prop · GL0389 · 1998-01-01 00:00:00 — Från svensk sida kommer vi att slå vakt om de viktiga principer som bär upp arbetet för de mänskliga rättigheterna: att de är universella; att det är en internationell angelägenhet att de genomförs och att det därför är legitimt att framföra åsikter om hur de respekteras och främjas i andra länder; att rättigheterna är knutna till individer och anger skyldigheter för staterna; och inte minst att de gäller alla. De olika rättigheterna är en del av samma helhet. De är alla viktiga och ömsesidigt beroende av varandra. Av olika skäl har de ekonomiska och sociala rättigheterna inte fått samma uppmärksamhet som andra rättig- heter. skall verka för att de rättigheterna som bl.a. handlar om arbete, utbildning, hälsa och en tillfredsställande levnadsstandard skall ges större utrymme i de särskilda organen för mänskliga rättigheter som rättighetsdimensionen skall stärkas i utvecklingssam- arbetet. Arbetet för de mänskliga rättigheterna i är flera avseenden ett svenskt intresse. Respekten för folkrätten och dess efterlevnad är viktig för vårt land. Men engagemanget för rättigheterna har också en solidarisk klangbotten. Många människor i vårt land reagerar mot övergrepp och orättvisor i vårt närområde och längre bort. Det är regeringens skyldighet att kanalisera denna opinion i effektiva insatser. Det handlar mindre om att markera åsikter än om att faktiskt bidra effektivt. politik för de mänskliga rättigheterna skall vara resultatinriktad. Det fordrar en kompetens som i sin tur kräver både kunskap och klok strategi. Våra representanter måste vara kunniga om folkrätten på detta område och hur den fungerar. De måste ha vetskap om förhållandena i de aktuella länderna. Strategierna bör kombinera de olika redskap som står till buds på ett verkningsfullt sätt: bilaterala eller multilaterala initiativ, diplomatiska eller andra aktioner, samarbete eller öppen kritik, kort eller lång sikt. Ofta är det en fråga om att kombinera flera olika åtgärder. En ledstjärna skall vara vad som bäst gagnar dem vi vill hjälpa. Att ett land ställt sig bakom de internationella normerna är en god utgångspunkt för diskussionen om problem vad gäller mänskliga rättigheter. Som arbetsmetod utgår vi från att länder som ratificerat konventionerna faktiskt menar allvar. Det betyder att vi i allmänhet söker dialog, men denna skall vara resultatinriktad. Den är svår att försvara om det blir tydligt att den andra regeringen använder dialogen som en dimridå för att dölja det faktum att kränkningar bara fortsätter. Där förhållandena så påkallar måste öppen kritik kunna tillgripas. Arbetet för de mänskliga rättigheterna handlar ofta i grunden om makt- förhållanden. Att verkligen påverka är därför ofta mycket svårt; en viss ödmjukhet är påkallad. När strategier utarbetas för att bemöta olika situationer vad gäller mänskliga rättigheter är det således viktigt att etablera en klok rollfördelning. Detta är nödvändigt också av rena resursskäl. möjlighet att bidraga till att rättigheterna främjas är naturligtvis begränsad. Dessutom är vi nästan aldrig den enda aktören; förutom andra regeringar finns där globala och regionala organisationer i flera av dem är dessutom medlem. Dessa aktörer kan komplettera varandra och den samlade effekten kan därmed bli mer heltäckande och effektiv. mer politiska och förebyggande hållning till mänskliga rättigheter har, till exempel, visat sig vara ett värdefullt komplement till de konventionsbaserade processerna i och vissa FN-mekanismer. Samordningen av initiativ inom EU är också positiv. Det är ofta svårt att mäta resultatet av arbetet för att främja de mänskliga rättigheterna, även om seriösa försök görs att definiera indikatorer, inte minst för de ekonomiska och sociala rättigheterna. Ett skäl är att genuina förbättringar ofta kräver attitydförändringar hos både makthavare och bredare grupper i samhället. Ett annat är att reformer av rättsväsende, polismakt och andra relevanta institutioner med nödvändig- het tar tid. Det är därför naturligt att ett resultatinriktat arbete för de mänskliga rättigheterna måste vara långsiktigt. Det bör prägla strategierna. Det är angeläget att den svenska hållningen är, och upplevs vara, konsekvent. Att våra ställningstaganden vilar på en sakligt och principiellt fast grund är av avgörande betydelse för tilltron till vår politik. Och därmed för dess möjligheter till framgång. Bilaga 1 Allmän förklaring om de mänskliga rättigheterna 217 (III). Inledning Enär erkännandet av det inneboende värdet hos alla medlemmar av människosläktet och av deras lika och oförytterliga rättigheter är grund- valen för frihet, rättvisa och fred i världen, enär ringaktning och förakt för de mänskliga rättigheterna lett till barbariska gärningar, som upprört mänsklighetens samvete, och enär skapandet av en värld, där människorna åtnjuta yttrandefrihet, trosfrihet samt frihet från fruktan och nöd, kungjorts som folkens högsta strävan, enär det är väsentligt, för att icke människan skall tvingas att som en sista utväg tillgripa uppror mot tyranni och förtryck, att de mänskliga rättigheterna skyddas genom lagens överhöghet, enär det är väsentligt att främja utvecklandet av vänskapliga förbindel- ser mellan nationerna, enär folk i stadgan ånyo uttryckt sin tro på de grundläggande mänskliga rättigheterna, den enskilda människans värdig- het och värde samt männens och kvinnornas lika rättigheter, ävensom beslutat främja socialt framåtskridande och bättre levnadsvillkor under större frihet, enär medlemsstaterna åtagit sig att i samverkan med säkerställa allmän och effektiv respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, enär en gemensam uppfattning av dessa fri- och rättigheters innebörd är av största betydelse för uppfyllande av detta åtagande, kungör Generalförsamlingen denna allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna såsom en gemensam riktlinje för alla folk och alla nationer, på det att varje individ och varje samhällsorgan må med denna förklaring i åtanke ständigt sträva efter att genom undervisning och uppfostran befordra respekten för dessa fri- och rättigheter samt genom framstegs- främjande inhemska och internationella åtgärder säkerställa deras allmänna och verksamma erkännande och tillämpning såväl bland folken i medlemsstaterna som bland folken i områden under deras överhöghet. Artikel 1 Alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. De är utrustade med förnuft och samvete och bör handla gentemot varandra i en anda av broderskap. Artikel 2 är berättigad till alla de fri- och rättigheter, som uttalas i denna förklaring, utan åtskillnad av något slag, såsom ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan uppfattning, nationellt eller socialt ursprung, egendom, börd eller ställning i övrigt. Ingen åtskillnad må vidare göras på grund av den politiska, juridiska eller internationella ställning, som intages av det land eller område, till vilket en person hör, vare sig detta land eller område är oberoende, står under förvaltarskap, är icke- självstyrande eller är underkastat någon annan begränsning av sin suveränitet. Artikel 3 har rätt till liv, frihet och personlig säkerhet. Artikel 4 Ingen må hållas i slaveri eller träldom; slaveri och slavhandel i alla dess former är förbjudna. Artikel 5 Ingen må utsättas för tortyr eller grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Artikel 6 har rätt att allestädes erkännas som person i lagens mening. Artikel 7 Alla är lika inför lagen och är utan åtskillnad berättigade till lika skydd från lagens sida. Alla är berättigade till lika skydd mot varje åtskillnad i strid med denna förklaring och mot varje framkallande av sådan åtskillnad. Artikel 8 har rätt till verksam hjälp från sitt lands behöriga domstolar mot handlingar, som kränker de grundläggande rättigheter, vilka tillkommer honom genom lag eller författning. Artikel 9 Ingen må godtyckligt anhållas, fängslas eller landsförvisas. Artikel 10 är under full likställdhet berättigad till rättvis och offentlig rannsakning inför oavhängig och opartisk domstol vid fastställandet av såväl hans rättigheter och skyldigheter som varje anklagelse mot honom för brott. Artikel 11 1. , som blivit anklagad för straffbar gärning, har rätt att betraktas som oskyldig, till dess hans skuld blivit lagligen fastställd vid offentlig rättegång, under vilken han åtnjutit alla för sitt försvar nödiga garantier. Ingen må dömas för handling eller underlåtenhet, som för dess begående icke var straffbar enligt inhemsk eller internationell rätt. Ej heller må högre straff utmätas än vad som var tillämpligt för den straffbara gärningens begående. Artikel 12 Ingen må utsättas för godtyckliga ingripanden i fråga om privatliv, familj, hem eller korrespondens, ej heller angrepp på heder och anseende. har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden eller angrepp. Artikel 13 1. har rätt att inom varje stats gränser fritt förflytta sig och välja sin vistelseort. har rätt att lämna varje land, inbegripet sitt eget, och att återvända till sitt eget land. Artikel 14 1. har rätt att i andra länder söka och åtnjuta från förföljelse. Denna rätt må icke åberopas vid laga åtgärder, reellt grundade på icke- politiska brott eller på handlingar, som strider mot ändamål och grundsatser. Artikel 15 1. har rätt till en nationalitet. Ingen må godtyckligt berövas sin nationalitet eller förmenas rätten att ändra nationalitet. Artikel 16 1. Fullvuxna män och kvinnor har rätt att utan någon inskränkning på grund av sin ras, nationalitet eller religion ingå äktenskap och bilda familj. De äger lika rättigheter vid giftermål, under äktenskap och vid äktenskaps upplösning. Äktenskap må ingås endast med de blivande makarnas fria och fullständiga samtycke. Familjen är den naturliga och grundläggande enheten i samhället och äger rätt till skydd från samhället och staten. Artikel 17 1. har rätt att äga egendom såväl ensam som i förening med andra. Ingen må godtyckligt berövas sin egendom. Artikel 18 har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Denna rätt innefattar frihet att byta religion eller tro och att ensam eller i gemenskap med andra offentligt eller enskilt utöva sin religion eller tro genom undervisning, andaktsövningar, gudstjänst och iakttagande av religiösa sedvänjor. Artikel 19 har rätt till åsiktsfrihet och yttrandefrihet. Denna rätt innefattar frihet för envar att utan ingripanden hysa åsikter och frihet att söka, mottaga och sprida upplysningar och tankar genom varje slags uttrycksmedel och utan hänsyn till gränser. Artikel 20 1. har rätt till frihet i fråga om fredliga möten och samman- slutningar. Ingen må tvingas att tillhöra en sammanslutning. Artikel 21 1. har rätt att ta del i sitt lands styrelse direkt eller genom fritt valda ombud. har rätt till lika tillträde till allmän tjänst i sitt land. Folkets vilja skall utgöra grundvalen för statsmakternas myndighet. Denna vilja skall uttryckas i periodiska och verkliga val, vilka skall äga rum med tillämpning av allmän och lika rösträtt samt hemlig röstning eller likvärdiga fria röstningsförfaranden. Artikel 22 äger i sin egenskap av samhällsmedlem rätt till social trygghet och är berättigad till att de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som är oundgängliga för hans värdighet och för en fri utveckling av hans personlighet, förverkligas genom nationella åtgärder och mellanfolkligt samarbete med hänsyn tagen till varje stats organisation och resurser. Artikel 23 1. har rätt till arbete, till fritt val av sysselsättning, till rättvisa och tillfredsställande arbetsförhållanden och till skydd mot arbetslöshet. har utan åtskillnad rätt till lika lön för lika arbete. , som arbetar, har rätt till rättvis och tillfredsställande ersättning, som tillförsäkrar honom själv och hans familj en människovärdig tillvaro och som, där så är nödvändigt, kompletteras med andra medel för socialt skydd. har rätt att bilda och ansluta sig till fackföreningar till skydd för sina intressen. Artikel 24 har rätt till vila och fritid, innefattande rimlig begränsning av arbetstiden och regelbunden semester med bibehållen lön. Artikel 25 1. har rätt till en levnadsstandard, som är tillräcklig för hans egen och hans familjs hälsa och välbefinnande, däri inbegripet föda, kläder, bostad, hälsovård och nödvändiga sociala förmåner, vidare rätt till trygghet i händelse av arbetslöshet, sjukdom, invaliditet, makes död, ålderdom eller annan förlust av försörjning under omständigheter, över vilka han icke kunnat råda. Mödrar och barn är berättigade till särskild omvårdnad och hjälp. Alla barn, vare sig födda inom eller utom äktenskap, skall åtnjuta samma sociala skydd. Artikel 26 1. har rätt till undervisning. Undervisningen skall vara kostnadsfri, åtminstone på de elementära och grundläggande stadierna. Den elementära undervisningen skall vara obligatorisk. Yrkesundervisning och teknisk undervisning skall vara allmänt tillgänglig. Den högre undervisningen skall stå öppen i lika mån för alla på grundval av deras duglighet. Undervisningen ska syfta till personlighetens fulla utveckling och till att stärka respekten för människans grundläggande fri- och rättigheter. Undervisningen skall främja förståelse, tolerans och vänskap mellan alla nationer, rasgrupper och religiösa grupper samt befordra verksamhet för fredens bevarande. Rätten att välja den undervisning, som skall ges åt barnen, tillkommer i främsta rummet deras föräldrar. Artikel 27 1. har rätt att fritt ta del i samhällets kulturella liv, att njuta av konsten samt att bli delaktig av vetenskapens framsteg och dess förmåner. har rätt till skydd för de moraliska och materiella intressen, som härrör från varje vetenskapligt, litterärt eller konstnärligt verk, till vilket han är upphovsman. Artikel 28 har rätt till en social och internationell ordning, i vilken de fri- och rättigheter, som uttalas i denna förklaring, till fullo kan förverkligas. Artikel 29 1. har plikter mot samhället, i vilket den fria och fullständiga utvecklingen av hans personlighet ensamt är möjlig. Vid utövandet av sina fri- och rättigheter må envar underkastas endast sådana inskränkningar, som blivit fastställda i lag i uteslutande syfte att trygga tillbörlig hänsyn till och respekt för andras fri- och rättigheter samt för att tillgodose det demokratiska samhällets rättmätiga krav på moral, allmän ordning och allmän välfärd. Dessa fri- och rättigheter må i intet fall utövas i strid med ändamål och grundsatser. Artikel 30 Intet i denna förklaring må tolkas såsom innebärande rättighet för någon stat, grupp eller person att ägna sig åt verksamhet eller utföra handling, som syftar till att omintetgöra någon av häri uttalade fri- och rättigheter. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 1997/98:89 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik