prop · GL031 · 1998-01-01 00:00:00 — Skatter: Summan av inkomstskatter, allmänna egenavgifter, kapital och förmögenhetsskatter samt fastighetsskatt. Indelningen i grupper: Välbeställda: Personer som antingen haft en arbetsinkomst (lön, sjuk och föräldrapenning) före avdrag och skatt på eller kapitalinkomst netto på (ca 80 000 personer inkl. pensionärer m.fl.). Höginkomsttagare: anställda som arbetar heltid (inkl. frånvaro med sjukpenning/föräldrapenning) och som hör till dem högst arbetsinkomster (ca 210 000 personer). Medelinkomsttagare: som arbetar heltid och som inte räknas till dem med högst respektive lägst inkomst (ca 1,7 miljoner personer). Låginkomsttagare: som arbetar heltid och som hör till dem lägst arbetsinkomster (ca 210 000 personer). Deltidsarbetande: Anställda som arbetat av full årsarbetstid (ca 720 000 personer). Egenföretagare: som använder mest arbetstid till det egna företaget (ca 230 000 personer). Arbetslösa: Personer vars arbetsmarknadsstöd är högre än halva lönen (ca 470 000 personer 1997). Pensionärer: som har fyllt eller har en allmän pension som är högre än lönen (ca 1,8 miljoner personer). Ungdomar och studerande: (inkl. arbetslösa) samt äldre som haft studiemedel på (ca 630 000 personer 1997). Övriga: Alla andra (ca 570 000 personer). I HINK följer man inte inkomstutvecklingen över tiden för samma personer. I stället jämför man t.ex. genomsnittslönen för en grupp individer med lönerna för samma grupp med nya individer . Vid bedömningen av resultaten måste man tänka på att gruppernas sammansättning har förändrats . var exempelvis färre personer arbetslösa men därefter har antalet ökat kraftigt och sammansättningen av de arbetslösa förändrats. Det innebär också att exempelvis sammansättningen av gruppen medelinkomsttagare eller låginkomsttagare har förändrats. Beskrivningen av inkomsttagarnas ekonomiska utveckling skiljer sig också från den statistiska analysen av inkomstspridningen bland hushållen där man justerar för försörjningsbördan. Det är exempelvis inte särskilt många löntagare med låga inkomster som räknas till de hushåll med lägst ekonomisk standard. Som visas i underbilaga 3 ingår i decilgrupp 1 främst studerande, egenföretagare osv. Likaså finns det personer med höga inkomster med många barn som hamnar i mitten av fördelningen när inkomsten justeras för försörjningsbördan. De stora skillnader som finns mellan de individuella inkomsterna utjämnas påtagligt när man studerar makars gemensamma inkomster. av alla män med höga inkomster är gifta/samboende med kvinnor som hör till gruppen medelinkomsttagare. Kvinnor med låga inkomster är ofta () gifta/samboende med en man med genomsnittliga inkomster. Det innebär att den individuella utvecklingen av den ekonomiska standarden för höginkomsttagare, medelinkomsttagare osv. avviker ganska mycket från utvecklingen när man beskriver hushållen. 5.1 Inkomster och skatter Medelinkomsttagare har haft en oväntat gynnsam utveckling av marknadsinkomsterna (löner och kapitalinkomster) talet (diagram 5.1). I genomsnitt har löner och kapitalinkomster sammanlagt ökat realt med ca enligt framskrivningen, från ca 1991 till beräknat 1997 (). Löneutvecklingen överskattas dock något genom sjuklönereformerna då ersättningen (1 månad ) registreras som lön i stället för som sjukpenning. Sänkta socialavgifterna, från år , har också möjliggjort en snabbare tillväxt av bruttolönerna. Löneökningen kan alltså delvis reflektera indirekta effekter av en ändrad sjuklön och ett förändrat avgiftsuttag. Höginkomsttagarna tjänar i genomsnitt mer än dubbelt så mycket som medelinkomsttagarna. Inkomsterna för höginkomsttagare har ökat ungefär lika mycket (), vilket motsvarar ca . De välbeställda har fått minskade inkomster . De välbeställdas höga inkomster består till stor del av kapitalinkomster. Minskningen för de välbeställda förklaras av att deras realisationsvinster, huvudsakligen från försäljning av aktier och andra värdepapper, har nära halverats från den höga nivån 1991 till 1997. Tar man hänsyn till de senaste årens börsuppgång har deras ekonomiska standard utvecklats ungefär som för höginkomsttagare och medelinkomsttagare. De välbeställdas skattepliktiga förmögenhet har ökat 2,5 gånger . Låginkomsttagarnas sammanlagda löner och kapitalinkomster uppgår i genomsnitt till ca . 1997 har deras inkomster ökat med . Ungdomar/studerande har träffats av en stor relativ inkomstminskning, på . Det beror till en del på att fler ungdomar studerar längre vilket leder till lägre inkomster av arbete. Löneinkomsterna för arbetslösa och pensionärer är i genomsnitt små och har inte ändrats nämnvärt talet (redovisas därför ej i diagrammet). Anm: Summa av löne- och kapitalinkomster före avdrag och skatter Det betyder att klyftan mellan välbeställda och höginkomsttagare respektive medel och låginkomsttagare i löner och kapitalinkomster är i stort sett oförändrad. Höginkomsttagarna har ca 3,9 gånger högre marknadsinkomster än låginkomsttagarna. Klyftan mellan ungdomar och medelinkomsttagare har vidgats. Ungdomarnas löne och kapitalinkomster motsvarade av medelinkomsttagarnas 1991 mot beräknat . Bland medelinkomsttagarna är ökningen av marknadsinkomsterna densamma för kvinnor och män. I gruppen höginkomsttagare har kvinnorna haft en bättre utveckling av marknadsinkomsterna än män (för kvinnor och för män). Förändringarna kan sammanhänga med sammansättningsförändringar inom grupperna mellan åren. får höginkomsttagarna betala allt högre skatter och de erhåller lägre sociala transfereringar. I diagram 5.2 visas nettot av de skatter olika grupper i genomsnitt betalt och de skattepliktiga och skattefria transfereringar man har erhållit under . Höginkomsttagarna betalar betydligt mer i skatter än vad de får i transfereringar. De betalade netto i genomsnitt ca 1991 jämfört med beräknat 1997, vilken innebär en höjning med . För de välbeställda minskade nettobetalningarna (), vilket beror på att inkomsterna har minskat. Skatterna finansierar också utbildningen, vården, omsorgen osv. men värdet av de offentliga tjänsterna ingår inte i beräkningen. De stora nettobetalningarna för höginkomsttagare m.fl. skulle naturligtvis bli avsevärt mindre om man tog hänsyn till värdet av de offentliga tjänsterna som de får nytta av i olika skeden i livet. över livet är nettot av skatter, transfereringar och värdet av de offentliga tjänsterna jämnare fördelat. Anm: Pensioner, socialförsäkringsförmåner, barnbidrag o.s.v minskat med skatter och egenavgifter . Värdet av offentliga tjänster som utnyttjas i olika skeden i livet beaktas ej. Medelinkomsttagarna har träffats relativt sett hårdast. betalade man i genomsnitt netto mot ca 1997. Det beror främst på de höjda skatterna. De arbetslösa som grupp har också fått ett minskat nettobelopp, minskningen är , vilket till största delen beror på ökade skatter. Låginkomsttagarna fick 1991 mer sociala transfereringar än vad de betalade i skatter. Detta förhållande har ändrats 1997 så att deras netto då är negativt. Låginkomsttagarna erhöll i genomsnitt netto ca men 1997 får de istället betala ca 9 500. Pensionärerna och ungdomarna är de enda grupper som har fått ett högre netto. Att pensionärerna har fått ökat netto trots att saneringsprogrammet för dem medfört både höjda skatter och minskade pensioner beror främst på att pensionärer utan ATP eller med låg ATP efterhand ersätts med pensionärer som tjänat in en hög ATP. Enskilda pensionärer har haft en annan inkomstutveckling. Skattehöjningen har dock varit lägre för pensionärer genom att de inte berörs av de nya allmänna egenavgifterna. Höjningen för ungdomar torde bero både på att de får allt högre arbetslöshetsstöd som följd av den ökade arbetslösheten och att fler studerar med studiestöd. Dessa genomsnittsberäkningar för olika grupper pekar således på stora förändringar genom höjda skatter och minskade transfereringar. Nettoförändringen har varit större för personer med högre inkomster och mindre för dem med lägre inkomster. Det tyder således på att omfördelningseffekten har ökat. 5.2 Den ekonomiska standard- utvecklingen Den disponibla inkomsten är vad man får över av löner och kapitalinkomster efter sociala transfereringar och skatter. Den anses kunna mäta den ekonomiska standarden, särskilt när man justerar inkomsten för försörjningsbördan i olika hushåll. I detta avsnitt redovisas endast de vuxnas disponibla inkomster utan en sådan justering. Beräkningen är ganska förenklad eftersom den bygger på antagandet att man i familjer med flera personer bara disponerar de egna inkomsterna och inte får någon del av andra familjemedlemmars inkomster. Denna stiliserade beräkning är nödvändig för att beskriva utvecklingen för enskilda inkomsttagare, även om t.ex. makar normalt har en gemensam ekonomi. Trots höjda löner och kapitalinkomster har medel och höginkomsttagarna fått sänkta reala disponibla inkomster talet (diagram 5.3). Medelinkomsttagarna hade exempelvis i genomsnitt ca att disponera efter skatter och bidrag 1991. beräknas den disponibla inkomsten ha sjunkit med ca till (). Höginkomsttagarnas disponibla inkomster har sjunkit med ca eller . Förklaringen är som visades ovan att skatterna höjts relativt mycket för dessa grupper som de sociala transfereringarna sänkts. De välbeställdas inkomster beräknas ha minskat eller , vilket som nämnts framför allt beror på kraftigt sänkta rea-lisationsvinster . De med höga inkomster har i högre grad än andra minskat sina skulder och skuldräntor , vilket med den använda inkomstmätningen genom minskade avdrag leder till sänkta inkomster. Skuldanpassningen har dock haft en jämfört med realisationsvinsterna ringa betydelse för de välbeställda. Urvalsstorleken i HINK gör emellertid att den ekonomiska utvecklingen för de allra mest välbeställda inte fångas väl. Den största minskningen av den ekonomiska standarden inträffade främst till följd av höjda skatter. Därefter har standarden ökat svagt. Låginkomsttagarnas disponibla inkomst minskade med ca från till 112 000 (). Pensionärernas ekonomiska standard har varit i stort sett oförändrad. Ungdomar/studerande har fått den största minskningen av de disponibla inkomsterna. Inkomstminskningen för ungdomarna beräknas till ca , dvs. Om s.k. hemmaboende ungdomar , som bor kvar hos föräldrarna men räknas som egna hushåll, hade inkluderats i beräkningarna skulle minskningen för ungdomar blivit större. Även de disponibla inkomsterna för arbetslösa har minskat betydligt. Det beror till stor del på högre skatter. Med detta stiliserade sätt att räkna individernas ekonomiska standard har anställda kvinnor som är medelinkomsttagare lägre disponibla inkomster än män (diagram 5.4). 1997 har kvinnor bland höginkomsttagare haft en relativt mindre ogynnsam utveckling av de disponibla inkomsterna är män. Bland ungdomar och låginkomsttagare har tendensen varit den motsatta, kvinnor har haft en relativt sett svagare utveckling. Spridningen i individernas ekonomiska standard enligt koefficienten har minskat 1991 1997 med ca 0,011 enheter, dvs. En ökad spridning i löner och kapitalinkomster har motverkats genom höjda skatter. Det bör igen påminnas om att gruppernas storlek och sammansättning ändras över tiden och det är inte samma personer som följs . Vissa som var studerande ungdomar 1991 är höginkomsttagare 1997 medan andra kanske är arbetslösa. Bilagetabell 1.1 visar dock att när det gäller ålder, kön och arbetstid är förändringarna i sammansättningen relativt måttliga. 6 Inkomstspridningen Vid analyser av inkomstspridningen använder man sig av andra statistiska metoder och mått än vid redovisningen i förra avsnittet. Man studerar hushållens samlade inkomster och justerar för skillnaderna i försörjningsbörda. Olika samlingsmått används för att fånga tendenserna i inkomstfördelningen. Beskrivningen av inkomstfördelningen kommer därför som nämnts att på åtskilliga punkter skilja sig från den av inkomsttagarnas ekonomiska utveckling. Faktaruta 3 Realjusterade kapitalinkomster: Hushållens ränteinkomster och ränteutgifter utom egnahemsräntor korrigeras med inflationen enligt konsumentprisindex. Inkomster och skatter av faktiska försäljningar av aktier m.m. ersätts med en schablonmässigt beräknad kapitalinkomst efter skatt baserad bl.a. på hur stor hushållets förmögenhet är och på börsens utveckling. Avkastningen antas motsvara den genomsnittliga årliga förändringen av börsens värde och hushållens förmögenhet uppskattas med hjälp av kontrolluppgifter om aktie och fondtillgångar. Decilkvot: Den disponibla inkomsten (vid decilgränsen) bland hushåll med högre ekonomisk standard dividerat med den disponibla inkomsten för dem med en lägre standard. Ökar kvoterna är detta ett tecken på att spridningen i ekonomisk standard ökar. /ekvivalensskala: Justering för försörjningsbörda görs med roten ur antal hushållsmedlemmar i stället för med konsumtionsenheter. 6.1 Något ökad inkomstspridning Det kan inte urskiljas någon tydlig trend i inkomstspridningen talet. Vissa av åren 1991 ökade spridningen av de disponibla inkomsterna, minskade den. Den ökar återigen något vid framskrivningen till 1996 och 1997. Variationerna beror delvis på att med den gängse mätningen av inkomsterna ökar inkomstspridningen under de år hushållen får relativt höga realisationsvinster medan den sjunker med låga vinster. Hushållen i decilgrupp 8 hade 1991 ca 1,89 gånger högre ekonomisk standard jämfört med dem i decilgrupp 2 (D8/D2) och därefter har värdet varierat. Skillnaden beräknas stiga till ca 1,97 åren 1996 1997 (diagram 6.1). Hushållen med högst ekonomisk standard hade 2,66 gånger högre inkomster är hushållen med lägst standard (D9/D1) men kvoten beräknas öka till 2,85. Tendensen till ökad spridning vid framskrivningen 1996 1997 beror både på en relativt bättre inkomst- utveckling för hushåll med hög ekonomisk standard och en svag utveckling för dem med lägst standard. Det visas av att hushållen med hög standard får det relativt bättre än hushållen med genomsnittlig standard (D9/D5) som standarden för hushållen i decilgrupp 1 försämras jämfört med hushållen i decilgrupp 5 (D5/D1). Även koefficienten har varierat ganska kraftigt men en viss ökning beräknas inträffa 1996 1997 enligt framskrivningen (diagram 6.2). Skillnaden är dock endast 0,003 enheter dvs. Det ligger inom intervallet för den statistiska osäkerheten och den osäkerhet som dessutom följer av metoderna för framskrivningen till 1997. Förändringen 1991 1997 kan jämföras med ökningen av koefficenten 1983 1990 som var 0,021 enheter eller . Utvecklingen i kan också jämföras med den i andra länder (för referenser, se underbilaga 4). I har spridningen i justerade disponibla inkomster ökat 1986 1994. Den har ökat i och i har ökningen varit måttliga . I minskar inkomstspridningen och totalt har den ökat 1988 1995. Andra länder har inte upplevt nämnvärt ökade inkomstklyftor, t.ex. och . Utvecklingen i vissa länder visas i bilagediagram 1.1. Beräkningen av inkomstspridningen 1997 enligt SCB:s vanliga sätt att mäta hushållens inkomster är delvis osäker eftersom det är notoriskt svårt att i prognoserna som ligger till grund för framskrivningen bedöma hur stora hushållens realisationsvinster kommer att bli. Realisationsvinster m.m. är mycket skevt fördelade och har betydelse främst för de hushållen med högst ekonomisk standard. Avkastningen på aktier och andra värdepapper har en stor och växande betydelse för hur inkomstfördelningen utvecklas. I SCB:s gängse mätning av hushållens inkomster räknas de nominella inkomster som hushållet kan disponera under inkomståret. Den årliga avkastningen, förutom aktieutdelningen, syns således i inkomstfördelningen bara under de år hushållen säljer sina tillgångar. Om börsens värde stiger syns detta först det år hushållen, exempelvis av skatteplaneringsskäl, säljer sina tillgångar. Då förändras inkomstspridningen ofta kraftigt och kortvarigt, vilket inträffade exempelvis 1994. Även kan inkomstspridningen öka något mer än beräknat som följd av realisationsvinsterna. med höga nominella räntor men hög inflation ser det ut som hushållen får stora kapitalinkomster medan det i själva verket kan vara en negativ realränta. Därför har en känslighetsanalys genomförts där realjusterade kapitalinkomster har använts på samma sätt som i förra fördelningspolitiska redogörelsen. Hushållens inkomster och skatter av faktiska försäljningar av aktier m.m. har ersatts med en schablonmässigt beräknad kapitalinkomst efter skatt och hushållens räntor korrigerats för inflationen. Inkomstspridningen enligt koefficienten för de realjusterade inkomsterna ökar något tydligare . Om man tar hänsyn till de senaste årens börsuppgång, även om hushållen i stor utsträckning ännu inte realiserat värdeökningarna, gynnas framför allt hushåll med hög ekonomisk standard. Skillnaderna mellan hushåll med hög ekonomisk standard och de med låg accentueras. Beskrivningen av utvecklingen av inkomstspridningen i påverkas av den speciella skala som vi använder för att justera för hushållens olika försörjningsbörda (s.k. ekvivalensskala). Varje land använder sin egen skala, ibland flera olika. I en del länder som t.ex. i bygger skalan på nationella expertbedömningar av vad olika hushåll behöver äta m.m. I andra länder baseras de på undersökningar av vad olika hushåll faktiskt konsumerar. I några länder används en sammanvägning av olika underlag. /analys av över 50 olika skalor visar att skalorna varierar mycket mellan olika länder och att har en skala som ger relativt stor tyngd till barn och tar liten hänsyn till stordriftsfördelar. I flera internationella studier i EU, och i undersökningar i andra länder använder man en standardiserad skala där hushållen vägs samman med roten ur antalet hushållsmedlemmar. Skalan ligger nära ett genomsnitt för länderna och anses rimligt spegla faktiska skillnader i konsumtionen mellan olika hushåll. En känslighetsberäkning med denna skala visar att resultaten för perioden 1997 ändras påtagligt. Med skalan minskar inkomstspridningen och uppgången blir påtagligt mindre. Det förklaras främst av att barnfamiljer med denna skala hamnar högre i fördelningen. 6.2 Utvecklingen för olika grupper Decilgrupper: Hushållen i decilgrupp 10 beräknas enligt framskrivningen få en minskning av den ekonomiska standarden 1997 med medan hushållen i decilgrupp 1 respektive 2 får en sänkt standard med (bilagetabell 1.2). Den svaga utvecklingen för decilgrupp 1 torde till betydande del förklaras av att gruppens sammansättning ändrats genom att andelen studerande fördubblats (se underbilaga 3). Hushållen i övriga decilgrupper har haft en relativt mindre ogynnsam utveckling. Trots att de statistiska måtten på spridningen ändras måttligt finns således en underliggande tendens till ökade inkomstklyftor. Familjetyper: Barnfamiljerna har fått relativt stora försämringar av den ekonomiska standarden (diagram 6.3). Utvecklingen har varit särskilt ogynnsam för flerbarnsfamiljer. De disponibla inkomsterna för familjer med tre eller fler barn beräknas enligt framskrivningen sjunka med jämfört med en minskning med för samtliga hushåll. Som nämnts ovan bestämmer den metod som används för att justera för försörjningsbördan i hög grad hur standarden för barnfamiljer är jämfört med andra hushåll. Åldersgrupper: Som visats har den ekonomiska standarden sjunkit relativt kraftigast för ungdomar . Deras ekonomiska standard beräknas minska med 1991 1997. Den relativa försämringen för ungdomar har dock bromsats . Även hushåll i åldern 25 34 respektive 35 har haft en relativt svag utveckling. Ålderspensionärerna som grupp har fått en standardökning på . Deras ekonomiska standard har passerat flertalet andra grupper och beräknas 1997 vara nära genomsnittet för alla hushåll om man tar hänsyn till försörjningsbördan. Det bör återigen påpekas att jämförelsen inte avser samma personer 1991 och 1997. Förbättringen för ålderspensionärerna beror framför allt på att äldre med låg pension efterhand ersätts med pensionärer med högre ATP. Även ålderspensionärernas relativa standardförbättring avtar . Garantinivån i ålderspensionen genom folkpension, pensionstillskott och bostadstillägg beräknat på en genomsnittlig hyra för en två-rumslägenhet har dock ökat realt med lågt räknat . Socioekonomiska grupper: Arbetarhushållens ekonomiska standard har enligt kalkylerna minskat med 1991 1997 vilket är en lika stor minskning som för tjänstemannahushållen. Jämförelsen är dock osäker eftersom gruppernas sammansättning ändrats kraftigt som följd av arbetslösheten. De arbetslösa klassificeras som Övriga vid indelningen i socio ekonomiska grupper. Ekonomiskt svaga hushåll: Andelen hushåll med disponibla inkomster av medianinkomsten är det vanligaste måttet på hur många hushåll det finns som har en relativt sett svag ekonomi. Denna andel var 1991 jämfört med beräknat 1997. Frånräknas studerande har andelen ekonomiskt svaga hushåll ökat mindre. Topp : Ett annat mått på den ekonomiska ojämnheten är hur stor andel av de totala disponibla inkomsterna som disponeras av de respektive hushållen med högst ekonomisk standard. Denna andel har varierat men någon tydlig ökning kan inte urskiljas. 7 Skatternas och transfereringarnas utjämningseffekter En viktig fråga är om förändringarna i skatte och transfereringssystemen förstärkt eller motverkat ökade skillnader i löner och kapitalinkomster. Det kan visas med olika statistiska metoder, dels med dekomponeringar av inkomstspridningsmått, dels genom att stegvis beräkna koefficienten för olika inkomstslag. Nya beräkningar har genomförts enligt samma metoder som användes i föregående fördelningspolitiska redogörelse (för en närmare beskrivning, se prop 1996/97:1, bilaga 4). Metoderna är statiska och beaktar exempelvis inte att lönespridningen kan påverkas av hur skatterna och bidragen utformas. Faktaruta 4 Dekomponering: Uppdelning av den uppmätta totala inkomstspridningen i ett antal klart avgränsade delkomponenter (t.ex. inkomstslag). Varje delkomponent är i sin tur en produkt av två faktorer, en för de olika inkomstkomponenternas storlek och en annan som visar hur ojämnt fördelade de olika delkomponenterna är (koefficienten (G) kan t.ex. skrivas som G = V1*K1 + V2*K2 + ... + Vi*Ki + ... + Vn*Kn där Vi och Ki står för vikt respektive koncentrationsindex för inkomstkomponent i). Genom att jämföra dekomponerade mått på inkomstfördelningen kan man analysera t.ex. de olika inkomstslagens bidrag till den förändring som registreras på aggregerad nivå. Det gäller såväl effekten av förändringar i de olika inkomstslagens betydelse för hushållens totala inkomster som förändringar av de olika inkomstslagens fördelning i befolkningen. Faktorinkomsterna (marknadsinkomster från löner, närings och kapitalinkomster) har blivit något mer ojämnt fördelade bland hushållen. Faktor- inkomsternas andel av hushållens totala inkomster minskade men har sedan återigen ökat påtagligt. Dessa båda förändringar, som enligt framskrivningen fortsätter 1996 och 1997, har sammantaget inneburit att faktorinkomsterna svarar för det mest påtagliga bidraget till den något ökade inkomstspridningen (diagram 7.1). Det kan utläsas i diagrammet genom att den linje som visar faktorinkomsternas bidrag till den sammantagna inkomstspridningen stiger (faktorinkomsternas fördelning i befolkningen gånger deras relativa vikt). Även de skattepliktiga transfereringarna (sjuk och föräldrapenning, arbetsmarknadsstöd, pension o.dyl.) har bidragit till en viss ökning av inkomstspridningen. Speciellt påtaglig var denna tendens fram . Det torde främst bero på att ett ökat antal ålderspensionärer får höga ATP pensioner och därmed en relativt sett högre ekonomisk standard. Framskrivningen tyder på att de skattepliktiga transfereringarnas bidrag till den ökade inkomstspridningen därefter minskat något beroende på att de tenderat att bli mindre ojämnt fördelade . Skatterna har motverkat den ökning av inkomstspridningen som faktorinkomsterna och de skattepliktiga transfereringarna givit upphov till.