prop · GL0390D1 · 1998-01-01 00:00:00 — Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning enligt 5 kap. lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. I järnvägsplanen skall den mark och de särskilda rättigheter anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjanderätt, skall det av planen framgå vilken mark som avses och den skall nyttjas. Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. Miljökonsekvensbeskrivningen skall godkännas av berörda länsstyrelser innan den tas in i järnvägsplanen. När det gäller kraven på mil- jökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag skall 6 kap. 3 §, 7 § och 10 12 §§ tillämpas. De skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga störningar och andra olägenheter från trafiken eller anläggningen skall anges särskilt i planen. Till planen skall en genomförandebeskrivning fogas. I beskrivningen skall de organisatoriska, tekniska, ekonomiska och fastighetsrättsliga åtgärder som behövs för ett samordnat och ändamålsenligt genomförande av planen redovisas. 3 § Till järnvägsplanen skall en fastighetsförteckning fogas. I fastighetsförteckningen skall, i den mån de berörs av planen, redovisas 1. fastigheter och ägare till dessa, 2. mark- och vattenområden som är samfällda för flera fastigheter samt ägare till dessa fastigheter, 3. innehavare av annan särskild rätt än bostadsrätt och hyresrätt, 4. gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen (1973:1149) och samfälligheter enligt vattenlagen (1983:291) samt ägarna till de fastigheter som deltar i anläggningarna och samfällig-heterna, 5. vägsamfälligheter och väg- föreningar. Till järnvägsplanen skall en fastighetsförteckning fogas. I fastighetsförteckningen skall, i den mån de berörs av planen, redovisas 1. fastigheter och ägare till dessa, 2. mark- och vattenområden som är samfällda för flera fastigheter samt ägare till dessa fastigheter, 3. innehavare av annan särskild rätt än bostadsrätt och hyresrätt, 4. gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen (1973:1149) om samfälligheter enligt lagen (0000) med särskilda bestämmelser om vattenverk- samhet samt ägarna till de fas- tigheter som deltar i anlägg- ningarna och samfälligheterna, 5. vägsamfälligheter och väg- föreningar. Om en samfällighetsförening enligt lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter förvaltar samfällighet, särskild rätt eller gemensamhetsanläggning, skall föreningen i stället för ägare eller innehavare. Miljökonsekvensbeskrivningen skall godkännas av berörda länsstyrelser innan den tas in i järnvägsplanen. 7 § skall ställa ut en järnvägsplan för granskning. skall ställa ut en järnvägsplan för granskning. Därvid skall 6 kap. 8 § första stycket tillämpas. En järnvägsplan som enbart avser ombyggnad av järnväg behöver dock ställas ut endast 1. om ombyggnaden bedöms komma att medföra betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser, eller 2. om någon annans mark behöver tas i anspråk eller särskild rättighet behöver upphävas eller begränsas och ett sådant ianspråktagande eller upphävande eller en sådan begränsning inte skriftligen medgivits av berörda fastighetsägare och innehavare av särskild rätt. Vad som sägs i andra stycket gäller också i fråga om en järnvägsplan som endast innefattar ändring av planen för ett järnvägsbygge som ännu inte är färdigställt. 8 § En järnvägsplan fastställs av efter samråd med berörda länsstyrelser. Om och en länsstyrelse har olika uppfattningar, skall hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får hänskjuta frågan till regeringens prövning. Om planen innebär att mark eller särskild rätt kan tas i anspråk enligt 4 kap. 1 §, skall särskilt pröva om de fördelar som kan vinnas med planen överväger de olägenheter som denna orsakar enskilda. Av beslutet att fastställa planen skall framgå om planen ger rätt till sådant ianspråktagande. Innehållet i miljökonsekvens- beskrivningen och resultatet av samråd och yttranden skall beaktas då järnvägsplanen fastställs. Ett beslut om fastställelse av järnvägsplan skall kungöras och den ansvariga myndigheten i det land med vilket samråd har hållits enligt 6 kap. 6 § informeras. 2 § beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. godkännande enligt 2 kap. 4 § får dock inte överklagas. beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut enligt 2 kap. 1 § tredje stycket, 1 a § andra stycket eller 2 § första stycket får dock inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Ett ärende skall handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om det i ärendet ingår en miljökonsekvensbeskrivning som vid denna lags ikraftträdande har överlämnats till för godkännande enligt 2 kap. 4 §. Bestämmelserna om miljökvalitetsnormer skall dock tillämpas . 33.48 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus; Härigenom föreskrivs att 1 och 4 §§ lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Skatt (naturgrusskatt) skall betalas till staten enligt denna lag för brutet naturgrus om utvinningen av naturgruset 1. kräver tillstånd enligt 18 § naturvårdslagen (1964:822), 2. sker med stöd av tillstånd som lämnats enligt vattenlagen (1983:291) och utvinningen sker för annat ändamål än markinne- havarens husbehov, eller Skatt (naturgrusskatt) skall betalas till staten enligt denna lag för brutet naturgrus om utvinningen av naturgruset sker för annat ändamål än markinnehavarens husbehov och 1. sker med stöd av tillstånd som har lämnats enligt 11 kap. eller vattenlagen (1983:291), eller 2. kräver tillstånd enligt 12 kap. . 3. sker med stöd av rätt till täkt på annans mark enligt 38 § väglagen (1971:948). 4 § Skattskyldig är den som 1. exploaterar en täkt som kräver tillstånd enligt 18 § naturvårds- lagen (1964:822), 2. för annat ändamål än markinnehavarens husbehov exploaterar en täkt med tillstånd enligt vattenlagen (1983:291), eller 3. enligt 38 § väglagen (1971:948) har fått rätt till täkt på annans mark. Har föreskrifter om skyldighet att lämna uppgift om vem som är exploatör av täkten meddelats med stöd av 18 a § andra stycket naturvårdslagen, är tillståndshavaren tillsammans med exploatören skattskyldig för tiden till dess sådan uppgift har lämnats. Skattskyldig är den som för annat ändamål än markinnehavarens husbehov 1. exploaterar en täkt med tillstånd enligt 11 kap. eller vattenlagen (1983:291), eller 2. exploaterar en täkt som kräver tillstånd enligt 12 kap. . Har föreskrifter om skyldighet att lämna uppgift om vem som är exploatör av täkten meddelats med stöd av 12 kap. 5 § andra stycket , är tillståndshavaren tillsammans med exploatören skattskyldig för tiden till dess sådan uppgift har lämnats. Denna lag träder i kraft . 33.49 Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67); Härigenom föreskrivs att 1 kap. 6 § vapenlagen (1996:67) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § Bestämmelser om ammunition som räknas till explosiva varor eller som innehåller gift finns även i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor och i lagen (1985:426) om kemiska produkter. Bestämmelser om ammunition som räknas till explosiva varor finns även i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Denna lag träder i kraft . 33.50 Förslag till lag om ändring i elberedskapslagen (1997:288); Härigenom föreskrivs att 19 och 20 §§ elberedskapslagen (1997:288) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 §1 Mål enligt vattenlagen (1983:291) om tillstånd till anläggning som omfattas av bestämmelserna i denna lag eller till väsentlig ombyggnad, ändring eller utvidgning av en sådan anläggning får inte avgöras innan prövning har skett enligt denna lag. Mål enligt 11 kap. om tillstånd till anläggning som omfattas av bestämmelserna i denna lag eller till väsentlig ombyggnad, ändring eller utvidgning av en sådan anläggning får inte avgöras innan prövning har skett enligt denna lag. Första stycket tillämpas också beträffande ärende om nätkoncession enligt ellagen (1997:857) om anläggningen omfattas av bestämmelser enligt denna lag. 20 § Den ökning i byggnadskostnader som föranleds av åtgärder enligt denna lag skall inte räknas med vid den prövning som avses i 3 kap. 4 § vattenlagen (1983:291). Den ökning i byggnadskostnader som föranleds av åtgärder enligt denna lag skall inte räknas med vid den prövning som avses i 11 kap. 6 § första stycket . Vid meddelande av tillstånd som anges i 19 § första stycket skall de beslut om vattenanläggningars utförande som meddelats med stöd av denna lag beaktas. Denna lag träder i kraft . 33.51 Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857); Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857) dels att 2 kap. 8 och 11 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 kap. 8 a och 11 a §§, av följande lydelse. 2 kap. Nätkoncession m.m. 8 § En nätkoncession för linje får inte strida mot en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. Vid prövning av frågor om meddelande av nätkoncession för linje skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. tillämpas. 8 a § Vid prövning av frågor om meddelande av nätkoncession för linje skall bestämmelserna i 2 4 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § tillämpas. En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan om nätkoncession för linje. När det gäller förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningar samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . 11 § En nätkoncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt samt med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller som av annat skäl behövs från allmän synpunkt. En nätkoncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt samt med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller för att i övrigt skydda män-niskors hälsa och miljön mot skador och olägenheter och främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser eller som av annat skäl behövs från allmän synpunkt. 11 a § En nätkoncession får för sin giltighet göras beroende av att den som innehar koncessionen ställer säkerhet för kostnaderna att ta bort ledningen med tillhörande anläggningar och att vidta andra åtgärder för återställning. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Om det kan antas att den ställda säkerheten är tillräcklig, får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten besluta om ytterligare säkerhet. I fråga om säkerhetens art gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av den myndighet som prövar frågan om nätkoncession och förvaras av . Denna lag träder i kraft . Ett ärende om prövning av nätkoncession skall handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om ärendet har inletts före denna lags ikraftträdande. Bestämmelserna om miljökvalitetsnormer skall dock tillämpas . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i 1. , 2. jordabalken, 3. lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled, 4. kommunalskattelagen (1928:370), 5. lagen (1929:405) med vissa föreskrifter angående tillämpningen här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionen av , 6. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 7. luftfartslagen (1957:297), 8. lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m., 9. lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 10. lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar, 11. fastighetsbildningslagen (1970:988), 12. väglagen (1971:948), 13. lagen (1971:850) med anledning av gränsälvsöverenskommel- sen mellan och , 14. ledningsrättslagen (1973:1144), 15. anläggningslagen (1973:1149), 16. lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, 17. lagen (1973:1151) om införande av anläggningslagen (1973:1149) och lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, 18. lagen (1976:839) om , 19. lagen (1976:997) om vattenförbund, 20. lagen (1977:439) om energiplanering, 21. lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 22. skogsvårdslagen (1979:429), 23. fastighetstaxeringslagen (1979:1152), 24. lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader, 25. lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, 26. lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem, 27. lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., 28. lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn, 29. lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 30. lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, 31. lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, 32. räddningstjänstlagen (1986:1102), 33. (1987:10), 34. jaktlagen (1987:259), 35. strålskyddslagen (1988:220), 36. lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, 37. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 38. prisregleringslagen (1989:978). 39. lagen (1990:663) om ersättningsfonder, 40. minerallagen (1991:45), 41. kyrkolagen (1992:300), 42. lagen (1992:1140) om ekonomiska zon, 43. fiskelagen (1993:787), 44. lagen (1994:1776) om skatt på energi, 45. lagen (1998:000) om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), 46. lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 47. lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, 48. vapenlagen (1996:67), 49. elberedskapslagen (1997:288), och 50. ellagen (1997:857). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna och . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: En grundläggande tanke bakom de i remissen framlagda förslagen, som avser lagar med större eller mindre miljöanknytning, är att och sådana lagar skall gälla parallellt. Några särskilda stadganden därom har inte ansetts nödvändiga. Under lagstiftningsärendet har intresset i stället främst inriktats på att kartlägga i vilken mån föreskrifterna i de aktuella lagarna kan tänkas komma i konflikt med bestämmelser. Med utgångspunkt från överväganden i de enskilda fallen har ställning sedan tagits till om en viss bestämmelse i den aktuella lagen bör upphävas, ändras eller, undantagsvis, förses med ett tillägg som begränsar möjligheterna att ingripa med stöd av . För eventuella konfliktfall som inte uttryckligen reglerats på angivet sätt har förutsatts att allmänna lagvalsprinciper skall tillämpas. Enligt Lagrådets mening kommer angivna förhållanden sannolikt att medföra vissa problem vid den praktiska, parallella tillämpningen av och andra lagar. Den som i en "ämneslag" t.ex. vill söka svaret på vad som gäller eller krävs för viss åtgärd eller situation måste således vara rätt väl insatt i både regelsystem och principerna bakom lagstiftningen i detta ärende. Vad särskilt gäller de lagtekniska lösningar som använts så förekommer det åtskilliga exempel på att det i en lag, eller i enskilda paragrafer i andra lagar, hänvisas till ett eller flera lagrum i . I sådana fall ligger det nära tillhands att tro, att relationen mellan den aktuella lagen och balken därmed blivit uttömmande reglerad. Så är emellertid i regel inte fallet. Särskilt svårgenomskådat är förhållandet då inte ens uppräkningen i en enskild paragraf av tillämpliga bestämmelser i är fullständig. Som ett exempel härpå kan hänvisas till 14 a § i förslag till lag om ändring i väglagen (1971:948). I andra stycket i paragrafen hänvisas till 6 kap. 4 § första stycket , och i fjärde stycket till 11 och 12 §§ samma kap. För den händelse berörd länsstyrelse enligt första meningen i fjärde stycket fastslagit att ett vägbyggnadsprojekt kan antas medföra en betydande miljöpåverkan förutsätts emellertid att även andra bestämmelser i 6 kap. skall tillämpas, nämligen reglerna i 5 och 6 §§ om utökat samråd. Detta framgår inte av lagtexten. Bland andra omständigheter som medför att en del av berörda lagar efter nu föreslagna ändringar blir mer komplicerade att tillämpa kan nämnas att den nuvarande vattenlagen till en del fått sin plats utanför , nämligen i förslaget till lag med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet, samt att ett betydande antal författningar om skilda ansvarsbestämmelser förs samman till den förhållandevis omfattande regleringen i 29 kap. . Det förstnämnda förhållandet har föranlett att "" på åtskilliga ställen föreslås ersatt med "miljödomstolen eller " utan att det i den aktuella författningen klargörs när det blir fråga om den ena eller den andra av dessa myndigheter. En mer generell observation vid granskningen av de föreslagna lagändringarna är vidare, att det inte sällan förutsätts att i förslagen till lag om införande av och lag om införande av lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet (prop. 1997/98:45) intagna övergångsbestämmelser skall beaktas även vid tillämpningen av nu aktuella lagändringar i andra författningar. Enligt Lagrådets mening bör en sådan ordning inte godtas. Lagrådet förordar därför att det i övergångsbestämmelserna till respektive lag klargörs vad som avses gälla beträffande tidigare meddelade tillstånd, villkor m.m., inledda mål och ärenden, tidigare bildade samfälligheter etc. Vad nu sagts gäller förslagen till lagar om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), lag (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, fastighetstaxeringslagen (1979:1152), lag (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader, lag (1990:663) om ersättningsfonder, minerallagen (1991:45), kyrkolagen (1992:300), fiskelagen (1993:787) samt lag (1995:1667) om skatt på naturgrus. I anslutning till sin granskning av de enskilda förslagen till lagändringar kommer Lagrådet i det följande att framföra ytterligare några invändningar som kan sägas vara av mer allmän karaktär. Sammanfattningsvis har Lagrådet kommit till den slutsatsen att tillämpningen av en del av de aktuella författningarna efter de föreslagna ändringarna kan ge upphov till vissa svårigheter och problem. I någon mån kan olägenheterna undanröjas om Lagrådets i ärendet framförda synpunkter och förslag godtas. I sammanhanget måste emellertid framhållas att det med hänsyn till de berörda lagstiftningsarbetenas komplexa natur samt uppställda tidsramar inte framstått som ett realistiskt alternativ för Lagrådet att överväga några mer grundläggande eller omfattande ändringsförslag. Förslag till lag om ändring i jordabalken 3 kap. 1 § I paragrafen föreskrivs nu att var och en vid nyttjande av sin eller annans fasta egendom skall ta skälig hänsyn till omgivningen. Remissens förslag går ut på att paragrafen skall kompletteras med en mening som anger att det finns särskilda bestämmelser i om vad som skall iakttas vid nyttjandet. Lagrådet konstaterar att förevarande kapitel i jordabalken gäller rättsförhållanden mellan grannar samt att knappast innehåller någon föreskrift av rent grannelagsrättslig karaktär. Med hänsyn härtill och då det hitintills inte ansetts föreligga något behov av en hänvisning till lagstiftning angående miljön ifrågasätter Lagrådet om det föreslagna tillägget är tillräckligt motiverat av vare sig praktiska eller systematiska skäl. 7 kap. 3 § I paragrafen föreslås ett nytt andra stycke som avser att klargöra, att den del av ett naturvårdsavtal - dvs. ett avtal mellan en fastighetsägare och staten eller en kommun som ingåtts i avsikt att bevara eller utveckla naturvärden inom ett visst område - som innebär att fastighetsägarens rätt att nyttja området inskränks, skall betraktas som en nyttjanderätt. Av motiven till förslaget framgår att avsikten är att därmed göra det möjligt att alla tänkbara moment i ett naturvårdsavtal kan bli sakrättsligt skyddade genom inskrivning. Det har i sammanhanget förutsatts att sådana moment i avtalet som redan enligt gällande bestämmelser skall anses som nyttjanderätt inte skall omfattas av andra stycket. Lagrådet ifrågasätter om den sålunda föreslagna lösningen är helt ändamålsenlig. Den kan till en början leda till att det i enskilda fall behöver utredas huruvida olika moment i avtalet utgör en "äkta" eller definierad nyttjanderätt. I fall där ett avtal inte innehåller någon negativ förpliktelse för fastighetsägaren torde det vidare inte bli möjligt att vid inskrivningen ange att det är fråga om ett naturvårdsavtal, vilket måhända kan vara önskvärt. Mot bakgrund av vad som anförts förordar Lagrådet att det föreslagna nya andra stycket i paragrafen ges följande lydelse: "Vad fastighetsägaren enligt en skriftlig överenskommelse med staten eller en kommun angående naturvården inom ett visst område (naturvårdsavtal) förbundit sig att tillåta eller tåla skall vid tillämpningen av denna balk och andra författningar i sin helhet anses som en nyttjanderätt". Förslaget till lag om ändring i lagen (1929:405) med vissa föreskrifter angående tillämpningen här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionen av I lagen föreslås ett stort antal ändringar till följd av att vattenlagen (1983:291) har arbetats in i . Bland annat föreslås att bestämmelser som gäller förfarandet i vattendomstol ändras till att avse förfarandet i miljödomstol eller länsstyrelse. Såvitt gäller länsstyrelse är förslaget föranlett av att det enligt 20 kap. 2 § 2 är avsett att i regel skall pröva mål om verksamheter som avser mark- avvattning. Enligt Lagrådets mening bör det under det fortsatta lagstiftningsarbetet övervägas om inte samtliga fall av markavvattning som aktualiserar en tillämpning av konventionen bör prövas av miljödomstol. Visserligen är huvudregeln enligt att verksamheter som avser markavvattning skall prövas av . Enligt 7 kap. 19 § lagen (1998:000) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet skall emellertid i vissa fall överlämna ärenden enligt om tillstånd till markavvattning till miljödomstolen. Av samma paragraf följer vidare att får överlämna ärenden enligt om andra fastigheter än sökandens kan komma att beröras. Mot bakgrund av dessa bestämmelser förefaller det sannolikt att prövning i länsstyrelse av markavvattningsföretag i konventionsfall skulle bli mycket sällsynt förekommande. Praktiska skäl talar därför för att eventuellt förekommande markavvattningsföretag alltid prövas av miljödomstol. En sådan ordning innebär också en förenklad författningsreglering. Den nu föreslagna lösningen berör 1, 3-5, 8-11, 14, 17 och 21 §§. Den förutsätter också en ändring i 20 kap. 2 § . Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt I förslaget sägs att lagen skall träda i kraft och tillämpas på avyttringar som har skett och . Lagrådet föreslår att bestämmelsen får följande lydelse: "Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser skall dock tillämpas i fråga om avyttringar som har skett före ikraftträdandet." Förslag till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297) 3 kap. 1 § I 3 kap. 1 § första stycket sägs bl a att luftfartyg skall vara miljövärdiga när de används i luftfart. I paragrafens tredje stycke anges hur ett luftfartyg skall vara beskaffat för att anses miljövärdigt. I lagrådsremissen uttalas att även bestämmelsen i 2 kap. 3 § om försiktighetsmått och bästa teknik kan användas i fråga om miljövärdighetskrav på luftfartyg och att i en enskild situation bestämmelserna i luftfartslagen och i kan tänkas få olika tillämpning. Därför skall enligt regeringens uppfattning ytterligare miljövärdighetskrav på luftfartyg inte kunna ställas med stöd av . Denna uppfattning har kommit till uttryck i en ny andra mening i paragrafens tredje stycke där det sägs att ytterligare krav i fråga om luftfartygs miljövärdighet inte får ställas med stöd av 26 kap. 9 § .