prop · GL03152 · 1998-01-01 00:00:00 — Som bosatt i anses enligt dagens regler den som har sin egent- liga hemvist här i landet. För den som flyttar till gäller att han eller hon skall anses bosatt i landet om han eller hon kommer hit med avsikt att vistas här stadigvarande. Även den som har för avsikt att vistas i landet endast anses bosatt här under förutsättning att han eller hon kommer hit för förvärvsarbete eller studier och vistelsen är avsedd att vara . Detsamma gäller för medföljande make och barn . För garantipensionen avses begreppet bosättning ha motsvarande betydelse. 3 § Den som har börjat uppbära garantipension men som till följd av bo- sättning utomlands inte längre har rätt att få garantipension utbetald till sig, kan även i fortsättningen få garantipension om det med hänsyn till omständigheterna är uppenbart oskäligt att inte betala ut garantipensio- nen. Paragrafen har sin motsvarighet i 5 kap. 16 § första meningen AFL men har ett något mer begränsat tillämpningsområde. Enligt bestämmelsen i AFL kan utbetalning av folkpension utanför även ske i sådana fall som regeringen särskilt har förordnat att sådan utbetalning skall få ske. Genom ett sådant förordnande har det varit möjligt för pensions- berättigade, som av hälsoskäl har behövt vistas utomlands, att få sin folkpension utbetald i ett annat land än . Bestämmelsen tillkom emellertid före anslutning till och medlemskap i . Enligt gällande förordning (EEG) nr 1408/71 skall folkpension be- talas ut även vid bosättning i länderna inom EU/EES-området, vilket i fortsättningen också kommer att gälla för garantipensionen. De angivna reglerna om hälsoskäl har därför inte längre samma betydelse. En viss möjlighet att i särskilt ömmande fall kunna betala ut garanti- pensionen även utanför EU/EES-området skall dock finnas. Den här fö- reslagna bestämmelsen ger en sådan begränsad möjlighet. Den undan- tagssituation som åsyftas kan exempelvis gälla den som inte längre har någon anknytning till , har familj i det andra landet och för sitt uppehälle är beroende av garantipensionen. En restriktiv tillämpning bör dock ske av möjligheten att betala ut garantipension utanför när utbetalningen inte är föranledd av internationella åtaganden. 4 § För en pensionsberättigad som har rätt till livränta på grund av obli- gatorisk försäkring enligt lagen (1916:235) om försäkring för olycksfall i arbete, lagen (1929:131) om försäkring för vissa yrkessjukdomar eller lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller som enligt annan lag eller särskild författning eller enligt regeringens förordnande har rätt till annan livränta, som bestäms av eller betalas ut av , skall garantipensionen minskas enligt vad som sägs i andra stycket. Motsvarande skall gälla i fall då livränta utges enligt utländsk lagstiftning om yrkesskadeförsäkring. Minskning skall däremot inte ske på grund av livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller annan livränta som bestäms med tillämpning av nämnda lag. Medför en skada för vilken livränta har börjat utges återigen sjukdom som berättigar till sjukpenning, skall det anses som om livränta utgavs . Har livränta eller del därav eller livränta bytts ut mot ett engångsbelopp, skall det vid beräkning enligt andra stycket anses som om livränta utges eller som om den livränta som utges har höjts med ett belopp som svarar mot engångsbeloppet enligt de vid utbytet tillämpade försäkringstekniska grunderna. Summan av garantipension, inkomstpension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension enligt samma lag skall minskas med tre fjärdedelar av varje livränta som överstiger en sjättedel av prisbasbeloppet och som den pensionsberättigade uppbär som skadad. Minskning skall därvid i första hand göras på garantipensionen och därefter på tilläggspensionen. Garantipension skall på motsvarande sätt minskas med den livränta som den pensionsberättigade uppbär som efterlevande. Garantipension skall dock aldrig, på grund av bestämmelserna i denna paragraf, tillsammans med utgiven pension enligt lagen om inkomst- grundad ålderspension, för månad räknat understiga av pris- basbeloppet för den som är ogift och av prisbasbeloppet för den som är gift. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak nuvarande samordningsbestäm- melse i 17 kap. 2 § AFL om allmän försäkring i de situationer när ålderspension och så kallad yrkesskadelivränta utges . Samordning skall ske på så sätt att pensionsbeloppet minskas med tre fjärdedelar av varje livränta som överstiger en sjättedels prisbasbelopp. Såväl garantipension som inkomstgrundad ålderspension, dock ej premiepension, skall minskas med hänsyn till livränta som den pen- sionsberättigade uppbär som skadad. Reduceringen skall i första hand ske på garantipensionen. För pensionsberättigad som uppbär livränta i form av efterlevandelivränta skall minskning endast ske av garantipensionen. Minskningen skall därvid ske på samma sätt som vid egenlivränta dvs. tre fjärdedelar av den livränta som överstiger en sjättedel av prisbasbeloppet skall minska garantipensionen. I likhet med nuvarande regler finns en regel om att den pensionsberät- tigade alltid skall ha rätt till ett visst minsta pensionsbelopp som skulle ha utgetts om reducering enligt denna bestämmelse inte hade skett. Detta belopp är för månad räknat för en ogift person av prisbasbeloppet och för en gift person av prisbasbeloppet. I nuvarande pensionssystem avser det minsta pensionsbeloppet endast folkpensionen. Garantipensionen är dock till skillnad från folkpensionen inte någon baspension som utges till alla. En bestämmelse om ett minsta pensionsbelopp som skall förbehållas den pensionsberättigade vid samordning kan därför inte enbart ta sikte på garantipensionen. Den föreslagna regeln om ett minsta pensionsbelopp fritt från samordning avser därför totalpensionen bestående av såväl garantipension som inkomstgrundad ålderspension inklusive premiepension och premiepension till efterlevande. 5 § Om en pensionsberättigad sedan minst är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad skall, från och med den trettio- , garantipension utges med högst ett belopp som innebär att garantipensionen tillsammans med utgiven pension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension uppgår till för månad räknat av prisbasbeloppet. Såsom intagen skall räknas även den som olovligen avvikit från anstalt eller vistas utom anstalt med anledning av permission. Skall garantipensionen dras in för del av en kalendermånad, beräknas garantipensionen för till en trettiondel av månadsbeloppet och avrundas till närmaste krontal. Den allmänna får medge en nära anhörig, som för sitt uppehälle är beroende av den pensionsberättigade, rätt att helt eller delvis uppbära sådan del av garantipensionen, som enligt vad som sägs i första stycket annars inte skall utges. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak nuvarande bestämmelse i 10 kap. 2 § AFL. Den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad får sin ålderspension i form av folkpension minskad på visst sätt. Som närmare redogjorts för i avsnitt 12.2 bör en motsvarande regel för fram- tiden gälla för den som är intagen i anstalt och uppbär garantipension. Till skillnad från dagens regler skall indragningen av del av garantipen- sionen ske även om den pensionsberättigade då inte har varit intagen på anstalt en hel kalendermånad. Reduceringen skall även ske för tid när den pensionsberättigade har permission eller olovligt har avvikit från anstalten. I paragrafen anges det belopp, av prisbasbeloppet som skall förbehållas den intagne. Detta förbehållsbelopp inkluderar även eventuell inkomstgrundad ålderspension vilket innebär att hela garantipensionen skall reduceras för den som har en sådan inkomstgrundad ålderspension och premiepension till efterlevande som uppgår till av prisbasbeloppet eller mer. Första stycket innehåller också en beräkningsregel i de fall indragning av garantipension skall ske för del av kalendermånad. Garantipensions- beloppet skall då för dag räknat anses utgöra en trettiondel av månads- beloppet avrundat till närmaste krontal. I andra stycket anges att under vissa förutsättningar till en nära anhörig får betala ut den del av garantipensionen som har hållits inne. Bestämmelsen motsvarar 10 kap. 2 § andra stycket AFL. 5 kap. Övriga bestämmelser 1 § För beslut om garantipension gäller i tillämpliga delar följande be- stämmelser om beslut om pension i lagen (1998:000) om inkomstgrun- dad ålderspension: 13 kap. 4 6 §§ om beslut, 13 kap. 9 § första stycket, 11 § första stycket, 12 §, 13 § första och andra styckena samt 15 och 16 §§ om omprövning, och 13 kap. 17 och 18 §§, 19 § andra och tredje styckena, 20 och 21 §§, 22 § andra och tredje styckena samt 23 § om överklagande. LIP regleras vad som skall gälla för överklagande m.m. såvitt avser bl.a. inkomstpension. Kapitlet innehåller bestämmelser om vem som skall fatta beslut samt bestämmelser om ändring, omprövning och överklagande av beslut. Utom såvitt avser ändring av beslut, skall i huvudsak samma regler gälla för garantipensionen, varför en hänvisning här har skett till tillämpliga regler i LIP. 2 § Ett beslut om garantipension skall ändras av allmän för- säkringskassa, om det föranleds av en ändring som gjorts beträffande den ålderspension, efterlevandepension eller förtidspension som legat till grund för beräkning av garantipensionen. I paragrafen regleras den situationen att en ändring för förfluten tid har skett av den pensionsberättigades inkomstgrundade ålderspension eller tilläggspension i form av änkepension eller av utländsk ålderspension, efterlevandepension eller förtidspension. Eftersom storleken av garanti- pensionen är beroende av de nämnda pensionerna skall garantipensionen också ändras. Det åligger här den allmänna försäk- ringskassan att ex officio ändra sitt tidigare beslut om garantipension. Följdändringen skall göras oavsett av vilken anledning beslutet om in- komstgrundad ålderspension eller änkepension m.fl. pensioner har änd- rats. I de fall garantipension har utgetts oreducerad på grund av att den pensionsberättigade inte har haft rätt till någon svensk pension och det senare visar sig att vederbörande är berättigad till utländsk pension som skall reducera garantipensionen skall det tidigare beslutet om garantipension omprövas enligt reglerna i 13 kap. 9 och 13 § LIP till vilka 1 § detta kapitel hänvisar. 3 § För garantipension gäller i tillämpliga delar följande bestämmelser i lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension: 15 kap. 1 § om åliggande, 15 kap. 3 § första stycket första meningen och andra stycket om un- derrättelse till en enskild, 15 kap. 10, 11, 13 och 14 §§ om anmälan och om uppgiftsskyldighet, 15 kap. 15 § om undantag från sekretess, 15 kap. 16 § första stycket andra meningen om förbud mot pantsätt- ning och överlåtelse, och 15 kap. 17 § om preskription. Inkomstpension, tilläggspension och garantipension bör enligt vad som angetts i kommentaren till 4 kap. 1 § betalas ut . Reglerna skall därför även vara desamma såvitt avser exempelvis utredningsskyldighet. Även i övrigt skall de administrativa bestämmel- serna så långt möjligt vara desamma och aktuella regler i 15 kap. LIP har därför i denna paragraf gjorts tillämpliga även på garantipensionen. På Lagrådets inrådan har hänvisningen till 16 § preciserats. Denna lag träder i kraft . I denna bestämmelse anges tiden för ikraftträdande av lagen. Som närmare utvecklats i avsnitt 15 gäller lagen i dess föreslagna lydelse en- dast personer födda eller senare och utbetalningar av garantipension enligt den föreslagna lagen kommer därför att utbetalas först . Med försäkringstid för garantipension skall för tid avses bosättningstid enligt 5 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring i kapitlets lydelse före . Bestämmelsen innebär att tid före som har tillgodo- räknats en pensionssökanden som bosättningstid för folkpension enligt 5 kap. AFL i dess lydelse före skall gälla som försäkringstid för garantipensionen. Detta gäller även bosättningstid som har tillgodoräknats före det kalenderår då den pensionssökande fyllt . För den som har rätt att enligt 2 kap. 3 § som försäkringstid för ga- rantipension tillgodoräknas viss bosättningstid från sitt tidigare hemland och som har beviljats uppehållstillstånd före skall beräkningen av försäkringstid ske enligt bestämmelserna om bosättningstid i 5 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring i dess lydelse före . Enligt 2 kap. 3 § får den som har beviljats uppehållstillstånd som flyk- ting eller skyddsbehövande i övrigt, under vissa förutsättningar, som för- säkringstid även räkna bosättningstid från det tidigare hemlandet. Be- stämmelsen motsvarar bestämmelsen i 5 kap. 7 § AFL. Hur stor del av denna bosättningstid som skall beräknas som försäkringstid för garanti- pension är beroende av den tid som den pensionssökande från tidpunkten för första ankomsten till t.o.m. det kalenderår då han eller hon fyller , har varit bosatt i . Det är således först som det kan avgöras hur stor andel av tiden från det tidigare hemlandet som får tillgodoräknas som försäkringstid för garantipension och det är bosättningsförhållandena fram till det år då den person som avses fyller som är avgörande för detta. En förutsättning är således att hela den aktuella tiden får utgöra underlag vid beräkning av försäkringstid. Härav följer att samma regler därför måste tillämpas vid beräkningen av hela den försäkringstid som skall gälla. För tid före har i andra punkten av övergångs- bestämmelserna föreskrivits att tidigare regler skall gälla vid tillgodoräknande av bosättningstid före . För den som har beviljats uppehållstillstånd före skall därför de tidigare reglerna enligt 5 kap. AFL alltjämt gälla vid beräkning av hela försäkringstiden. Bestämmelserna i 2 kap. 6 § skall gälla även i fråga om beräkning av försäkringstid för garantipension för en kvinna som är födda eller tidigare och som med stöd av övergångsbestämmelserna till lagen (1988:881) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring uppburit folkpension i form av änkepension. Detsamma skall gälla för en efterlevande kvinna som är född eller tidigare och som är eller äldre när maken avlider samt då skulle ha haft rätt till folkpension i form av änkepension med stöd av nämnda övergångsbestämmelser till lagen om ändring i lagen om allmän försäkring, om hon för dödsfallet inte hade uppnått . Bestämmelsen motsvarar övergångsbestämmelserna sjunde punkten till lagen (1992:1277) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring. 17.2 Förslaget till lag om handikappersättning och vårdbidrag Allmänna bestämmelser 1 § Den som är bosatt i eller som enligt 1 kap. 3 § första och fjärde styckena lagen (1962:381) om allmän försäkring skall anses bosatt här, har enligt bestämmelserna i denna lag rätt till handikappersättning och vårdbidrag. På förslag av Lagrådet har på motsvarande sätt som i lagen om garanti pension, 1 § i förslaget i lagrådsremissen utgått och ersatts av 3 § i lag- rådsremissen. I lagen regleras förmånerna handikappersättning och vårdbidrag som regleras i 9 kap. 2 5 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). Rätt till handikappersättning eller vårdbidrag enligt dagens regler har den som är försäkrad enligt AFL och är bosatt i . Relevant försäkringsbestämmelse är här 1 kap. 3 § första och fjärde styckena AFL såvitt här anges att försäkrad är den som är bosatt eller skall anses bosatt i . Motsvarande regler skall gälla även för framtiden. Som Lagrådet påpekar är bosättningen det centrala och i paragrafen hänvisas därför, enligt Lagrådets förslag, till begreppet bosatt i 1 kap. 3 § första och fjärde styckena AFL och inte till begreppet försäkrad. Till följd av bestämmelser i nr 1408/71 skall i de flesta fall folkpensionsförmåner ändå utbetalas till den som är bosatt utanför om vederbörande skulle ha haft rätt till förmånen som bosatt i . Detta gäller dock inte för handikappersättning som inte utgör tillägg till pension och inte heller för vårdbidrag. Dessa förmåner är upptagna i förordningens bilaga 2a som förmåner som endast skall utges inom medlemsstatens territorium. 2 § Frågor om handikappersättning och vårdbidrag enligt denna lag handhas av och de allmänna försäkringskassorna. I paragrafen anges att ersättningarna som regleras i lagen handhas av och de allmänna försäkringskassorna. 3 § I denna lag avses med prisbasbelopp det enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring fastställda prisbasbeloppet. Storleken av handikappersättningen och vårdbidrag är anknutna till prisbasbeloppet vilket även föreslås i denna lag. Det prisbasbelopp som här avses är det enligt andra stycket i 1 kap. 6 § AFL framräknade prisbasbeloppet, inte det förhöjda prisbasbeloppet enligt femte stycket samma paragraf. 4 § Med en förälder enligt denna lag skall likställas den, med vilken en förälder är eller har varit gift eller har eller har haft barn, om de stadig- varande sammanbor, samt den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett utländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det. Bestämmelsen i denna paragraf motsvarar med vissa redaktionella änd- ringar bestämmelserna i 20 kap. 2 § andra och tredje styckena AFL. Handikappersättning 5 § Rätt till handikappersättning har den som har fyllt och som innan han eller hon har fyllt för avsevärd tid har fått sin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han eller hon 1. i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan, 2. för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan, el- ler 3. i annat fall har betydande merutgifter. Om den funktionshindrade behöver hjälp antingen i den dagliga livsfö- ringen och för att kunna förvärvsarbeta, eller i något av dessa båda avseenden, och dessutom har merutgifter i anledning av funktionshind- ret, grundas bedömningen av rätten till handikappersättning på det sam- manlagda behovet av stöd. Vid tillämpning av denna paragraf skall med en person som förvärvs- arbetar likställas en studerande som får studiestöd enligt studiestödslagen (1973:349) eller som endast på grund av bestämmelser om behovsprövning är utesluten från sådan förmån. Handikappersättning utges alltid till den som är blind, döv eller gravt hörselskadad om blindheten, dövheten eller hörselskadan inträtt före ålder. Bestämmelsen i denna paragraf stämmer i sak överens med bestämmel- serna i 9 kap. 2 § AFL. 6 § Alltefter hjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek ut- gör handikappersättning för år räknat 69, av prisbasbeloppet. Handikappersättning kan begränsas till . Behovet av handikapp- ersättning skall omprövas i samband med beslut om förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och när den som uppbär handikappersättning beviljas ålderspension enligt lagen (1998:000) om inkomstgrundad ålderspension eller garantipension enligt lagen (1998:000) om garantipension. Omprövning skall också ske när förhål- landen som påverkar behovet av handikappersättning har ändrats. För tid före den månad, då hel förtidspension eller hel ålderspension börjar utges, utgör handikappersättningen till den som är blind, för år räknat, av prisbasbeloppet. För tid därefter utgör ersättningen till den som är blind av prisbasbeloppet om inte stödbehovet ger anledning till högre ersättning. Handikappersättning till den som är döv eller gravt hörselskadad utgör av prisbasbeloppet om inte stödbehovet ger anledning till högre ersättning. Bestämmelserna i denna paragraf stämmer i huvudsak överens med 9 kap. 3 § AFL. I paragrafen har lagts till att omprövning skall ske när förhållanden som påverkar behovet av handikappersättning har ändrats. Detta anses följa av bestämmelserna om att den förmåns- berättigade är skyldig att anmäla ändrade förhållanden som påverkar rät- ten till förmånen. Tillägget innebär därför i sak ingen förändring i för- hållande till hur reglerna tillämpas . Omprövning skall liksom också ske när den som uppbär handi- kappersättning tillerkänns förtidspension eller ålderspension. Vad som avses med ålderspension har anpassats till de reformerade ålderspen- sionsreglerna. 7 § Vid tillämpning av 6 och 7 §§ skall den anses blind vars synförmåga, sedan ljusbrytningsfel har rättats, är så nedsatt att han eller hon saknar ledsyn. Såsom gravt hörselskadad anses den som med hörapparat saknar möjlighet eller har stora svårigheter att uppfatta tal. Paragrafen motsvarar med en mindre redaktionell ändring 9 kap. 5 § första stycket AFL. Vårdbidrag 8 § En förälder har rätt till vårdbidrag för barn som inte har fyllt om 1. barnet på grund av sjukdom, utvecklingsstörning eller annat funk- tionshinder behöver särskild tillsyn och vård , eller 2. det på grund av barnets sjukdom eller funktionshinder uppkommer merkostnader. Har föräldern flera funktionshindrade barn som inte har fyllt grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det sammanlagda be- hovet av tillsyn och vård samt på hur stora merkostnaderna är. Bestämmelserna i denna paragraf motsvarar med viss redaktionell änd- ring bestämmelserna i 9 kap. 4 § första och andra styckena AFL. 9 § Vårdbidrag utges allt efter tillsyns- och vårdbehovets omfattning och merkostnadernas storlek som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels förmån. Hel förmån utgör, utom i fall som avses i tredje stycket, av prisbasbeloppet och partiell förmån tillämplig andel därav. Vårdbidrag som utges med beaktande enbart av merkostnader får bestämmas till av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till minst detta belopp eller till av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till minst detta belopp. Av vårdbidrag som utges med beaktande av såväl tillsyns- och vårdbe- hovets omfattning som merkostnadernas storlek kan en viss angiven del bestämmas som ersättning för merkostnader. Denna ersättning bestäms till: 1. av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till 18 men inte av prisbasbeloppet; 2. av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till 36 men inte av prisbasbeloppet; 3. av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till 53 men inte av prisbasbeloppet, och 4. av prisbasbeloppet om merkostnaderna uppgår till av prisbasbeloppet eller mer. Om behovet av särskild tillsyn och vård för ett barn grundar rätt till hel förmån utan att merkostnaderna beaktas och merkostnaderna uppgår till av prisbasbeloppet, skall beloppet av hel förmån enligt första stycket höjas med merkostnadsersättning som, allt efter merkost- nadernas storlek, bestäms till 18, 36, av prisbasbeloppet med tillämpning av andra stycket. Bestämmelserna i denna paragraf motsvarar med vissa redaktionella änd- ringar bestämmelserna i 9 kap. 4 § tredje femte styckena AFL. 10 § Vårdbidraget får begränsas till . Behovet av bidrag skall om- prövas minst , om det inte finns skäl för omprövning med längre mellanrum. Vårdbidraget skall alltid omprövas när förhållanden som påverkar behovet av vårdbidrag har ändrats. Om föräldern tillfälligt är förhindrad att vårda barnet utges vårdbidrag under avbrott som varar högst . Om det finns särskilda skäl kan vårdbidrag utges även under ett avbrott som varar ytterligare . Denna paragrafen motsvarar i huvudsak 9 kap. 4 § sjätte och sjunde styckena AFL. På motsvarande sätt som beträffande handikappersätt- ningen har dock här införts en bestämmelse om att vårdbidraget alltid skall omprövas när förhållanden som påverkar behovet av bidraget har ändrats. Även här är det fråga om att lagreglera ett förhållande som anses föreligga. Gemensamma bestämmelser 11 § Den som vill få handikappersättning eller vårdbidrag skall ansöka om detta hos allmän försäkringskassa i enlighet med vad regeringen för- ordnar. Om handikappersättning eller vårdbidrag har beviljats för begränsad tid får den tid för vilken förmånen skall utges förlängas utan att ansökan om det har gjorts. För kostnader för läkarundersökning och läkarutlåtande vid ansökan om handikappersättning eller vårdbidrag skall ersättning lämnas i enlig- het med vad regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Riksför- säkringsverket föreskriver.