prop · GL03156 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:156 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att det i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk skall införas bestämmelser om s.k. kassettersättning. Bestämmelserna syftar till att i viss mån kompensera upphovsmännen för den i och för sig tillåtna privatkopieringen av deras skyddade verk. Det föreslås att upphovsmän till sådana verk som har sänts ut i radio eller television eller som har givits ut på anordningar genom vilka de kan återges skall ha rätt till kassettersättning. Motsvarande rätt skall gälla för utövande konstnärer, för framställare av ljudupptagningar, för fram- ställare av upptagningar av rörliga bilder och för fotografer. Ersättning skall betalas för anordningar på vilka ljud eller rörliga bilder kan tas upp och som är särskilt ägnade för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk. Vissa sådana anordningar skall undantas från ersättningsrätten, bl.a. anordningar som skall användas för syn- eller hörselskadade. Ersättningen skall betalas av näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet tillverkar eller importerar anordningarna. Ersättningen skall vara för varje möjlig upptagningsminut, dock högst för varje anordning. Rätten till ersättning skall kunna göras gällande endast av sådana organisationer som företräder ett flertal ersättningsberättigade rättighets- havare. Organisationen skall bestämma hur ersättningen skall fördelas mellan de ersättningsberättigade. Ersättningsskyldiga näringsidkare skall anmäla sig hos organisationen och lämna redovisning till den. Rätten till kassettersättning skall som utgångspunkt tillämpas på verk och prestationer med anknytning till EES-området. Lagändringarna är avsedda att träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 4 2 Lagtext 5 3 Ärendet och dess beredning 10 4 Upphovsrätten 12 5 Kassettersättning 13 5.1 Rätten till exemplarframställning 13 5.2 Ersättningsordningar i andra länder 15 5.3 Införande av kassettersättning 20 5.4 Rättens närmare utformning 22 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 41 7 Kostnader och resursbehov 41 8 Författningskommentar 42 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 50 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över departementspromemorian Kassettersättning m.m. (Ds 1996:61) 57 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 58 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 63 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 65 Rättsdatablad 66 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk dels att rubriken till 2 a kap. skall lyda Rätt till särskild ersättning , dels att 45, 46, 60 och 61 §§ skall ha följande lydelse, dels att det närmast före 26 j § skall införas en ny rubrik som skall lyda Ersättning vid vidareförsäljning av exemplar av konstverk , dels att det skall införas en ny paragraf, 26 k §, samt närmast före 26 k § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ersättning vid tillverkning och införsel av anordningar för ljud- eller bildupptagning När en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet till- verkar eller till landet inför anordningar på vilka ljud eller rörliga bilder kan tas upp och som är särskilt ägnade för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk, har upphovsmän till skyddade verk som därefter har sänts ut i ljudradio eller television eller som har getts ut på anordningar genom vilka de kan återges rätt till ersättning av näringsidkaren. Upphovsmännen har dock inte rätt till ersättning, om de till- verkade eller införda anord- ningarna skall 1. användas till annat än framställning av exemplar av verk för enskilt bruk, 2. föras ut ur landet eller 3. användas till framställning av exemplar av verk åt syn- skadade eller hörselskadade. Ersättningen skall vara för varje möjlig upptagningsminut på anordningarna, dock högst för varje anordning. Endast organisation som före- träder ett flertal ersättnings- berättigade svenska upphovsmän och innehavare av närstående rättigheter på området har rätt att kräva in ersättningen. Organisationen skall kräva in ersättningen och fördela den mellan de ersättningsberättigade, efter avdrag för skälig ersättning till organisationen för dess omkostnader. Vid fördelningen skall rättighetshavare som inte företräds av organisationen vara likställda med rättighetshavare som organisationen företräder. Näringsidkaren skall anmäla sig hos en sådan organisation som avses i tredje stycket. Närings- idkaren skall på begäran av organisationen redovisa det antal anordningar som omfattas av rätt till ersättning, anordningarnas upptagningstid och när anord- ningarna tillverkades eller in- fördes. Av redovisningen skall framgå antalet anordningar enligt andra stycket. 45 § En utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får inte utan hans samtycke 1. tas upp på en grammofonskiva, en film eller en annan anordning, genom vilken det kan återges, eller 2. sändas ut i ljudradio eller television eller genom direkt överföring göras tillgängligt för allmänheten. Ett framförande som har tagits upp på en anordning som avses i första stycket 1 får inte utan konstnärens samtycke föras över från en sådan anordning till en annan eller göras tillgängligt för allmänheten förrän har förflutit då framförandet skedde eller, om upptagningen har getts ut eller offentliggjorts från framförandet, då upptagningen först gavs ut eller offentliggjordes. Bestämmelserna i 3, 6 9, 11 13, 15, 16, 21, 22, 25 26 b, 26 e, 26 f, 27 29, 39 § första meningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om framföranden som avses i denna paragraf. Bestämmelserna i 3, 6 9, 11 13, 15, 16, 21, 22, 25 26 b, 26 e, 26 f, 26 k, 27 29, 39 § första me- ningen samt 41 och 42 §§ skall tillämpas i fråga om framföranden som avses i denna paragraf. När ett exemplar av en upptagning enligt denna paragraf med den utövande konstnärens samtycke har överlåtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet får exemplaret spridas vidare. Fjärde stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten 1. exemplar av en upptagning genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar, eller 2. exemplar av en film eller annan anordning på vilken rörliga bilder tagits upp genom utlåning. 46 § En grammofonskiva, en film eller en annan anordning på vilken ljud eller rörliga bilder har tagits upp får inte utan framställarens samtycke eftergöras eller göras tillgänglig för allmänheten förrän har förflutit då upptagningen gjordes eller, om upptagningen har getts ut eller offentliggjorts från upptagningen, då upptagningen först gavs ut eller offentliggjordes. Som eftergörande anses även att upptagningen förs över från en sådan anordning till en annan. Bestämmelserna i 6 9 §§, 11 § andra stycket, 12, 13, 15, 16, 21, 22, 25 26 b och 26 e §§ skall tillämpas i fråga om upptagningar som avses i denna paragraf. Dess- utom skall 26 f § tillämpas i fråga om andra upptagningar än sådana som avses i 47 §. Bestämmelserna i 6 9 §§, 11 § andra stycket, 12, 13, 15, 16, 21, 22, 25 26 b, 26 e och 26 k §§ skall tillämpas i fråga om upptag- ningar som avses i denna paragraf. Dessutom skall 26 f § tillämpas i fråga om andra upptagningar än sådana som avses i 47 §. När ett exemplar av en upptagning enligt denna paragraf med framställarens samtycke har överlåtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet får exemplaret spridas vidare. Tredje stycket ger inte rätt att tillhandahålla allmänheten 1. exemplar av en upptagning genom uthyrning eller andra jämförliga rättshandlingar, eller 2. exemplar av en film eller annan anordning på vilken rörliga bilder tagits upp genom utlåning. 60§ Vad i denna lag är stadgat om upphovsrätt är tillämpligt på 1. verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i , 2. verk som först utgivits i eller i och utom riket, 3. filmverk vars producent har sitt säte eller sin vanliga vistelse- ort i , 4. här uppfört byggnadsverk, 5. konstverk som utgör del av här belägen byggnad eller på annat sätt är fast förenat med marken. Bestämmelserna om upp- hovsrätt tillämpas på 1. verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i , 2. verk som först utgivits i eller i och utom riket, 3. filmverk vars producent har sitt säte eller sin vanliga vistelse- ort i , 4. här uppfört byggnadsverk, 5. konstverk som utgör del av här belägen byggnad eller på annat sätt är fast förenat med marken. Vid tillämpning av första stycket 2. anses samtidig utgivning ha ägt rum, om verket utgivits i efter utgivningen utomlands. Vid tillämpning av första stycket 3. anses, där ej annat visas, den vars namn på sedvanligt sätt utsatts på exemplar av filmverket som verkets producent. Bestämmelserna i 26 j § tilläm- pas på verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna i 26 j och 26 k §§ tillämpas på verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna i 44 a § tillämpas på utgivningar och offentlig- göranden av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna tillämpas också på utgivningar och offentliggöranden av juridiska personer som har säte i . Bestämmelserna i 50 och 51 §§ tillämpas på varje litterärt eller konstnärligt verk, oberoende av dess ursprung. 61 § Bestämmelserna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga på framföranden, ljudupptagningar samt ljudradio- och televisionsutsändningar som äger rum i . Dessutom tillämpas bestämmelserna i 45 § på fram- föranden av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i , bestämmelserna i 47 § på ljudupptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i och bestämmelserna i 48 § på utsändningar av radio- eller televisionsföretag som har sitt säte här i landet. Bestämmelserna i 46 § tillämpas på ljudupptagningar och på upptagningar av rörliga bilder vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i liksom på sådana upptagningar av rörliga bilder som äger rum i . Bestämmelsen i 46 § om eftergörande gäller dock alla ljudupptagningar. Bestämmelserna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna tillämpas även på arbeten vars framställare är svensk juridisk person och har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet i . Om den juridiska personen har sitt säte i men inte sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet här, tillämpas bestäm- melserna dock endast om arbetet ingår i en ekonomisk verksamhet som har etablerats i . Av bestämmelserna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla fotografiska bilder och övriga bestämmelser på fotografiska bilder 1. vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i eller 2. som först har utgivits i eller i och utomlands eller 3. som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad med marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i . Vid tillämpning av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett , om bilden har utgivits i efter utgivningen utomlands. Av bestämmelserna i 45 § tillämpas hänvisningen till 26 k § endast på framföranden som har gjorts av någon som är svensk medborgare eller som har sin vanliga vistelseort i . Av bestämmelserna i 46 § tillämpas hänvisningen till 26 k § endast på upptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i . Av bestämmelserna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 26 j och 26 k §§ endast på fotografiska bilder vars framställare är svensk med- borgare eller har sin vanliga vistelseort i . Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna tillämpas även på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet. 3 Ärendet och dess beredning I propositionen föreslås att det i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) införs en rätt till ersättning för bl.a. upphovsmän när upptagningsanordningar sprids till allmänheten, s.k. kassettersättning. Syftet är att i viss mån kompensera upphovsmän m.fl. för den i och för sig tillåtna privatkopieringen. Saken behandlades redan av i dess betänkande Upphovsmannarätt (SOU 1956:25). Kommittén lade inte fram något lagförslag men uttalade att om bruket av inspelningsapparater medförde ett mera betydande intrång för upphovsmännen eller innebar ett mera väsentligt utnyttjande av verken, skulle ett ersättningssystem kunna förordas. Kommittén gjorde dock bedömningen att behovet av reglering inte var så framträdande att kommittén behövde överväga införandet av sådan ersättning. Frågan togs upp av i dess betänkande NU 1973:21. De nordiska sakkunniga var eniga om att det behövdes åtgärder men lade inte fram något enigt förslag om kassettersättning. Lagstiftning om kassettskatt infördes (lag [1982:691] om skatt på vissa kassettband) men upphävdes ungefär . I motiven till lagen anfördes att de negativa verkningarna av hemkopieringen borde kompenseras genom ekonomisk ersättning till rättighetshavarna och att en särskild skatt borde tas upp på ljud- kassettband och videokassettband för att skapa ett ekonomiskt utrymme för en finansiering av åtgärderna. Ett förslag om införande av kassettersättning lades fram av som fått i uppdrag att göra en översyn av upphovsrättslagstiftning. Förslaget, som presenterades i utredningens andra delbetänkande (SOU 1983:65), hade den innebörden att upphovsmannen skulle ha rätt till ersättning när band eller annat inspel- ningsmaterial ägnat för framställning av exemplar av upphovsrättsligt skyddade verk antingen framställdes i eller importerades hit för spridning. förslag remissbehandlades, och det övervägande antalet remissinstanser tillstyrkte förslaget. Saken togs upp i propositionen Ändringar i upphovsrättslagen (prop. 1992/93:214) samt berördes i bl.a. prop. 1985/86:79. I 1992/proposition uttalades att regeringen ställde sig principiellt positiv till införandet av en kassettersättning eftersom rättighetshavarna svårligen kunde få skälig kompensation på annat sätt. I propositionen sades vidare att regeringen skulle uppmärksamt följa utvecklingen när det gällde dels vilka nationella lösningar som valdes i andra länder, dels hur lösningarna fungerade i praktiken. Om det visade sig att det var möjligt att åstadkomma en effektiv uppbörd inom ramen för en nationell ordning, kunde det enligt regeringen för svenskt vidkommande finnas skäl att införa en sådan ersättningsrätt även om det slutliga resultatet av det då pågående arbetet inom EG ännu inte var klart. När propositionen behandlades i hälsade lagutskottet med tillfredsställelse regeringens tydliga markering av frågans angelägenhetsgrad och utskottet framhöll att det utgick från att regeringen med beaktande av kraven på en effektiv uppbördsordning återkom till med lagstiftningsförslag (bet. 1992/93:LU44). förutsatte att regeringen med hänsyn till de starka skäl som talade för införandet av ett ersättningssystem återkom till i frågan (bet. 1992/93:KrU12y). Frågan har även behandlats av i dess betänkande Konstnärens villkor (SOU 1990:39), av Utredningen om översyn av filmstödet i dess slutbetänkande Filmproduktion och filmkulturell verksamhet i (SOU 1991:105) och av i dess slutbetänkande Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84). Samtliga dessa utredningar har förordat att en kassettersättning införs. Det mesta talar för att inte inom överskådlig tid kommer att lägga fram något förslag om harmonisering av de olika ersättningsordningar som finns i EU:s medlemsländer. Som ett inledande steg i beredningen av ett lagförslag om kassett- ersättning tillsattes i en särskild arbetsgrupp. I arbetsgruppen deltog tjänstemän från , Finans- departementet, och . Arbets- gruppen anordnade en hearing i ämnet. skrevs i en promemoria som behandlade denna fråga tillsammans med ett par andra spörsmål (Kassettersättning m.m., Ds 1996:61). Remissyttrandena finns tillgängliga i (hos Justitie- departementet, dnr Ju96/3804). De lagförslag som lades fram i promemorian finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. På grundval av promemorians förslag lägger regeringen i denna proposition fram förslag till lagbestämmelser om kassettersättning. Förslaget innebär att den nordiska rättslikheten inom upphovsrätten i allt väsentligt kan upprätthållas, inte bara i sakligt utan också i lagtekniskt hänseende. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet finner det riktigt och rimligt att rättighetshavarna kompenseras på det sätt som föreslås i propositionen för den i och för sig tillåtna privatkopieringen. Lagrådet har inte heller i övrigt haft några invändningar mot förslaget. Andra ärenden Den digitala tekniken kan göra det nödvändigt att vidta ändringar i upphovsrättslagen bl.a. när det gäller inskränkningarna i upphovsrätten. Sålunda torde det finnas goda skäl att anpassa lagens inskränkning för framställning av exemplar åt synskadade och andra funktionshindrade så att den inte bara avser exemplar i blindskrift utan också exemplar i viss digital form. Sådana ändringar har gjorts i andra nordiska länder. Det kan också visa sig motiverat att se över andra inskränkningar i upphovsrätten, bl.a. för att säkerställa fortsatta möjligheter för allmänheten att ha tillgång till verk i digital form för användning i bibliotek. Förslag till lagändringar i nu berörda avseenden övervägs i . I detta sammanhang bör också nämnas att Europeiska gemenskapernas kommission har lagt fram ett förslag till direktiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informations- samhället. Vidare har kommissionen lagt fram ett förslag till direktiv om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av original- konstverk (följerätt). Båda dessa förslag skall behandlas i rådsarbets- grupper. Vid remissbehandlingen av promemoria Kassettersättning m.m. har några remissinstanser tagit upp frågor som inte berörs i promemorian, bl.a. om upphovsrättslagens avtalslicens- bestämmelser och om införande av ensamrätt för producenter av teaterföreställningar. Dessa frågor måste beredas ytterligare och rege- ringen kan inte nu ta ställning till någon av dem. 4 Upphovsrätten Upphovsrätten är av stor betydelse för vårt samhälle. Den är en grund för det litterära och konstnärliga skapandet i landet. Upphovsmännen och andra verksamma på området måste ha goda förutsättningar för en tillräcklig inkomst som kan göra det möjligt för dem att fortsätta med sitt skapande. Att lagen ger författare, kompositörer, konstnärer och andra ett fullgott skydd är till nytta för hela samhället. Lagen ger upphovsmän och andra grupper på området tidsbegränsade ensamrätter. Bestämmelserna finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Den som skapar ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket. Upphovsrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställa exemplar av det eller genom att göra det tillgängligt för allmänheten. Upphovsmannen har också de ideella rättigheterna att bli angiven som sådan i samband med sitt verk och att hindra vissa typer av kränkande användning av verket. Upphovsrätten gäller intill utgången av sjuttionde året då upphovsmannen avled. I förfogande- rätten gäller inskränkningar bl.a. för framställning av exemplar för enskilt bruk. I upphovsrättslagen finns även bestämmelser om skydd för vissa prestationer som, även om de inte kan betecknas som litterära eller konstnärliga verk, ändå har ett visst samband med sådan verksamhet och påkallar skydd efter liknande principer som gäller för upphovsrätten. Sådana närstående rättigheter gäller för utövande konstnärer (artister, musiker, sångare m. ), för framställare av ljudupptagningar (t.ex. skivproducenter), för framställare av upptagningar av rörliga bilder (t.ex. filmproducenter), för radio- och televisionsföretag (för deras utsänd- ningar), för framställare av kataloger och för fotografer. Det skydd som ges åt prestationerna överensstämmer i allt väsentligt med det skydd som upphovsmännen har. Rättigheterna enligt upphovsrättslagen tillämpas i första hand endast på svenska verk och prestationer. Det upphovsrättsliga skyddssystemet är dock internationellt och de flesta länder är bundna av internationella konventioner på området. Den viktigaste av konventionerna är för skydd av litterära och konstnärliga verk. Denna har drygt 100 medlemsstater. Konventionen bygger på principen om nationell behandling, vilken innebär att stater som är bundna av konventionen är skyldiga att ge upphovsrättsligt skydd åt verk från alla andra konventionsländer på samma sätt som man skyddar sina egna verk. Ett liknande internationellt skyddssystem gäller på de närstående rättigheternas område, framför allt genom Romkonventionen om skydd för utövande konstnärer, fonogramframställare och radioföretag. Även Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs) innehåller internationella åtaganden på det upphovsrättsliga området. Föreskrifter om upphovsrättslagens tillämp- ning med avseende på andra länder finns i internationella upphovs- rättsförordningen (1994:193). 5 Kassettersättning 5.1 Rätten till exemplarframställning Upphovsmannen har ensamrätt till exemplarframställning Upphovsrätten innefattar uteslutande rätt att förfoga över det skapade verket genom att framställa exemplar av det, t.ex. att ge ut en film- inspelning på video eller en musikinspelning på cd (2 § upphovs- rättslagen). Upphovsrätten ger alltså upphovsmannen rätt att ensam bestämma om de villkor under vilka exemplar får framställas av verket på videon eller cd:n, t.ex. genom överföring av verket till en annan inspelning. Kopiering för enskilt bruk är tillåten i vissa fall Ett av de grundläggande inslagen i den svenska upphovsrätten är att rätten inte skall gripa in i privatlivet och att var och en som huvudregel skall få framställa exemplar av verk för enskilt bruk. Sålunda får var och en med stöd av en särskild inskränkning i upphovsrätten framställa exemplar av offentliggjorda verk för enskilt bruk (12 § upphovs- rättslagen). Exemplaren får dock inte användas för något annat ändamål. Bestämmelsen ger inte heller rätt att för eget bruk låta en utomstående framställa bl.a. exemplar av musikaliska verk eller filmverk. Exempelvis får man inte med stöd av bestämmelsen låta ett biträde i en skivaffär kopiera en cd-skiva med musik till en kassett som man sedan skall lyssna på hemma. Att framställningen skall ske för eget bruk förutsätter att den sker för framställarens eget behov eller åt hans närmaste familje- eller vänkrets. Den kan också ske i vissa andra situationer, t.ex. åt kolleger på arbetsplatsen (jfr SOU 1988:31 s. 60 f., prop. 1992/93:214 s. 51). Möjligheten till exemplarframställning för enskilt bruk är tillåten enligt . Enligt artikel 9.1 i konventionen har upphovsmannen uteslutande rätt att låta mångfaldiga sitt verk på vad sätt eller i vilken form det vara må men rätten får enligt artikel 9.2 inskränkas i vissa särskilda fall, förutsatt att sådant mångfaldigande icke gör intrång i det normala utnyttjandet av verket och ej heller oskäligt inkräktar på upphovsmannens legitima intressen .