prop · GL03145D1 · 1998-01-01 00:00:00 — Vidare avses berörda myndigheter få möjlighet att meddela tillämpningsföreskrifter eller allmänna råd, avseende hus- hållning med vatten och krav på vattensnål teknik. I kapitel 6 behandlar utredningen frågor om dricksvattenkontroll och enskild vattenförsörjning. Utredningen konstaterar att det centrala myn- dighetsansvaret för dricksvattenkontrollen är delat mellan i första hand och och att oklarheter föreligger främst när det gäller det centrala tillsynsansvaret för dricksvattenfrågor som rör enskilda hushåll. Utredningen föreslår att ges ett tydligare och mera samlat ansvar för dricksvattenkonrollen. Detta föreslås ske genom att , vid sidan om det tillsynsansvar som verket har enligt livsmedelslagen, också får ansvaret för central till- syn enligt hälsoskyddslagen såvitt gäller frågor om vatten till dryck, matlagning, personlig hygien och andra hushållsändamål. Utredningen konstaterar vidare att bebyggelseplanering och prövning av avloppsanordningar har en betydelsefull roll när det gäller att skapa och bevara förutsättningarna för att vattenförsörjningen inom ett område skall genom enskilda brunnar. Utredningen föreslår att respektive skall överväga behovet av kompletterande allmänna råd för prövning av bebyggelsefrågor och avloppshantering i syfte att stärka grundvattenskyddet och trygga vattenförsörjningen ge- nom enskilda brunnar inom områden för villa- och fritidshusbebyggelse. Problem med dålig kvalitet på vattnet i enskilda brunnar beror inte sällan på olämplig placering eller felaktigt utförande av brunnarna. Allmänt gäller att fastighetsägare med enskilda brunnar har svårt att få tillräcklig information och rådgivning om de faktorer som är viktiga när det gäller skötsel av brunnar och utrustning och kontroll av vattnets kva- litet. Utredningen föreslår att berörda myndigheter och andra organ tar initiativ till att ett arbete med åtgärdsprogram för bättre vatten i enskilda brunnar kommer till stånd. Programmet bör innehålla insatser som syftar till att bättre kompetens hos och kontroll av brunnsborrare uppnås och att kontrollen av vattenfilter och annan liknande utrustning förbättras. Vidare behövs ökade insatser för information, rådgivning och utbildning vad gäller frågor om enskild vattenförsörjning. I kapitel 7 redovisar utredningen samlat sina överväganden och förslag dels när det gäller frågor om ansvarsfördelning och samordning mellan berörda centrala myndigheter vid behandlingen av grundvattenfrågor, dels i fråga om behovet av åtgärder inom det aktuella området från olika myndigheters sida Förteckning över remissinstanserna avseende delbetänkande (SOU 1994:97) Reglering av vattenuttag ur enskilda brunnar , , , Hovrätten över och , Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , Hovrätten för , , , , , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Kammarrätten i , , , , , , , , , Tekniska högskolan i , , , , , , , geologiska undersökning, Styrelsen för teknisk ackreditering, Kammarkollegiet, Länsstyrelserna i , , , , , , , , , , , , och , , , , , , , , , , och , , , kommun, , , Klippans kommun, , , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, kommun, Orusts kommun, , , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , , , , , statens lantmäteriverk, , , , , , , Geotec, , samt . Förteckning över remissinstanserna avseende slutbetänkande (SOU 1995:45) Grundvattenskydd , , , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Försvarsmakten, , , , , , , , , , Kungl. Tekniska högskolan, , , , , , , , statens råd för byggnadsforskning, geologiska undersökning, Styrelsen för teknisk ackreditering, Kammarkollegiet, Länsstyrelserna i , , , , , , , , , , , , och , , , , , , , , , , och , , , kommun, , , kommun, Klippans kommun, , , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, kommun, Orusts kommun, , , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , , , , , , , , , , , , Byggentreprenörerna, Föreningen , , (), Geotec, Avanti- borrare förening, , , , allmännyttiga bostadsföretag, samt .. Sammanfattning av 4463 Aktionsplan för biologisk mångfald vad avser utökat markavvattningsförbud föreslår en utvidgning av förbudsområden med stöd av § 18d naturvårdslagen (1964:822) för: utom med undantag för , utom och kommuner samt Lidens och Holms församlingar i , , , och församlingar i . I , , , och kommuner samt kommun med undantag för och Jörns församlingar Förteckning över remissinstanserna avseende 4463 Aktionsplan för biologisk mångfald, avseende remiss om förslag till utökat markavvattningsförbud (Dnr M97/471/4) kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun, , , , kommun , kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun. Dessutom erinras om remissinstanser som yttrat sig över förslaget vid remittering av rapporten i sin helhet (Dnr M95/5058/4) , universitets , i , i , i , i , , och Sammanfattning av Miljövårdsberedningens betänkande (SOU 1997:97) Skydd av skogsmark Naturvårdsbiologi Den naturvårdsbiologiska kunskapen är omfattande men bitvis ofullständig. Det är t.ex. svårt att bedöma effekterna i ekosystemen av enskilda artförluster. Givet målet att bevara i naturligt förekommande arter finns dock tillräcklig kunskap för att ange riktningen för bevarandearbetet. Dagens hotbild mot arter bedöms vida överstiga vad som kan betraktas som naturligt och ännu syns få tecken på förbättring. Cirka 1 900 är rödlistade i hotkategorierna: försvunnen (87 st), akut hotad (278 st), sårbar (519 st), sällsynt (350 st) och hänsynskrävande (714 st). Orsakerna till att arter är hotade är många, men det beror i allt väsentligt på den landskapsomvandling människan ägnat sig åt under det senaste årtusendet. Brist på substrat som död ved och grova träd inverkar negativt på många arters möjligheter att överleva. Luftburna föroreningar har orsakat förändringar i organismvälden bl.a. genom att kvävegynnade arter kunnat breda ut sig samt att markens pH sänkts på stora arealer. Ett eventuellt ökat uttag av avverkningsrester från barrträd kommer sannolikt inte att ha mer än marginella effekter på skogens artmångfald. Hur mycket skog behöver skydd bedömningsunderlag Det förelåg tveksamhet från forskarna, på grund av vetenskaplig osäkerhet, inför att göra en prognos av skyddsbehovet. På uppdrag av beredningen har dock en skattning av behovet av att skydda produktiv skogsmark nedan fjällnära gränsen genomförts. Skyddsbehovet på lång sikt har beräknats genom att anta att av den ursprungliga utbredningen av skogsmiljöer som är intressanta ur naturvårdssynpunkt främst gammal och lövrik skog behövs. På lång sikt () skulle enligt analysen 9 av skogsmarksarealen, beroende på landsdel behöva skyddas. I detta ingår även restaurering och återskapande av tillbakaträngda skogsmiljöer. På kortare sikt (10 ) skulle befintliga skogsmiljöer med höga eller snabbt utvecklingsbara naturvärden behöva skyddas. Omfattningen av dessa skattas till ca 900 000 ha eller av skogsmarksarealen, utöver vad som är skyddat i lag. Beroende på hur arealen skattas och på vilken kostnadsuppgift som används blir värdet av dessa . Bedömningar och förslag Det långsiktiga behovet av att ägna skogsmark helt eller övervägande åt naturvård är än så länge svårt att kvantifiera, beroende på osäkert underlag. Beredningen bedömer att det i ett kortsiktigt perspektiv finns behov av att skydda ytterligare skogsmark motsvarande eller ca 700 000 ha av den produktiva skogsmarksarealen nedanför den fjällnära skogen för att inte försitta möjligheterna att långsiktigt bevara den biologiska mångfalden. Därutöver finns ca 200 000 ha där det föreligger ett behov av att låta naturhänsynen vida överstiga den generella naturhänsyn som normalt tas vid brukandet. Vi anser att det kortsiktiga behovet kan tillgodoses genom att ges möjlighet att som reservat skydda ca 250 000 ha och ca 25 000 ha som biotopskyddsobjekt. Resterande del av skyddsbehovet (ca 600 000 ha) torde kunna fyllas inom ramen för näringens frivilliga åtaganden. Att säkerställa de föreslagna målsättningarna för naturreservat och biotopskydd skulle vid en tidshorisont motsvara en anslagsnivå för naturskyddsanslag på ca /år. Att nå denna målsättning motsvarar en anslagsnivå på ca /år. För anslag för biotopskydd och naturvårdsavtal blir motsvarande nivåer ca /år respektive ca /år. Försiktighetsprincipen talar för att säkerställandet sker snarare än . Anlagsnivån är starkt beroende av framtida avverkningsbeteende och omfattningen av frivilliga åtaganden. Beredningen delar uppfattning att det är angeläget med en lagändring som innebär att civilrättsliga naturvårdsavtal medföljer fastigheten vid ägarskifte. En hög ambitionsnivå inom naturvårdsbiologisk forskning liksom fortlöpande inventering, uppföljning och miljöövervakning är nödvändig för att ytterligare klarlägga var och hur naturvårdsinsatserna gör mest nytta Förteckning över remissinstanserna avseende Miljövårdsberedningens betänkande (SOU 1997:97) Skydd av skogsmark kommun och har avstått från att yttra sig. Yttranden har inkommit från remissinstanserna , , , , , , , och statens historiska museer, , , i , i , i , i , , , , kommun, kommun, kommun, , Föreningen skogsindustrierna, , , Världsnaturfonden (), , , , Egendomsnämndernas samarbetsorganisation, , , SkogForsk Sammanfattning av Miljövårdsberedningens del- betänkande (SOU 1997:145) Förvalta med miljöansvar arbete för ekologisk hållbarhet olika roller och uppgifter samt omfattning gör att den är central aktör i utvecklingen mot ett ekologiskt hållbart samhälle. Krav på hänsyn till en ekologiskt hållbar samhällsutveckling inom statsförvaltningen måste åtföljas av en betydande höjning av ambitionsnivån. Ekologisk hållbarhet berör hela samhällsutvecklingen vilket understryker betydelsen av samhällssektorernas och deras aktörers gemensamma ansvar. Principen om sektorsansvar bör vara vägledande för myndigheternas arbete för en ekologiskt hållbar utveckling. Det vore dock mer relevant att tala termer om ett samhällsansvar för miljö och ekologisk hållbarhet. Detta skulle stämma bättre överens med det ansvar som alla aktörer i samhället förväntas ta, från den enskilde individen till aktörer eller grupper av aktörer inom privat och offentlig sektor. Alla myndigheter inom statsförvaltningen skall ges ett generellt ansvar att ta hänsyn till ekologikskt hållbar utveckling inom ramen för sin kärnverksamhet. Styrformen för detta är verksförordningen där regeringen aviserat en ändring i dess 7 § med innebörden att myndigheterna skall beakta ekologiskt hållbar utveckling. I inledningsskedet är det viktigt med särskilda insatser som t.ex. dialog, informations- och kunskapsspridning. Miljövårdsberedningen föreslår att regeringen ger miljömyndigheterna i uppdrag att i samverkan ta fram förslag på en generell informations- och utbildningsstrategi inklusive konkreta handledningar och utbildningsmaterial. Det är också viktigt att departementen för en dialog med sina respektive myndigheter i dessa frågor. Miljövårdsberedningen föreslår att en stödfunktion för departementens arbete och dialog med myndigheterna åtminstone i ett initialskede bör övervägas. Förutom det generella ansvaret anser miljövårdsberedningen att ett antal myndigheter skall ges en särskild roll som ansvarsmyndigheter. Det är sådana myndigheter där en anpassning av kärnverksamheten är särskilt viktig för ekologiskt hållbar utveckling. Detta innebär en vidgning av den krets av myndigheter som har tilldelats ett särskilt sektorsansvar för miljön inom resp område. Miljövårdsberedningen föreslår regeringen att ge ett särskilt ansvar till 28 centrala myndigheter som verkar inom viktiga områden för en ökad ekologisk hållbarhet. Dessa är: , , , , , , , , , , , , Geologiska undersökning, , , , , , , Arbetarskyddsstyrelsen, Arbetslivsinsitutet, , , , Försvarsmakten, Sida, , Finans-inspektionen. Därutöver anser Miljövårdsberedningen att alla länsstyrelser skall ges ett särskilt ansvar eftersom de på regional nivå har sitt uppdrag inom de flesta områden. Ansvarsmyndigheterna bör avrapportera i den årliga resultatredovisningen. Styrning bör ske dels genom en precisering av ansvaret i myndighetsinstruktionen och dels genom regleringsbreven. Delbetänkandet har ej varit ute på formell remiss. Betänkandet har dock skickats ut till hundratalet instanser och en hearing har avhållits. Synpunkter från hearingen är ännu ej sammanställda. Ett fåtal instanser har också kommit in med skriftliga svar Förteckning över remissinstanserna avseende 4463 Aktionsplan för biologisk mångfald avseende Miljövårdsberedningens delbetänkande SOU 1997:145 Förvalta med miljöansvar arbete för ekologisk hållbarhet , , , Försvarsmakten, Fortifika- tionsverket, , , , , , , , , , (), Kommunikationsforsknings- beredningen (KFB), , , Kammarkollegiet, Statskontoret, , (), , , , , , , , , , , , , , , Skogs- och jordbrukets forskningsråd (), , (), Arbets- marknadsstyrelsen (AMS), , , , , , (), geologiska undersökning (SGU), , , , , , Lant- mäteriverket, , , i , i län, i Söder- manlands län, i , i Jön- län, i , i län, i , i , i län, i , och i , i , i , i län, i , i , i Gävle- borgs län, i , i , i , i , , , , (), , Byggsektorns Kretsloppsråd, Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald, , , , , Lant- brukarnas , , , , , Q2000, SIS Miljömärkning, , , , , , livsmedelsindustri- förbund Sammanfattning av betänkande (SOU 1997:34) Övervakning av miljön I betänkandet dras två grundläggande slutsatser som har stor betydelse för de överväganden och förslag som presenterats. Dels, att det är meningsfullt att bedriva miljöövervakning på en annan nivå än den som föreslog och dels, att det under alla omständigheter behövs ett nytt program för den framtid miljöövervakningen. Utredningen har strävat efter att skapa utrymme för vissa av de nya angelägna delar av miljöövervakningen som pekat på.. Utredningen konstaterar att det krävs politisk prioritering för att omfattningen skall kunna öka till den volym föreslagit. Eftersom miljöövervakning är en långsiktig verksamhet är det mycket viktigt att de finansiella förutsättningarna så långt som möjligt läggs fast. Det nya programmet måste utformas med utgångspunkt i de miljöpolitiska målen samt tydligt formulerade kvalitetskrav och principer för prioritering mellan olika delar. Det måste också anpassas till de nya förutsättningarna, dvs de långsiktiga ekonomiska ramarna, riktlinjerna för miljöövervakningen samt till den kommande lagstiftningen om miljökvalitetsnormer och EG-direktiv om miljökvalitet. Nedan förtecknas och kommenteras i korthet utredningens olika förslag. Inriktning och omfattning Utredningen har granskat följande övergripande mål som anges i miljöproposition 1990/91:90. Miljöövervakningen ska gör det möjligt att: beskriva tillståndet i miljön, bedöma hotbilder, analysera olika utsläppskällors nationella och internationella påverkan på miljön, ämna underlag för åtgärder, följa upp beslutade åtgärder. Förslag Miljöövervakningen bör inriktas mot de nya miljömålen. Miljöövervakningen är inget självändamål, utan ett medel i det samlade miljöarbetet. Uppgiften är bl.a. att följa upp de mål som statsmakterna har formulerat för utvecklingen i miljön. De skall göras tydligare och enklare att följa upp. Den framtida miljöövervakningen bör därför inriktas och utformas på ett sätt som gör att den fungerar som ett sådant instrument. Det är viktigt att det finns en helhetsbild av miljösituationen i . Informationen från miljöövervakningen kan ge viktiga bidrag till den bilden men det krävs också andra typer av information. Att samla och sammanställa den information som behövs bör var en central del av ansvar men inte för miljöövervakningen. Förslag Målet om att miljöövervakningen ska analysera olika utsläppskällors miljöpåverkan bör strykas. Utredningens skäl är att målet skiljer sig från de övriga målen på så sätt att det krävs sådan forsknings- och utredningsverksamhet för att uppfylla det som inte har något direkt samband med miljöövervakningens övriga uppgifter. Utredningen vill dock betona att uppgiften är viktig i andra delar av de samlade miljöarbetet och att har ett ansvar för att den utförs. Förslag Jordbrukets recipientkontroll bör inte ingå i miljöövervakningen. Utredningens skäl är att i det miljöövervakningsprogram som finansieras med statliga anslag och är föremål för denna utredning inte ingår s.k. recipientkontroll. Den skiljer sig i princip inte från den recipientkontroll som finns för andra verksamheter och bör därför betalas av jordbruksnäringen såsom andra näringar betalar för sin recipientkontroll. Förslag Miljöövervakningen bör avgränsas tydligare mot forskningen. Utredningens anser det viktigt att forskningen inte styr utformningen och inriktningen av de olika miljöövervakningsprogrammen. Miljöövervakningen ska genomföras med utgångspunkt i beställarnas, dvs. och regeringens mål, kvalitetskrav etc. vilka åtminstone delvis skiljer sig från dem som gäller för forskningen. Förslag Åtaganden mot internationella organ måste samordnas bättre med miljöövervakningen. Utredningen föreslår att samråd bör ske med och innan några nya åtaganden görs om rapportering till internationella organ. När förutsättningar finns så bör den svenska miljöövervakningen anpassas till den som görs i andra länder, t.ex. när det gäller metoder och inriktning. Förslag Kvalitetskraven bör uttryckas tydligt. Det är viktigt enligt utredningen att informationen har rätt kvalitet, dvs varken för låg eller för hög. Parterna måste vara överens om att kraven är realistiska i förhållande till de resurser som satsas på miljöövervakning. Förslag Miljöövervakning av biologisk mångfald bör prioriteras. Utredningen anser att den biologiska mångfalden är ett centralt mål för miljöpolitiken och bör prioriteras i det framtida miljöövervakningsprogrammet. har anslutit sig till konventionen om biologisk mångfald och har tagit fram en plan för det framtida arbetet. Även den hälsorelaterade miljöövervakningen kan behöva ses över och utvecklas för att följa upp det handlingsprogram som redovisats i betänkande, SOU 1996:124. Strukturen Förslag Möjligheterna till en ny regional organisation med ökat ansvar bör utvecklas. Utredningen har analyserat förutsättningarna för en samordning mellan den regionala och den nationella miljöövervakningen i syfte att effektivisera verksamheten. Utgångspunkten har varit att det också ska finnas en nationell och regional miljöövervakning som delvis har olika syften. Utredaren bedömer att den nuvarande rollfördelningen ger små ytterligare samordningsvinster. Tre olika modeller har prövats. Dels successiva vardagsrationaliseringar genom att exempelvis fortsätter utveckla sin , dels koncentration av miljöövervakningen till och dels genom att ge den regionala organisationen för miljöövervakningen ett större ansvar för att genomföra den nationella övervakningen. En förutsättning för den senast nämnda modellen är enligt utredningen att det skapas regionala organ för miljöövervakningen som har större resurser än de nuvarande länsstyrelserna. En sådan organisation måste omfatta flera län. Utredningen anser det senast nämnda förslaget värt att utveckla. En avgörande fråga är om det under alla omständigheter kommer att finnas regionala organ som skulle kunna ta ansvar för den regionala miljöövervakningen. Utredningen tar emellertid inte ställning till idén, bl.a. med anledning av den pågående utredningen om avrinningsområden (M 1996:03) som har betydelse miljöövervakningsorganisationen i sin helhet. Utgångspunkten för det administrativa systemet ska bl.a. vara införandet av miljökvalitetsnormer i den svenska lagstiftningen och ett ramdirektiv för vatten inom EU (Se närmare härom i kap 9.4). Finansiering Förslag Delar av miljöövervakningen bör intressent finansieras. Utredningen har undersökt förutsättningarna för att tillämpa intressant finansiering av miljöövervakningen. I detta sammanhang kan det vara ett uttryck för ett sektorsansvar på myndighetsnivå. Det årliga ekonomiska utrymmet bedöms uppgå till . Det kan bestå antingen via direkta ekonomiska bidrag eller genom att utföra olika tjänster. Utredningens idé är att tecknar avtal med olika myndigheter/intressenter om att de ska bidra till de delar av miljöövervakningen som ger information av det slag som myndigheterna har nytta av i sin verksamhet, t.ex. för att kunna ta sitt sektorsansvar för miljön. Det gäller bl.a. , , , , och de olika trafikverken. Den verksamhet som det handlar om måste ingå i det program som och utformar med utgångspunkt i målen för verksamheten. Intressenterna bör få utse representanter i miljöövervakningsnämnden om de inte redan är representerade där. Som stöd för myndigheternas beslut anser utredaren det vore värdefullt att precisera ansvaret i instruktioner eller i regleringsbrev. Förslag bör ta ut självkostnader för informationen. Utredningen bedömer att intäkter på kan skapas genom att ta ut ersättning för information av bl.a. de som inte själva bidrar till den. Effektivisering och minskning av kostnaderna Förslag bör så långt som möjlig ta vara på möjligheterna att effektivisera verksamheten och minska kostnaderna. Utredningen uppskattar att de årliga kostnaderna för det nuvarande programmet kan minskas med genom att minska intervallen mellan återkommande mätningar, ha färre mätstationer och se över de variabler som mäts. Vidare anser utredningen att stödet till uppbyggnaden av Miljödatacentrumet i med under skall åtföljas av motprestationskrav i form av miljöövervakningsinformation. Ekonomi och organisation konstaterar bl.a. att det behövs ett forum för utförarna inom vilket resultat och metoder inom miljöövervakningsprogrammen kan diskuteras ur ett professionellt perspektiv Förteckning över remissinstanserna avseende Miljö- övervakningsutredningens betänkande (SOU 1997:34) Övervakning av miljön , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , geologiska undersökning, , Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, samtliga länsstyrelser, , , , , stad, , kommun, , , , , , , , , , kommun, Miljökontoret kommun, , , , , , Föreningen , , Akademikers , i , Kemikontoret, Standardiseringen i , , , , Världsnaturfonden, Q2000, län, , Luftvårdsprogram, kommun, , vattenvårdsförbund, , , , . Sammanfattning av Kretsloppsdelegationens rapport 1997:14 Strategi för kretsloppsanpassade material och varor Ekosystemen kommer att utsättas för stora påfrestningar , bland annat på grund av en snabb befolkningsökning på jorden och växande ekonomier i befolkningsrika regioner. Beräkningar visar att omkring en halv miljard människor skulle kunna leva långsiktigt hållbart på dagens genomsnittliga levnadsnivå i industriländerna, givet dagens teknik. lever drygt en miljard människor med hög materiell levnadsstandard och ytterligare fyra-fem miljarder strävar efter den. Om ytterligare 40 beräknas befolkningen ha fördubblats. För att klara utvecklingen krävs helt nya lösningar för att tillfredsställa våra behov. Arbetet med att kretsloppsanpassa varor och material ska fokuseras på att minska miljöpåverkan från materialanvändningen. Miljöbelastning uppstår när råvaror utvinns, när material, komponenter och färdiga produkter framställs, när produkterna används och när de hanteras efter användningen och vid transporter i alla dessa led. Genom att byta från skadliga till mindre skadliga material och genom att återanvända varor och komponenter och återvinna material kan vi minska miljöbelastningen. Det kommer att krävas effektiviseringar och utsläppsbegränsningar i alla led. Långlivade och uppgraderbara produkter som är material- och energisnåla behöver utvecklas. Det kommer också att krävas ett helt nytt tänkande med innovativa lösningar och tekniksprång för att klara våra framtida behov av varor. Ut- maningen är att hitta sådana lösningar med i storleksordningen en tiondel av dagens resursåtgång i industriländerna. Kretsloppsarbetet innebär stora förändringar. Användningen av fossila material behöver minska drastiskt och helst ska dessa inte användas alls som bränslen.