prop · GL0345 · 1998-01-01 00:00:00 — 3 § Om en säkerhet som skall ställas enligt denna lag eller inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av . Borgen får godkännas av endast om borgensmannen svarar som för egen skuld och, om flera har tecknat borgen, de svarar solidariskt. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. 4 § På begäran av någon som vill bedriva vattenverksamhet men som ännu inte har ansökt om tillstånd, får miljödomstolen förordna en sakkunnig som på verksamhetsutövarens bekostnad gör nödvändiga undersökningar. Om undersökningarna avser verksamhetens inverkan på det allmänna fiskeintresset, skall som sakkunnig förordnas den som föreslår. 5 § Efter ansökan av ägaren till en vattenanläggning eller av någon vars rätt berörs av anläggningen kan förordna en besiktningsman för att utreda om anläggningen har kommit till i laga ordning eller är av laga beskaffenhet. Den som har ansökt om besiktning enligt första stycket skall betala kostnaderna för besiktningen med ett belopp som bestämmer. Om besiktningsmannen begär det, är den som har gjort ansökan även skyldig att betala förskott på kostnaderna för besiktningen. 6 § Är flera fastigheter beroende av samma grundvattentillgång för förbrukning till husbehov, skall vattnet fördelas mellan dem efter vad som är skäligt, om fastigheternas behov inte kan täckas helt. Vid en sådan fördelning får en fastighet inte berövas vatten, som den med hänsyn till läge och naturlig beskaffenhet, äldre bebyggelse eller andra omständigheter bör anses ha företräde till. En fördelning får jämkas, om förhållandena har ändrats. 7 § Miljödomstolen skall föra en förteckning över vattenverksamhet inom domsområdet (vattenbok) i den utsträckning som regeringen föreskriver. 2.3 Förslag till lag med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning Härigenom föreskrivs följande. 1 § Med fastighetsinnehavare avses i denna lag den som äger fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses som fastighetsägare. 2 § På gator, torg, parker och andra allmänna platser som är redovisade i detaljplan enligt (1987:10) och för vilka kommunen är huvudman, ansvarar kommunen för att platserna genom gaturenhållning, snöröjning och liknande åtgärder hålls i ett sådant skick att uppkomsten av olägenheter för människors hälsa hindras och de krav tillgodoses som med hänsyn till förhållandena på platsen och övriga omständigheter kan ställas i fråga om trevnad, framkomlighet och trafiksäkerhet. Kommunens skyldigheter gäller inte, om åtgärderna skall utföras av staten som väghållare. Fastighetsinnehavare är skyldig att utföra sådana åtgärder som avses i första stycket inom områden som i detaljplan redovisas som kvartersmark och som har iordningställts och begagnas för allmän trafik. Utan hinder av vad som sägs i andra stycket ansvarar dock kommunen i enlighet med vad som anges i första stycket för områden som skall användas för allmän trafik och som har upplåtits till kommunen med nyttjanderätt eller annan särskild rätt enligt 14 kap. 2 § . När särskilda skäl föreligger, får regeringen på framställning av kommunen medge undantag från kommunens skyldighet enligt första stycket. 3 § Kommunen kan ålägga en fastighetsinnehavare inom ett område med detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser att utföra de åtgärder som avses i 2 § första stycket i fråga om gångbanor eller andra utrymmen utanför fastigheten som behövs för gångtrafiken. Regeringen eller efter regeringens bemyndigande en kommun får meddela närmare föreskrifter i fråga om de åtgärder som skall vidtas av fastighetsinnehavaren. 4 § Om andra platser utomhus än som avses i 2 § där allmänheten får färdas fritt har skräpats ned eller annars osnyggats, är kommunen skyldig att återställa platsen i sådant skick som med hänsyn till ortsförhållandena, platsens belägenhet och omständigheterna i övrigt tillgodoser skäliga anspråk. Dessa bestämmelser skall inte tillämpas, om skyldigheten skall fullgöras av någon annan enligt lag eller annan författning eller särskilda föreskrifter. 5 § Skyltar varigenom allmänheten avvisas från ett visst område, som är av betydelse för friluftslivet, får inte finnas uppsatta utan tillstånd av myndighet. Tillstånd behövs dock inte om det är uppenbart att allmänheten inte får färdas fritt inom området eller att skylten är behörig av något annat skäl. 6 § Tavla, skylt, inskrift eller därmed jämförlig anordning för reklam, propaganda eller liknande ändamål får inte finnas varaktigt uppsatt utomhus utan tillstånd av regeringen eller statlig eller myndighet som regeringen bestämmer. 7 § Vad som sägs i 6 § gäller inte anordning som informerar om affärs- rörelse eller annan verksamhet på platsen eller anslagstavla för med- delanden om kommunala angelägenheter, föreningssammanträden, auktioner eller liknande. Den som vill sätta upp en sådan anordning eller anslagstavla får dock söka tillstånd till det hos den myndighet som avses i 6 §. 8 § En sådan anordning eller anslagstavla som avses i 7 § får inte finnas uppsatt om den är uppenbart vanprydande. 9 § Affisch eller annan tillfällig anordning utomhus för reklam, propaganda eller liknande ändamål skall i andra fall än som avses i 7 § tas bort av den som ansvarar för anordningen efter uppsättandet, om inte den myndighet som avses i 6 § har medgett annat. 10 § Bestämmelserna i 6 9 §§ gäller inte anordningar inom vägområde eller för vilka bygglov krävs eller har lämnats. Bestämmelserna gäller inte heller sådana åtgärder avseende skyltar och ljusanordningar som inte kräver bygglov efter beslut enligt 8 kap. 5 § första stycket (1987:10). 11 § utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av bestämmelserna i denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Den omedelbara tillsynen utövas av kommunen. 12 § Kommunen får besluta om de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att denna lag eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen skall efterlevas. I ett beslut om föreläggande eller förbud får vite sättas ut. Blir ett föreläggande eller förbud inte åtlytt får kommunen låta vidta åtgärder på den ansvariges bekostnad. Kommunen får bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. 13 § Regeringen får meddela föreskrifter om avgift för en myndighets prövning av fråga om tillstånd eller medgivande enligt 5 7 och 9 §§. Regeringen får överlåta åt myndigheten att meddela sådana föreskrifter. 14 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. inte fullgör sin skyldighet enligt 2 § andra stycket eller 3 § som fastighetsinnehavare, 2. bryter mot 6 eller 9 § eller mot föreskrift som meddelats i samband med medgivande enligt 9 §. Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff i eller . Den som överträtt vitesföreläggande döms inte till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet. 15 § Den som gjort sig skyldig till en gärning som avses i 14 § får förpliktas att ersätta kommunen de kostnader som föranleds av gärningen. 16 § Kommunens beslut enligt denna lag överklagas till . beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Tavlor, skyltar, inskrifter eller därmed jämförliga anordningar som avses i 6 § och som inte undantas i 7 § får bibehållas trots vad som sägs i de bestämmelserna, om de har satts upp lagligen före . Om en sådan anordning är uppenbart vanprydande i landskapsbilden, får förelägga den som ansvarar för anordningen att ta bort den eller ändra den. Föreläggandet får förenas med vite. Om föreläggandet inte följs skall kronofogdemyndigheten efter ansökan från verkställa beslutet. Verkställighet enligt utsökningsbalken får då ske. Om det finns särskilda skäl, skall tillerkänna den som har förelagts att ta bort anordningen ersättning för förlust med ett belopp som högst motsvarar kostnaderna för att skaffa, sätta upp eller ta bort anordningen. 2.4 Förslag till lag om införande av Härigenom föreskrivs följande. 1 § och denna lag träder i kraft . Utan hinder av första stycket skall vad som sägs i 21 och 22 §§ denna lag träda i kraft den dag regeringen bestämmer. 2 § Genom upphävs med de begränsningar som framgår av denna lag 1. naturvårdslagen (1964:822), 2. miljöskyddslagen (1969:387), 3. lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten, 4. lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle, 5. lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark, 6. renhållningslagen (1979:596), 7. hälsoskyddslagen (1982:1080), 8. vattenlagen (1983:291), 9. lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291), 10. lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, 11. lagen (1985:426) om kemiska produkter, 12. miljöskadelagen (1986:225), 13. lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., 14. lagen (1991:639) om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel, 15. lagen (1994:900) om genetiskt modifierade organismer, och 16. lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. 3 § Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till bestäm- melser som har ersatts genom bestämmelser i eller i denna lag, skall i stället de nya bestämmelserna tillämpas. 4 § Föreskrifter som gäller vid ikraftträdande skall anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i balken, om de har meddelats med stöd av bestämmelser i en lag som anges i 2 § eller motsvarande bestämmelser i en äldre lag. Detta gäller dock inte om regeringen föreskriver något annat. Det gäller inte heller för föreskrifter som har meddelats av en annan myndighet än regeringen, om den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver något annat. 5 § Tillstånd, godkännanden, lagligförklaringar, undantag, dispenser, beslut om överlåtelse av tillsynsansvar, medgivanden, förelägganden och förbud enligt 20 § naturvårdslagen (1964:822), villkor eller registreringar som avser verksamheter, hanteringar eller andra åtgärder skall fortsätta att gälla, om de har meddelats genom beslut enligt bestämmelser i en lag som anges i 2 § eller motsvarande bestämmelser i äldre lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av sådana bestämmelser. Besluten skall anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av , om det inte följer något annat av denna lag eller av föreskrifterna. Första stycket gäller inte sådan dispens från skyldigheten att söka tillstånd som anges i 10 § andra stycket eller 17 § andra stycket miljö- skyddslagen (1969:387) i dess lydelse före . Villkoren för en sådan dispens skall dock fortsätta att gälla till dess något annat bestäms. Bestämmelserna i 26 kap. 9 § tillämpas på villkoren. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot sådant villkor, döms till böter eller fängelse i högst . 6 § Mål och ärenden som har inletts före ikraftträdande skall handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om det inte följer något annat av denna lag. Bestämmelserna om miljökvalitetsnormer i 5 kap. och 16 kap. 5 § skall tillämpas . Miljödomstolarna och skall i överklagade eller överlämnade mål och ärenden som har inletts före ikraftträdande tillämpa bestämmelserna i i fråga om förfarandet. Äldre bestämmelser skall dock fortfarande tillämpas i fråga om miljökonsekvensbeskrivningar. 7 § Vad som enligt gäller om ägare av en fastighet skall tillämpas även på den som innehar en fastighet med ständig besittningsrätt eller med fideikommissrätt. Särskilda övergångsbestämmelser till 2 kap. m.m. 8 § Bestämmelserna i 2 kap. 8 § och 10 kap. 2 § skall tillämpas i fråga om miljöfarlig verksamhet vars faktiska drift har pågått efter , om verkningarna av verksamheten alltjämt pågår vid tiden för ikraftträdande enligt 1 §, och det föreligger behov av att avhjälpa skador eller olägenheter som har orsakats av verksamheten. Särskilda övergångsbestämmelser till 7 kap. 9 § Beslut som har meddelats före ikraftträdande om att skydda och vårda ett område eller föremål samt beslut om ändring av tidigare sådana beslut gäller fortfarande. Sådana beslut skall anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i . Naturvårdsområden skall vid tillämpningen av anses som naturreservat. Om ett förordnande enligt 2 kap. 14 § tredje stycket vattenlagen (1918:523) till skydd mot förorening eller 2 kap. 62 § samma lag till skydd för vattenförsörjningen ändras eller upphävs, skall det antecknas i inskrivningsregistret. 10 § Strandområden som vid utgången av ingick i fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan skall inte omfattas av strandskydd enligt , om det inte bestäms något annat. 11 § Förordnanden om undantag från strandskydd som har meddelats enligt 15 § andra stycket första meningen naturvårdslagen (1964:822) i dess lydelse före skall omprövas med tillämpning av 7 kap. 13 § . Har ett förordnande inte omprövats , upphör förordnandet att gälla. 12 § Bestämmelsen i 7 kap. 18 § andra stycket om när ett beslut om dispens från förbudet att vidta åtgärder i strandskyddsområde upphör, skall tillämpas också på dispenser meddelade före . 13 § Föreskrifter enligt 7 kap. 20 § för ett miljöskydds- område innebär inte inskränkningar av tillstånd enligt miljöskyddslagen (1969:387). 14 § Bestämmelserna om förlängning av interimistiska förbud i naturvårdslagen (1964:822) skall fortfarande tillämpas i fråga om förbud som gäller vid ikraftträdande. Särskilda övergångsbestämmelser till 10 kap. 15 § Vid tillämpningen av 10 kap. 3 § beaktas inte förvärv som har skett före ikraftträdande. Särskilda övergångsbestämmelser till 11 kap. 16 § I fråga om allmänna flottleder skall fortfarande tillämpas bestämmelserna i vattenlagen (1983:291) om 1. rådighet i 2 kap. 4 § 4 och 5 § första stycket 2, 2. särskilda tvångsrätter i 8 kap. 1 § första stycket 3, 3. ersättning i 9 kap. 3 § andra stycket, 11 § tredje stycket, 14 § och 15 §, 4. prövningen av vattenmål i 13 kap. 13 § första stycket 8, 5. utrivning i 14 kap. 3 §, och 6. omprövning i 15 kap. 9 §. Vad som sägs i 14 kap. 3 § och 15 kap. 9 § vattenlagen (1983:291) om skall i stället gälla miljödomstolen. Utöver vad som har sagts nu gäller vattenlagen (1983:291) även i den utsträckning som framgår av 7 och 13 §§ lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled samt i 12 och 25 §§ lagen (1976:997) om vattenförbund. 17 § Om en vattenanläggning har tillkommit utan tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) eller motsvarande äldre lagstiftning eller om tillståndsfrågan beträffande en sådan anläggning är oklar, får den som äger anläggningen eller avser att utnyttja den för vattenverksamhet begära prövning av anläggningens laglighet hos miljödomstolen. Begärs tillstånd att ändra en vattenanläggning som har tillkommit utan tillstånd före ikraftträdande, skall ansökan göras om prövning av anläggningens laglighet. Andra stycket gäller också när ansökan görs enligt 28 kap. 12 § miljö- balken om att få använda någon annans anläggning. Den som gör en sådan ansökan får även begära prövning av anläggningens laglighet. En lagligförklaring får förenas med villkor. 18 § Frågan om lagligheten av en vattenanläggning som har tillkommit före ikraftträdandet av utan tillstånd enligt vattenlagen (1983:291) eller motsvarande äldre bestämmelser bedöms enligt de bestämmelser som gällde vid anläggningens tillkomst. 19 § Vad som föreskrivs om underhåll i 11 kap. 17 § andra stycket miljö- balken gäller även den som med stöd av 8 kap. 2 § vattenlagen (1983:291) eller motsvarande äldre bestämmelser har getts rätt att använda någon annans vattenanläggning. Vad som föreskrivs om en ny fastighetsägares skyldigheter i 11 kap. 21 § första stycket gäller även när den förra ägaren har övertagit underhållsskyldigheten med stöd av 14 kap. 2 § vattenlagen (1983:291). Särskilda övergångsbestämmelser till 16 23 kap. 20 § Mål och ärenden som före ikraftträdande har inletts hos en domstol, en annan myndighet eller en förrättningsman som enligt eller föreskrifter meddelade med stöd av balken inte skall handlägga sådana mål eller ärenden, skall slutföras av den domstolen, myndigheten eller förrättningsmannen, om inte annat följer av denna lag. 21 § Ett ärende hos som inte har avgjorts vid ikraftträdande skall därefter handläggas av den miljödomstol som är behörig enligt 20 kap. 8 § . 22 § Ett mål hos en vattendomstol som inte har avgjorts vid ikraftträdande skall därefter handläggas av den miljödomstol som är behörig enligt 20 kap. 8 § . Ett mål hos Vattenöverdomstolen som vid ikraftträdandet inte har avgjorts skall därefter handläggas av . 23 § Äldre bestämmelser gäller i fråga om överklagande och krav på prövningstillstånd, om 1. en dom eller ett beslut har meddelats före ikraft- trädande, eller 2. en dom eller ett beslut har meddelats av en allmän förvalt- ningsdomstol efter ikraftträdande. Beslut som efter ikraftträdande meddelas av statlig förvaltningsmyndighet enligt någon av de lagar som upphävs genom 2 § skall överklagas till miljödomstol, om ett beslut i motsvarande fråga enligt skall överklagas till sådan domstol. Beslut som efter ikraftträdandet meddelas av skall dock överklagas till . Har före ikraftträdande beslut i ärende enligt någon av de lagar som upphävs genom 2 § överklagats hos regeringen och har ärendet vid ikraftträdande ännu inte avgjorts, får regeringen föreskriva eller i det enskilda ärendet besluta att överlämna ärendet för prövning vid den miljödomstol som är behörig enligt 20 kap. 8 § . 24 § och beslut som en tingsrätt eller en fastighetsdomstol med- delar efter ikraftträdande och som innefattar prövning av frågor som regleras i 31 och 32 kap. överklagas till Miljö- överdomstolen. Detsamma gäller i fråga om beslut under rättegången i mål vari sådan fråga skall prövas. 25 § Beslut som en förrättningsman meddelar efter ikraftträdande i frågor som regleras i 12 kap. vattenlagen (1983:291) skall överklagas till miljödomstolen. När miljödomstolen prövar sådana överklaganden skall den tillämpa 13 kap. 30 33, 36, 38, 41 43 och 45 §§, 46 § första stycket, 47 50 §§ samt 56 63 §§ vattenlagen (1983:291). Vad som sägs om vattendomstol skall gälla miljödomstol. Vad som i 61 § sägs om nämndemän skall gälla sakkunniga ledamöter. 26 § Tillstånd, godkännanden, undantag eller dispenser som enligt äldre bestämmelser har lämnats för obegränsad tid får vid en omprövning tidsbegränsas enligt 16 kap. 2 § första stycket , endast om 1. det följer av internationella åtaganden att en sådan tidsbe- gränsning skall ske, eller 2. tidsbegränsning kunde ske vid en omprövning enligt de äldre bestämmelserna. 27 § Har enligt väglagen (1971:948) eller lagen (1995:1649) om byggande av järnväg godkänt miljökonsekvensbeskrivning för ny väg eller järnväg före ikraftträdande, krävs inte regeringens tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. 1 § 18 eller 19 om arbetsplan för vägen eller järnvägsplan för järnvägen fastställts före . 28 § Mål som gäller laglighetsförklaring enligt 17 § denna lag skall utgöra ansökningsmål enligt 21 kap. 1 § . 29 § Om ett vattenföretag har utförts under vattenlagens (1983:291) giltighetstid utan tillstånd, är företagaren bevisskyldig i fråga om de förhållanden som rådde i vattnet innan företaget utfördes. Detsamma gäller andra vattenföretag än dikning som har utförts under vattenlagens (1918:523) giltighetstid, om den lagen var tillämplig på företaget. Särskilda övergångsbestämmelser till 24 kap. 30 § Beträffande lagligförklaring enligt 17 § denna lag gäller detsamma som föreskrivs om tillstånd i 24 kap. . 31 § Vid omprövning enligt 24 kap. 5 § av ett tillstånd enligt miljöskyddslagen (1969:387) får en produktionsmängd eller annan omfattning av verksamheten som angetts i tillståndet ändras mot tillståndshavarens bestridande endast när omprövningen görs enligt den paragrafen första stycket 2. 32 § Bestämmelsen i 24 kap. 5 § första stycket 1 om att omprövning får göras efter det att ett tillståndsbeslut har vunnit laga kraft innebär inte någon inskränkning av omprövningstider som har bestämts i domar och beslut meddelade enligt äldre bestämmelser. 33 § Ett tillstånd enligt vattenlagen (1918:523) till vattenkraftverk eller vattenreglering för kraftändamål eller villkoren för ett sådant tillstånd får omprövas enligt 24 kap. 5 § första stycket 1 tidigast efter den dag då företaget enligt meddelade föreskrifter skall vara fullbordat, om inte något annat följer av andra stycket. Om nyprövning har gjorts enligt vattenlagen (1918:523), får en sådan omprövning göras tidigast efter den dag då domen om nyprövning vann laga kraft. Om företaget skulle ha kunnat underkastas nyprövning enligt 4 kap. vattenlagen (1918:523) efter , får omprövning göras så snart den för nyprövning gällande tiden har gått ut. Ett tillstånd enligt vattenlagen (1918:523) eller villkoren för ett sådant tillstånd får omprövas enligt 24 kap. 5 § första stycket 6 endast om förändringen i omgivningen har skett efter . 34 § Omprövning enligt kan göras av en sådan särskild rättighet att förfoga över vattnet som avses i 2 kap. 41 § vattenlagen (1918:523). Särskilda övergångsbestämmelser till 26 kap. 35 § Ett föreläggande eller förbud skall anses beslutat enligt 26 kap. , om en tillsynsmyndighet har beslutat det enligt bestäm- melser i en lag som anges i 2 § denna lag eller motsvarande bestämmelser i äldre lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av sådana bestämmelser. 36 § Särskild handräckning enligt 26 kap. 17 § andra stycket får meddelas även vid en gärning som har begåtts före ikraftträdande, om gärningen var straffbar när den begicks. Särskilda övergångsbestämmelser till 30 kap. 37 § Bestämmelserna om miljösanktionsavgift i 30 kap. tillämpas endast på överträdelser som har ägt rum efter att balken har trätt i kraft. Bestämmelserna om miljöskyddsavgift i miljöskyddslagen (1969:387) skall fortfarande tillämpas i mål och ärenden om sådan avgift, om ansökan om påförande av avgift har kommit in till innan trädde i kraft. Särskilda övergångsbestämmelser till 31 kap. 38 § I stället för reglerna i 31 kap. om ersättning vid vissa ingripanden av det allmänna skall äldre bestämmelser gälla i fråga om rätt till ersättning eller inlösen på grund av beslut som har meddelats före balkens ikraftträdande. Reglerna i 31 kap. om tillstånd till vattenverksamhet skall även gälla lagligförklaring enligt 17 § denna lag. 39 § Vid omprövning av ett tillstånd enligt vattenlagen (1918:523) eller motsvarande äldre bestämmelser gäller följande i fråga om ersättning enligt 31 kap. 20 22 §§ : 1. Vad som sägs om andelskraft i 31 kap. 21 § tredje stycket tillämpas även på ersättning genom överföring av kraft enligt vattenlagen (1918:523) i dess lydelse före . I stället för vad som sägs i 31 kap. 22 § andra fjärde stycket är tillståndshavaren skyldig att utan ersättning tåla förlusten eller inskränkningen till så stor del som, tillsammans med vad tillståndshavaren tidigare efter har avstått enligt 12 eller 14 § lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291), motsvarar en tjugondel av det produktionsvärde eller det värde av vattenmängd, fallhöjd eller magasinsvolym som avses i 31 kap. 22 § andra stycket . Har ansökan om omprövning gjorts före skall i stället tillämpas 11 och 12 §§ lagen (1983:292) om införande av vattenlagen (1983:291) i deras lydelse före detta datum. 40 § Bestämmelserna i 38 § skall tillämpas också vid omprövning av en sådan särskild rättighet att förfoga över vattnet som avses i 2 kap. 41 § vattenlagen (1918:523). 41 § Bestämmelsen i 31 kap. 23 § om begränsning av rätten till ersättning skall gälla innehavare av tillstånd enligt vattenlagen (1918:523) eller äldre bestämmelser, endast om bestämmelserna om kungsådra var tillämpliga på vattenföretaget. Begränsning skall i sådana fall även ske om det nya vattenföretaget är en markavvattning eller en vattentäkt för bevattning.