prop · GL031 · 1998-01-01 00:00:00 — Andelsutvecklingen för de olika grupperna beror dels på utvecklingen av inkomstfördelningen före skatt , dels förändringar i skattereglerna. Inkomstskatteskalan har förändrats genom ett antal beslut sedan skattereformen och vidare har allmänna egenavgifter införts. Det är därför intressant att beräkna hur andelsutvecklingen hade varit om inga korrigeringar skett i skatteskalan och om egenavgifterna ej införts. I tabell B3 redovisas denna andelsutveckling för gruppen med positiva förvärvsinkomster. Fallet med Skatteskala I beskriver andelarna vid en skatteskala enligt skattereformen men där de allmänna egenavgifterna behålls på de faktiska nivåerna . I det andra fallet, Skatteskala II , har därutöver de allmänna egenavgifterna lyfts bort. Av tabell 3 framgår för det första att inga skillnader föreligger mellan andelarna vid faktiska regler och andelarna för de alternativa reglerna . Detta reflekterar det förhållandet att skatteskalan under dessa år ej korrigerades i förhållande vad som åsyftades i reformen. Av uppgifterna för åren framgår att en skatteskala enligt skattereformen skulle ha givit lägre andelar med statlig skatt och att avvikelsen ökar mot slutet av perioden. Vid en jämförelse av uppgifterna för skatteskala I, där de allmänna egenavgifterna antas introducerade på samma sätt som faktiskt skett, och skatteskala II (ej allmänna egenavgifter) framgår att egenavgifterna bidragit att hålla ner andelen med statlig skatt. Detta beror på att dessa avgifter reducerar underlaget för inkomstskatten. Man kan tolka resultaten för de båda alternativa reglerna på följande sätt. Fallet med en skatteskala enligt reformen och utan allmänna egenavgifter (alternativ II) förutsätter en alternativ ekonomisk utveckling med en sådan utveckling av de offentliga finanserna där de sociala trygghetssystemen inte hade behövt någon tillkommande finansiering. Om dessa förutsättningar varit uppfyllda hade andelen individer som skulle ha betalt statlig inkomstskatt ha legat på nära nog den nivå som avsågs i skattereformen eller på . Fallet med en skatteskala enligt skattereformen men med egenavgifter (alternativ I) beskriver utfallet vid en ekonomisk utveckling som krävt tillkommande finansiering av trygghetssystemen utöver egenavgifterna. Om man vid en sådan utveckling hade behållit skatteskalan enligt reformintentionerna skulle andelen med statlig inkomstskatt ha understigit den i skattereformen avsedda. Detta skulle inte ha varit vare sig offentlig-finansiellt eller fördelningspolitiskt acceptabelt. Det bör också noteras att en finansiering med arbetsgivaravgifter i stället för med egenavgifter hade givit en liknande utveckling för andelen med statlig skatt. Allmänna egenavgifter minskar andelen med statlig inkomstskatt men arbetsgivaravgifter tenderar att ha samma effekt. Arbetsgivaravgifter får på lång sikt förutsättas begränsa löneutrymmet, vilket medför att andelen med bruttolöner överstigande brytpunkten, dvs. summan av skiktgräns och grund-avdrag, sjunker. TABELL B3 PROCENTUELL ANDEL FÖR INDIVIDER MED POSITIVA FÖRVÄRVSINKOMSTER MED STATLIG INKOMSTSKATT PÅ FÖRVÄRVSINKOMSTER VID FAKTISKA REGLER, VID SKATTESKALA ENLIGT SKATTEREFORMEN MED ALLMÄNNA EGENAVGIFTER (SKATTESKALA I) SAMT VID SKATTESKALA ENLIGT SKATTEREFORMEN UTAN ALLMÄNNA EGENAVGIFTER (SKATTESKALA II). SAMTLIGA SAMT MÄN OCH KVINNOR SKATTEREGLER 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 A. Faktiska regler 20,6 16,3 15,9 18,0 14,5 16,0 17,9 18,4 Skatteskala I 20,6 16,3 14,9 15,6 11,4 11,6 11,9 12,1 Skatteskala II 20,6 16,3 15,4 16,6 12,9 13,8 14,9 15,8 B. Faktiska regler 32,4 26,6 25,4 28,1 23,8 25,8 28,2 28,9 Skatteskala I 32,4 26,6 24,0 25,0 18,9 19,3 19,7 20,0 Skatteskala II 32,4 26,6 24,7 26,4 21,4 22,7 24,1 25,3 C. Faktiska regler 9,3 6,4 6,7 8,2 5,5 6,6 7,9 8,3 Skatteskala I 9,3 6,4 6,1 6,7 4,1 4,2 4,4 4,4 Skatteskala II 9,3 6,4 6,4 7,3 4,8 5,3 6,0 6,7 I SANERINGSPROGRAMMETS FÖRDELNINGS- EFFEKTER 6 1 Regelanalys 6 2 Resultat 7 II INKOMSTFÖRDELNINGENS UTVECKLING 1991 1997 8 3 Vad har hänt efter krisen och saneringsprogrammet 9 4 Så här har analysen genomförts 9 5 Hur har det gått för vanliga inkomsttagare 10 5.1 Inkomster och skatter 11 5.2 Den ekonomiska standardutvecklingen 12 6 Inkomstspridningen 13 6.1 Något ökad inkomstspridning 14 6.2 Utvecklingen för olika grupper 15 7 Skatternas och transfereringarnas utjämningseffekter 16 8 Avslutande kommentarer 17 Underbilagor: 1 Regelanalysen 19 2 Bilagetabeller och diagram 19 3 Vilka finns i decilgrupperna 22 4 Referenser 24 Redogörelsens huvudsakliga innehåll Regelanalysen av saneringsprogrammet i avsnitt I visar följande: Den femtedel hushåll med högst ekonomisk standard har bidragit med medan den femtedel hushåll som har lägst standard bidragit med . Hushåll med högst standard har fått vidkännas den största relativa inkomstminskningen men även hushåll med lägre ekonomisk standard har träffats något hårdare än andra. Nettoeffekterna är i stort sett lika för kvinnor och män. Ensamföräldrar och gifta/samboende med tre eller fler barn har fått något större minskningar av den ekonomiska standarden än hushåll utan barn. Ålderspensionärer och ungdomar har i högre grad skyddats från saneringseffekterna än andra grupper. I avsnitt II analyseras inkomstfördelningens utveckling 1997. För att kunna ge en bild av fördelningsutfallet efter saneringsprogrammet och de senaste årens ekonomiska utveckling har inkomst- fördelningen skrivits och 1997. Framskrivningen visar således inte den faktiska inkomstfördelningen utan en bedömning av det troliga utfallet med samma antaganden som i övrigt gäller för den reviderade Finansplanen. Det kan inte urskiljas någon tydlig trend i inkomstspridningen . Vissa av åren 1991 ökade spridningen i de disponibla inkomsterna, minskade den. Den ökar återigen något vid framskrivningen till 1996 och 1997. Förändringarna mellan åren är dock inte större än att de kan bero på osäkerheten i undersökningsmetoderna. De måttliga förändringarna av spridningen i den ekonomiska välfärden förefaller kunna förklaras av att ökade klyftor i löner och kapitalinkomster och effekterna av sänkta sociala transfereringar till stor del har motverkats genom att skatterna har höjts. Skatternas och transfereringarnas sammantagna utjämningseffekt har ökat 1991 1997. För breda grupper av vanliga löntagare, ungdomar och även personer med höga inkomster har 1990 talet inneburit en påtagligt minskad ekonomisk standard, även med hänsyn till en viss återhämtning . Trots höjda reallöner beräknas medelinkomsttagarnas reala disponibla inkomster ha minskat från ca till räknat priser, dvs. med 1991 1997. För höginkomsttagare har den disponibla inkomsten minskat från till (). Låginkomsttagarnas disponibla inkomster har minskat mindre, med . Barnfamiljer och ungdomar har förlorat mest . För samboende med tre eller fler barn har den ekonomiska standarden i genomsnitt sjunkit med . För ungdomar beräknas minskningen uppgå till . Minskningen beror till stor del på att allt fler ungdomar studerar allt längre. Ålderspensionärernas ekonomiska standard har ökat. Hushåll med ålderspension 1997 har högre standard än de som hade ålderspension 1991. Ålderspensionärerna har en standard nära genomsnittet för alla hushåll om man tar hänsyn till försörjningsbördan. Andelen hushåll med en svag ekonomi (av medianinkomsten) har ökat från men när studerande frånräknas har ökningen varit mindre. Den fördelningspolitiska redogörelsen består av två delar. I avsnitt I redovisas en slutgiltig analys av fördelningseffekterna av ändrade skatter och transfereringar i saneringsprogrammet. I avsnitt II analyseras utvecklingen av inkomstfördelningen 1997. Analyserna har utarbetats av fördelningspolitiska enheten vid ekonomiska avdelning med tekniskt stöd från SCB:s program för inkomst- och förmögenhetsstatistik. I Saneringsprogrammets fördelningseffekter Regeringen har återkommande redovisat fördelningseffekterna av de ändrade skatte- och bidragsreglerna i saneringsprogrammet allt eftersom nya åtgärder har tillkommit. I detta avsnitt lämnas en slutgiltig redogörelse där analysen har uppdaterats med nya beslut i , med aktuella ekonomiska antaganden samt med de förslag som presenteras i denna budgetproposition om höjda barnbidrag, flerbarnstillägg, bostadsbidrag, bostadstillägg till pensionärer samt ändrad avdragsregler för resor till och från arbetet. 1 Regelanalys Analysen av saneringsprogrammets fördelningseffekter baseras på en s.k. regelanalys. Den visar för en och samma befolkning hur fördelningen av ekonomiska resurser såg ut med de regler som gällde före budgetåtgärderna jämfört med fördelningen efter ändrade regler. För varje hushåll i modellbefolkningen har man först beräknat de disponibla inkomsterna med reglerna 1994 och sedan med reglerna efter saneringsprogrammet. Resultaten skulle naturligtvis bli annorlunda om utfallet av saneringsprogrammet kunde jämföras med vad som hade hänt med inkomstfördelningen utan en sanering och efter ett sammanbrott i de offentliga finanserna, eller med en annan sammansättning av åtgärderna. Regelanalyser är den internationellt gängse metoden att beskriva konsekvenserna av en ändrad politik för skatter och transfereringar. Den överensstämmer med hur budgeteffekter beräknas, dvs. i allmänhet utan dynamiska antaganden. Beräkningarna visar de direkta effekterna av ändrade regler och beaktar således inte vad som händer om hushållen ändrar sitt beteende eller om samhällsekonomin förbättras som följd av åtgärderna. Sådana analyser är svåra att göra eftersom man inte är överens om vilka förändringar som kan väntas inträffa, hur stora de är och när i tiden de kan komma. Saneringsanalysen omfattar i stort sett alla regel- ändringar i skatte- och transfereringssystemen som införts eller beslutats efter . Beräkningarna visar helårseffekterna av alla åtgärder när de trätt i full kraft , priser. Höjningen till ersättningsnivå i arbetslöshetsförsäkringen m.m. har beaktats. Analysen innefattar inte höjda avgifter för läkemedel och vård eller indirekta effekter av att kommuner, företag och andra som följd av saneringsprogrammet har förändrat avgifter, avtalsförsäkringar eller andra villkor som påverkar hushållens ekonomi. De regeländringar som beräknats innebär sammantaget att hushållens disponibla inkomster reducerats med ca , dvs. vilket motsvarar i genomsnitt ca per hushåll. Analysen är genomförd i den mikrosimuleringsmodell för skatter och transfereringar som och har utvecklat gemensamt. De flesta regeländringar har efterbildats fullständigt. Över 80 regeländringar ingår i kalkylen. Några ändringar beräknas mer schablonmässigt, exempelvis har fördelningseffekterna av sänkt moms på livsmedel beräknats med hjälp av en regression med antagande om att momssänkningen helt tillfaller hushållen (se underbilaga 1 för detaljer). Även effekterna av höjda energiskatter, ändrad beskattning av förmån av fri bil och av pensionssparande har beräknats schablonmässigt. Motsvarande beräkning av effekterna av höjda avgifter för läkemedel m.m. kan inte göras då dataunderlag saknas. Skärpta kvalifikationsregler bl.a. inom arbetslöshetsförsäkringen efterbildas genom en proportionell minskning av utbetalade ersättningar. Vissa mindre regeländringar beaktas ej t.ex. skärpta regler inom förtidspensioneringen. Beräkningarna baseras på SCB:s undersökning av hushållens inkomster (HINK) framskriven till befolkning, sysselsättning och ekonomi. Fördelningseffekterna mäts i den relativa (procentuella) förändringen av hushållens disponibla inkomster justerade för försörjningsbörda, som också benämns ekonomisk standard. I analysen redovisas medelvärden för olika grupper men spridningen är stor runt dessa värden. Inom varje grupp finns det hushåll som har klarat sig relativt väl medan andra har träffats av många saneringsåtgärder . Faktaruta 1 Ekonomisk standard: Hushållets disponibla inkomst justerad för försörjningsbörda priser. Justering för försörjningsbörda: För att kunna jämföra den ekonomiska standarden divideras den disponibla inkomsten med det antal s.k. konsumtionsenheter det finns i respektive hushåll. Konsumtionsenheterna baseras på normer för socialbidrag. Ensamboende ges vikten 1,16, samboende vuxna 1,92, barn i åldern 0 0,56, 4 0,66, 11 0,76. Decilgrupp: Befolkningen delas in i 10 lika stora grupper där de med lägst ekonomisk standard hamnar i decilgrupp 1, de med näst lägst i decilgrupp 2 osv. ända upp till decilgrupp 10 med den högsta ekonomiska standarden. koefficient: Det vanligaste statistiska måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen som antar värdet 0 när inkomsterna är lika för alla och värdet 1 vid maximal ojämnhet dvs. när en person får alla inkomster. Koefficienten är mest känslig för vad som händer i mitten av fördelningen. Den kan sägas visa hur stor inkomstskillnad det är mellan två slumpmässigt utvalda individer/hushåll i genomsnitt räknat i förhållande till medelinkomsten. Om koefficienten är 0,250 och medelinkomsten för alla är skall man vänta sig att skillnaden är 2*0,av medelinkomsten, dvs. 2 Resultat Av de sammantagna budgetförstärkningarna i saneringsprogrammet har den femtedel hushåll med högst ekonomisk standard (decilgrupp 9 och 10) bidragit med medan den femtedel hushåll som har lägst standard bidragit med . Ser man till den relativa förändringen av den ekonomiska standarden har hushåll med högst standard fått vidkännas den största inkomstminskningen men även hushållen med lägre ekonomisk standard har träffats något hårdare än andra (diagram 2.1). Resultaten för decilgrupp 1 är dock svårtolkade eftersom den innehåller många hushåll som endast tillfälligt har en låg inkomst exempelvis i samband med ledighet i olika former, eller för vilka det är svårt att mäta den ekonomiska standarden. i decilgrupp 1 är antingen studerande, egenföretagare eller hör till gruppen övriga t.ex. värnpliktiga. Omkring en tiondel är arbetslösa ungdomar eller andra arbetslösa (se vidare underbilaga 3). SCB har visat att av dem som finns i decilgrupperna 1 2 ett visst år har fått en högre ekonomisk standard redan året efter. Anm: Skatteeffekten är beräknad givet sänkta transfereringar För hushåll med hög standard består minskningen av den disponibla inkomsten nästan uteslutande av höjda skatter. De med lägre standard berörs framför allt av sänkta transfereringar. Beräkningen har genomförts stegvis genom att konsekvenserna av minskade transfereringar beräknats först och därefter skatteåtgärderna. Den sammantagna spridningen i ekonomisk standard minskar något enligt den s.k. koefficenten. Räknat i kronor per konsumtionsenhet har hushållen i decilgrupp 1 bidragit med i genomsnitt ca jämfört med ca i decilgrupp 10 (diagram 2.2). Anm: Skatteeffekten är beräknad givet sänkta transfereringar Nettoeffekterna av budgetåtgärderna är i stort sett lika för kvinnor och män (diagram 2.3). Män berörs i högre grad av höjda skatter, kvinnor främst av minskade transfereringar. Anm: Kvinnors och mäns arbetsinkomster och transfereringar har beräknats efter skatt. För makar har hushållets skattefria transfereringar delats lika. Barnfamiljer, särskilt ensamföräldrar och gifta/ samboende med tre eller fler barn, får något större minskningar än hushåll utan barn (diagram 2.4). Skillnaden mellan barnfamiljer och hushåll utan barn är dock endast ca en procentenhet. Anm: Skatteeffekten är beräknad givet sänkta transfereringar E0, E1, E2=Ensam utan barn, med ett, med två eller fler barn. S0, S1, S2, S3=Gifta/samboende utan barn, med ett, två, tre eller fler barn. PE, PS=Ensam, gift/samboende pensionär Ålderspensionärer och ungdomar har i högre grad skyddats från saneringseffekterna än andra grupper, framför allt då de inte har träffats av lika stora skattehöjningar (diagram 2.5) Det är främst hushåll i förvärvsaktiv ålder som fått bära de största inkomstminskningarna. Anm: Skatteeffekten är beräknad givet sänkta transfereringar Företagarhushåll och tjänstemannahushåll har fått betala relativt mer av saneringsåtgärderna än arbetarhushåll (diagram 2.6). Skillnaden mellan arbetarhushåll och högre tjänstemän är . Anm: Skatteeffekten är beräknad givet sänkta transfereringar Arb=Arbetare, _LM, Tjm_hö=Lägre/mellan, högre tjänstemän, Ftg=Företagare/lantbrukare, Ftp=Förtidspensionärer, utveckling 1997 Detta avsnitt innehåller en samlad analys av hur fördelningen av ekonomiska resurser förändrats . Till skillnad mot föregående avsnitt beaktas i denna analys både den samhällsekonomiska utvecklingen, ändrade skatter och transfereringar och andra faktorer som påverkar fördelningen. Det är en uppdatering av förra årets fördelningspolitiska redogörelse med en framskrivning av utvecklingen . I allt väsentligt har samma underlag och metoder använts (för en närmare redovisning, se bilaga 4, prop. 1996/97:1). 3 Vad har hänt efter krisen och saneringsprogrammet har genomgått den djupaste ekonomiska krisen i modern tid. De flesta hushåll har upplevt ekonomiska försämringar till följd av arbetslösheten, konkurser och minskade inkomster i egna företag, höga räntor, minskade sociala transfereringar och höjda skatter, höjda kostnader för vård och omsorg osv. Ett ökat antal hushåll behöver kompletterande socialbidrag. Många andra stora förändringar har inträffat. Hushållen har minskat barnafödandet, ökat sitt sparande och de som har jobb arbetar allt mer övertid. Sjukfrånvaron har sjunkit och allt fler deltar i utbildning eller arbetsmarknadspolitiska åtgärder. har dock ekonomin förbättrats för många hushåll bl.a. genom att räntan har sjunkit. Det är inte överraskande att många är oroliga för att alla dessa förändringar har medfört inte bara försämringar för de flesta hushåll, utan också en allvarlig ökning av fördelningsproblemen i form av växande inkomstklyftor och ett ökat antal hushåll med en svag ekonomisk standard. Somliga är övertygade om att så är fallet, oavsett vad statistiken visar. Andra ställer frågor om vad som har hänt: hur mycket har klyftan mellan vanliga medborgare och de välbeställda ökat, hur många fler fattiga finns det osv. Det kommer att dröja innan man med den offentliga statistiken kan utvärdera hur den ekonomiska krisen, saneringsprogrammet och andra förändringar har påverkat fördelningen av ekonomiska resurser. Det beror på att statistiken om inkomstfördelningen fördröjs eftersom den baseras på deklarationerna och inkomsttaxeringen. finns det bara inkomststatistik . Denna analys baseras på en framskrivning av inkomstfördelningen och 1997. Det är inte en prognos i vanlig mening eftersom framskrivningen inte fullt ut tar hänsyn till alla förändringar som har inträffat. Framskrivningen förutsätter å andra sidan att bedömningarna av det samhällsekonomiska utfallet i bilaga 1 är rimligt korrekta. 4 Så här har analysen genomförts Redogörelsen baseras på analyser av SCB:s undersökningar av hushållens inkomster (HINK) för åren 1991 1995. HINK är en urvalsundersökning som innehåller ca 9 000 13 000 hushåll som representerar hela befolkningen. Uppgifterna om löner, kapitalinkomster, sociala transfereringar, skatter osv. hämtas in från olika register medan uppgifterna om arbetsförhållanden, boendekostnader, barnomsorg m.m. samlas in med intervjuer. Statistisk osäkerhet: Som alla urvalsundersökningar är HINK resultaten behäftade med en statistisk osäkerhet. Den kan beräknas och visar hur mycket skattningen av ett visst värde i HINK kan tänkas avvika från det värde man skulle få om t.ex. alla hushåll i landet hade undersökts. Den statistiska osäkerheten är högre för små grupper och för inkomster som är relativt ovanliga. Som exempel kan nämnas att inkomstspridningen enligt den officiella statistiken mätt med den s.k. koefficienten ökade från 1985 till 1990, vilket uppmärksammades. Den statistiska osäkerheten är dock ca 0,010 0,014 enheter för förändringen mellan (med 95 procents konfidensintervall). Inkomstfördelningen talet: Utvecklingen 1990 behandlades i förra årets fördelningspolitiska redogörelse. Skattereformen 1990 1991 har utvärderats i särskild ordning (se vidare bilaga 6). Denna undersökning omfattar därför endast perioden 1997. I den offentliga statistiken finns visserligen uppgifter också för åren 1989 1990 där SCB försökt korrigera inkomstfördelningen för förändringar i inkomstmätningarna som följde av skattereformen. Dessa ingår dock inte i denna analys eftersom korrigeringarna ofta är osäkra och antagandena om basbreddningarnas nivå o.dyl. på vilka korrigeringarna grundar sig är aktuella. Det finns inga garantier för att dessa korrigerade inkomstfördelningar visar den faktiska spridningen. Framskrivning till 1996 och 1997: Förenklat uttryckt har uppgifterna i HINK95 om hushållens inkomster, räntor, boendekostnader osv. skrivits fram till de värden som förväntas respektive 1997 enligt prognoserna i bilaga 1. Befolkningens sammansättning, sysselsättningen och de allmänna pensionerna har aktualiserats genom en särskild omviktningsmetod. Lönefördelningen skrivs fram differentierat efter utvecklingen i privata sektorn och offentliga sektorn. Den privata sektorn är indelad i tre delsektorer, den offentliga i stat och kommun. Inom varje delsektor beaktas förutom löneutvecklingen också skillnader i arbetstidens utveckling. Skatter, socialförsäkringar, bidrag osv. har räknats om enligt reglerna . Framskrivningen visar således hur inkomstfördelningen skulle se ut och 1997 om hushållens inkomster i HINK95 förändras enligt prognoserna och med de nya skatte- och bidragsreglerna. Genom framskrivningen efterbildas delvis många strukturella förändringar och ändrade beteenden, exempelvis ökningen av antalet ATP- pensioner, minskat barnafödande, förändringen av antal förvärvsarbetande i olika sektorer, antal arbetslösa och antal i olika arbetsmarknadsåtgärder, minskade skuldräntor m.m. som följd av ökat sparande osv. Andra förändringar beaktas endast partiellt och indirekt t.ex. förändringar av antal i utbildning och antal förtidspensionärer. Ytterligare andra förändringar fångas inte alls exempelvis ökningen av socialbidragen. Undersökningens begränsning: Redogörelsen omfattar endast fördelningen av årsinkomster och således inte förmögenhetsfördelningen, fördelningseffekter av utgifter för vård och omsorg, av offentlig konsumtion och indirekta skatter, fördelningen av utbildning, hälsa, boende ej heller ekonomisk rörlighet över tiden, fördelningen över livet eller mellan generationer. Den är således i flera avseenden begränsad. 5 Hur har det gått för vanliga inkomsttagare Den traditionella analysen av inkomstspridningen kan vara svår att förstå och tolka. Efter indelningen i decilgrupper, korrigeringen för försörjningsbörda, beskrivningen med olika statistiska mått osv. kan man i regel inte se hur var och ens egna inkomster, skatter, transfereringar och ekonomiska standard har påverkats av alla förändringar. Före den gängse statistiska fördelningsanalysen (avsnitt 6) visas därför vad som hänt med inkomster och skatter för vanliga medelinkomsttagare, låginkomsttagare och andra grupper. Alla vuxna inkomsttagare har delats in efter hur man huvudsakligen försörjer sig samt efter inkomstnivån. Varje indelning i grupper har gränsdragningsproblem och kan diskuteras. Den som valts är pragmatisk och uttrycker inga värderingar av vad som är en hög inkomst o.dyl. Gruppernas sammansättning i avseende på ålder, kön och arbetstid samt inkomster visas i bilagetabell 1.1. Faktaruta 2 Individernas inkomster: Löner, kapitalinkomster, sociala transfereringar och skatter summeras för varje person. För makar delas de skattefria transfereringarna lika. Klassificering av inkomster: Löner och kapitalinkomster: Marknadsinkomster (faktorinkomster) i form av löner, näringsinkomster samt kapitalinkomster före avdrag och skatter. Arbetsinkomster: Summan av lön, sjuk och föräldrapenning samt netto från näringsverksamhet. Sociala transfereringar: Summan av alla skattepliktiga och skattefria transfereringar dvs. pension, sjuk och föräldrapenning, arbetsmarknadsstöd, barnbidrag, socialbidrag osv.