prop · GL0392 · 1998-01-01 00:00:00 — beslutade regeringen att bl.a. ansöka om anpassning av med innebörden att högriskmaterial, som detta definieras i rådets direktiv /667/EEG av om fastställande av veterinära bestämmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer i foder av animaliskt ursprung samt om ändring av direktiv /425/EEG, inte skall tillåtas för användning i foder inom EU. Ett av de skäl som åberopar för detta förbud är riskerna för överföring av spongiforma encefalopatier från foderråvaror som tillverkats av sådant animaliskt avfall. Misstankarna om att fall av sjukdom har förorsakats av köttvaror från nötkreatur som varit smittade av den bovina formen av ledde till att kommissionen antog ett beslut om ett totalt förbud mot användning av s.k. specificerat riskmaterial från nötkreatur, får och getter. Intresset hos allmänheten för djurskydds- och djurhälsofrågor har ökat och är mycket stort. I detta sammanhang sätts ofta frågor om djurhållningen i centrum. Inte minst tilldrar sig etiken i djurhållningen stort intresse. Från etiskt perspektiv görs normalt ingen skillnad mellan djurslagen. Redan från början har de etiska aspekterna betonats i diskussioner om det s.k. kadaverförbudet. måste den aspekten anses ha samma tyngd oavsett djurslag. Det viktiga i detta sammanhang är alltså inte vilket djurslag som utfodras med kadaver, utan det är själva hanteringen med självdöda eller icke uppslaktade djur som ifrågasätts. Dessutom kan risken för överföring av spongiforma encefalopatier i sig motivera förbud mot användning av självdöda djur m.m. vid utfodring av mink, då det är känt att detta djurslag kan drabbas av en variant av sådana encefalopatier (TME). En utvidgning av kadaverförbudet till att omfatta även pälsdjur skulle inte heller i väsentlig omfattning påverka pälsdjursnäringen, då kadaver numera knappast alls används som foder till pälsdjur i . Regeringen föreslår därför att kadaverförbudet i fortsättningen skall omfatta foder till alla djur som utfodras. Det bör inte heller längre vara möjligt för att medge undantag från förbudet i fråga om foder till djur i djurparker och liknande anläggningar. Av remissinstansernas yttranden framgår att utfodring med hela djurkroppar närmast är en förutsättning för vintertida stödutfodring av vissa utrotningshotade vilda djur, som t.ex. havsörn. Vidare finns det ett starkt önskemål från djurparker som håller olika köttätande djur att även i fortsättningen kunna utfodra dessa med hela djurkroppar. Regeringen anser att behovet av hela djurkroppar för utfodringsändamål kan tillgodoses genom att de djur som av olika skäl i de flesta fall djurskyddsskäl avlivas i omedelbar närhet av uppfödningsanläggningen och därefter efter uppslaktning godkänns vid en besiktning i en särskild sanitetsslaktanläggning används i detta syfte. Djurkroppar som vid en sådan besiktning befinns vara säkra bl.a. från smittskyddssynpunkt kategoriseras som lågriskavfall och omfattas inte av kadaverförbudet och kan då i enlighet med föreskrifter användas för t.ex. stödutfodring av vilt. Regeringen bedömer att tillgången på sådant lågriskmaterial är tillräckligt stor för att tillgodose efterfrågan. har i sitt remissyttrande påpekat att kräl- och groddjur endast accepterar levande eller just avlivad föda. En förutsättning för att kunna hålla dessa djur i fångenskap är följaktligen att foder som ges till djuren undantas från det s.k. kadaverförbudet. Regeringen föreslår därför att ett sådant undantag införs i lagen. Förslaget innebär en ändring av en teknisk föreskrift. Av rådets direktiv /189/EEG följer att sådana föreskrifter inte får beslutas utan att ha anmälts till kommissionen. Kommissionen och de andra medlemsstaterna har därefter på sig att lämna reaktioner på förslaget i form av kommentarer eller detaljerade utlåtanden. Ett detaljerat utlåtande får till följd att den period som måste förflyta innan föreskriften får antas förlängs med som huvudregel ytterligare . Det sagda innebär att ändringen i 3 a § inte kan behandlas av förrän i direktivet föreskriven tid har förflutit. På grund av det anförda föreslås att bestämmelsen skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Någon anledning att avvakta med behandlingen av övriga delar av förslaget finns inte. 4.3 Användning av antibiotika m.m. i foder Regeringens förslag: Antibiotika, kemoterapeutiska medel eller andra läkemedel får tillsättas foder endast för att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller sjukdomssymptom eller i annat likartat syfte. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna är positiva till eller har inte någon erinran mot förslaget. stöder principen men tillägger att gränsdragningsproblem kan uppkomma mellan vitamintillsatser som nödvändiga näringsämnen och högdostillsatser för förebyggande av sjukdom. påpekar att gränsen mellan förhöjd dagsgiva och medicinsk behandling är diffus. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om foder som innehåller läkemedel finns i rådets direktiv /167/EEG av om fastställande av villkor för framställning, utsläppande på marknaden och användning av foderläkemedel inom gemenskapen. Bestämmelserna i direktivet omfattar alla slags läkemedel varför en lagändring är nödvändig för att detta direktiv skall kunna införlivas i sin helhet. Foderlagens antibiotikaregel föreslås följaktligen vidgad till att gälla även andra läkemedel än antibiotika och kemoterapeutiska medel. Till sådana andra veterinärmedicinska läkemedel hör bl.a. kombinationspreparat av vitamin E och selen i hög koncentration som är avsedda att blandas i foder. och har ifrågasatt förslaget att genom lagen om foder reglera, förutom antibiotika och kemoterapeutiska medel, även användningen av andra läkemedel i foder, eftersom man befarar att gränsdragningsproblem kan uppkomma och att vissa foderprodukter innehållande t.ex. selen och E-vitamin kommer att förbjudas för inblandning i foder. De aktuella foderprodukterna omfattas emellertid inte av ändringen. Lagens ändrade omfattning har bara avseende på den kategori av t.ex. vitamin- och spårämnesprodukter som definieras som läkemedel. Enligt regeringens mening bör den föreslagna ändringen inte medföra några gränsdragningsproblem. 4.4 Hantering av foder Regeringens förslag: Ett foder får inte säljas eller på annat sätt överlåtas eller användas om det har tillförts någon vara eller något ämne i strid mot foderlagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Detsamma gäller för varor som förvärvats utan att föreskriven upplysningsskyldighet har fullgjorts. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om förbud mot eller villkor för olika former av hantering av foder eller av ett visst parti av ett foder. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Foder får enligt nuvarande lag inte säljas eller användas under vissa förutsättningar. Så är t.ex. fallet om fodret kan antas vara skadligt eller annars otjänligt för djuret, göra ett framtida livsmedel skadligt eller otjänligt som människoföda eller utgöra en hälso- eller miljörisk vid hanteringen. Även om lagen ställer upp förbud mot försäljning eller användning av foder under vissa förutsättningar finns emellertid alltid risk för att fodret ändå byter ägare genom någon annan form av överlåtelse. För att undvika detta och för att förhindra att lagen kringgås föreslår regeringen att förbudet utvidgas till att avse alla former av överlåtelse. EG:s direktiv på foderområdet, som t.ex. rådets direktiv /69/EG av om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn och om ändring av direktiven /524/EEG, 74/63/EEG, 79/373/EEG och 82/471/EEG och rådets direktiv /25/EG av om avyttring av foderråvaror, med ändring av direktiven /524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG och 93/74/EEG, och med upphävande av direktiv /101/EEG förutsätter för genomförande i nationell lagstiftning att förbud mot eller villkor för olika former av hantering av foder kan meddelas. Bl.a. krävs i vissa fall tillstånd för hanteringen och att den anläggning som används har godkänts av en myndighet. Syftet med är inte alltid att skydda människors och djurs hälsa utan bestämmelserna kan t.ex. vara avsedda att skydda miljön. EG:s foderdirektiv liksom förutsättningarna för foderhanteringen i övrigt ändras kontinuerligt, varför nationella regler enkelt bör kunna anpassas utan alltför lång tidsutdräkt. Mot bakgrund av detta anser regeringen att det, i överensstämmelse med departementspromemorians förslag, i lagen bör införas ett generellt och heltäckande bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om förbud mot eller villkor för införsel, utförsel, tillverkning, försäljning eller annan överlåtelse, användning eller hantering i övrigt av foder eller av ett visst parti av foder. I och med detta bemyndigande kan lagens tidigare mer preciserade bemyndiganden avvaras. 4.5 Foderanalyser Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i enskilda fall besluta om villkor för laboratorier och metoder för foderanalyser. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Syftet med de bestämmelser som anges i rådets direktiv /53/EG av om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet är bl.a. att bidra till att förebygga riskerna för djurs och människors hälsa och för miljön samt att skydda konsumenternas intressen. En förutsättning för ett effektivt kontrollarbete är rättvisande och jämförbara analysmetoder. Enligt direktivet skall laboratorier och metoder för foderanalyser godkännas i EU:s medlemsstater. Detta förutsätter nationellt författningsstöd. Även i övrigt måste villkor kunna ställas upp i nationell lagstiftning för sådana laboratorier och analyser. För att möjliggöra ett effektivt genomförande av direktivet bör ett bemyndigande för sådana bestämmelser införas i lagen. 4.6 Tillsyn Regeringens förslag: Tillsyn enligt lagen utvidgas till att omfatta också efterlevnaden av beslut i enskilda fall om förbud mot eller villkor för införsel, utförsel, tillverkning, försäljning eller annan överlåtelse, användning eller hantering i övrigt av foder eller av ett visst parti av ett foder. Tillsynsreglerna skall också gälla beslut i enskilda fall om laboratorier och metoder för foderanalyser. Rätten för en tillsynsmyndighet att meddela förelägganden utvidgas på motsvarande sätt. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon erinran mot förslaget. framför att det är av vikt att tillsynen genomförs på ett enhetligt sätt i de olika länen och att verket i egenskap av tillsynsmyndighet kan meddela föreskrifter om samordning av tillsynens omfattning och utformning. föreslår därför en bestämmelse med denna innebörd. Skälen för regeringens förslag: Lagen ger möjlighet att meddela beslut i enskilda fall. Sådana beslut förutsätter inte att föreskrifter har meddelats. Besluten kan gälla förelägganden om t.ex. förändrade tillverkningsmetoder eller begränsningar vad beträffar användningen av vissa råvaror. Besluten är ofta till sin karaktär sådana att det är av stor vikt att de efterlevs, t.ex. från smittskyddssynpunkt. Regeringen anser därför i enlighet med departementspromemorians förslag att tillsynsansvaret bör omfatta också efterlevnaden av beslut meddelade i enskilda fall. I överensstämmelse härmed och för att göra besluten effektiva föreslår regeringen att tillsynsmyndighetens rätt att meddela förelägganden och förbud också utvidgas till att avse säkerställande av efterlevnaden av beslut i enskilda fall. har i sitt remissyttrande föreslagit att verket skall ges befogenhet att meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av lagen och med stöd av lagen meddelade föreskrifter. Enligt lagen skall tillsynen utövas av , som i sin tur får överlåta till länsstyrelse eller andra myndigheter att utöva viss tillsyn. Regeringen anser liksom att en enhetlig tillsyn är av stor betydelse. Självfallet är också en väl fungerande tillsyn ett viktigt led för att åstadkomma en god efterlevnad av lagen. Med hänsyn till att har huvudansvaret för tillsynen och att verket själv väljer i vad mån tillsynsansvar skall överföras på länsstyrelserna anser regeringen emellertid att eventuella skillnader i tillsyn kan rättas till genom informella kontakter och genom tydliga föreskrifter i sakfrågorna. Regeringen kan därför inte se något egentligt behov av efterfrågat bemyndigande. 4.7 Rätt till tillträde m.m. Regeringens förslag: På samma sätt som tillsynsmyndigheterna skall EG:s institutioner och av institutionerna utsedda inspektörer och experter ha rätt till tillträde till utrymmen där foder hanteras och där få göra undersökningar och ta prover. De ges också rätt att på begäran få upplysningar och handlingar. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom medlemskap i har gemenskapens institutioner skyldighet att bl.a. kontrollera efterlevnad av gemenskapslagstiftningen. Detta sker bl.a. genom inspektioner på plats utförda främst av tjänstemän och av medföljande experter. Bestämmelser om sådana inspektioner finns i artikel 15 i rådets direktiv /53/EG av om fastställande av principerna för organisationen av officiell kontroll på djurfoderområdet. För att möjliggöra inspektionerna krävs det att sådana tjänstemän och experter har rätt till tillträde till lokaler och andra utrymmen där foder hanteras och att de där får göra undersökningar och ta prover. De behöver dessutom ha rätt att få upplysningar och få ta del av handlingar. För att genomföra direktivet bör det i lagen införas en bestämmelse om sådan tillträdesrätt och rätt till upplysningar och handlingar. 4.8 Avgifter Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får föreskriva att avgifter får tas ut i ärenden som rör förbud mot eller villkor för införsel, utförsel, tillverkning, försäljning eller annan överlåtelse, användning eller hantering i övrigt av foder eller av ett visst parti av foder. Vidare får avgifter tas ut vid beslut om laboratorier för foderanalyser och om analysmetoder samt för tillsyn som utövas enligt foderlagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter eller beslut. Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av rådets direktiv /69/EG av om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn och om ändring av direktiven /524/EEG, 74/63/EEG, 79/373/EEG och 82/471/EEG framgår att vissa fodertillverkare, även på gårdsnivå för eget bruk, och vissa s.k. mellanhänder skall godkännas eller registreras innan den aktuella foderhanteringen får ske. Av direktivet framgår vidare att avgiftsnivåerna för godkännande av anläggningarna och deras mellanhänder skall fastställas inom gemenskapen. För att förvissa sig om att de krav efterlevs som ligger till grund för godkännandet eller registreringen skall medlemsstaterna enligt direktivet genomföra lämpliga kontroller vid anläggningarna eller hos mellanhänderna. För att en sådan kontroll skall kunna genomföras i rimlig omfattning även på gårdsnivå krävs möjlighet att ta ut avgifter. Av rådets direktiv /51/EG av om ändring av rådets direktiv /524/EEG om fodertillsatser framgår vidare att en avgift för granskning av dokumentation kan tas ut av en medlemsstat när denna fungerar som rapportör och att det är lämpligt att harmonisera nivåerna på dessa avgifter. Även för sådana avgifter saknas stöd i den nuvarande lagen. Mot bakgrund härav föreslår regeringen att det i lagen införs ett bemyndigande att föreskriva om avgifter i ärenden enligt lagen. 4.9 Straffbestämmelse Regeringens förslag: Straffskalan utvidgas så att det för brott mot lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen förutom böter också kan följa fängelse i högst . Departementspromemorians förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget, utom Hovrätten för övre som anser att förslaget inger betänkligheter. Om det finns ett verkligt behov av en vidgning av straffskalan bör det enligt hovrätten formuleras en brottsbeskrivning som får ingå i ett straffstadgande i eller i foderlagen. Skälen för regeringens förslag: I lagen finns en straffbestämmelse som innebär att den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot vissa uppräknade bestämmelser i lagen eller mot föreskrifter meddelade med stöd av lagen eller som åsidosätter förbud eller villkor enligt lagen eller som underlåter att tillhandahålla upplysningar eller handlingar på begäran av en tillsynsmyndighet döms till böter. För de flesta fall av överträdelse av dessa bestämmelser framstår böter som den mest adekvata påföljden. Det finns således ingen anledning att utvidga straffskalan i syfte att åstadkomma en allmänt strängare bedömning av brott mot lagen. Lagen innehåller emellertid en rad bestämmelser som är av stor betydelse inte bara för djuren och djurhållningen, utan även för miljön och inte minst för alla konsumenter av animaliska livsmedel. Mot bakgrund bl.a. av den s.k. BSE-krisen och larmen om antibiotikaresistens har det kommit att framstå som allt mer klart att bestämmelserna om beredning av innehållet i foder till djur kan ha utomordentligt stor betydelse, inte bara för djuren och djurhållningen, utan också för konsumenterna av animaliska produkter och för miljön. Således kan t.ex. överträdelser av förbudet mot att använda självdöda eller avlivade men inte uppslaktade djur eller sjukligt förändrade delar av uppslaktade djur som foder liksom överträdelser av det s.k. antibiotikaförbudet innebära direkta risker för människors och djurs hälsa. För fall där någon genom att bryta mot lagen utsätter människor, djur eller miljön för sådana risker eller bryter mot lagen yrkesmässigt och i stor skala framstår den nuvarande straffskalan som otillräcklig. Visserligen kan i en del av dessa fall bestämmelserna i om spridande av gift eller smitta eller miljöbrott vara tillämpliga. Dessa bestämmelser, som har en väsentlig högre straffskala, skall i så fall tillämpas före straffbestämmelsen i lagen om foder. Det kan emellertid inte uteslutas att det kan finnas fall där enbart lagen om foder är tillämplig och som avser sådana allvarliga gärningar som sagts. Med hänsyn härtill föreslår regeringen att straffskalan utvidgas till att också omfatta fängelse i högst . Ändringarna av straffbestämmelsen torde inte medföra någon ökad kostnad för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Hovrätten för övre har i sitt remissyttrande föreslagit att en brottsbeskrivning formuleras som får ingå i ett straffstadgande i eller i foderlagen. Den föreslagna bestämmelsen har emellertid utformats på för specialstraffrättsliga regler traditionellt sätt. Regeringen ser ingen orsak att i förevarande lag avvika från den brukliga utformningen. 5 Ändring i lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m. Regeringens förslag: Beslut enligt lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m. eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen som har fattats av en organisation eller sammanslutning som utövar kontroll av husdjur och andra djur eller av ett slakteri får överklagas hos . beslut i ett särskilt fall får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. skall även då en organisation eller sammanslutning eller ett slakteri först beslutat i saken vara den enskildes motpart vid dennes överklagande till allmän förvaltningsdomstol. förslag: Förslaget överensstämmer i princip med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: finns en bestämmelse om rätt att överklaga beslut enligt lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m. i förordningen (1985:343) om kontroll av husdjur m.m. Med hänsyn till bestämmelsens karaktär anser emellertid regeringen att bestämmelsen lämpligen bör föras in i lagen. Regeringen får enligt lagen om kontroll av husdjur m.m. överlämna vissa förvaltningsuppgifter till slakterier och organisationer eller andra sammanslutningar. Deras beslut får överklagas hos , och verkets beslut kan i sin tur överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt förvaltningsprocesslagen skall, om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets beslut, den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes motpart vid den allmänna förvaltningsdomstolen. I de fall beslutet inte fattats av en förvaltningsmyndighet krävs särskild reglering av tvåpartsprocessen. Så är fallet när beslutet först meddelats av ett slakteri eller en sammanslutning eller organisation. En regel i överensstämmelse med förvaltningsprocesslagen skulle innebära att slakteriet, sammanslutningen eller organisationen skulle utgöra den enskildes motpart och företräda det allmänna vid den allmänna förvaltningsdomstolen. Detta kan emellertid inte anses lämpligt. Regeringen föreslår därför att tilldelas denna uppgift med stöd av lagen om kontroll av husdjur m.m. 6 Ändring i lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur Regeringens förslag: skall då veterinär först beslutat i saken föra det allmännas talan vid allmän förvaltningsdomstol. förslag: Förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: kan med stöd av lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur besluta att befogenhet som ankommer på verket helt eller delvis skall ankomma på en veterinär. Veterinärens beslut i ett enskilt fall kan med stöd av lagen överklagas hos och beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt förvaltningsprocesslagen skall, om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets beslut, den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes motpart vid prövningen av överklagandet. Detta skulle, när förvaltningsuppgifter överlämnats till en veterinär, kunna innebära att denne skulle företräda det allmänna vid överklagande till allmän förvaltningsdomstol av en enskild. Normalt sett saknar emellertid ofta veterinären nödvändiga juridiska kunskaper och önskvärd processvana. Regeringen anser därför i stället att lämpligen bör företräda staten som den enskildes motpart i sådana processer och föreslår därför en bestämmelse i enlighet härmed i lagen om bekämpande av salmonella hos djur. 7 Författningskommentarer 7.1 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:295) om foder 1 § Paragrafens första stycke har ändrats på ett sådant sätt att den särskilda definitionen av fodertillsatser har slopats. I stället har definitionen av foder vidgats till att också omfatta fodertillsatser. Detta för att uppnå en bättre överensstämmelse med om foder. Med foder avses självfallet också bete. I paragrafens andra stycke har en följdändring gjorts med anledning av att fodertillsatser har utmönstrats som ett särskilt begrepp i lagen. Någon ändring i sak avses inte.