prop · GL03156 · 1998-01-01 00:00:00 — Närstående rättighetshavare har motsvarande rättigheter En utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk får inte utan hans samtycke tas upp på en grammofonskiva, en film eller en annan anordning genom vilken det kan återges (45 § upphovs- rättslagen). Ett framförande som har tagits upp på en anordning genom vilken det kan återges får inte utan konstnärens samtycke föras över från en sådan anordning till en annan . Sålunda har t.ex. de skådespelare och de musiker vars framföranden finns på en film- inspelning rätt att bestämma vilka villkor som skall gälla för exemplarframställning. En grammofonskiva, en film eller en annan anordning på vilken ljud eller rörliga bilder har tagits upp får inte utan framställarens samtycke eftergöras (46 § upphovsrättslagen). Med uttrycket framställare avses den som har anordnat upptagningen, t.ex. en skivproducent. En ljudradio- eller televisionsutsändning får inte utan radio- eller TV- företagets samtycke tas upp på en anordning genom vilken den kan återges (48 § upphovsrättslagen). En utsändning som har tagits upp på en anordning genom vilken den kan återges får inte utan företagets samtycke föras över från en sådan anordning till en annan . Samma rätt till exemplarframställning gäller för fotografer som för upphovsmän (49 a § upphovsrättslagen). Inskränkningen om rätt till kopiering för enskilt bruk i 12 § upphovsrättslagen gäller också i fråga om närstående rättighetshavares ensamrätter. Den tekniska utvecklingen har i viss mån ändrat förutsättningarna I enlighet med vad som har nämnts är utgångspunkten för den upphovsrättsliga lagstiftningen att alster av andligt skapande skall skyddas för att den sociala, kulturella och ekonomiska utvecklingen skall främjas. Ensamrätten tjänar som en stimulans för detta skapande och är inte sällan en grundläggande förutsättning för dyrbara investeringar som måste göras för produktionen av olika typer av verk, t.ex. filmer och TV- program. En viktig del av upphovsrätten är rätten att bestämma över framställning av exemplar av verket. Denna ensamrätt gör det möjligt för upphovsmannen att ingripa mot olovlig kopiering av verket. Inskränkningen i 12 § upphovsrättslagen gör det dock möjligt att utan tillstånd från upphovsmannen och utan ersättning till denne t.ex. göra bandinspelningar av musik, filmer och videogram antingen från en annan inspelning eller från radio eller TV. Den tekniska utvecklingen har i viss mån ändrat förutsättningarna för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk jämfört med hur det var när 12 § upphovsrättslagen infördes. Nutida kopieringsteknik gör det möjligt att snabbt och billigt framställa kopior av mycket hög kvalitet. Detta gäller för den teknik som finns allmänt tillgänglig men ännu mera för den kommande digitala tekniken. Med digital cd-inspelnings- utrustning kan exakta kopior göras av cd-skivor. finns det ljud- inspelningsutrustning i nästan varje hushåll och även hushållens tillgång till videobandspelare har ökat starkt. har mellan 200 000 och 300 000 videoapparater sålts . Den totala hushållstäckningen av videoapparater har uppskattats till . I har sålts nästan 10 miljoner ljudband och drygt 10 miljoner videoband . Mer än 20 miljoner cd- skivor har sålts . Det är allmänt erkänt att den alltmera ökande privatkopieringen av musik och videogram påverkar rättighetshavarnas situation. konkurrerar de privat framställda exemplaren i viss utsträckning med det av ensamrätten täckta kommersiella mångfaldigandet. Rättighetshavarna riskerar att förlora inkomster eftersom försäljningen av exemplar av vissa typer av verk och prestationer minskar. Därför har man i många länder infört regler om rätt till ersättning i anledning av framställning av kopior för enskilt bruk, s.k. kassett- ersättning. 5.2 Ersättningsordningar i andra länder Allmänt I många europeiska länder finns lagstiftning om kassettersättning. finns sådan rätt till ersättning i de flesta länder inom EU, nämligen i , , , , , , , , , och . Liknande system finns i bl.a. , och . I finns en ersättningsordning för digitala ljud- och video- band (men inte för analoga sådana). Också i finns en ersättningsordning för digitala (men inte analoga) ljud- och videoband samt för inspelningsapparatur för sådana inspelningar. I vissa länder finns offentligrättsliga skatte- eller avgiftsordningar med samma syfte, bl.a. i . I samtliga europeiska länder med kassettersättning läggs ersättningen på både ljud- och videoband. I , , , , , och finns dessutom en ersättning på utrustning för inspelning av ljud eller bild. I samtliga länder ligger betalningsskyldigheten på tillverkaren eller importören i en eller annan form. När det gäller framställande av krav på ersättning gäller i samtliga länder att ersättningen får krävas in endast av en organisation som företräder ett flertal upphovsmän och att ersättningen alltså inte får krävas in av de enskilda rättighetshavarna. I några länder finns ett etablerat samarbete mellan tullmyndigheterna och den organisation som får kräva in ersättningen. I lämnar tullmyndigheterna underrättelser om importerat bandmaterial till organisationen och dessa myndigheter får inte lämna över bandmaterialet till importören innan denne kan visa att betalning har skett till organisationen eller säkerhet har ställts hos organisationen eller denna eljest har gett sitt tillstånd till att varan överlämnas till importören. På uppbär tullmyndigheterna ersättningen för importerat material och redovisar denna till organisationen. I skall importören underrätta tullmyndigheterna om skedd import. Dessa myndigheter lämnar i sin tur uppgifter om importen till patentverket som sedan underrättar organisationen. I är tullmyndigheterna skyldiga att rapportera all import av ersättningspliktigt material till organisationen. I vissa länder finns föreskriven en skyldighet för tillverkare och importörer att underrätta vederbörande organisation om tillverkning och import. En sådan skyldighet föreligger i , , och . I det följande beskrivs, på grundval av tillgängliga uppgifter, några av ersättningssystemen närmare. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer den upphovsman vars verk har sänts ut i radio eller television eller har givits ut på fonogram, film, videogram eller liknande anordning. Den som yrkesmässigt framställer eller inför de aktuella upptagningsanordningarna är skyldig att betala ersättningen. Ersättningsskyldighet inträder inte vid icke yrkesmässig, dvs. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar en väsentlig andel av upphovsmännen och som kultur- ministern har godkänt. Den som är ersättningsskyldig, dvs. den som yrkesmässigt framställer eller inför anordningar, skall anmäla sig hos den organisation som på upphovsmännens vägnar kräver in ersättningen. Ersättningsunderlaget bestäms sedan efter redovisning. Den som är ersättningsskyldig skall (men annan period kan avtalas) redovisa antalet anordningar som under månaden sålts eller på annat sätt lämnats ut och anordningarnas speltid samt senast då betala ersättningen. Även anordningar som används i egen verksamhet skall räknas med i ersättningsunderlaget. Den ersättningsskyldige skall i underlaget redovisa men får avräkna anordningar som lämnats ut till en annan anmäld verksamhet, anordningar som förts ut ur landet, anordningar som skall användas för professionella ändamål (inbegripet undervisningsändamål) och anordningar som skall användas för framställning av upptagningar för syn- eller hörselskadade. Om ersättning betalas trots att anord- ningarna egentligen hade kunnat räknas av i ersättningsunderlaget, har den ersättningsskyldige i vissa fall rätt att kräva ersättningen åter av organisationen. Detta gäller i de fall där anordningarna yrkesmässigt förts ut ur landet, där anordningarna använts för professionella ändamål (inbegripet undervisningsändamål) och där anordningarna använts för framställning av upptagningar för syn- eller hörselskadade. Organisa- tionen skall utbetala ersättningen till de berättigade, så långt som möjligt i överensstämmelse med den kopiering som faktiskt sker. En tredjedel av ersättningen skall dock inte fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovs- männen. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer, för framställare av ljudupptagningar och för framställare av fotografiska bilder. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer upphovsmän. Rätten kan göras gällande gentemot den som framställer eller importerar ljud- eller videoband eller liknande anordningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Om någon av dessa inte har betalat ersättningen, kan rätten göras gällande gentemot återförsäljaren. Återförsäljaren får sedan kräva ersättningen av fram- ställaren eller importören. Ersättningen fastställs genom förhandlingar mellan och organisationer som företräder upphovsmän och organisationer som företräder ersättnings- skyldiga. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar ett flertal av upphovsmännen och som undervisnings- ministern har godkänt. Organisationen skall utbetala ersättningen till de berättigade. av ersättningen skall dock inte fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovsmännen i enlighet med vad ministeriet bestämmer. Ersättningen skall återbetalas bl.a. vid export av anordningar, vid sådan användning av anordningarna som inte omfattas av möjligheten till framställning av exemplar för enskilt bruk och vid användning av syn- eller hörselskadade. Lagstiftningen innehåller detaljerade regler om tullkontroll, anmälningsskyldighet, förfallodagar, redovisningsskyldighet, straffansvar m.m. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer och för framställare av ljudupptagningar. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer den upphovsman vars verk har sänts ut i radio eller television eller har givits ut på fonogram, film, videogram eller liknande anordning. Rätten kan göras gällande gentemot den som förvärvsmässigt framställer eller importerar ljud- eller videoband eller liknande anordningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar ett flertal av upphovsmännen och som kulturministeriet övervakar. Organisationen skall utbetala ersättningen till de berättigade. Viss del av ersättningen skall dock inte fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovsmännen i enlighet med vad som anges i organisationens stadgar. Det finns inte några bestämmelser om återbetalning av ersättningen; frågan löses genom avtal mellan kulturministeriet och organisationen. Lagstiftningen innehåller detaljerade regler om tullkontroll, anmälningsskyldighet, redovisnings- skyldighet, straffansvar m.m. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer och för framställare av ljudupptagningar och bildupptagningar. En rätt till ersättning är också knuten till försäljning av inspelnings- utrustning. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer den upphovsman vars verk har tagits upp på ljudanordningar. Rätten kan göras gällande gentemot den som förvärvsmässigt framställer eller importerar ljud- eller videoband eller liknande anordningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Ersättnings- skyldigheten inträder när den ersättningsskyldige släpper ut anord- ningarna på marknaden. Rätten kan göras gällande endast av en organisa- tion som representerar en väsentlig andel av upphovsmännen. Organisa- tionen skall utbetala ersättningen till de berättigade i överensstämmelse med den kopiering som faktiskt sker. En fjärdedel av ersättningen skall dock inte fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovsmännen. Ersättningen skall återbetalas bl.a. vid förvärvsmässig export av anordningar, vid pro- fessionell användning och vid användning av syn- eller hörselskadade. Lagstiftningen innehåller regler om straffansvar. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer och för framställare av ljudupptagningar. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer upphovsmännen. Rätten kan göras gällande gentemot den som förvärvsmässigt framställer eller importerar ljud- eller videoband eller liknande anordningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Ersättningsskyldigheten inträder när den ersättningsskyldige säljer anordningarna till grossister. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar en väsentlig andel av upphovsmännen och som kontrolleras av regeringen. Organisationen skall utbetala ersättningen till de berättigade. En tjugondel av ersättningen skall dock inte fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovsmännen. Ersättning skall inte betalas för professionell användning av anordningarna. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer, för framställare av ljudupptagningar och för framställare av bildupptag- ningar. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer upphovsmännen. Rätten kan göras gällande gentemot den som förvärvsmässigt framställer eller importerar ljud- eller videoband eller liknande anordningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Ersättningen bestäms av en särskild kommission med företrädare för berörda parter. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar en väsentlig andel av upphovsmännen och som justitieministeriet har godkänt. Organisationen skall utbetala ersättningen till de berättigade. Det finns inte några bestämmelser om återbetalning av ersättningen. Organisationer av rättighetshavare och organisationer av användare har avtalat att ersättning inte skall betalas i vissa fall. Motsvarande rätt till ersättning finns för närstående rättighetshavare. Lagstiftning om kassettersättning genomfördes . Rätt till ersättning tillkommer den upphovsman vars verk är av sådant slag att det är troligt att exemplar av verket kommer att framställas genom inspelning från radio eller television eller överföring från ljud- eller bildanordningar till andra sådana anordningar. Rätten till ersättning gäller både inspelningsutrustning och tomband. Rätten kan göras gällande gentemot den som förvärvsmässigt framställer eller importerar inspelningsutrustning och ljud- eller videoband eller liknande anord- ningar på vilka ljud eller bilder kan tas upp. Krav kan också under vissa förutsättningar framställas mot återförsäljarna. Ersättningen bestäms efter överläggningar mellan regeringen och berörda parter. Rätten kan göras gällande endast av en organisation som representerar en väsentlig andel av upphovsmännen och som det tyska patentverket har godkänt. Organisationen skall utbetala ersättningen till de berättigade. Lagstift- ningen reglerar inte fördelningen av ersättningen. Det är inte heller föreskrivet att ett visst belopp av ersättningen inte skall fördelas mellan rättighetshavarna utan användas för att stödja ändamål som är gemensamma för upphovsmännen. Ersättningen skall inte utgå om det med hänsyn till omständigheterna är troligt att utrustningen eller anordningarna inte skall användas för exemplarframställning för enskilt bruk. Ytterligare undantag gäller till följd av avtal mellan organisationer av rättighetshavare och organisationer av användare. Lagstiftningen innehåller detaljerade regler om anmälningsskyldighet och redovisnings- skyldighet. Motsvarande rätt till ersättning finns för utövande konstnärer och för framställare av ljudupptagningar och bildupptagningar. 5.3 Införande av kassettersättning Regeringens förslag: Det skall införas bestämmelser om kassett- ersättning i upphovsrättslagen. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Det helt övervägande antalet remissinstanser har tillstyrkt promemorians förslag eller lämnat det utan någon invändning. Några remissinstanser, bl.a. , och , har avstyrkt förslaget eller ställt sig tveksamma till det, och ett par remissinstanser har förordat att man i vart fall avvaktar och ser om kommer med något förslag till direktiv om kassettersättning. Skälen för regeringens förslag: Den inskränkning i upphovsrätten som enligt 12 § upphovsrättslagen gäller för framställning av exemplar för enskilt bruk är väl förenlig med och våra andra internationella åtaganden på området. Att var och en som huvudregel skall få framställa enstaka exemplar av verk för enskilt bruk är ett av de grundläggande inslagen i den svenska upphovsrätten. De skäl som anfördes vid införandet av bestämmelsen har stor bärkraft än . Denna inskränkning för enskilt bruk bör enligt regeringen göras mera restriktiv endast om det verkligen finns tungt vägande skäl för det. Det förhållandet att vissa upphovsmän och andra rättighetshavare förlorar inkomster eftersom försäljningen av t.ex. cd-skivor och videofilmer minskar utgör i sig inte anledning att skärpa förutsättningarna för tillämpningen av 12 §. Allmänheten måste ha rimliga möjligheter att utnyttja den digitala tekniken också för kopiering för enskilt bruk. Det är visserligen riktigt, så som och har framhållit i sina remissyttranden, att marknads- priset på t.ex. cd-skivor allmänt sett kan påverkas av möjligheten till privatkopiering, varför upphovsmannen skulle kunna sägas få en viss ersättning för kopieringen genom det pris som konsumenterna betalar. är det, så som många andra remissinstanser har framhållit, uppenbart att ett omfattande utnyttjande sker utan att rättighetshavarna får någon ekonomisk kompensation för det. Från har tydligt markerats att frågan om införande av en kassettersättning är angelägen och att man där utgår från att regeringen med beaktande av kraven på en effektiv uppbörds- ordning återkommer till med lagstiftningsförslag (bet. 1992/93:LU44). Regeringen, som kan ställa sig bakom bedömningen att frågan är angelägen, anser att det går att utforma ett ersättningssystem så att man uppfyller kraven på en effektiv uppbördsordning. Det bör tilläggas att det mesta talar för att inte inom överskådlig tid kommer att lägga fram något förslag om harmonisering av de olika ersättnings- ordningar som finns i EU:s medlemsstater. Regeringen föreslår alltså att det införs bestämmelser om kassettersättning. Följande utgångspunkter måste därvid gälla. Helt avgörande är att man upprätthåller en balans mellan de olika intressen som gör sig gällande. Vid bestämmandet av rättens närmare utformning måste rättighetshavarnas individuella intressen vägas mot de samhällsintressen som kan vara av betydelse, varvid särskild hänsyn måste tas till konsumenterna. Under inga förhållanden får ersättnings- systemet ges en utformning som kunde innebära en orimlig belastning på konsumenterna. Det måste vidare beaktas att den grundläggande tanken med en upphovsrättsligt förankrad rätt till ersättning för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk är att i viss mån kompensera upphovsmannen för detta tillåtna förfogande över hans verk. I en del länder har ersättningen fått en utformning som i vissa avseenden har drag av en offentligrättslig avgiftsordning. Man bör undvika sådana lösningar och i stället välja en rent upphovsrättslig, dvs. civilrättslig, utformning. En utgångspunkt för utformningen av rätten måste således vara att det är fråga om en reglering som rör enskildas inbördes rättsförhållanden. Det innebär i detta fall bl.a. att lagen bör ge de grundläggande reglerna om ersättningsrätt men att systemet så långt som möjligt skall utformas så att de enskilda genom avtal själva kan bestämma den närmare innebörden av sina inbördes rättigheter och skyldigheter. Likaså skall utgångsläget, precis som vid annan civilrättslig reglering, vara att det är parternas sak att i vanlig ordning själva bevaka sina rättigheter enligt lag och träffade avtal. Av den civilrättsliga utformningen följer också att vissa frågor kan lösas med tillämpning av allmänna obligationsrättsliga grundsatser. Lagen skall inte ställa upp fler föreskrifter än som verkligen bedöms vara nödvändigt. Likaså måste den närmare utformningen av ersättningsrätten vara klar och enkel och passa in i det upphovsrättsliga systemet och rättsordningen i övrigt. Det är nödvändigt att man undviker en byråkratisk ordning. Erfarenheten från vissa andra länder visar att den risken finns, men den visar också att det går att skapa en rimlig ordning. måste det finnas ett smidigt och effektivt system för att göra gällande krav på ersättning. Systemet skall utformas så att seriösa, ersättningsbetalande aktörer inte drabbas av en konkurrensnackdel i förhållande till dem som är beredda att kringgå reglerna. I kravet på en obyråkratisk ordning ligger också att systemet skall vara kostnadseffektivt ur samhällelig synvinkel och att således systemets kostnader i stort skall stå i en rimlig proportion till förväntade intäkter. Upphovsrätten är ett rättsområde där det traditionellt har funnits likartad lagstiftning i de nordiska länderna. Det är värdefullt att vi behåller denna rättslikhet. En likartad lagstiftning har praktisk betydelse för det kulturella utbytet i och handeln mellan de nordiska länderna. Att vi har liknande regler i kan också avgöra om vi får gehör för särskilda nordiska lösningar t.ex. vid utformningen av ett eventuellt framtida harmoniserat ersättningssystem inom EU. Ytterligare en grundläggande förutsättning vid den närmare utformningen av ersättningen måste således vara att man kan uppnå så stor nordisk rättslikhet som möjligt på området. 5.4 Rättens närmare utformning Regeringens förslag:. Ersättning skall betalas för anordningar på vilka ljud eller rörliga bilder kan tas upp och som är särskilt ägnade för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk. Vissa sådana anordningar skall undantas från ersättningsrätten, bl.a. anordningar som skall användas för syn- eller hörselskadade. Ersättningen skall betalas av näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet tillverkar eller importerar anordningarna. Rätten till ersättning skall tillkomma upphovsmän till skyddade verk som sänds ut i ljudradio eller television eller som har tagits upp på anordningar genom vilka de kan återges. Även utövande konstnärer, framställare av ljudupptagningar, framställare av upptagningar av rörliga bilder och fotografer skall ha rätt till ersättning. Ersättningen skall vara för varje möjlig upptagningsminut, dock högst för varje anordning. Rätten till ersättning skall kunna göras gällande endast av sådana organisa- tioner som företräder ett flertal ersättningsberättigade rättighetshavare. Organisationen skall bestämma hur ersättningen skall fördelas mellan de ersättningsberättigade. Ersättningsskyldiga näringsidkare skall anmäla sig hos en organisation och lämna redovisning till denna. Rätten till kassettersättning skall tillämpas på verk och prestationer med anknytning till EES-området. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: När det gäller den närmare utformningen av ersättningsrätten har samtliga remissinstanser tillstyrkt eller lämnat utan någon invändning förslaget att ersättning skall utgå för anordningar på vilka ljud eller rörliga bilder kan tas upp och som är särskilt ägnade för framställning av exemplar av verk för enskilt bruk. Några remiss- instanser, bl.a. och i , har dock föreslagit en bredare utformning av föremålet för ersättningsrätten, och några remissinstanser som företräder rättighets- havare har föreslagit att även ren inspelningsapparatur skall omfattas. Förslaget att vissa anordningar för syn- och hörselskadade skall undantas från ersättningsrätten har i stort sett gillats av remissinstanserna.