det krävs många olika insatser för att säkra och utveckla kvaliteten i utbildningen. Ett nationellt provsystem kan bidra till att en likvärdig utbildning upprätthålls över hela landet. Elevernas kunskapsutveckling samt deras sociala och personliga utveckling är viktiga indikatorer på skolans resultat. Bedömningar av hur väl eleverna når dessa mål är givetvis betydelsefulla också för de enskilda eleverna. Staten har ett särskilt ansvar för en infrastruktur för kvalitetssäkringen, dels för den nationella styrningen, dels för att underlätta motsvarande arbete lokalt. Det gäller statistik som annan beskrivande information men också generell metodutveckling liksom stöd för att utveckla användbara metoder för de lokala behoven. I detta ingår bl.a. olika instrument och uppgifter för att på likvärdiga grunder kunna bedöma elevernas kunskaps- och kompetensutveckling. har ett regeringsuppdrag att tillhandahålla instrument för kunskapsbedömning i och i gymnasial utbild- ning. I uppdraget anges tre syften för olika provmaterial: att ge stöd för en över landet enhetlig betygsättning, att ge stöd för att planera utbild- ningen genom analyser av elevers starka och svaga sidor samt att ge underlag för utvärdering av utbildningen. De kursprov som enligt upp- draget skall erbjudas kontinuerligt avser vissa, för olika program av- slutande kurser i svenska, engelska och matematik. Dessutom framhålls i uppdraget behov av material/prov för kunskapsbedömning också i andra ämnen och kurser, i en så kallad provbank. Denna avser ett utbud av prov och provuppgifter, varifrån lärare kan få material utifrån sina behov. De nationella kursproven erbjuds skolorna, men gymnasieförord- ningens formulering innebär en stark rekommendation att använda kurs- proven till stöd vid betygssättning i de tre nämnda ämnena. Enligt regeringens bedömning finns det skäl att nu utveckla det natio- nella provsystemet för gymnasieskolan. Skälen är förslagen till föränd- ringar i denna proposition, samt de översyner av programmål och kursplaner som pågår inom . Resultat från uppföljningar av hur nuvarande provmaterial används liksom det generella behovet att stärka kvalitetssäkringen motiverar detta. Förändringarna innebär att alla lärare inför betygssättning i kärnämnes- kurserna i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik skall använda sig av de nationella kursproven, d.v.s. de blir obligatoriska. Obligatoriska kursprov skall också användas i den avslutande karaktärs- ämneskursen på respektive program i engelska och matematik. Lärares betygsättning är ett grannlaga arbete som kräver att man bedömer elevernas kunskapsutveckling utifrån bredast möjliga underlag. Därför skall proven utformas så att det tydligt framgår att det täcker endast vissa kursmål och därmed utgör endast en del av underlaget för betygssättning på kursen. Frågan om distribution och genomförande av prov stöter på flera delvis motstridiga krav, som inte alla kan tillgodoses i ett nationellt provsystem. Traditionellt har nationella prov genomförts av samtliga elever i en viss målgrupp på en nationellt fastlagd provdag. Det var lämpligt, då studier- na tidsmässigt planerades på samma sätt för alla elever som ingick i målgruppen. planeras kurserna in över läsåret på mycket olika sätt. Tilltron till provens värde som bedömningsunderlag hänger samman både med provens innehåll och konstruktion och med hur de skall genomföras. Ett provs tillförlitlighet har starkt samband med att de som deltar i det har samma möjligheter att förbereda sig. Ett visst prov- material blir förbrukat om de som deltar fått information om innehållet i förväg. Därför är ett visst nationellt kursprov i princip användbart vid endast ett enda tillfälle. Det innebär att de obligatoriska kursproven måste genomföras på nationellt bestämda provdagar. Provbanken skall i första hand omfatta kurser där det inte finns nationella prov. Att ta fram nationella prov av god kvalitet ställer stora krav på resurser. Material och uppgifter bör därför kunna användas vid mer än en provdag, vilket är möjligt genom att provuppgifter och delprov återanvänds i olika kombinationer. Det krävs emellertid en stor samling av aktuella prov och uppgifter, om den skall kunna anses tillförlitlig. erbjuder provbank prov i franska, tyska och naturvetenskapliga ämnen. Utvecklingen av provbanken skall fortsätta. Provmaterial eller andra material med syfte att säkra betygens likvärdighet eller för utvärdering av utbildningen bör utvecklas även för andra ämneskurser än svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. I första hand bör det gälla avslutande karaktärsämneskurser på olika program. För att nå den flexibilitet som krävs bör ett system med provbanker vara i funktion med ett brett utbud av nationella provmaterial . Tekniska lösningar finns för att bygga upp banker med material och även för att distribuera dem via exempelvis Internet. De behöver dock vidareutvecklas och passa det nationella provsystemet. Utveckling- en bör innebära att gymnasieskolor och komvuxenheter skall ha tillgång till provmaterial då de behövs med hänsyn till studieplaneringen på en enskild skola eller för en elev. Krav på kvalitet och tillförlitlighet måste tillgodoses i lika hög grad som i äldre system med bestämda provdagar. Ett system med provbanker kräver att uppgifter och delprov finns i en omfattning som gör det möjligt att variera utformningen av ett visst prov. Utveckling av provuppgifter och övrig metodutveckling inom ramen för den nya läroplanen har pågått . Internationellt och nordiskt samarbete inom området har utvecklats. Det är därför enligt regeringens bedömning också möjligt att utveckla de nationella materialen för kunskaps- och resultatbedömningar i denna riktning. Konsekvenser för gymnasial vuxenutbildning Även av förordningen om vuxenutbildning framgår att lärarna bör använda centralt fastställda prov som ett hjälpmedel för att bedöm- ningsgrunderna skall bli så enhetliga som möjligt över landet. Vuxenut- bildningen utgår från en individuell studieplan där strävan är att kurserna kan starta när som helst och avslutas utifrån varje enskild individs förutsättningar och behov. Det innebär att vid utformningen av prov och provverksamhet måste särskild hänsyn tas till vuxenutbildning- ens förutsättningar. Det är viktigt att upprätthålla samma kunskapskrav och skapa möjligheter till jämförbarhet och likvärdighet mellan studeran- de inom vuxenutbildningen och i gymnasieskolan. De nationella proven är ett instrument i detta syfte. Utvecklingen inom vuxenutbildningen understryker också behovet av att det finns tillgång till kvalitativa och tillförlitliga prov som ett av flera redskap för bedömning och tillgodo- räknande av vuxnas faktiska kunskaper. bör därför sträva efter att utveckla systemet för obligatoriska prov så att det blir möjligt att använda även i vuxenutbildningen. 12 Distansundervisning Regeringens bedömning: Bestämmelser bör utfärdas om försöksverk- samhet med distansutbildning för att kunna pröva och utveckla distans- utbildning inom gymnasieskolan. Arbetsgruppens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Många av de som i yttrandet berört förslaget är positiva. Skälen för regeringens bedömning: Inom vuxenutbildningen finns en lång tradition av distansutbildning bl.a. genom Statens skolor för vuxna (SSV) som bedrivit distansutbildning . Distans- utbildningen ökar tillgängligheten till studier. Utbildning på distans möjliggör studier oavsett tid och rum. Ny teknik i kombination med nät- eller mediaburen utbildning med handledning vid kunskaps-/lärcentra har i grunden ändrat de studerandes villkor. Distansutbildning som tidigare ansetts vara en krävande studieform är inte längre förbehållen en studie- van målgrupp. Genom och () pågår ett omfattande utvecklingsarbete avseende distansut- bildning inom vuxenutbildning och folkbildning. Regeringen beslutade att tilldela inom ramen för för utvecklingsinsatser gällande metoder och läromedel för distansutbildning på gymnasienivå. Syftet är att ge redskap för att öka användningen av distansutbildning inom vuxenutbildningen. Det utvecklingsarbete som sker inom ramen för DUKOM där regeringen tilldelat ca till olika utvecklingsprojekt kommer också att få stor betydelse för att sprida användningen av ny teknik och distansutbildning. Sammantaget finns det inom vuxenutbildningen en stor erfarenhetsbank som byggts upp när det gäller distansutbildning och som genom fått ett brett genomslag i hela landet. Erfarenheter som med fördel kan spridas vidare till gymnasieskolan. Regeringen anser att distansutbildning även inom gymnasieskolan bör utvecklas. Det finns flera skäl till detta. Genom distansundervisning kan eleverna ges möjligheter att kombinera studier i vissa kurser på en gym- nasieort och studier i hemkommunens gymnasieskola. Det kan gälla att erbjuda elever att skaffa en specialisering i ämnen som inte erbjuds i hemkommunen, t.ex. i ett språk. En utvidgning av distansundervisning skapar också helt nya möjligheter att ge svenska elever bosatta i utlandet en gymnasieutbildning. I syfte att pröva och utveckla distansutbildningen på det gymnasiala området bedömer regeringen det värdefullt att genom en förordning öpp- na möjligheter för en försöksverksamhet, som bör följas och utvärderas av .