prop · GL0333 · 1998-01-01 00:00:00 — Av 23 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483) framgår att skattemyndigheten efter ansökan av samtliga delägare i ett enkelt bolag eller partrederi skall kunna besluta att en viss delägare tills vidare skall svara för redovisning och betalning av avdragen skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt som hänför sig till verksamheten, och i övrigt företräda bolaget eller partrederiet i frågor som rör sådan skatt. Om den utsedda representanten inte fullgör dessa skyldigheter ansvarar även övriga delägare. Samtliga beskattningsbeslut för en skattskyldig kommer att debi- teras eller krediteras personens skattekonto. För att skattemyndigheten skall kunna avgöra om representanten skött sina åligganden för bolaget eller partrederiet måste dessa debiteringar och krediteringar särskiljas från skattetransaktioner som inte rör bolaget. Denne måste därför tilldelas ett skattekonto under sitt registreringsnummer som representant. måste dessutom registrera uppgifter om samtliga delägare i bolaget. Skälet till detta är att samtliga delägare måste ansöka om registrering och att skattemyndigheten skall ha möjlighet att kräva de andra delägarna om inte representanten fullgör sina skyldigheter. Det är oklart om registrering av delägare i enkla bolag och partrederier med nuvarande regler får ske i det centrala skatteregistret. Enligt regeringens mening bör sådan uppgift få registreras. Uppgiften kan inte anses integritetskänslig och är nöd- vändig för att skattemyndigheten skall kunna sköta sin verksamhet. Bestämmelser om att uppgift om delägare i enkla bolag och part- rederier får registreras bör tas in i 7 § skatteregisterlagen (1980:343). 6 Allmänna pensionsfonden Regeringens förslag: Fördelningen av medel mellan andra och tredje fondstyrelsen skall utgå från arbetsgivarens avgiftsunderlag , dvs. arbetsgivarnas totala årslönesumma. Till andra fondstyrelsen skall de tilläggspensionsavgifter överföras som erläggs av arbetsgivare med en årslönesumma på minst 240 basbelopp. Årslönesumman skall avse det år som föregått inkomståret. Skälen för regeringens förslag: Skattekontosystemet kommer i viss mån att påverka medelstilldelningen till Allmänna pensions- fonden. Bestämmelser om Allmänna pensionsfonden finns i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden. I lagens 2 § regleras hur skall fördela influtna tilläggs- pensionsavgifter mellan första, andra och tredje fondstyrelserna. Till första fondstyrelsens förvaltning överförs tilläggspensionsavgifter som erläggs av staten, kommuner och därmed jämförliga samfälligheter samt av bolag, föreningar och stiftelser i vilka staten, kommuner eller därmed jämförliga samfälligheter har ett bestämmande inflytande. Till andra fondstyrelsen överförs tilläggspensionsavgifter från andra arbetsgivare som har ett avgiftsunderlag som överstiger 20 basbelopp. Tilläggspensionsavgifter som erläggs av övriga arbets- givare överförs till tredje fondstyrelsen. Skattekontosystemet påverkar fördelningen mellan andra och tredje fondstyrelsen på så sätt att det kommer att bli svårt att fördela medlen på grundval av de månatliga redovisningarna. Det är därför nöd- vändigt att finna en annan grund för fördelningen. En ändrad fördel- ningsgrund bör i likhet med den nuvarande utgå från arbetsgivarens avgiftsunderlag. Regeringen föreslår därför att fördelningen utgår från avgiftsunderlaget i stället för avgiftsunderlaget . Detta innebär att andra fondstyrelsen skall erhålla de medel som erläggs av arbetsgivare med en årslönesumma på minst 240 bas- belopp. Vid bestämmandet av vilka arbetsgivare som omfattas bör man kunna utgå från föregående års redovisning. kan därvid i förväg märka ut vilka arbetsgivare som är aktuella. får hänföras till tredje fonden. Förslaget torde endast innebära en marginell förändring i fördelningen mellan andra och tredje fondstyrelsen. Förslaget föranleder ändringar i 2 § lagen med reglemente för Allmänna pensionsfonden. 7 Ekonomiska konsekvenser Det kan inte uteslutas att de ändrade reglerna om utfärdande av F- skattsedel leder till en marginell ökning av de slutliga uppbörds- förlusterna vad gäller skatter och avgifter. Å andra sidan bör de förbättrade möjligheterna att starta verksamhet leda till en viss minskning av utnyttjandet av olika bidragssystem. Eftersom de nu nämnda effekterna måste antas bli mycket små och dessutom kan förväntas till större eller mindre del ta ut varandra står det enligt regeringens mening klart att de sammantagna statsfinansiella effekt- erna av förslagen är försumbara. 8 Författningskommentar 8.1 Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 1 kap. 1 § I ett nytt andra stycke klargörs att tullagen (1994:1550) skall tillämpas när mervärdesskatt skall betalas för varor vid import. 4 § I en ny punkt 5 i tredje stycket anges i förtydligande syfte att med skattskyldig likställs en delägare i ett handelsbolag som enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag har ålagts betalningsansvar för skatt. Att beslut om betalningsskyldighet för delägare i handelsbolag fattas av skattemyndigheten framgår av 12 kap. 8 a §. 4 kap. 5 § Ändringen har gjorts för att skattemyndigheten skall kunna utfärda särskild A-skatt för den som skall betala förmögenhetsskatt eller fastighetsskatt. 7 § Frågan om utfärdande av F-skattsedel har behandlats i avsnitt 4.2. Syftet med den föreslagna ändringen av bestämmelsen är att göra det lättare för den som startar en verksamhet att få en F-skattsedel. För att en F-skattsedel skall utfärdas räcker det med att sökanden lämnar uppgifter som visar att han eller hon har för avsikt att bedriva näringsverksamhet. Att ansökan om F-skatt skall göras på särskild blankett bör lämpligen anges i förordningsform. Det bör ankomma på att fastställa formulär för blanketter som används vid ansökan. Det är enbart i det fall skattemyndigheten har skälig anledning att anta att det varken är eller kommer att vara fråga om näringsverksamhet som en F-skattsedel skall vägras. Här avses bl.a. det fallet att det av sökandes uppgifter framgår att verksamheten inte kan betraktas som näringsverksamhet eller att sökanden inte lämnat föreskrivna uppgifter. 5 kap. 2 § En ny punkt 8 i andra stycket har införts för att skatteavdrag skall kunna göras från bl.a. avgångsvederlag, skadestånd enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd och liknande ersättningar som utgör skattepliktig intäkt av tjänst. Dessa ersättningar utgör som regel inte ersättning för arbete och kan därför inte med paragrafens nuvarande lydelse bli föremål för skatteavdrag. Enligt 2 kap. 3 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall arbetsgivaravgifter betalas på denna typ av ersättning. 7 § Genom ändringen kan också den som betalar ut ersättning för arbete till någon som åberopar en F-skattsedel utan att faktiskt ha en sådan göras solidariskt ansvarig för skatten enligt 12 kap. 3 §. 9 § I punkt 7 har en felaktig hänvisning till sista stycket i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter rättats. 14 § I ett nytt andra stycke har tagits in en bestämmelse motsvarande den som redan finns i 18 kap. 3 § fjärde stycket. 10 kap. 30 § Ändringen är en följd av att ett nytt andra stycke förs in i 1 kap. 1 §. 11 kap. 13 § Med paragrafens nuvarande utformning skall nedsättning av preliminär skatt göras endast om debiterad F-skatt eller särskild A- skatt överstiger den slutliga skatten. Preliminär skatt kan emellertid även betalas genom skatteavdrag. Även denna form av skatt och andra belopp som skall beaktas enligt 14 § andra stycket 1 och 2 bör ingå vid en jämförelse mellan slutlig och debiterad preliminär skatt. Paragrafen och rubriken närmast före paragrafen har därför formulerats om. 12 kap. 8 a § Paragrafen som är ny har införts på inrådan av Lagrådet. Den ordning beträffande källskatter och arbetsgivaravgifter som tillämpats i praktiken slås här fast, nämligen att skattemyndigheten har rätt att fastställa betalningsskyldighet för delägare i handelsbolag enligt 2 kap. 20 § lagen om handelsbolag och enkla bolag. Bestämmelserna avses gälla också i fråga om mervärdesskatt. kan således ålägga en delägare i ett handelsbolag betalningsskyldighet avseende handelsbolagets källskatter, arbets- givaravgifter och mervärdesskatt. 15 kap. 12 § Paragrafen slopas som en följd av att ett nytt andra stycke förs in i 1 kap. 1 §. 16 kap. 4 § Ändringen har gjorts för att klargöra vad som avses med ursprunglig förfallodag enligt 19 kap. 7 §. 6 § I paragrafen har ett tillägg gjorts för beslut om debitering av skattetillägg och förseningsavgift. Sådana beslut kan fattas separat och inte enbart genom omprövningsbeslut. Detsamma gäller skatte- myndighetens beslut om ansvar enligt 12 kap. har orden eller till följd av domstols beslut tagits bort. Ett beslut från domstol omfattas av begreppet debiteringsåtgärd enligt 11 kap. 20 §. 19 kap. 8 § Ändringen är en följd av tillägget i 19 kap. 10 §. 10 § I skattekontosystemet är det inte möjligt att direkt avgöra vilka skatteskulder ett underskott består av eftersom det inte finns någon automatisk avräkningsordning i systemet. För att man inte skall tvingas att fördela ett underskott på olika skatter bör ett underskott som inte överstiger behandlas på ett och samma sätt oberoende av hur det har uppkommit. På ett sådant underskott bör den lägsta kostnadsräntan alltid beräknas, dvs. räntan bör i dessa fall beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan. Om olika räntesatser är tillämpliga skall vid betalning av en del av skatteskulden i första hand den delen anses vara betald på vilken den högsta kostnadsräntan skulle ha beräknats. Bestämmelser om detta har tagits in i ett nytt andra stycke. Ändringen motsvarar delvis förslaget i 19 kap. 2 § i lagrådsremissen men har kompletterats. Punkt 1 d av övergångsbestämmelserna I en ny punkt föreskrivs att skattebetalningslagens bestämmelser om periodisk sammanställning skall börja tillämpas första gången på uppgifter som avser första kalenderkvartalet 1998. Punkt 4 av övergångsbestämmelserna Ändringen innebär att även den som har brustit i sin redovisning eller betalning av skatter och avgifter enligt uppbördslagen, lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare eller mervärdesskattelagen kan få sin F-skattsedel återkallad. Punkt 5 c av övergångsbestämmelserna föreskrifter m.m. om länsstyrelses inventering hos kronofogdemyndighet har utfärdats med stöd av 10 och 44 §§ i den numera upphävda medelsförvaltningskungörelsen (1964:886). Efter- som författningen med bemyndigande för att ge föreskrifter har upphört att gälla kan verket inte besluta om att upphäva föreskriften. Det måste i stället göras genom lag. Punkt 8 av övergångsbestämmelserna Tillägget innebär att reglerna i skattebetalningslagen om vilken myndighet som skall fatta beslut även skall gälla när uppbördslagen och lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare skall tillämpas om beslutet rör arbetsgivare. Punkt 9 av övergångsbestämmelserna Bestämmelsen har kompletterats med en regel om betalnings- skyldighet för delägare i handelsbolag. 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna Bestämmelserna har kompletterats med en regel om vad som skall gälla i fråga om slutlig skatt och avgift som fortfarande skall uppbäras enligt bestämmelserna i uppbördslagen eller lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden 2 § Ändringen i första stycket punkt 2 föranleds av att fördelningen av medel mellan andra och tredje fondstyrelsen skall utgå från arbets- givarens avgiftsunderlag i stället för avgiftsunderlaget (se avsnitt 7). Till andra fondstyrelsen skall de tilläggspen- sionsavgifter överföras som erläggs av arbetsgivare med en årslöne- summa på minst 240 basbelopp. Ändringarna i första stycket punkt 4 är en följd av att sjömans- skattelagen upphör att gälla vid utgången av 1997 och att rubriken till lagen (1994:1744) om allmänna egenavgifter föreslås ändrad i budgetpropositionen (prop. 1997/98:1) till lagen om allmän pensions- avgift. 8.4 Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) Punkt 3 av övergångsbestämmelserna Tillägget innebär att samma myndighet skall fatta beslut i taxerings- ärenden och i ärenden om debitering av slutlig, kvarstående eller tillkommande skatt för och tidigare års taxeringar. 8.5 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 11 kap. 5 § I paragrafen regleras vilka uppgifter som en faktura skall innehålla. I punkt 6 fanns rörande registreringsnumret tidigare en hänvisning till 14 kap. 24 §. När 14 kap. upphävdes slopades även hänvisningen. Genom det nu gjorda tillägget klargörs att det är registreringsnumret till mervärdesskatt som skall anges. Punkt 2 av övergångsbestämmelserna I punkten anges att mervärdesskattelagens bestämmelser skall tillämpas för periodiska sammanställningar som avser tid före utgången av . För tiden därefter gäller de nya bestämmelserna i skattebetalningslagen. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:356) om ändring i lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Punkt 4 av anvisningarna till 49 § I punkten har en felaktig hänvisning till uppbördslagen (1953:272) rättats. 8.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:524) om ändring i lagen (1996:1344) om ändring i skatteregisterlagen (1980:343) 7 § I punkt 1 har tagits in en bestämmelse om att registrering av delägare i enkla bolag och partrederier skall få ske i det centrala skatteregistret. I punkt 3 har SFS-numret till skattebetalningslagen tagits bort eftersom detta anges redan i punkt 2. 8.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt 70 § I paragrafen har en felaktig hänvisning till uppbördslagen rättats till. 8.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 2 a § Ändringarna i tredje stycket är enbart av terminologisk art. I fjärde stycket har i förtydligande syfte angetts att det skall vara fråga om en F-skattsedel med villkor enligt 9 kap. 4 § skattebetalningslagen som skall ha åberopats för att ersättningen skall räknas som inkomst av annat förvärvsarbete. 13 kap. 3 § I paragrafen anges att 12 kap. 2 § andra stycket skall tillämpas enligt den lydelse stycket hade fram till . Innebörden av detta är att de äldre föreskrifterna i nämnda lagrum fortfarande skall tillämpas såvitt avser år för vilka den försäkrade på grund av utebliven betalning av tilläggspensionsavgift inte tillgodoräknats pensionspoäng. Språket i paragrafen har vidare moderniserats. 14 kap. 3 § I paragrafen anges att 12 kap. 2 § andra stycket skall tillämpas enligt den lydelse stycket hade fram till . De äldre föreskrifterna i nämnda lagrum skall fortfarande tillämpas såvitt avser år för vilka den försäkrade på grund av utebliven betalning av tilläggspensionsavgift inte tillgodoräknats pensions- poäng. Vidare har, i förtydligande syfte, den tillämpbara procentsatsen 30 upprepats. 15 kap. 1 § Ändringen i paragrafens första stycke är en följdändring. I paragrafens andra stycke anges att 12 kap. 2 § andra stycket skall tillämpas enligt den lydelse stycket hade fram till . Innebörden av detta är att de äldre föreskrifterna i nämnda lagrum fortfarande skall tillämpas såvitt avser år för vilka den försäkrade på grund av utebliven betalning av tilläggspensionsavgift inte tillgodoräknats pensionspoäng. Punkt 8 av övergångsbestämmelserna till lagen (1988:881) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Ändringen i andra stycket har gjorts på grund av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § första stycket har ändrats. Ändringen är en följdändring och innebär således inte någon ändring i sak. 8.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1969:205) om pensionstillskott 4 § Ändringen har gjorts på grund av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § första stycket har ändrats. Ändringen är en följdändring och innebär således inte någon ändring i sak. 8.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 4 kap. 5 § Ändringarna i andra stycket föranleds av att uppbördslagen ersatts av skattebetalningslagen och att skyldigheten att betala preliminär A- skatt ersatts av en skyldighet att vidkännas skatteavdrag för betalning av den preliminära skatten. 6 kap. 1 § Ändringen har gjorts på grund av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § första stycket har ändrats. Ändringen är en följdändring och innebär således inte någon ändring i sak. 8.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring 4 § I paragrafens första stycke anges att kravet för att vara försäkrad för delpension också är att den försäkrade från och med det år denne fyllt skall ha varit förvärvsverksam i sådan utsträckning att denne tillgodoräknats pensionsgrundande inkomst för till- Läggspension. Kravet innebär således att pensionsgrundande inkomst skall ha fastställts för den försäkrade under . Sådan inkomst fastställs om summan av inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete överstiger det för det aktuella året gällande basbeloppet, oavsett om den försäkrade erlagt någon tilläggs- pensionsavgift eller inte. Andra stycket i paragrafen har därför tagits bort. 12 § I paragrafens andra stycke har en ändring gjorts på grund av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § första stycket har ändrats. Ändringen är en följdändring och innebär således inte någon ändring i sak. 8.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 5 kap. 17 § I ett nytt andra stycke anges att beskattningsmyndigheten har rätt att fatta beslut om betalningsskyldighet för delägare i handelsbolag enligt 2 kap. 20 § lagen om handelsbolag och enkla bolag. Bestämmelsen har tagits in sedan Lagrådet ansett att det i skattebetalningslagen (1997:483) borde finnas en uttrycklig bestämmelse om vem som har rätt att ålägga en delägare i ett handelsbolag betalningsskyldighet. I skattebetalningslagen togs en sådan bestämmelse in i ny paragraf, 12 kap. 8 a §. En motsvarande bestämmelse bör införas även på punktskatteområdet. 8.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn 4 § Ändringen i andra stycket punkt 3 har gjorts på grund av att bestämmelserna i 11 kap. 6 § första stycket har ändrats. Ändringen är en följdändring och innebär således inte någon ändring i sak. 8.15 Förslaget till lag om ändring i tullagen (1994:1550) 38 § I ett nytt andra stycke anges att tullmyndigheten har rätt att fatta beslut om betalningsskyldighet för delägare i handelsbolag enligt 2 kap. 20 § lagen om handelsbolag och enkla bolag. Bestämmelsen har tagits in sedan Lagrådet ansett att det i skattebetalningslagen (1997:483) borde finnas en uttrycklig bestämmelse om vem som har rätt att ålägga en delägare i ett handelsbolag betalningsskyldighet. I skattebetalnings- lagen togs en sådan bestämmelse in i en ny paragraf, 12 kap. 8 a §. En motsvarande bestämmelse bör införas även på tullområdet. LAGRÅDET Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss (Finansdeparte- mentet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483), 2. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m., 3. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, 4. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324), 5. lag om ändring i lagen (1993:892) om ackord rörande statliga fordringar m.m., 6. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200), 7. lag om ändring i lagen (1997:356) om ändring i lagen (1996:1331) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 8. lag om ändring i lagen (1997:524) om ändring i lagen (1996:1344) om ändring i skatteregisterlagen (1980:343). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 1 kap. 4 § I tredje stycket räknas under olika punkter upp personer som skall likställas med skattskyldig. Uppräkningen utvidgas enligt förslaget med en ny punkt 5 avseende delägare i handelsbolag som enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag (HBL) har ålagts betalningsskyldighet för skatt. I författnings- kommentaren sägs att det rör sig om en ändring i förtydligande syfte och att det av bestämmelsen följer att beslut om betalningsskyldighet för bolagsmän i handelsbolag fattas av skattemyndigheten. Enligt 2 kap. 20 § HBL svarar bolagsmännen solidariskt för bolagets förpliktelser. Avsikten med den ifrågavarande föreskriften i skattebetalningslagen är tydligen att klargöra att skattemyndigheten har rätt att fastställa sådan betalningsskyldighet för bolagsmännen och därigenom tillskapa exekutionstitlar mot dem. Enligt Lagrådets mening kan lagändringen ifrågasättas från två utgångspunkter. För det första är det tveksamt i vad mån fråga är om ett förtydligande och inte en materiell ändring. För det andra kan den åsyftade innebörden - dvs. att skattemyndigheten skall ha rätt att fastställa betalnings- skyldigheten inte anses framgå av den föreslagna föreskriften. Frågan om skattemyndighet är behörig att fastställa betalnings- skyldighet enligt 2 kap. 20 § HBL vad gäller skatt har diskuterats . Olika meningar har framförts bl.a. beroende på vilken typ av skatt det gällt. Vad beträffar källskatt och arbetsgivaravgifter har Regeringsrätten i rättsfallet RÅ 1990 ref. 50 funnit att skatte- myndigheten har behörighet att meddela fastställelsebeslut mot en bolagsman (se också RÅ 1981 Ba 3 och JO:s ämbetsberättelse 1982/83 s. 369-371). När det å andra sidan gäller mervärdesskatt har i olika sammanhang uttalats att skattemyndigheten saknar behörighet att fastställa en bolagsmans betalningsskyldighet och att detta i stället skall ske genom dom eller utslag i mål om betalningsföreläggande, på samma sätt som gäller beträffande civilrättsliga fordringar i allmänhet (se NJA 1994 s. 231 samt JK:s beslut , dnr 278-79- 40; jfr NJA 1976 s. 230). Det finns emellertid också uttalanden av motsatt innebörd (se SOU 1987:10 s. 321 f. och prop. 1995/96:170 s. 147). Mot denna bakgrund hade det enligt Lagrådets mening - oavsett vad som kan anses vara gällande rätt varit värdefullt om förslaget, när nu frågan avses att slutligen regleras, belysts ytterligare bl.a. ge- nom en remissbehandling. Med hänsyn till att den föreslagna ord- ningen tillämpats i praktiken beträffande källskatter och arbetsgivaravgifter vill Lagrådet dock inte motsätta sig att en lag- reglering nu sker i huvudsak enligt förslaget. Som Lagrådet tidigare anfört ger emellertid den föreslagna bestämmelsen inte något klart uttryck för vad som åsyftas. Om skattemyndighet skall ges rätt att besluta om betalningsskyldighet i förevarande fall bör en uttrycklig bestämmelse härom införas i lagen. 19 kap. 2 och 8 §§ I remissen föreslås att den nuvarande bestämmelsen i 8 § om en lägre räntenivå (basränta) avseende för sent betald skatt till den del skatten inte överstiger skall upphöra att gälla. I stället införs i 2 § första stycket en regel av innebörd att kostnadsränta skall beräknas efter en räntesats motsvarande basräntan till den del den sammanlagda skatteskulden uppgår till högst . Förslaget motiveras med att det i skattekontosystemet inte är möjligt att direkt avgöra vilka skatteskulder ett underskott består av. För att man inte skall tvingas att fördela ett underskott på flera skatter bör enligt författningskom- mentaren ett underskott behandlas på ett och samma sätt oberoende av hur det uppkommit. Lagrådet inser att svårigheter kan uppkomma när räntereglerna skall tillämpas på en skattskyldig vars underskott består av skatte- skulder för vilka gäller olika ränteberäkningsregler.