prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Syftet med ett ytterligare advokatdirektiv är att underlätta en advokats tillträde till, eller rätt att stadigvarande utöva, advokatyrket i ett annat medlemsland än det där han eller hon fick sin behörighet. Direktivet ger möjlighet för advokater att verka i ett annat medlems- land (värdlandet) än det där de har erhållit sin behörighet/advokattitel. En utländsk advokat tillåts att verka i värdlandet, använda sitt hemlands yrkestitel och utöva samma typ av verksamhet som värdlandets advokater. Vidare underlättas integrering i värdlandets advokatorganisation för den som önskar det. En kontroll av yrkeskvalifikationerna görs av värdlandets behöriga myndighet. Direktivet ger vidare utländska advokater rätt att utöva advokatverksamhet i advokatgrupp (i bolag eller andra sammanslutningar) under gemensamt namn. Värdlandet har dock rätt att hindra advokatgrupper som kontrolleras av andra än advokater. En advokat som arbetar under sitt hemlands titel får verka som anställd vid offentliga eller privata organ, om värdlandets "egna" advokater har rätt till det. Direktivet skall införlivas av medlemsstaterna från ikraftträdandet. 10.7.2 Läkardirektivet har en ändring i det så kallade läkardirektivet (direktiv /16/EEG om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis) trätt i kraft. Avsikten med ändringen är att införa ett kommittéförfarande för att möjliggöra en smidig uppdatering av förteckningarna över medicinska specialiteter och längd på utbildning genom att beslutanderätten läggs på kommissionen (EGT nr L 219). 10.7.3 Erkännande av utländska examina inleddes beredning i en rådsarbetsgrupp om ett förslag att sammanföra ett 35-tal direktiv som möjliggör för medborgare i ett medlemsland att etablera näringsverksamhet, tillhandahålla tjänster samt arbeta som anställda i annat medlemsland i en verksamhet som är reglerad i värdlandet till ett generellt samlingsdirektiv. Huvudprincipen är att värdlandet vid sin prövning om tillstånd i princip skall godta erhållen yrkesutbildning, yrkeserfarenhet samt intyg om konkursfrihet, god vandel och ekonomisk ställning som medborgaren erhållit i hemlandet eller i senaste hemvistlandet. 10.8 Handikappfrågor deltar i Europeiska kommissionens högnivågrupp för handikappfrågor. Detta organ är tänkt att vara ett forum där medlemsstaterna kan upprätthålla en dialog sinsemellan och gentemot kommissionen i handikappfrågor. har i gruppen bl.a. presenterat som syftar till att hjälpa unga funktionshindrade att komma in på arbetsmarknaden. stödde i IGC-förhandlingarna, som utmynnade i Amsterdamfördraget, det förslag som ledde till att artikel 13, som bl.a. möjliggör att rådet enhälligt kan vidta nödvändiga åtgärder för att bekämpa diskriminering baserad på funktionshinder, kunde införas i fördraget. Förslaget om en deklaration till artikel 95 (f.d. 100a), som uppmanar staterna att beakta funktionshindrade vid standardisering och samordning av varor som har producerats inom den inre marknaden, stöddes likaledes av . 10.8.1 Parkeringstillstånd Rådet antog en gemensam ståndpunkt om en rekommendation om parkeringstillstånd för funktionshindrade personer. 10.9 Folkhälsa Inom EU pågår samarbete inom folkhälsoprogram vad avser cancer, aids och vissa andra smittsamma sjukdomar, narkotika samt hälsofrämjande aktiviteter. Ett program för hälsoövervakning antogs . är svensk koordinator för programmet. Frågan om hälsorelaterad statistik lyftes fram, då kommissionen presenterade en rapport om könsrelaterad hälsostatistik. En resolution antogs därefter av rådet om att könsrelaterad hälsostatistik bör beaktas inom EU:s program inom folkhälsoområdet. 10.9.1 Folkhälsoprogram En gemensam ståndpunkt vad avser ett epidemiologiskt nätverk för övervakning av smittsamma sjukdomar inom gemenskapen har antagits. Kommissionen har presenterat tre nya program på folkhälsoområdet avseende sällsynta sjukdomar, förebyggande av personskador samt miljörelaterade sjukdomar. träffades en politisk överenskommelse om folkhälsoprogrammet om sällsynta sjukdomar. Folkhälsoprogrammen om förebyggande av personskador respektive miljörelaterade sjukdomar har inte hunnit lika långt i beredningen. 10.9.2 Tobak träffade en politisk överenskommelse om att förbjuda direkt och indirekt tobaksreklam. Kommissionens förslag till ett direktiv har tidigare diskuterats utan att det har kunnat nås någon kvalificerad majoritet i rådet för ett sådant direktiv. 10.9.3 Svenska initiativ rörande alkohol Socialminister skrev till kommissionsledamoten för att föreslå att kommissionen skulle ta initiativ till att göra jämförande undersökningar och analyser av alkoholproblemens omfattning i samtliga EU-länder. Detta har resulterat i att tillsammans med har inlämnat två ansökningar om medel från kommissionen för att göra jämförande studier om EU-ländernas alkoholpolitik samt om alkoholkonsumtionen och dess effekter på folkhälsan i EU:s medlemsstater. Vid hälsoministermötet reste statsrådet frågan om alkoläskens skadeverkningar, i synnerhet vad gäller ungdomar, och vilka gemensamma åtgärder som eventuellt kunde vidtas inom EU. Inom ramen för kommissionens expertarbetsgrupp Alkohol och hälsa hölls ett möte som enbart ägnades åt diskussioner om ett förslag till rådsrekommendation om tillämpningsregler för alkoläsk. Arbetet i gruppen fortsätter. 10.9.4 Narkotika Utgångspunkten för EU:s narkotikapolitik är att narkotikahandel och narkotikamissbruk är ett flerdimensionellt problem som kräver åtgärder inom en rad olika samhällssektorer och politikområden. En framgångsrik narkotikastrategi måste därför inriktas mot att minska både utbudet och efterfrågan och är därmed en fråga för samtliga tre pelare. Artikel 129 i utgör grunden för narkotikasamarbetet på folkhälsoområdet. Kommissionen presenterade ett förslag till åtgärdsprogram för gemenskapen för att förebygga narkotikamissbruk inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (1995 2000). Programmet antogs vid hälsoministerrådet . 10.9.5 Narkotikafrågor utanför folkhälsoområdet En global narkotikastrategi antogs vid i . Insatserna på narkotikaområdet avrapporterades till i . Bland insatserna kan nämnas att ett varningssystem för nya syntetiska droger har beslutats och är under uppbyggnad. Ett antal konferenser har avhållits , bl.a. om syntetiska droger, forskning om syntetiska droger och utbildning och träning inom narkotikaområdet. EU har inrättat ett särskilt europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk i . Syftet är att samla och bearbeta information om narkotika och narkotikaberoende i medlemsstaterna för att ta fram tillförlitliga och jämförbara data om narkotikaproblemen. Centret har presenterat sin andra årsrapport. 10.9.6 Horisontella narkotikaarbetsgruppen Den horisontella narkotikaarbetsgruppen inrättades med syfte att inom rådet ta hand om de övergripande narkotikafrågor som rör flera områden. har arbetsgruppen bl.a. berett frågan om varningssystemet för syntetiska droger. Vidare har frågor som rört och stått på dagordningen. Det är också den horisontella arbetsgruppen som ansvarat för narkotikarapporten till (CORDROG 74) liksom en rapport om uppföljning av en gemensam åtgärd om tillnärmning av narkotikalagstiftning. Arbetsgruppen har också förberett FN:s generalförsamlings särskilda session om narkotika som skall hållas (se även avsnitt 33.3). 10.10 Ungdomsfrågor Ungdom för EU:s samarbete på ungdomsområdet omfattar enligt fördraget främst stöd till ungdoms- och ungdomsledarutbyte. Huvuddelen av aktiviteterna sker inom programmet Ungdom för , där det nuvarande programmet sträcker sig över perioden 1999 och har en budget på sammanlagt 126 miljoner ecu. Drygt 2 000 svenska ungdomar har deltagit i programmet . Under har Ungdom för , liksom övriga program inom utbildnings- och ungdomsområdet, öppnats för deltagande från flera av de associerade länderna i Öst- och . En halvtidsutvärdering av programmet Ungdom för har genomförts i syfte att identifiera åtgärder för att utveckla programmets genomförande. har i detta sammanhang verkat för att öka programmets användarvänlighet genom att förenkla och decentralisera hur det genomförs. Därutöver har kommissionen lämnat ett meddelande till rådet om inriktningen på framtida program inom utbildnings- och ungdomsområdet (se avsnitt 25.3). Europeisk volontärtjänst för ungdomar Kommissionen påbörjade en försöksverksamhet med europeisk volontärtjänst för ungdomar, som har fortsatt . lade kommissionen fram ett förslag till program för europeisk volontärtjänst för ungdomar 2002. Genom programmet föreslås att ekonomiskt stöd ges för att ungdomar i åldern 18 skall kunna tjänstgöra som volontärer i ett annat land inom ramen för olika typer av utbildande projekt med samhällsnyttig verksamhet. Sedan parlamentet lagt fram sina ändringsförslag antog rådet en gemensam ståndpunkt i frågan. Rådets inställning är att programmet bör begränsas till och att budgeten bör sänkas från kommissionens förslag om 60 till 35 miljoner ecu. Rådets inställning ligger väl i linje med den ståndpunkt drivit. Vid rådsmötet antogs även en förklaring om kampen mot rasism, främlingsfientlighet och antisemitism inom ungdomsrådet (se avsnitt 36.1). 10.11 Idrott Idrott omfattas inte av fördraget och härigenom har inte heller någon gemenskapspolitik förutsatts. har dock i vissa domar fastställt principen att idrotten bör underkastas gemenskapsrätten i de fall den utgör en ekonomisk aktivitet inom ramen för den inre marknaden. Den senaste domen av stor betydelse på idrottsområdet meddelades i det s.k. Bosman-fallet (mål C-415/93). Domen har för idrotten i medfört att olika specialidrottsförbund genomfört vissa förändringar i sina tävlingsbestämmelser. Under det nederländska ordförandeskapet har diskussioner förts om olika frågor kring idrotten och EU. Detta har resulterat i en särskild deklaration som antogs av stats- och regeringscheferna vid i . Idrottens sociala betydelse betonades, särskilt för att skapa identitet och gemenskap människor emellan. Konferensen uppmanade därför Europeiska unionens organ att beakta synpunkter från idrottssammanslutningar när det gäller viktiga frågor som rör idrott. I samband därmed bör särskild uppmärksamhet ägnas det som är särskilt kännetecknande för amatöridrotten. För att skapa större förståelse mellan folk har kommissionen utarbetat ett idrottsprogram, det s.k. Eurathlonprogrammet. Syftet med detta är att främja den roll som idrotten spelar för den sociala integrationen, hälsomedvetandet och solidariteten människor emellan. Bidrag kan ges till idrottsföreningar för projekt som omfattar minst tre medlemsländer. har stöd utgått till bl.a. genomförandet av de europeiska för ungdomar i . 11 Tillväxt och sysselsättning har sysselsättningsfrågan fått en alltmer framskjuten position i EU:s arbete. Steg mot stärkt samarbete om sysselsättning togs i då man antog en handlingsplan baserad på kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. Vid Europeiska rådets möte i var sysselsättningen ett huvudtema, och konkreta steg togs mot en mer systematisk övervakning av sysselsättningspolitiken. Samarbetet har utvecklats genom Europeiska rådets möten i (), () och (). Sysselsättningsfrågan var föremål för intensivt arbete i EU, dels inom ramen för regeringskonferensen, dels i det reguljära rådsarbetet. Vid Europeiska rådets möten i och i stärktes EU:s sysselsättningssamarbete ytterligare. 11.1 Resultatet av Europeiska rådets möte i Vid Europeiska rådets möte i enades EU:s stats- och regeringschefer om fördragsändringar som stärker grunden för EU- ländernas samarbete inom sysselsättningsområdet. Främjandet av en hög sysselsättningsnivå blir ett uttryckligt mål för Europeiska unionen, och en ny avdelning om sysselsättning förs in i EG-fördraget. Ett annat viktigt inslag vid mötet utgjordes av att antog en separat resolution om tillväxt och sysselsättning vid sidan av resolutionen om stabilitets- och tillväxtpakten. 11.1.1 Den nya avdelningen om sysselsättning Bakgrund Ett övergripande mål i den regeringskonferens som föregick Amsterdamfördraget har varit att förändra Europeiska unionen så att den bättre motsvarar medborgarnas förväntningar. Den fortsatt höga arbetslösheten i blev en särskilt viktig fråga i detta sammanhang. Målet att främja en hög sysselsättningsnivå finns inskrivet i artikel 2 i EG-fördraget. Frågor som rör sysselsättning behandlas även i andra artiklar i EG-fördraget, t.ex. artikel 118 och avtalet om socialpolitik, som har fogats till EG-fördraget genom det s.k. sociala protokollet. Fördraget har emellertid saknat en samlad och tydlig grund för EU- ländernas samarbete på sysselsättningsområdet. Exempelvis har övervakningen av sysselsättningspolitiken inte givits samma tyngd och klara formulering som övervakningen av övrig ekonomisk politik. Den har prioriterat sysselsättningsfrågan mycket högt i det europeiska samarbetet. Därför blev sysselsättning en mycket viktig fråga för också i regeringskonferensen. tog ett första initiativ i frågan. konkretiserades de svenska idéerna i regeringskonferensen och lade fram ett förslag till fördragsändringar i syfte att stärka grunden för samarbetet om sysselsättning. Resultatet av regeringskonferensen är en betydande framgång för svensk del. Enighet nåddes om att förstärka målformuleringarna om sysselsättning i fördragen och att föra in en ny avdelning om sysselsättning i EG-fördraget, i vilken en procedur för samordning och övervakning av sysselsättningspolitiken läggs fast. Förhandlingsresultatet har stora likheter med det svenska förslaget. Mål Målen i fördragen stärks, dels genom att artikel B i Fördraget om Europeiska unionen och artiklarna 2 och 3 i EG-fördraget ändras, dels genom målangivelser i den nya avdelningen. Ändringarna innebär bl.a. att medlemsstaterna och gemenskapen skall arbeta för en samordnad strategi för sysselsättning. Sysselsättningen skall beaktas vid utformningen och genomförandet av all gemenskapspolitik. Frågan ges därmed en mer framträdande plats i gemenskapens arbete. Samordning och övervakning I en central formulering i den nya avdelningen slås det fast att medlemsländerna skall betrakta främjandet av sysselsättningen som en fråga av gemensamt intresse och samordna sina åtgärder på området inom rådet. Gemenskapen skall medverka till att målen om en hög sysselsättningsnivå uppnås genom att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna samt stödja och vid behov komplettera deras åtgärder, som de enskilda medlemsstaternas befogenheter skall respekteras. Fördragsändringen innebär inte att sysselsättningspolitiken skall harmoniseras på gemenskapsnivå. Huvudansvaret för sysselsättningspolitiken kommer fortsatt att ligga hos medlemsstaterna. Därmed behandlas sysselsättningspolitiken på ett sätt som motsvarar andra delar av den ekonomiska politiken. Detta ligger i linje med regeringens uppfattning att övervakningen av sysselsättningspolitiken skall ges samma tyngd och konkretion som den som tillämpas på övrig ekonomisk politik. Det fördragsfästa förfarandet ålägger att en gång ge sysselsättningsfrågan en grundlig behandling. Europeiska rådets överväganden skall baseras på en gemensam rapport från rådet och kommissionen om sysselsättningsläget i gemenskapen. Rådet skall på grundval av Europeiska rådets slutsatser lägga fast riktlinjer för sysselsättningspolitiken. De skall stämma överens med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken enligt artikel 103.2 i EG-fördraget. Med utgångspunkt från sysselsättningsriktlinjerna skall rådet på grundval av medlemsstaternas rapporter och kommentarer från sysselsättningskommittén utvärdera hur sysselsättningspolitiken genomförts i medlemsstaterna. Om rådet efter denna granskning bedömer att så är lämpligt kan det på rekommendation av kommissionen lämna rekommendationer till enskilda medlemsstater. Stödåtgärder Rådet skall även kunna besluta om så kallade stödåtgärder för att främja samarbete mellan medlemsstaterna och stödja deras arbete på sysselsättningsområdet. Stödåtgärderna åsyftar främst informations- och erfarenhetsutbyte, särskilt genom pilotprojekt. Vad som avses är tämligen begränsade insatser och inte finanspolitiska stimulanser eller gemensamma åtgärder i sysselsättningsskapande syfte. Inte heller skall någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar äga rum. Varaktigheten av dessa åtgärder skall inte överstiga . En rådgivande sysselsättningskommitté med två representanter från varje medlemsstat respektive kommissionen skall inrättas för att främja en sammanhållen syn på och en bättre samordning av sysselsättningspolitiken mellan medlemsstaterna. Kommittén skall samråda med arbetsmarknadens parter. 11.1.2 Resolutionen om tillväxt och sysselsättning Europeiska rådets möte i antog en resolution om tillväxt och sysselsättning. Resolutionen innehåller följande huvudelement: förstärkt samordning av sysselsättningspolitiken i de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik, omgående tillämpning i så stor utsträckning som möjligt av förfarandena i den nya avdelningen om sysselsättning, en granskning av all relevant befintlig gemenskapspolitik från sysselsättningssynpunkt, ytterligare ansträngningar för att fullborda den inre marknaden, Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden utvidgar sin verksamhet till områden som bedöms viktiga för sysselsättningen. För att bibehålla dynamiken när det gäller att främja ekonomisk tillväxt och bekämpa arbetslösheten beslutade att hålla ett extra möte om sysselsättning under det luxemburgska ordförandeskapet . Vidare riktade en uppmaning till rådet att söka se till att relevanta bestämmelser i den nya avdelningen om sysselsättning börjar tillämpas. 11.2 Resultatet av Europeiska rådets extra möte i Resultaten av sysselsättningstoppmötet visar redan nu betydelsen av de nya fördragsbestämmelserna om sysselsättning. Redan innan fördraget träder i kraft har förutsättningar skapats för att bestämmelserna skall få genomslag i praktiken. Bl.a. antog slutsatser om sysselsättningsriktlinjer och angav en konkret uppföljning av dessa. ställde sig också bakom Europeiska investeringsbankens sysselsättningsinitiativ. 11.2.1 Tillämpningen av den nya avdelningen om sysselsättning i fördraget Överenskommelsen vid sysselsättningstoppmötet i gör det möjligt att i praktiken genomföra en ordning motsvarande Amsterdamfördragets bestämmelser om samordning av medlemsstaternas sysselsättningspolitik med början 1998. Denna samordning skall ske på grundval av gemensamma riktlinjer för sysselsättningen. Riktlinjerna bygger på erfarenheterna från den multilaterala övervakningen av den ekonomiska politiken. Vid samordningen skall hänsyn tas till skillnader mellan förhållandena i EU:s medlemsstater. Riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 1998 presenterade kommissionen ett förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Innan förslaget förelades Europeiska rådets möte i var det föremål för behandling i och rådet för arbetsmarknads- och socialministrar. i ställde sig i stora delar bakom kommissionens förslag och enades kring målformuleringar för medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Riktlinjerna för denna politik kan delas in i fyra huvudområden: Att förbättra anställbarheten genom att angripa ungdomsarbetslösheten och förebygga långtidsarbetslösheten samt att gå från passiva till aktiva åtgärder, bl.a. genom kraftfulla satsningar på utbildning. Att utveckla företagarandan det skall bli lättare att starta och driva företag genom att skapa klara, stabila och tillförlitliga bestämmelser. Skattesystemen skall bli gynnsammare för sysselsättningen. Att uppmuntra företagens och de anställdas anpassningsförmåga genom att främja moderniseringar av arbetsorganisationen och arbetsformerna. Att stärka jämställdhetspolitiken genom att angripa diskriminering mellan män och kvinnor samt att göra det möjligt att förena yrkesliv och familjeliv. Funktionshindrade personers inträde i yrkeslivet skall främjas. antog rådet för arbetsmarknads- och socialministrar en resolution på förslag av kommissionen. Resolutionen anger riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik i linje med ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i . 11.2.2 Europeiska investeringsbankens handlingsprogram Vid Europeiska rådets möte i uppmanades Europeiska investeringsbanken (EIB) att öka sina ansträngningar för att skapa sysselsättning i unionen genom ökade investeringar. Resultatet blev Special Action Programme som innebär att banken vidgar sitt utlåningsmandat. De nya sektorerna man därmed ges möjlighet att investera i är utbildning och sjuk- och hälsovård. Därutöver kommer banken att öka sitt engagemang i projekt som är miljöskyddande samt i de stora infrastrukturprojekt som ingår i de transeuropeiska näten. Som en tredje komponent kommer EIB, tillsammans med Europeiska investeringsfonden, att bli aktiva på riskkapitalmarknaden i medlemsländerna. Detta handlingsprogram möjliggör en ökad utlåning på 10 miljarder ecu . Kostnaderna finansieras med bankens egna resurser. 11.2.3 Transeuropeiska nät (TEN) Utbyggnaden av de transeuropeiska näten är ett av de främsta medlen för att stärka den europeiska konkurrenskraften och därmed sysselsättningen. I syfte att stimulera genomförandet av TEN redovisade en grupp bestående av transportministrarnas personliga representanter samt företrädare för banker och industri en rapport med förslag till åtgärder för att underlätta privat medfinansiering (s.k. Private-public partnerships, PPP) av infrastrukturprojekt inom transportområdet. Rapportens förslag kommer att fungera som utgångspunkt då man arbetar vidare med finansieringsproblematiken kring TEN. 11.2.4 Rapporter om sysselsättningen 1997 Den gemensamma rapporten om sysselsättning Vid Europeiska rådets möte i fastställdes förfaranden för övervakning av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Länderna ombads utarbeta fleråriga nationella sysselsättningsprogram som underlag till en gemensam rapport. Den gemensamma rapporten om sysselsättning sammanställs av kommissionen och rådet i dess sammansättning av ekonomi- och finansministrar respektive av arbetsmarknadsministrar för att följa sysselsättningsutvecklingen och övervaka medlemsstaternas politik på området. läggs rapporten fram för godkännande inför Europeiska rådets möte . har tre gemensamma rapporter om sysselsättning presenterats. Den första lades fram i . Den andra rapporten om sysselsättning presenterades vid toppmötet i och den tredje vid toppmötet i . Inför Europeiska rådets möten i och i framlades interimsrapporter. Årets gemensamma rapport om sysselsättning vilken förelades Europeiska rådets extra möte i har även baserats på underlag från EU:s stats- och regeringschefer ställda till premiärminister . Utifrån de nationella sysselsättningsprogrammen och breven ställda till Juncker beskrivs och utvärderas medlemsstaternas politik. Därtill presenteras goda exempel på sysselsättningspolitik i syfte att belysa framgångsrika åtgärder och möjligheten att genomföra dem i andra medlemsstater. Rapporten betonar behovet av att bedriva en enhetlig och samordnad politik i sysselsättningsfrågan. I enlighet med Europeiska rådets slutsatser från (1995) framhålls vikten av att bekämpa långtidsarbetslösheten och ungdomsarbetslösheten samt att skapa lika villkor för kvinnor och män på arbetsmarknaden. För att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt omnämns i första hand en omallokering av resurser till aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Andra viktiga inslag är effektivisering av skattesystem och lönepolitik. Rapporten framhåller vikten av flexibilitet för att bemöta strukturella förändringar samt pekar på den växande rollen för lokala initiativ.