prop · GL03106 · 1998-01-01 00:00:00 — Departementschefen hänvisade till fall då den ena maken på grund av den sneda arbetsfördelningen i hemmet hade lyckats nå en god position i förvärvslivet, medan den andra, som ägnat sin tid åt hus och hem, hade förlorat motsvarande möjligheter. Han framhöll emellertid att man borde vara restriktiv med att bestämma underhållsbidrag för någon tid som går utöver en omställ- ningsperiod. Eftersom underhållsbidrag i första hand är tänkt att tillgodose en frånskild makes löpande behov av pengar till försörjningen, är den naturliga huvudregeln att bidraget skall betalas periodiskt (6 kap. 8 §). Makarna kan själva komma överens om för vilka perioder bidrag skall betalas, , kvartalsvis eller för annan bestämd tidsrymd. Några motsvarigheter till föreskrifter om betalningsperioder beträffande underhållsbidrag till barn finns inte i . Det är emellertid vanligt att även bidrag till make betalas förskottsvis för kalendermånad. Underhållsbidrag kan emellertid betalas med ett engångsbelopp om det finns särskilda skäl. Ett sådant skäl kan vara att makarna en gång för alla önskar reglera samtliga sina ekonomiska mellanhavanden. Mot den underhållsskyldiges bestridande kan man tänka sig att ett engångsbidrag bedöms lämpligt, när det med fog kan antas att det möter svårigheter att få ut periodiska bidrag . En omständighet att beakta kan vidare vara att underhållsplikten upphör vid den underhållsskyldiges död. Liksom medger att bidrag betalas såväl periodiskt som med ett engångsbelopp. Engångsbeloppet kan då vara avsett att täcka särskilda kostnader i samband med skilsmässan, t.ex. kostnader för ny bostad, möbler, flyttning m.m., och det periodiska bidraget löpande underhåll. Ett engångsbidrag är i sådana fall ett slags etableringshjälp åt den underhållsberättigade maken. Ett mera udda syfte med underhållsbidrag är att bidraget skall kunna tjäna som bodelningskorrektiv när egendomsfördelningen efter äkten- skapets upplösning blir mycket ojämn. Så kunde ske redan enligt gifter- målsbalken men det engångsbidrag som då skulle kunna utdömas gick väl in under lagens vida rekvisit, enligt vilka man skulle beakta den ena makens behov och den andras förmåga och övriga omständigheter. I litteraturen (, och promulgationslag m.m., 1990, s. 142) har anförts att tanken på underhållsbidrag som bodelnings- regulator inte är lika väl förenlig med den snäva utformning under- hållsreglerna fick och med kravet på ett orsakssamband mellan behovet av ett underhåll och förhållandena under äktenskapet. I förar- betena till uttalade departementschefen emellertid att eftersom några regler om jämkning av villkor i gåva eller testamente inte förs in i , bör även i fortsättningen underhållsbidrag i form av engångsbelopp kunna användas för att korrigera orimliga bodelningsresultat i vissa fall (prop. 1986/87:1 s. 176). Enligt vad som uttalades i motiven är denna möjlighet avsedd att utnyttjas främst i de sannolikt mycket sällsynta fall då en make efter bodelningen skulle komma att stå helt eller nästan helt utan egendom medan den andra maken främst på grund av att merparten av dennes egendom har varit enskild till följd av villkor vid gåva eller i testamente skulle ha kvar egendom till betydande värde (prop. 1986/87:1 s. 190). Engångsbidrag har också nämnts som en möjlighet att eliminera oskä- liga verkningar av undantaganderätten enligt 10 kap. 3 § andra stycket . I samband med att det infördes en möjlighet att i vissa fall i bodelning dra in en sådan rätt till pensionsförsäkring som normalt skall hållas utanför uttalade departementschefen att oskäliga verkningar av regeln i 10 kap. 3 § andra stycket ofta kan elimine- ras på andra sätt än genom att den då nya regeln i tredje stycket utnyttjas. Jämkning av bodelning, jämkning av äktenskapsförord och engångs- bidrag angavs som exempel (prop. 1989/90:30 s. 15). Om en make skall betala ett engångsbidrag till den andra maken vid bodelningen, skall makarnas andelar i det gemensamma giftorättsgodset enligt 11 kap. 6 § beräknas med hänsyn till detta. Bidragsbeloppet skall alltså inte ingå i delningen, utan principen är att hela beloppet tas från den bidragspliktiges andel och läggs till den andra makens andel. Eftersom rätten till underhållsbidrag är kopplad till skillnadsreglerna kan ett engångsbidrag som bodelningskorrektiv inte komma i fråga vid bodelning efter ena makens död. Den efterlevande maken är i stället skyddad genom reglerna i 3 kap. . 5.3.2 Jämkning av underhållsbidrag Jämkning av vad som har blivit bestämt om underhåll regleras i 6 kap. 11 § . Paragrafen behandlar två olika jämkningsfall, nämligen dels jämkning föranledd av att förhållandena har ändrats (första stycket), dels jämkning på grund av att ett avtal är oskäligt mot endera maken (andra stycket). Jämkning med hänsyn till att förhållandena har ändrats kan ske vare sig bidraget har blivit fastställt i dom eller bestämts i avtal mellan makarna. Jämkning kan ske också om domen eller avtalet gick ut på att något bidrag inte skulle betalas. Det är inte endast bidragsbeloppen som kan jämkas utan även andra villkor, såsom angående betalningsperioder- na. Jämkning skall i första hand avse framtida periodiska bidrag. Underhållsbidrag i form av engångsbelopp får inte jämkas på grund av ändrade förhållanden mot en parts bestridande. Inte heller får ett nytt engångsbelopp fastställas eller ett periodiskt bidrag bestämmas utöver engångsbeloppet (prop. 1978/79:12 s. 144). Däremot torde det inte finnas något hinder att på grund av ändrade förhållanden jämka ett periodiskt bidrag som ursprungligen bestämdes att betalas vid sidan om ett en- gångsbidrag (SOU 1977:37 s. 115). Bestämmelsen i 6 kap. 11 § andra stycket om jämkning på grund av oskälighet tar sikte endast på underhåll fastställt i avtal. När domstolen har prövat frågan anses tillräckliga garantier finnas för att utgången inte skall bli oskälig mot någondera maken. I enlighet därmed anses en underhållsfråga vara bestämd genom avtal även om avtalet givits in till rätten och denna fastställt underhållsskyldigheten i enlighet med vad makarna överenskommit. Någon rättens prövning sker inte heller om den underhållskrävande makens yrkande medges av den andra maken. Också i sådana fall anses underhållet bestämt genom avtal. Jämkning på grund av oskälighet kan till skillnad från jämkning på grund av ändrade förhållanden även avse ett avtal om underhållsbidrag i form av ett engångsbelopp. Har underhållsbidrag betalats i enlighet med ett avtal som varit oskäligt alltsedan det tillkom, kan det tänkas att retroaktiv jämkning i vissa fall behöver kunna tillgripas. Eftersom det här gäller förhållanden som förelåg redan när avtalet slöts, har det ansetts att möjlighet bör finnas både att låta bidragsskyldigheten helt upphöra eller sätta ner den och att bestämma att bidrag skall betalas med högre belopp än som framgår av avtalet (se prop. 1978/79:12 s. 120 och 144). 5.4 Gällande rätt och aktuella reformer i de övriga nordiska länderna I alla de nordiska länderna är grundprincipen att allt giftorättsgods skall delas lika mellan makarna vid en bodelning. Precis som i modifieras denna grundprincip i flera hänseenden även i de övriga nor- diska länderna. Sålunda är i alla länder huvudregeln när det gäller pensionsrättigheter att de inte ingår i bodelning. Det gäller också rätt till pension på grund av privata pensionsförsäkringar. I både och pågår emellertid reformarbeten som går ut på att pensions- rättigheter i större utsträckning skall kunna beaktas vid bodelning. I följer av rättspraxis att en efterlevande make kan undanta sina pensions- och försäkringsrättigheter i samband med bodelning efter den andra makens död. När det gäller bodelning med anledning av äkten- skapsskillnad är rättsläget något osäkert. Huvudregeln är dock klar, näm- ligen att individuella privata pensionsförsäkringar med rätt till löpande utbetalningar inte ingår i bodelning. Med anledning av bl.a. den rådande osäkerheten har i tillsatts en utredning som skall se över be- hovet av en lagreglering av olika pensionsrättigheters behandling vid bodelning. Utredningen har också fått i uppdrag att överväga olika alter- lösningar när det gäller frågan hur pensionsrättigheter skall beak- tas vid bodelning. Den norska regeringen lämnade en proposition till med förslag till ändringar i äktenskapslagen (Ot prp nr 4 [1997-98]). I propositionen föreslås bl.a. att det införs en bestämmelse om rätt till kompensation för en make som vid bodelningen missgynnats på grund av att den andra maken har pensionsrättigheter som inte ingår i bodelningen. I och pågår det inte något reformarbete. 6 Allmänna utgångspunkter för behandling av makars pensionsrättigheter vid bodelning Det finns olika sätt att se på makars pensionsrättigheter i samband med en äktenskapsskillnad. Enligt ett synsätt är pensionsrättigheter rättigheter av ekonomisk art som i princip bör delas lika mellan makarna på samma sätt som andra tillgångar av ekonomiskt värde. Enligt ett annat synsätt är en makes pensionsrättigheter en större eller mindre del av makens för- måga att försörja sig efter äktenskapets upplösning, och utjämning mel- lan makarna av pensionsrättigheter bör därför komma i fråga bara i överensstämmelse med de principer som gäller om underhållsskyldighet efter äktenskapsskillnad. Det första synsättet får visst stöd av att det går relativt enkelt att beräkna det matematiska nuvärdet av en framtida pensionsrättighet; när det gäller privata försäkringar lämnar försäkringsbolagen regelmässigt sådana uppgifter minst en gång . Mot detta kan emellertid invändas att det ekonomiska värdet av en framtida pensionsrättighet är osäkert för innehavaren genom att han inte vet om han kommer att leva så länge att han får uppbära någon pension och att rättighetens värde i varje fall är oåtkomligt för honom fram till dess att de individuella pensionsbeloppen förfaller till betalning. Att det ekonomiska värdet av en tillgång är i någon bemärkelse osäkert utgör visserligen allmänt sett inte något hinder mot att tillgången tas med i bodelning. Speciellt för pensionsrättigheter är emellertid att osäkerheten finns där bara för den berörda individen statistiskt och matematiskt är värdet i princip säkert och att individen oftast inte kan undanröja osäkerheten genom att flytta sitt tillgodo- havande till någon annan placering. Ytterligare kan invändas att det kapitaliserade värdet av framtida pensionsrättigheter ofta är mycket stort i förhållande till värdet av tillgångarna i övrigt i ett genomsnittligt bo. Om pensionsrättigheten vid en likadelning i sin helhet skulle läggas på den make som äger rättig- heten, torde det inte sällan betyda att den andra maken får all övrig egendom i boet. Med tanke på att pensionsrättigheten är oåtkomlig för den berättigade till dess att de enskilda pensionsbeloppen förfaller till betalning skulle ett konsekvent genomförande av det första synsättet i många fall leda till orimliga resultat. För det andra synsättet talar bl.a. en jämförelse med hur man behandlar makarnas förmåga att skaffa sig inkomster genom förvärvsarbete. Om arbetsfördelningen mellan makarna under äktenskapet har varit sådan att t.ex. mannen har kunnat skaffa sig en position i förvärvslivet med goda framtida inkomstmöjligheter, medan kvinnan gått miste om denna möj- lighet genom att hon ägnat sin tid åt barnen och hemmet, kan det enligt gällande rätt i vissa fall utgöra skäl för underhållsbidrag även efter en övergångstid. Däremot har det inte hävdats att man borde beräkna nuvärdet av mannens framtida förvärvsinkomster och låta detta nuvärdesbelopp påverka bodelningen. Med det nu diskuterade synsättet skulle pensioner på motsvarande sätt hållas utanför delningen. Regeringen konstaterar att inställningen till de olika synsätt som har angetts i stor utsträckning påverkas av vilken konkret situation man har för ögonen. Om man tänker sig ett fall där en make efter ett kortvarigt äktenskap blir tvungen att avstå all övrig egendom i boet för att behålla sin pensionsrättighet och att han eller hon avlider pensionen skall börja betalas ut, blir man mest benägen att hålla med om att pensionsrättigheter är en del av den framtida försörjnings- förmågan och inte har något egentligt värde innan pensionen börjar betalas ut. Tänker man sig å andra sidan ett fall där två makar strax före bådas pensionering skiljer sig efter ett långvarigt äktenskap och den ena maken får behålla en väl tilltagen pensionsförsäkring och därutöver får halva bobehållningen, medan den andra maken helt saknar pensions- försäkring och därför får leva på en betydligt mera spartansk nivå, framstår det första synsättet som mer närliggande. Som utredningen påpekar går det inte att entydigt säga att det ena av de båda diskuterade synsätten är riktigt och det andra felaktigt. Utredningen har dock sett frågorna om vardera makens framtida försörjningsmöjlig- heter som de både praktiskt och principiellt viktigaste. Regeringen delar utredningens uppfattning. Det innebär att pensionsrättigheter som ut- gångspunkt inte bör dras in i bodelningen. Det betyder dock inte att frågorna om makarnas framtida försörjningsmöjligheter bör komma i förgrunden när det gäller behandlingen av alla slag av pensionsrättigheter vid bodelning. När det gäller vissa slag av pensionsrättigheter ligger det närmast till hands att betrakta dessa som rättigheter av ekonomisk art som i princip bör delas lika mellan makarna på samma sätt som andra tillgångar av ekonomiskt värde. Det gäller framför allt privata pensionsförsäkringar och det individuella pensionssparandet. En värdering som finns med vid reformeringen av det allmänna pensionssystemet är att betydande ojämnheter i makars pensions- förhållanden ibland skall kunna utjämnas till skydd för den ekonomiskt svagare maken. Regeringen anser därför att det bör göras tydligare att pensionsrättigheter ibland skall beaktas för att åstadkomma rimliga resultat vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad. har också godtagit regeringens tidigare förslag om en sådan inriktning (prop. 1993/94:250 s. 138 f. och bet. 1993/94:SfU24 s. 28). När man överväger ändringar i bestämmelser om makars ekonomiska förhållanden är det viktigt att tänka på att dessa utgör en helhet och att enskilda regler kompletterar varandra. Fördel- ningen av makarnas pensionsrättigheter kan inte ses isolerat utan måste betraktas som en del av makarnas ekonomiska förhållanden. Bedöm- ningen av om ett bodelningsresultat är tillfredsställande eller inte bör därför grundas på det samlade ekonomiska utfallet för respektive make, varvid makarnas pensionsskydd bör vara en av de omständigheter som vägs in. Även om förvärvsfrekvensen bland kvinnor har ökat under de som gått sedan ATP infördes, och kvinnorna ökat sin andel vad gäller både antal pensionspoäng och antal år med sådan poäng, så har kvinnorna alltjämt ett betydligt sämre pensionsskydd inom det allmänna pensionssystemet än vad männen har. Som utredningen påpekar kan det på goda grunder antas att skillnaderna mellan mäns och kvinnors pensionsrättigheter är ännu större inom tjänstepensionssystemen. En undersökning av mäns och kvinnors pensionsrättigheter på grund av privata pensionsförsäkringar och individuellt pensionssparande skulle såsom utredningen konstaterar utan tvekan visa att männens andel av de samlade pensionsrättigheterna överstiger kvinnornas. Utredningen har övervägt om detta motiverar bodelningsregler som till sin utformning är särskilt inriktade på att stärka kvinnornas ställning vid en skilsmässa men inte kunnat finna några fördelar med en sådan ordning. Regeringen delar utredningens uppfattning. Syftet kan tillgodoses lika bra med köns- neutrala regler om skydd för den ekonomiskt svagare maken, och reg- lerna måste fungera också när detta är mannen. Det sagda hindrar inte att reglerna under överskådlig framtid i praktiken oftast kommer att verka som ett skydd för kvinnan vid en bodelning. Vad som har sagts har avsett situationen vid äktenskapsskillnad. Vid bodelning på grund av den ena makens död finns det anledning att se annorlunda på pensionsrättigheterna. Regeringen återkommer till den frågan i avsnitt 7.2. 7 Vilka pensionsrättigheter skall ingå i bodelning? 7.1 Bodelning efter äktenskapsskillnad Regeringens förslag: Rätt till pension på grund av privat pensions- försäkring eller pension på grund av pensionssparavtal enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande skall enligt huvudregeln ingå i bodelning efter äktenskapsskillnad. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 67 f.). Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer och Akademikers Central- organisation () tillstyrker utredningens förslag. Riksförsäkrings- verket, och Kooperationens pensionsanstalt lämnar förslaget utan erinran. Hovrätten för accepterar förslaget men ifrågasätter om inte den föreslagna åtskillnaden vid bodelning mellan olika slag av pen- sionsrättigheter leder till gränsdragningsproblem samt menar att den komplicerar bodelningsreglerna och förfarandet. () anser att det i princip är rimligt att vid bodelning beakta pensioner som är ett slags kapital- placeringar. Däremot bör enligt TCO de pensionsförsäkringar som är att betrakta som uppskjuten lön inte ingå i bodelning. universitets juridiska fakultetsnämnd avstyrker inte förslaget men anser att en lagändring bör föregås av en förutsättningslös princip- diskussion om giftorättens och likadelningsprincipens omfattning. anför, utan att ta principiell ställning till förslaget, att det är otillfredsställande att förslaget inte gör det möjligt att klart förutsäga huruvida vissa pensionsrättigheter kommer att ingå i eller på annat sätt påverka en bodelning vid äktenskapsskillnad. Statens löne- och pensionsverk, , , , Svenska Aktuarieföre- ningen, och av- styrker förslaget. Som skäl härför anför remissinstanserna framför allt att utgångspunkten bör vara att alla pensionsrättigheter skall behandlas lika vid bodelning, och att man på ett bättre sätt åstadkommer en sådan likformig behandling med nu gällande regler. Remissinstanserna anser sålunda att det angivna syftet med reformen, att åstadkomma en likfor- mig behandling av olika slag av pensionsrättigheter vid bodelning, inte uppnås utan att följden av förslaget tvärtom blir att det uppkommer en bristande konsekvens vid behandlingen av pensionsrättigheter. Vidare anför dessa remissinstanser att förslaget medför gränsdragningsproblem mellan olika slag av pensionsrättigheter med risk för slumpartade bodel- ningsresultat som följd. Även , och anser att slumpartade och oskäliga resultat kan bli följden av att pensionsrättigheter av skilda slag behandlas på olika sätt vid bodel- ning. Skälen för regeringens förslag: har i ett tidigare ställ- ningstagande (bet. 1993/94:SfU24 s. 28) ansett att bodelningsreglerna i skall anpassas till principerna för det reformerade pensionssystemet och att detta skall ske genom en ändring av bestäm- melserna i om behandling av makars pensionsrättig- heter vid bodelning på grund av äktenskapsskillnad. har också godkänt den inriktning för anpassning av bodelnings- regler till principerna för det reformerade pensionssystemet som rege- ringen föreslagit. Vid riksdagsbehandlingen av förslaget framhöll lagut- skottet, med instämmande av socialförsäkringsutskottet, att en översyn av bodelningsregler förutsätter att förslaget om möj- lighet till delning av makars pensionsrätt i det allmänna pensionssystemet kommer till stånd (bet. 1993/94:SfU24 s. 28 f. och 79 f.). Utredningen har i enlighet med vad som angavs i direktiven föreslagit att rätt till pension på grund av frivillig, individuell pensionsförsäkring i regel skall ingå i bodelning efter äktenskapsskillnad, i huvudsak enligt de regler för pensionsförsäkringar som gällde . Detsamma skall gälla för medel på pensionssparkonto enligt lagen (1993:931) om indi- viduellt pensionssparande. Enligt gällande rätt undantas pensionsrättigheter på grund av privat pensionsförsäkring och pensionssparande enligt lagen om individuellt pensionssparande från bodelning efter äktenskapsskillnad genom bestäm- melserna i 10 kap. 3 § andra och tredje styckena . Bestämmelsen om att undanta privata pensionsförsäkringar var en nyhet i . Bakgrunden till den nya bestämmelsen var bl.a. den kritik som anförts mot att pensionsförsäkringar inte följde samma regler som andra pensioner (se SOU 1981:85 s. 269 f.). Departementschefen framhöll att pensionsförsäkringar i kommunalskattelagens bemärkelse var inskränkta till sådana former av försäkring som tillgodoser ett pen- sioneringsbehov, medan försäkringar som mer har karaktär av kapital- placering skatterättsligt inte behandlades som pensionsförsäkringar (prop. 1986/87:1 s. 163). Vidare framhölls att försäkringstagaren med vissa i sammanhanget betydelselösa undantag saknar möjligheter att disponera över det förmögenhetsvärde som pensionsförsäkringen repre- senterar. Med hänsyn till det anförda ansåg departementschefen att det vid bodelning inte längre borde göras någon skillnad mellan allmän pension och pensionsförmåner från pensionsförsäkring. Vid riksdags- behandlingen föranledde de föreslagna reglerna om privata pensionsför- säkringar inte några särskilda uttalanden (se bet. 1986/87:LU 18). Ett väsentligt syfte med den ändring som gjordes vid tillkomsten av i reglerna om pensionsförsäkringars behandling vid bodelning var sålunda att åstadkomma likformighet med andra former av pensioner, dvs. folk- och tilläggspension samt tjänstepension. En bakom- liggande tanke för det nu aktuella reformarbetet har varit att när reglerna för den allmänna pensioneringen avses bli ändrade och makar i viss utsträckning skall kunna reglera ojämna pensionsrättsförhållanden, förut- sättningarna delvis har ändrats när det gäller frågan om det är befogat att hålla frivilliga, individuella pensionsförsäkringar utanför bodelning. En invändning mot utredningens förslag, som framförs av flera remiss- instanser, är att effekten blir att det uppkommer en bristande parallellitet mellan olika slag av pensionsrättigheter. Enligt dessa remissinstanser bör utgångspunkten i stället vara att alla pensionsrättigheter skall behandlas lika vid bodelning. Det är i och för sig riktigt att utredningens förslag inte leder till en likformig behandling av olika slag av pensionsrättigheter vid bodelning. Enligt regeringens mening är det emellertid minst lika viktigt att fram- hålla de principiella synpunkter och grundläggande värderingar som ligger bakom reformarbetet, vilka i allt väsentligt är desamma som an- förts som skäl för förslaget att införa en möjlighet för make att till den andra maken föra över premiepensionsrätt inom det reformerade all- männa pensionssystemet. En av dessa synpunkter är att ojämnheter i makars pensionsförhållanden skall kunna utjämnas och att det är ange- läget att åstadkomma regler till skydd för den ekonomiskt svagare maken, oftast kvinnan, som vid pensioneringen kan drabbas svårt i ekonomiskt hänseende om ett tidigare äktenskap då är upplöst. Fort- farande är det så att kvinnor generellt sett har sämre pensionsskydd än män. Och om makar skils, kanske efter ett långvarigt äktenskap, har kvinnan ofta relativt små möjligheter att bättra på sitt eget pensions- skydd. Om privata pensionsförsäkringar och individuellt pensionsspar- ande ingår i bodelning, tillförsäkras den ekonomiskt svagare maken generellt sett ett bättre skydd. Utgångspunkten vid bodelning bör vara att all makarnas egendom skall delas, om det inte finns tillräckliga skäl för att undanta egendom av visst slag. De skäl som tidigare motiverat undantag för pensionsförsäkringar är inte längre lika starka. Pensionsförsäkringar har kommit att innehålla allt mer av sparande och mindre av försäkringsskydd. I vissa försäkringsavtal är sparandet det helt dominerande inslaget. Pensions- försäkringens sociala anknytning som försörjningsskydd är således inte lika framträdande som tidigare (se prop.