prop · GL03151D1 · 1998-01-01 00:00:00 — I Ds 1995:41 konstaterades att det finns behov av samordnings- regler men att det faktiska utfallet av sådan samordning, med hänsyn till inslaget av lyte och men i livränta, bör bli att det sammanlagda beloppet för pension och livränta kommer att överstiga pensionsbeloppet med viss andel av livräntans belopp. Den tekniska utformningen av samordningsbestämmelserna överlämnades dock till den fortsatta beredningen. Därefter har frågan beretts vidare och i Ds 1997:66 lämnades förslag till hur en sådan samordning skulle ske med utgångspunkt från att det är pensionen som skall minskas vid en sådan samordning. allmänna försäkringskassa ifrågasätter om en sådan samordning är nödvändig och menar att frågan bör anstå och lösas i samband med utformningen av det framtida förtidspensionssystemet. Det är dock regeringens uppfattning att det, även om det innebär ytterligare komplexitet i regelverket, i det reformerade ålderspensionssystemet bör finnas samordningsregler vid sammanträffande mellan pension och yrkesskadelivränta för att undvika den överkompensation som annars skulle uppstå om den pensionsberättigade jämte livräntan även fick uppbära pensionen ograverad. Visserligen kommer utbetalning av yrkes- skadelivräntor att upphöra men fortfarande nybeviljas sådana förmåner och det är först långt in som de helt kommer att ha upphört. Vi anser det inte rimligt att under en lång övergångstid tillåta en överkompensation av det slag som det skulle bli fråga om ifall samord- ning inte skulle ske. Utgångspunkten för samordningen bör, liksom enligt dagens regler, vara att det är pensionen som reduceras. En annan lösning skulle förut- sätta ett mycket stort antal retroaktiva ändringar av tidigare gällande lag- stiftning eftersom yrkesskadelivräntorna bestäms med tillämpning av den lag som gällde vid skadetillfället och lagstiftningen om ersättning vid yrkesskada har ändrats vid åtskilliga tillfällen och framåt. Därtill kommer att ett flertal yrkesskadeersättningar i viss mån kan sägas ha civilrättslig karaktär, eftersom de ursprungligen utgick från en försäkring som tecknades av arbetsgivaren i vissa fall hos privata försäkringsinrättningar. Det skulle därför kunna ifrågasättas om ändringar av tidigare meddelade beslut om ersättning för yrkesskador är förenliga med skyddet för egendom i den europeiska konventionen om skydd för mänskliga rättigheter. Ytterligare en omständighet som talar för att minskning bör ske av pensionsförmånen är de särskilda reglerna för beskattning av yrkesskadelivräntor, som i princip innebär att en viss del av livräntebeloppet är skattefritt. Det ter sig ogörligt att vid utformningen av en samordningsregel som bygger på reduktion av livräntor kompensera för de skattekonsekvenser en sådan ändring skulle innebära. Sammantaget föreslår vi därför att samordning mellan yrkesskadelivränta och ålderspension i det reformerade ålderspensionssystemet skall ske genom reduktion av pensionen. Vid samordning i det reformerade ålderspensionssystemet uppkom- mer därefter frågan om samordning skall ske med såväl garantipension som inkomstpension och premiepension. sker samordning med så- väl folkpension som tilläggspension. I det reformerade ålderspensions- systemet skall garantipensionen utgöra en grundskyddsförmån och utges som utfyllnad till den som endast har tjänat in låg inkomstgrundad ålderspension och som enda pension till den som inte har tjänat in någon pension alls. Den som uppbär yrkesskadelivränta har inte samma behov av grundskydd i form av garantipension som den som inte har rätt till yrkesskadelivränta och regeringen anser därför att samordning bör ske mellan yrkesskadelivränta och garantipension på så sätt att garantipen- sionen minskas för den som uppbär yrkesskadelivränta. När det gäller den inkomstgrundade ålderspensionen enligt reforme- rade regler har denna, liksom tilläggspensionen enligt nuvarande regler, drag av intjänad rättighet. På grund av reglerna för intjänandeunderlag och förändring av utgiftstaket har dock kopplingen mellan avgift och förmån försvagats för tilläggspensionen. Såvitt gäller premiepensionen har regeringen i avsnitt 19.1 uttalat att rätten till fastställd pensionsrätt för premiepension omfattas av egendomsskyddet i regeringsformen. Regeringen gör mot den bakgrunden bedömningen att premiepensionen bör undantas från samordningen med yrkesskadelivräntan. Inkomstpensionen har, som angetts ovan, också den viss karaktär av individuellt intjänad rättighet vilket talar mot att samordning skall ske med denna pension. Enligt dagens regler sker emellertid samordning med tilläggspensionen som också den är avgiftsfinansierad, även om den är förmånsbestämd till skillnad från den reformerade inkomstgrundade ålderspensionen som är avgiftsbestämd. Det förhållandet att huvuddelen av de förmånsberättigade som erhåller inkomstpension finns bland de äldre åldersgrupperna, vilka med i vart fall viss kvotdel skall få sin ålderspension beräknad enligt nuvarande regler för tilläggspension, an- ser regeringen talar för att en samordning, såvitt avser pension enligt reformerade regler, skall göras enligt regler som så nära som möjligt ansluter till dagens samordningsregler. Utan samordning med reformerad inkomstpension skulle det ändå vara nödvändigt med samordning för personer som omfattas av övergångsregleringen, dvs. individer födda åren 1938 1953, såvitt avser de kvotdelar av pensionen som utgör tilläggspension. En annan ordning skulle leda till kraftiga tröskeleffekter mellan personer födda och personer födda . En sådan samordning avseende vissa kvotdelar för dessa åldersgrupper skulle innebära att pension grundad på i och för sig samma pensionsgrundade inkomst behandlades olika i samordningshänseende därför att den ena pensionen anses ha en starkare karaktär av intjänad rättighet än den andra. Sådana effekter anser regeringen inte är rimliga. Vi är dessutom av uppfattningen att den omständigheten att yrkesskadelivräntorna kommer att upphöra utgör skäl att göra så små förändringar som möjligt i förhållande till dagens samordningsregler, vilket också detta skulle innebära att samordning bör ske med inkomstpensionen. För en samordning med inkomstpensionen talar vidare att detta ger ett ur fördelningssynpunkt rimligare resultat eftersom minskningen då berör alla och inte bara dem som inte har någon eller endast låg inkomstgrundad pension och därför är berättigade till garantipension. Om inkomstpensionen undantas från samordningen skulle detta leda till att ett antal individer som uppbär såväl hög livränta som en hög pension skulle få behålla förmånerna ograverade. Förutom att detta skulle ge ett påtagligt högre utfall än med dagens regler skulle det, särskilt i de fall då ålderspensionen till stor del grundar sig på antagandeinkomster för förtidspension, kunna bli fråga om en kraftig överkompensation, vilket enligt regeringens uppfattning inte kan anses rimligt. Regeringen föreslår således att samordning vid egenlivränta skall ske med såväl garantipension som inkomstpension och tilläggspension. Garantipensionen utgör till skillnad från dagens folkpension inte någon baspension utan är en utfyllnadspension. Mot denna bakgrund och med beaktande av att garantipensionen, till skillnad från den inkomstgrundade pensionen, skall finansieras över statsbudgeten, är det enligt vår uppfatt- ning rimligt att samordningen med yrkesskadelivräntor sker på så sätt att minskningen i första hand görs på garantipensionen. För den som uppbär tilläggspension både i form av ålderspension och inkomstpension upp- kommer därefter frågan i vilken turordning en sådan reducering skall ske alternativt, om båda pensionerna skall reduceras parallellt, om det i så- dant fall skall ske en lika eller en proportionell reducering. Såväl tilläggspensionen i form av ålderspension som inkomstpensionen har drag av intjänad rättighet. Som vi närmare utvecklat ovan har emellertid kopplingen mellan avgift och förmån för tilläggspensionen i någon mån försvagats. I jämförelse med inkomstpensionen kan därför karaktären av intjänad rättighet för tilläggspension sägas vara något svagare. Mot denna bakgrund och med beaktande av att tilläggspensionen reduceras vid sammanträffande med yrkesskadelivränta är det enligt vår uppfattning rimligt att låta reduceringen av tilläggspensionen föregå reducering av inkomstpensionen. För den som jämte ålderspensionen uppbär yrkesskadelivränta i form av efterlevandelivränta sker, som angetts ovan, endast samordning med folkpension. Vi föreslår därför att samordning i sådant fall endast skall ske med garantipensionen och inte med inkomstgrundad pension. I beredningsarbetet har utgångspunkten vid utformningen av samord- ningsreglerna i det reformerade pensionssystemet varit att dessa så långt möjligt skall överensstämma med dagens samordningsregler och ge i stort sett samma utfall. I likhet med vad som gällde vid införandet av AFL och samordnings- reglerna i den lagen anser regeringen det motiverat att vissa livräntetaga- res minskade möjligheter att tjäna in tilläggspension skall påverka sam- ordningens omfattning. Som angetts ovan är yrkesskadelivräntorna inte pensionsgrundande enligt AFL. Den som på grund av skada betagits möjligheten att genom arbete tjäna in inkomstgrundad ålderspension och som inte kvalificerat sig för s.k. antagandepoängsberäkning kommer att kunna få en ganska låg ålderspension. Detta talar för att samordningen mellan yrkesskadelivräntor och pension enligt det reformerade ålders- pensionssystemet inte bör ske fullt ut, dvs. en del av livräntan bör un- dantas från samordning med pensionen. Regeringen finner här skäligt att samordning sker med beaktande av samma andel, tre fjärdedelar, av liv- räntan som i dagens system. Livränta enligt LAF bestäms med utgångspunkt i ett ekonomiskt inva- liditetsbegrepp och utgående livräntor innefattar ingen ersättning för lyte och men. Dock kan ersättning för lyte och men utges enligt avtalsförsäkringar på arbetsmarknaden eller enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Sådan ersättning samordnas inte med den allmänna pensionen. Livränta enligt yrkesskadeförsäkringen innehåller i formell mening inte heller någon ersättning för lyte och men. Vid tillämpning av dessa författningar används emellertid ett medicinskt invaliditetsbegrepp vilket innebär att det vid bedömningen fästs större avseende vid skadans beskaffenhet, dvs. den medicinska faktorn, än vid skadans betydelse i det enskilda fallet för den skadades arbetsförmåga. En sådan metod för bestämning av ersättning för invaliditet kan sägas innebära att den fastställda livräntan till viss del innefattar ersättning för vad som, enligt de principer för bestämning av ersättning som vann insteg genom införandet av skadeståndslagen, är att beteckna som lyte och men. I Ds 1995:41 uttalades att det faktiska utfallet för en pensionär som uppbär både yrkesskadelivränta och pension även fortsätt- ningsvis bör, med hänsyn till inslaget av lyte och men i livräntan, bli att det sammanlagda beloppet för pension och livränta bör överstiga pen- sionsbeloppet med viss andel av livräntans belopp. Enligt regeringens uppfattning ter det sig rimligt att, i likhet med vad som gäller för ersättning för arbetsskador, undanta från samordning med pensionen den del av yrkesskadeersättningen som utifrån ett modernt synsätt kan anses hänförlig till lyte och men. Ovan har föreslagits att det förhållandet att den ersättningsberättigade skadan för många pensionsbe- rättigade har inneburit begränsningar i möjligheterna att tjäna in ålders- pensionsrätt i sin tur bör innebära en begränsning i samordningen på så sätt att endast tre fjärdedelar av livräntans belopp samordnas med pen- sionen. Om även inslaget av ersättning för lyte och men skall beaktas i denna del borde detta leda till att en än mindre andel av livräntebeloppet samordnades. Eftersom den del av yrkesskadelivräntan som kan anses hänförlig till lyte och men varierar kraftigt mellan de olika livränteersättningarna skulle en sådan utformning av regeln emellertid inte te sig särskilt ändamålsenligt. Vid lägre ersättningsnivåer, då skadorna ofta inte har föranlett någon inkomstförlust av betydelse, kan det anses att hela ersättningen är hänförlig till lyte och men, medan det ofta förhåller sig tvärtom med äldre allvarligare skador. I stället för att bestämma fribeloppet till en viss andel av livräntebeloppet kan det således finnas skäl att bestämma det till ett fast belopp. Vi föreslår därför en regel som innebär att pensionen endast samordnas med yrkesskadelivräntor som överstiger en sjättedels basbelopp. Nuvarande system innehåller dessutom en regel som innebär att den pensionsberättigade alltid är berättigad att behålla minst tre fjärdedelar av den folkpension som annars skulle ha utgått . Med utgångspunkt från att samordningsreglerna i det reformerade pensionssystemet så nära som möjligt skall ansluta till nuvarande regler anser regeringen att en motsvarande golvregel bör införas även här. Detta är också nödvändigt för att undvika situationer där pensionen annars i stort sett helt skulle reduceras bort och då det för den pensionsberättigade skulle framstå som fördelaktigare att vänta med uttag av ålderspension varvid den inkomstgrundade pensionen vid ett senare uttag skulle komma att bli högre. Enligt dagens regler undantas från samordning som mest tre fjärdedelar av hel folkpension och helt pensionstillskott, pensionsförmåner som utgör grundskyddsförmåner. Dagens grundskydd i form av 40-delsberäknad folkpension, pensionstillskott och särskilt grundavdrag ersätts i det reformerade ålderspensionssystemet av en garantipension. Även i det reformerade ålderspensionssystemet bör en golvregel enligt ovan gälla ett grundskyddsbelopp. Eftersom garantipension utges endast till den som har låg inkomstgrundad ålderspension och inte som en baspension är en golvregel av motsvarande slag som gäller enligt dagens regler inte möjlig att knyta till garantipensionen. Däremot är det möjligt att anknyta till den lägsta garanterade nivån för garantipensionen. Detta föreslogs också i Ds 1997:66. hävdar att detta innebär att tanken om att en person skall få behålla minst tre fjärdedelar av vad som annars skulle ha utgått frångås och att golvet sätts lägre än enligt dagens regler. Rege- ringen delar här inte uppfattning. Såväl enligt nu- varande regler som enligt de här föreslagna är utgångspunkten att den enskilde skall få behålla en viss nivå av sin pension och denna nivå an- knyts i båda fallen till nivåer i grundskyddssystemet. Det förhållandet att golvregeln i det reformerade systemet inte kan anknytas direkt till garantipensionen, på grund av konstruktionen av denna, innebär endast att en sådan golvregel, som enligt vad vi föreslår anknyts till den lägsta garanterade nivån, då får bestämmas att gälla för såväl garantipension som inkomstgrundad ålderspension inklusive premiepension. Detta var också vad som föreslogs i Ds 1997:66. I avsnitt 22 ovan föreslår regeringen att ett efterlevandeskydd skall kunna tecknas för premiepensionen. Detta innebär att en efterlevande förutom egen ålderspension kan komma att bli berättigad till även premiepension till efterlevande. Denna pension utgör en del av ålderspensionssystemet och bör därför enligt regeringens uppfattning, jämte den förmånsberättigades egna intjänade ålderspension, räknas in i golvbeloppet. I Ds 1997:66 föreslogs ett golvbelopp angivet på årsbasis. Den refor- merade ålderspensionen kommer emellertid i likhet med vad som gäller enligt dagens system att betalas ut . Med en golvregel enligt förslaget i Ds 1997:66 skulle den som under pågående kalenderår be- viljas yrkesskadelivränta därefter kunna komma att för få hela sin ålderspension reducerad på grund av att han eller hon redan har erhållit pension upp till golvnivån. Regeringen föreslår därför här att golvbeloppet i stället bestäms till ett belopp . Med ut- gångspunkt från att årsbeloppen skall utgöra cirka tre fjärdedelar av den lägsta garanterade nivån för garantipensionen bör därvid månadsbe- loppen bestämmas till av prisbasbeloppet för den som ogift och av prisbasbeloppet för den som är gift. sker i viss utsträckning även samordning mellan yrkesskadeliv- ränta och förtidspension respektive efterlevandepension. Regeringen har i proposition 1997/98:111 Reformerad förtidspension, m.m. föreslagit riktlinjer för en reformering av reglerna om ersättning vid varaktig medicinskt grundad arbetsoförmåga, dvs. det som är förtidspension. I propositionen gör regeringen den bedömningen såvitt avser frågan om samordning mellan förtidspension och yrkesskadelivräntor att de över- väganden som lagts till grund för de här föreslagna reglerna om samord- ning mellan yrkesskadelivräntor och ålderspension i det reformerade ålderspensionssystemet också bör gälla för samordning med förtidspen- sion, dock med beaktande av de skillnader som gäller vid samord- ning enligt AFL. Efterlevandepensionssystemet är före- mål för utredning. I utredningens uppdrag ingår bl.a. att utforma regler för samordning mellan yrkesskadelivräntor och reformerad efterlevandepension. Någon form av samordning mellan förtidspension respektive efter- levandepension och yrkesskadelivräntorna torde komma att gälla även för framtiden. För den som uppbär såväl ålderspension som förtidspen- sion eller efterlevandepension uppstår därvid frågan i vilken ordning samordning skall ske. Denna fråga torde slutligen få lösas när utform- ningen av de framtida systemen för förtidspension och efterlevandepen- sion skall beredas. Regeringens utgångspunkt är dock att, i situationer med yrkesskadelivräntor, samordning i första hand skall ske med förtidspension och efterlevandepension. Endast eventuell återstående samordningsbar yrkesskadelivränta skall därefter samordnas med utbetalad ålderspension. De ovan föreslagna reglerna är avsedda att gälla för samtliga ålders- pensionärer dvs. även personer födda eller tidigare. Såvitt avser grundskyddet har endast presenterats förslag till en garantipension avseende personer födda eller tidigare. De här lämnade förslagen om samordning vid sammanträffande mellan ålderspension och yrkesskadelivränta har utformats med utgångspunkt från de förslag om garantipension för personer födda eller senare som regeringen presenterar i propositionen om garantipension m.m. Regeringen har beslutat om direktiv för utredning av utformningen av garantipension för ålderspensionärer födda eller tidigare. Resultatet av denna utredning kan medföra att de här föreslagna reglerna kan komma att få justeras såvitt avser ålderspensionärer födda eller . 25.5 Annan samordning med ålderspension I samband med övervägandena kring frågan om rätten att kvarstå i arbete efter berörde Pensionsarbetsgruppen kortfattat frågan om eventuella följdändringar inom bl.a. andra grenar på socialförsäkrings- området. På detta område finns regler som anger att rätt till vissa social- försäkringsersättningar m.m. upphör . Sålunda utges exempelvis arbetslöshetsersättning och rehabiliteringspenning inte till personer som är . Inte heller kan en person bli an- visad beredskapsarbete. Även såvitt avser rätten till sjukpenning och handikappersättning föreligger vissa begränsningar som anknyter till en åldersgräns . Pensionsarbetsgruppen föreslog i sitt betänkande inte några anpassningar av dessa åldersgränser till förslaget att rätten att kvarstå i arbete skall utsträckas till . Detta ställ- ningstagande motiverades med att en arbetstagare som uppnått och därmed den s.k. garantipensionsåldern inte kan anses ha sådant behov av ekonomiskt stöd genom socialförsäkringar m.m. att det är motiverat att höja de här aktuella åldersgränserna. Den som har uppnått garantipensionsåldern har i generell bemärkelse haft möjlighet att tjäna in pensionsrätt att en pensionering vid denna ålder skall ge en rimlig ålderspension. Regeringen delade i princippropositio- nen Pensionsarbetsgruppens uppfattning och ansåg att det inte var motiverat att höja de här angivna åldersgränserna. Förslaget godtogs av . Förslagen i Ds 1995:41 följde i detta hänseende de antagna riktlinjerna och några avsteg föreslogs således inte. Regeringen instämmer i de ställningstaganden som redovisats i pro- memorian och ser inget skäl att ändra de nu gällande övre åldersgrän- serna för rätt till socialförsäkringsersättningar. Ställningstagandet om en oförändrad åldersgräns för bl.a. utbetalning av socialförsäkringsersättningar innebär översiktligt följande. Medlemskapet i arbetslöshetskassa och därmed rätten till ersättning upphör då den pensionsberättigade fyller . Rätten till arbetsmark- nadsutbildning upphör , eftersom det första villkoret för rätt till sådan utbildning är att vederbörande är eller riskerar att bli arbetslös. Även rätten till beredskapsarbete upphör . Den som börjar uppbära hel ålderspension eller har fyllt har rätt till fortsatt sjukpenning under efter ingången av den månad varunder han eller hon börjat uppbära pensionen eller den då han eller hon fyllt . En förutsättning för att sjukpenning över huvud taget skall utges i sådana situationer är att pensionären har inkomst av förvärvsarbete efter pensioneringen. En ålderspensionär som vid pensioneringen uppburit hel förtidspension (sjukbidrag) kan inte erhålla sjukpenning även om han eller hon förvärvsarbetar efter ålderspensione- ringen. Rätten till sjuklön begränsas inte av att arbetstagaren uppbär ål- derspension eller har fyllt . Rätten till rehabiliteringsersättning är knuten till deltagande i rehabilitering som syftar till att förkorta sjuk- domstiden eller att förebygga eller häva nedsättning av arbetsoförmågan. Sådan ersättning utges längst t.o.m. månaden före den då den pensions- berättigade fyller . Handikappersättning kan utges efter . En förutsättning här- för är dock att den pensionsberättigade fått sin funktionsförmåga nedsatt och att behovet av ersättning kvarstår. Rätt till assi- stansersättning enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade upphör . Utöver socialförsäkringsersättningarna finns det även andra för- måner som påverkas av ålderspensionen antingen genom att själva före- komsten av ålderspension eller rätten till sådan pension är avgörande för den andra förmånens storlek eller genom att storleken på ålderspensionen påverkar storleken på den andra förmånen. I det senare fallet kan det komma att krävas ställningstagande till hur sådan samordning skall ske när utbetalningsreglerna för det reformerade ålderspensionssystemet träder 2001. Även för de förstnämnda fallen kan sådana ställningstaganden vara nödvändiga. De förmåner som samordnas med ålderspension på sådant sätt att det kommer att krävas annat än rena namnändringar eller liknande, återfinns huvudsakligen i förordningar, varav flera är upphävda men fort- farande äger tillämpning, samt i avtal. Eftersom samordning kommer att bli aktuell först och de förmåner som samordnas med ålderspension då kan ha upphävts eller i vart fall förändrats lämnar regeringen här inget förslag till hur sådan samordning skall ske utan avser att återkomma med detta i samband med övrigt författningsarbete föranlett av de reformerade ålderspensions- reglerna. Detsamma gäller för de förändringar som mer har karaktären av följdändringar. Det finns även regler i författningar och avtal som innebär att en för- mån eller en avgift är inkomstprövad och där pension kan utgöra en så- dan inkomst. Här får i varje enskilt fall tas ställning till hur reformerad pension skall bedömas och förslag även här lämnas vid en senare tid- punkt. 26 Åtgärder på grund av felaktig utbetalning och ändrad pensionsrätt m.m. 26.1 Fördelningssystemet Regeringens förslag: En pensionsberättigad skall vara skyldig att återbetala pension, om denne genom att lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldig- het har förorsakat att pension betalats ut felaktigt eller med för högt belopp.