prop · GL0347 · 1998-01-01 00:00:00 — Att eventuellt göra skyddszonen beroende av en aktiv åtgärd från företagets sida är meningslöst eftersom behovet finns för samtliga bearbetningskoncessioner. Det innebär att företagen i sådana fall närmast rutinmässigt kommer att ansöka om skyddszon. För att driva på prospekteringsarbetet och för att underlätta för de gruvföretag som bedriver prospektering i separata bolag bör det införas en möjlighet för tillståndshavaren att medge att undersökningstillstånd inom skyddszon beviljas till annan. Risken för att ett företag börjar handla med rättigheter inom skyddszonen bedöms som mycket liten. Fördelarna med en skyddszon överväger därför nackdelarna. Förtydligande av minerallagens regler om miljöskydd Bakgrund I minerallagen finns det inte några särskilda miljökrav för under- sökningstillstånd. Det har sin bakgrund i att undersökningsarbete i all- mänhet inte ger några påtagliga effekter på naturmiljön. Minerallagen reglerar inte heller all påverkan i samband med prospektering efter eller utvinning av . De övriga lagar som gäller för detta område är bl.a. (1987:10), lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., naturvårdslagen (1964:822), kulturminneslagen (1988:950) och miljöskyddslagen (1969:387). Undersökningstillstånd för olja, gas, diamant och kol skall enligt minerallagen förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt. I 3 kap. minerallagen regleras frågan om hur undersökningsarbeten får bedrivas. Hinder mot undersökningsarbeten i vissa områden finns införda i 6 och 7 §§. Det har framkommit att tveksamhet råder om och bergmästaren kan villkora ett medgivande enligt 3 kap. 6 och 7 §§ minerallagen. Av 6 § framgår att undersökningsarbeten inte får äga rum i nationalpark eller område som statlig myndighet begärt skall avsättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som meddelats beträffande naturreservat. För undersökningsarbeten i de obrutna fjällområdena krävs att lämnar medgivande. Paragrafen innehåller inte någon uppgift om vad skall beakta när den lämnar ett medgivande. Regeringens förslag Regeringens förslag: Ett medgivande av en länsstyrelse eller av bergmästaren enligt 3 kap. 6 respektive 7 § minerallagen får vill- koras. När det gäller undersökningsarbeten i de obrutna fjäll- områdena införs en bestämmelse om att ett medgivande i dessa områden skall kombineras med de villkor som behövs för att förhindra att påtaglig skada uppkommer för områdets natur- och kulturvärden. Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: i och kommun menar att det klart måste framgå att och berg- mästaren kan föreskriva villkor till skydd för natur, kultur och miljö. kommun anser vidare att det är viktigt att i dessa sammanhang tillvarata de lokala myndigheternas kunskaper. anser att medgivande skall kombineras med de villkor som behövs för att förhindra att skada uppkommer på natur, kultur och miljö. SGU och är positiva till att och berg- mästaren villkorar medgivande till undersökningsarbete enligt 3 kap. 6 och 7 §§ minerallagen. Beträffande de obrutna fjällområdena anser SGU att någon särbehandling av dessa områden inte behöver införas. Mirab är starkt kritiskt till detta förslag. Skälen för regeringens förslag: Prospektering är ett långsiktigt och kostnadskrävande arbete som är beroende av stabila och tydliga regler. Det är därför viktigt att det inte råder någon tvekan om vilka miljö- aspekter som måste uppmärksammas i samband med tillståndsgivning enligt minerallagen. Det underlättar även för prospektörerna att tidigt i sitt arbete bli medvetna om vissa områdens känsliga karaktär. Prospektering efter bedrivs vanligen på sådant sätt att den inte avsätter några påtagliga spår i miljön. De undersökningar som bedrivs in- om ett undersökningstillstånd är t.ex. geologiska, geofysiska och geo- kemiska analyser. Dessa kan utföras från flygplan, på marken, i borrhål samt i laboratorier. Prospektörernas ökande användning av geografiska informationssystem (GIS), t.ex. positionering med hjälp av bl.a. satel- liter, leder till att påverkan på omgivningen ytterligare kommer att mins- ka. Regeringen delar utredarens mening att ett medgivande till under- sökning i de obrutna fjällområdena skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att skydda områdets natur- och kulturvärden. Genom in- förandet av en sådan bestämmelse elimineras osäkerheten om länsstyrel- sens rätt enligt 3 kap. 6 § minerallagen att villkora sitt medgivande. Ändringen innebär att ett medgivande skall förenas med villkor om det behövs för att förhindra att påtaglig skada uppkommer. Undersökningsarbete bör mot bakgrund av dess ringa miljöpåverkan normalt även kunna bedrivas i områden som avses i 3 kap. 5 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., de s.k. obrutna fjäll- områdena. medgivande kan för att minimera påverkan från prospektering t.ex. lämnas under förutsättning att vissa arbeten sker då marken är frusen. Andra villkor som kan föreskriva är sådana som behövs för att skydda allmänna intressen. Ett förtydligande bör också göras beträffande bergmästarens möjlighet att förena sitt medgivande enligt 3 kap. 7 § minerallagen med nödvändiga villkor. Skyldighet för en tillståndshavare att redovisa resultat Bakgrund Enligt minerallagen är den som yrkesmässigt innehar undersöknings- tillstånd skyldig att till bergmästaren redovisa vilka undersökningar som utförts. Däremot finns det ingen skyldighet att redovisa resultat av under- sökningarna. Den nuvarande skyldigheten enligt 14 kap. 3 § minerallagen innebär att när ett undersökningstillstånd upphör utan att bearbetnings- koncession meddelas inom undersökningsområdet så skall en redovis- ning över utförda undersökningsarbeten senast inom en månad lämnas till bergmästaren. Redovisningen skall innehålla en karta över området och ange vem som utfört undersökningen, vilken typ av undersöknings- arbeten som utförts, hur omfattande undersökningen har varit och vem som förvarar undersökningsresultaten. Regeringen föreslog i prop. 1995/96:108 om ändring i minerallagen att rapporteringsskyldighet för resultat skulle införas för yrkesmässiga prospektörer. Regeringen återkallade emellertid sin proposition. Frågan överlämnades för bedömning i ett vidare sammanhang till den särskilda utredaren om statens roll för främjande av den svenska gruvnäringens utveckling. Regeringens förslag Regeringens förslag: En skyldighet att redovisa resultat i form av rådata införs för sådana yrkesmässiga undersökningstillstånd som inte leder till bearbetningskoncession. Resultatet skall inlämnas till bergmästaren senast . Utredarens förslag: Överenstämmer huvudsakligen med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är till övervägande del posi- tiva till förslaget. Flera remissinstanser, bl.a. Delegationen för utländska investeringar i (), i och understryker vikten av att rapporteringsskyldigheten avser rådata. säger sig inte vara avvisande till en utökad rapporteringsskyldighet under förutsättning att den inte medför negativa effekter för en seriös och långsiktig prospektering. Gruvföre- ningen har framfört ett eget förslag till rapportering som bl.a. betonar behovet av en stark kontrollfunktion. Skälen för regeringens förslag: Den som fått tillåtelse att göra under- sökningar på annans mark bör dela med sig av den kunskap som erhållits i samband med undersökningen om denna inte leder till bearbet- ningskoncession. Skyldigheten att lämna resultat är inte ny. De tillstånd för prospektering efter olja och gas som gavs enligt lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter var förenade med villkor om resultatredovis- ning. Bl.a. vid oljeprospekteringen på lämnades kontinuerligt detaljerade rapporter om prospekteringen till SGU. Internationellt är det relativt vanligt med viss resultatrapportering. Det gäller framför allt de stora gruvländerna och men även länder i vår närhet, såsom , och . Formerna för rapporteringen skiljer sig åt mellan länderna. En viktig åtgärd som bidrar till spridningen av den geologiska informationen är att införa en skyldighet att redovisa rådata från resul- taten av utförda undersökningsarbeten. Det innebär redovisning av data i form av t.ex. mätvärden. Geokemiska och geofysiska resultat redovisas som analysvärden. Geologiska observationer redovisas utan tolkningar. Den geologiska karteringen av borrkärnor skall redovisas, liksom vilka mätningar som gjorts i borrhål. Var malm kan förekomma behöver inte i något sammanhang redovisas. En grundläggande förutsättning för en framgångsrik gruvindustri är en effektiv prospektering som leder fram till nya fyndigheter. För att bidra till effektiviteten i prospekteringen och spridningen av geologisk in- formation är det rimligt att lämna resultat från undersökningsarbeten när dessa upphör utan att bearbetningskoncession har meddelats. Det är viktigt att skyldigheten att lämna resultat inte hämmar prospek- teringsviljan eller lägger en alltför stor börda på seriösa prospektörer. Resultatrapporteringen bör om möjligt göras i digital form och inlämnas till bergmästaren inom av , dels för att möjliggöra för prospektörerna att sammanställa materialet, dels för att driva på rappor- teringen. Bergmästaren skall göra en grundläggande kontroll av resultatrapporteringen vid mottagandet. För att få ett enkelt och obyråkra- tiskt men ändå så rättvist system som möjligt skall närmare föreskrifter utfärdas. Undersökningsresultaten kommer att omfattas av den sekretess som gäller för bergmästarens tillsynsverksamhet. Sekretesstiden skall dock begränsas. Regeringen anser att en sekretesstid är tillräcklig för att väga det allmänna intresset att få geologisk information spridd mot den enskilde prospektörens intresse av att få disponera över sina undersökningsresultat och eventuellt sälja resultatet av sitt arbete. En särreglering för de fall när ett nytt undersökningstillstånd meddelas för en del av ett resultatrapporterat område skulle motverka syftet med en smidig administration. För att uppnå syftet med kunskapsförmedling skall materialet efter sekretesstidens utgång överlämnas till SGU för att ställas till pros- pektörernas förfogande genom informationskontoret i . Ändrade avgifter Bakgrund Den som lämnar in ansökan om undersökningstillstånd är enligt 14 kap. 1 och 2 §§ minerallagen skyldig att betala ansökningsavgift och under- sökningsavgift. Ansökningsavgiften är för diamant, olja och gasformiga kolväten samt för övriga koncessionsmineral. Det rör sig om en fast engångsavgift som betalas per undersöknings- område i samband med att ansökan om undersökningstillstånd lämnas in till bergmästaren. Avgiften är inte arealberoende och återbetalas inte, även om inget tillstånd skulle utfärdas. Avgiften ses som en handlägg- ningsavgift. Undersökningsavgiften är areal- och tidsberoende. Avgiften är låg av undersökningstiden och ökar därpå successivt. Motivet för denna ökning är att uppmuntra prospektörer att efter hand minska den areal som är belagd med undersökningstillstånd. Syftet är att prospek- tören med tiden skall få allt bättre kännedom om sitt område så att undersökningsverksamheten kan styras mot de mest lovande områdena. Prospektören kan då avstå från de delar av undersökningsområdet som bedöms som minst lovande. Vid en generell prisjämförelse med de nordiska länderna ligger mellan som har lägre avgifter och som har högre avgifter. Regeringens bedömning Regeringens bedömning: Ansökningsavgiften blir arealberoende, beräknas på samma sätt och blir lika stor för alla koncessionsmineral. Undersökningsavgiften höjs vid förlängning och skärps ytterligare . Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har ingen erinran mot förslagen. i , kommun, SGU och Bergmästaren uttrycker en klart positiv inställning medan allmänt anser att de utländska bolagens intresse för minskar om avgifterna blir för stora. anser att avgiftens storlek bör vara lika för alla koncessionsmineral samt att ökade avgifter avskräcker framför allt de små bolagen samt privatpersoner från prospektering. Skälen för regeringens bedömning: Nuvarande regler innebär att hela det sökta området är skyddat från andra konkurrerande prospektörer . Sökanden har på detta sätt möjlighet att utestänga andra från området för samma ansökningsavgift som skulle gälla för ett mindre område. Ett större område innebär ökad handlägg- ning för bergmästaren. Eftersom ansökningsavgiften är en handlägg- ningsavgift är det rimligt att den blir beroende av arealen på det område som ansökan avser. Ett sådant system verkar hämmande på ansökningar som lämnas in över stora områden med avsikten att innan tillstånd erhålles minska arealen drastiskt. Dessutom behöver inte bergmästaren handlägga ärenden över stora arealer i onödan. Regeringen anser att det inte finns anledning att ha olika avgifter för olika koncessionsmineral eftersom de i princip kräver samma typ av handläggning. Den tidigare föreslagna ändringen när det gäller tiden för under- sökningstillstånd innebär att den kan förlängas med ytterligare en fem- årsperiod utöver vad som gäller (se avsnitt 4). Undersök- ningsavgiften bör höjas med ökad undersökningstid därför att prospek- tören får ta i anspråk mark för undersökning av koncessionsmineral un- der . Regeringen anser att detta bidrar till en aktiv prospek- teringsverksamhet och ger bättre förutsättningar för ett effektivt utnytt- jande av landets mineralresurser. Regeringen har därutöver för avsikt att besluta om en bestämmelse som anger att första årets undersöknings- avgift inte kan återfås och att den skall baseras på den ansökta arealen. Areal som bortfaller beroende på annans undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession skall dock borträknas. Vidare skall, i den ut- sträckning ansökan avslås på grund av förhållanden som sökanden inte kunnat styra över, undersökningsavgiften återbetalas för areal som bort- faller. Bergsstatens distriktsindelning avskaffas Bakgrund Bergsstatens uppgifter är att underlätta eftersökande och utvinning av mineraliska ämnen, främst , förhindra misshushållning med våra mineralresurser samt förebygga att personer och egendom kommer till skada vid gruvdrift. SGU är central förvaltningsmyndighet för frågor om landets mineral- hantering och har därmed ett övergripande mineralpolitiskt ansvar. SGU är chefsmyndighet för Bergsstaten vilket bl.a. innebär att SGU fördelar medel till Bergsstaten samt i förekommande fall utfärdar närmare före- skrifter för verksamheten. Bergsstaten är organiserad i två bergmästardistrikt som vart och ett förestås av en bergmästare. Det norra distriktet med kontor i om- fattar de fyra nordligaste länen (, , Västernorr- lands och ). Det södra distriktet med kontor i om- fattar övriga (, och ). Vid Bergsstaten ges tillstånd och utövas tillsyn enligt minerallagen. De tillstånd som förekommer är främst undersökningstillstånd och bear- betningskoncessioner samt anvisning av mark i samband med utvinning av mineraliska ämnen. Tillsyn rörande brytningen vid enskilda gruvor ingår också i Bergsstatens arbetsuppgifter. Tillsynen har som främsta mål att bevaka malmhushållningsaspekter och motverka skada för tredje man. Ett par andra viktiga arbetsuppgifter är att informera om gällande regler samt att granska och förvara de gruvkartor som upprättas vid gruvorna. Särskilt de äldre kartor som finns upprättade från övergivna gruvor utgör ett viktigt underlag för bedömningar i samband med bl.a. samhälls- byggande. Regeringens förslag Regeringens förslag: Bergsstatens distriktsindelning avskaffas och en bergmästare ansvarar för tillståndsgivning och tillsyn i hela landet. Av detta följer att minerallagen ändras i de fall distrikt utpekas. Utredarens förslag: Utredaren har pekat på den hårda belastning som följt av de senaste årens ändrade mineralpolitik och vad detta inneburit för Bergsstaten. Detta har lett till en oacceptabelt lång väntetid för att få tillstånd. Utredaren konstaterar vidare att hon erfarit att SGU arbetar med förslag till organisatoriska åtgärder. SGU har som en komplettering till förslagen i utredningen föreslagit regeringen att hela landet skall utgöra ett bergmästardistrikt och ledas av en bergmästare samt att ett förenklat delgivningsförfarande för undersök- ningstillstånd skall införas för att förkorta handläggningstiderna. Remissinstanserna: Ett stort antal remissinstanser har lämnat syn- punkter på den långa handläggningstiden och de otillräckliga resurserna vid Bergsstaten samt relationerna mellan SGU och Bergsstaten. Läns- styrelserna i och och , , och kommuner föreslår att Bergsstatens distriktsindel- ning skall avskaffas. i och kom- mun föreslår en lokalisering av registrerings- och tillståndsfunktionerna till . i har i en särskild skrivelse fram- hållit att bergmästarens placering i främjar utvecklingen av landets gruvnäring. kräver bl.a. en omorganisation och ökad IT-användning så att ledtiderna blir högst , samt en omstrukturering av verksamheten till . Skälen för regeringens förslag: Prospekteringen i vårt land har ökat då den statliga prospekteringen avvecklades. Omständig- heter som bidragit till det ökande intresset är dels borttagandet av bestämmelsen om kronoandel ur minerallagen, dels den marknadsföring av som prospekteringsland som görs av flera aktörer, bl.a. och . En ytterligare orsak är att inskränkningarna i utlänningars rätt att inneha gruvrättigheter i har tagits bort. Som en följd av detta har antalet ansökningar om undersöknings- tillstånd vid Bergsstaten ökat kraftigt. Dessutom har det blivit en markant ökning av storleken på de områden för vilka undersökningstillstånd söks. Detta har medfört att det uppstått anhopningar av ansökningar med lång handläggningstid som följd. Trots att både befintlig personal vid de båda bergmästarkontoren och extra personal från SGU, som ställts till Bergs- statens förfogande, arbetat hårt har ärendebalansen ännu inte klarats av. Ett avskaffande av Bergsstatens distriktsindelning syftar bl.a. till att öka effektiviteten i ärendehanteringen både för att förkorta handlägg- ningstiderna och för att få en konsekvent handläggningsordning. Verk- samheten som till stor del består av informationshantering bör också underlättas av en effektiv användning av modern informations- och kommunikationsteknik. Servicen till prospektörer och gruvföretag bör hålla en hög kvalitet i hela landet. Detta är inte minst viktigt mot bak- grund av syftet att få ett balanserat långsiktigt utnyttjande av våra mineralresurser. Det är också mycket viktigt att Bergsstaten utvecklar kompetens inom miljöområdet för att tidigt kunna ge prospektörerna en så heltäckande bild som möjligt av de krav som gäller för gruvdrift i vårt land. Bergmästaren skall placeras i , men kontoret i skall finnas kvar tills vidare. Regeringen tar inte nu ställning till SGU:s förslag om ett förenklat delgivningsförfarande utan vill först se vad en utvecklad användning av informationsteknik kan betyda för ärendehanteringen vid Bergsstaten. Författningskommentar 2 kap. 7 § Paragrafen anger förutsättningarna för ytterligare förlängning av giltig- hetstiden för ett undersökningstillstånd. Paragrafens första stycke har ändrats på inrådan av Lagrådet. Möjlig- heten att få en andra förlängning av undersökningstillståndet har varit beroende av att det föreligger synnerliga skäl. Som sådana skäl har bl.a. kunnat åberopas fyndighetens beskaffenhet, särskilda naturförhållanden eller därmed jämförliga omständigheter som hindrat eller försvårat undersökningsarbetet. Som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2) har prospekteringen fått en inriktning mot djupare belägna . Djupprospektering blir bl.a. på grund av mer omfatt- ande borrning regelmässigt mer utdragen än ytnära prospektering. Detta har inneburit att det blivit vanligare att prospektering bedrivs under allt . Såsom Lagrådet framhållit används begreppet synnerliga skäl för att markera att det är fråga om förhållandevis sällsynta undan- tagsfall. Mot bakgrund av den utveckling som skett och kan förväntas ske har därför de skäl som ger rätt till förlängning av giltighetstiden benämnts som särskilda skäl. Det skall framhållas att det inte är fråga om att lägre krav skall ställas för en förlängning än vad som gäller . Ändringen skall närmast ses som en språklig anpassning till rådande förhållanden. Även paragrafens andra stycke har utformats i enlighet med Lagrådets förslag för att markera att det för var och en av de angivna giltighets- perioderna gäller strängare krav för en förlängning av giltighetstiden. Bestämmelsen i andra stycket är helt ny. Den innebär att ytterligare en förlängning av giltighetstiden för undersökningstillstånd med upp till skall kunna ges om det föreligger synnerliga skäl. De skäl som räknas upp är att tillståndshavaren visar att betydande arbete lagts ned inom området och gör sannolikt att undersökningarna kommer att leda till att en bearbetningskoncession meddelas. Möjligheten till ytterligare för- längning står alltså endast öppen för prospektörer som, kanske med hänsyn till fyndighetens beskaffenhet, haft särskilda skäl för att få en andra förlängning av undersökningstillståndet och som därefter av någon anledning inte kunnat slutföra arbetena inom undersökningstiden. Det är inte möjligt att generellt ange vad som skall avses med betydande arbete utan det måste prövas i det enskilda fallet. Även vad gäller det andra kriteriet har bergmästaren utifrån vad som framkommit i ärendet att avgöra om det är sannolikt att fortsatta undersökningar kommer att leda till att bearbetningskoncession kan meddelas. Sammantaget kan dock sägas att det skall ställas höga krav för denna ytterligare förlängning, som endast är avsedd att användas i undantagsfall. 9 § Bestämmelsen i första stycket ersätter den gällande treåriga karenstiden för innehavare av undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession. Genom bestämmelsen, som kan sägas vara en återgång till vad som gällde enligt äldre lagstiftning, sätts en karenstid för alla. Bestämmelsen skall ses som ett komplement till reglerna om förlängning av giltighetstiden för undersökningstillstånd. Förbudet mot att bevilja ett nytt undersökningstillstånd förhindrar ett kringgående av bergmästarens prövning vid förlängning av giltighetstiden. För att förhindra att karenstiden sätts ur spel genom att tillståndshavaren använder en bulvan gäller förbudet generellt. Karenstiden har, liksom enligt tidigare gällande reglering, satts till bl.a. eftersom den då medger en prövning av en eventuell dispensansökan enligt andra stycket. Paragrafens andra stycke är oförändrat. 9 a § Bestämmelsen saknar motsvarighet i gällande minerallag. Den innebär att igångvarande gruvor eller motsvarande anläggningar skyddas mot prospektering i direkt anslutning till driftstället. Skälen till förslaget har närmare utvecklats i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.2. I första stycket läggs fast att undersökningstillstånd inte får meddelas inom en skyddszon runt en bearbetningskoncession. Skyddszonen har bestämts . Den kan minskas om det finns särskilda skäl. Det är främst fråga om att minska skyddszonen ifall omkringliggande förhållanden, såsom t.ex. en annan bearbetningskoncession, inte tillåter att zonen bestäms till sedvanlig storlek. Eftersom syftet med en skyddszon endast är att skydda gruvor eller motsvarande anläggningar som är i drift får undersökningstillstånd med- delas inom skyddszonen om sådana anläggningar inte tagits i drift från det att bearbetningskoncessionen meddelades. Om en gruva eller motsvarande tas i drift får skyddszonen på nytt full verkan, dvs. några nya undersökningstillstånd får inte med- delas inom området. En bestämmelse med denna innebörd har tagits in i andra stycket. Av tredje stycket framgår att det är möjligt att meddela undersöknings- tillstånd inom skyddszonen efter att en gruva eller motsvarande anlägg- ning tagits i drift.