prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Även projekt för skydd av naturskogar, myrar och läderbaggen har fått bidrag. Ett nytt inslag är svenskt partnerskap i andra länders projekt; detta har medfört såväl värdefull erfarenhet som ett tillskott av medel för svenskt vidkommande. 22.2.4 Kärnsäkerhet och strålskydd Direktiv /437/Euratom om skydd för personers hälsa mot faror vid joniserande strålning i samband med medicinsk bestrålning, det s.k. patientdirektivet, antogs . Genom direktivet upphävs direktiv /466/Euratom. De nya reglerna innebär en anpassning till de nya grundläggande säkerhetsnormer som tidigare antagits inom Euratom. Arbetet för att stärka det internationella atomenergiorganets () safeguard-system (kärnämneskontroll) det s.k. 93+2-programmet fortsatte . Förhandlingarna i om ett s.k. modellprotokoll slutfördes. EU-länderna utarbetade därefter gemensamt mandat för kommissionen att förhandla med om tilläggsprotokoll till safeguardsavtalen med organisationen på grundval av modellprotokollet. Förhandlingsmandaten antogs av rådet . EU:s förhandlingar med påbörjades därefter i . 93+2-program utgör ett viktigt element i stärkandet av den internationella icke-spridningsregimen på kärnvapenområdet. slutfördes förhandlingarna om Euratoms medlemskap i (). Efter beslut av ministerrådet anslöt sig Euratom till KEDO . Syftet med medlemskapet är att från EU:s sida bidra till att säkra den fredliga användningen av kärnenergi på koreanska halvön, visa starkt stöd för ansträngningar att säkerställa efterlevnad av sitt safeguard-avtal och att bidra till kärnsäkerhet i . Unionen önskar vidare genom medlemskapet i KEDO stärka samarbetet med inom ramen för den nya transatlantiska agendan och med och inom ramen för för samarbete med . 22.2.5 Uppföljningen av UNCED Inom EU pågick ett intensivt koordinerings- och förhandlingsarbete inför både Kommissionens för hållbar utveckling (CSD) femte möte och generalförsamlingens nittonde extra möte (UNGASS) . CSD ägnade sitt femte möte åt förberedelser och förhandlingar inför generalförsamlingens extra möte. Syftet med UNGASS var att göra en utvärdering och bedömning av arbetet med samt att enas om ett program för att driva på genomförandet av den. Fem möten hölls i för att förbereda EU-positioner inför CSD och UNGASS. Samråd skedde även i anslutning till CSD:s intersessionella möte i , själva samt UNGASS. deltog aktivt i förberedelserna och bidrog bl.a. till att utveckla EU:s ståndpunkter om vatten, hållbara produktions- och konsumtionsmönster, jämställdhet och CSD:s framtida arbetsprogram. EU blev genom goda interna förberedelser en dominerande aktör vid UNGASS och bidrog därigenom till att vatten och energi finns med i CSD:s femåriga arbetsprogram. EU:s positioner avspeglas också i att bekämpande av fattigdom samt hållbara produktions- och konsumtionsmönster är genomgående teman för de kommande fem åren. Ytterligare EU-initiativ som gav genomslag var att eko-effektivitet, dvs. förbättrad material- och energieffektivitet, skall eftersträvas. Svenska prioriteringar avspeglas väl i besluten. Bakom detta låg främst ett krävande och långsiktigt arbete i EU, underlättat av ett utmärkt nederländskt ordförandeskap. CSD:s sjätte möte äger rum , och ett intensivt förberedelsearbete pågår inom EU. har fyra möten ägt rum , och förhandlingar pågår om EU-ståndpunkter för t.ex. färskvatten. 22.2.6 Miljöfrågorna i regeringskonferensen innebär en viktig utveckling av de grundläggande principerna för EU-politiken för en hållbar utveckling och skyddet av miljön. De ändringar i fördragen som beslutades ligger helt i linje med de förslag som presenterades av under regeringskonferensen. I kort sammanfattning innebär ändringarna att hållbar utveckling slås fast som ett övergripande mål för hela EU i både Unionsfördraget och EG-fördraget. Kravet på att integrera miljöaspekter i den politik som bedrivs på andra politikområden lyfts fram från artikel 130r.2 i EG- fördraget till fördragets inledning. Genom ändringarna i den s.k. miljögarantin (artikel 100a.4) klarläggs bl.a. rätten att under vissa förutsättningar införa nationella regler på områden där det redan finns harmoniserade regler. Viktiga nyheter är att miljögarantin kan tillämpas på rättsakter som beslutas av kommissionen efter delegation från rådet och parlamentet och att kommissionen får en tidsfrist för beslut när regeln åberopas av en medlemsstat. Genom en ändring i artikel 100a.3 klargörs att det inte bara är kommissionen utan också rådet och som skall sträva mot en hög miljöskyddsnivå när regler beslutas för den inre marknaden. Av stor betydelse är slutligen att medbeslutandeförfarandet med (artikel 189b) blir tillämpligt för i princip alla beslut på miljöområdet. 22.2.7 , farlig industriell verksamhet Rådet beslutade om det nya Seveso-direktivet (96/82/EG) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår. Det fortsatta arbetet med att införa och tillämpa direktivet har behandlats av kommissionens vid två möten . Härutöver har Seveso- kommitténs undergrupper arbetat med vissa tillämpningsfrågor m.m. Regeringen har tillsatt Utredningen om kemikalieolyckor m.m. (Fö 1996:09) som skall lämna förslag bl.a. om genomförandet av det nya Seveso-direktivet i och om hur myndighetsansvaret inom området skall regleras. Rådet beslutade (98/22/EG) om att inrätta ett program för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten. Programmet, som är tvåårigt (1998 1999), inrättades för att bidra till skyddet av personer, miljö och egendom vid naturkatastrofer eller tekniska katastrofer, utan att detta påverkar fördelningen av befogenheterna på nationell nivå. Programmet syftar till att stödja och komplettera medlemsstaternas ansträngningar inom ramen för deras räddningstjänståtgärder på nationell, regional och lokal nivå, liksom till att stimulera medlemsstaternas samarbete på detta område. 23 Konsumentpolitik EU-samarbetet på konsumentområdet skall enligt EG-fördraget bidra till att en hög konsumentskyddsnivå uppnås genom tillnärmning av medlemsstaternas bestämmelser som syftar till att upprätthålla den inre marknaden och få den att fungera. EU kan också göra särskilda insatser som understöder och kompletterar medlemsstaternas politik på området. 23.1 I konsumentskyddsartikeln 129a i EG-fördraget framstår åtgärder inom ramen för förverkligandet av den inre marknaden (enligt artikel 100a) som gemenskapens huvudsakliga medel att bidra till en hög nivå på konsumentskyddet. Vid sidan av detta kan gemenskapen göra vissa särskilda insatser med stöd av konsumentskyddsartikeln. Konsumentområdet kan därför uppfattas som ett underordnat politikområde. Genom Amsterdamfördraget tydliggörs emellertid att konsumentpolitiken även är ett självständigt politikområde. Målformuleringen i första punkten i artikel 129a har uttryckts klarare och även kompletterats med en skrivning som innebär att gemenskapen skall bidra till att främja konsumenternas rätt till utbildning och att organisera sig. Även gemenskapens befogenheter på konsumentområdet har kommit till uttryck tydligare. Gemenskapen skall vidta åtgärder med huvudsyftet att uppnå målen att främja konsumenternas intressen och säkerställa en hög konsumentskyddsnivå. Rådet skall besluta om åtgärder som, i likhet med vad som gäller för särskilda insatser , kan vara inriktade på att stödja eller komplettera medlemsstaternas politik. Åtgärderna kan emellertid också avse att övervaka deras politik. En annan viktig förändring är att konsumentskyddskraven skall beaktas när gemenskapens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs. Även andra förändringar av betydelse för konsumentintresset har genomförts. Artikel 100a.3 har förstärkts på så sätt att det inte bara är kommissionen utan också rådet och som skall sträva efter en hög miljö- och konsumentskyddsnivå när regler beslutas för den inre marknaden. Förändringen i artikel 129 innebär att parlamentet får medbeslutanderätt för sådana åtgärder inom veterinär- och växtskyddsområdena som direkt syftar till att skydda folkhälsan. Det nederländska ordförandeskapet presenterade ett meddelande om den framtida konsumentpolitiken. En huvudprincip i dokumentet är att konsumenter på olika sätt skall stödjas så att de kan spela en mer betydelsefull roll på marknaden. Stödet bör främst ske genom starka konsumentorganisationer. Med välutbildade och välinformerade konsumenter kan marknaden lösa huvuddelen av de problem som konsumenterna kan tänkas möta. Ingrepp från statsmakterna bör endast göras då det verkligen är nödvändigt. Med utgångspunkt i dokumentet hölls en diskussionen på konsumentministermötet . Diskussionen koncentrerades kring frågor om hur konsumenternas ställning på marknaden kan förstärkas, när det är befogat att statsmakterna ingriper med lagstiftning, samt på vilka områden översyn och förenkling kan göras av befintlig konsumentskyddande lagstiftning. Alla medlemsstater välkomnade ordförandeskapets initiativ på detta område. Många medlemsstater framhöll marknadens viktiga roll men betonade att även lagstiftning i många fall är nödvändig. Vikten av fri konkurrens och öppna marknader för konsumenterna underströks. Konsumenternas förtroende för den gemensamma marknaden måste stärkas. Såväl konsumentorganisationer som konsumentmyndigheter har en viktig roll att spela på marknaden. Flera medlemsstater framhöll behovet av förstärkningar i fördraget. En dialog mellan konsumentrepresentanter och företag ansågs vara ett bra komplement till lagstiftning. Viktiga frågor som nämndes var hälsa och säkerhet, finansiella tjänster, utbildning och information, den nya informationstekniken etc. Alla frågor som är av gränsöverskridande karaktär bör beaktas i detta arbete. framhöll att subsidiaritetsprincipen även är en viktig princip. Möjligheten att upprätthålla strängare nationella regler måste finnas. I anslutning till detta menade att en oroväckande tendens i EU-arbetet är att den s.k. sändarlandsprincipen i flera fall riskerar att bli vägledande. framhöll även behovet av att tydliga, realistiska och uppföljbara verksamhetsmål läggs fast för EU:s konsumentpolitiska arbete. Vidare konstaterade att konkurrens är bra men att det i många fall även krävs att statsmakterna ingriper med konsumentskyddande lagstiftning för att stärka konsumenternas roll gentemot producenterna. Kommissionen sammanfattade diskussionen med att framhålla att ansträngningar måste göras för att skapa en fungerande marknad som gynnar konsumenterna. Det är nödvändigt att marknaden fungerar, men detta är inte tillräckligt för att konsumenterna skall kunna balansera företagens makt. Inom vissa sektorer krävs åtgärder som marknaden inte själv kan lösa. Bristen på balans mellan konsumenter och företag beror bl.a. på att konsumentorganisationerna är svaga i flertalet medlemsstater och att konsumenterna inte har relevant utbildning och inte får tillräcklig information. Målet för konsumentpolitiken bör vara att skapa en sådan balans. Åtgärder i form av lagstiftning behövs bl.a. på områden som finansiella tjänster, livsmedel och IT. Kommissionens fortsatta arbete kommer därför att inriktas på en utvärdering av vad som gjorts, att lyfta fram vissa områden där behov av lagstiftning finns, att skapa en konstruktiv dialog mellan producenter och konsumenter samt att stärka konsumentorganisationernas roll. 23.3 Livsmedelssäkerhet Det luxemburgska ordförandeskapet initierade en diskussion om livsmedelssäkerhet i fyra olika ministerråd . Diskussionen i konsumentministerrådet baserades dels på kommissionens meddelande om konsumenters hälsa och livsmedelssäkerhet, dels på grönboken om allmänna principer för gemenskapens livsmedelslagstiftning. Dessutom berördes den föreslagna utvidgningen av direktiv /374/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister och om produktansvar, det s.k. produktansvarsdirektivet. Kommissionens meddelande om livsmedelssäkerhet och konsumenthälsa (dok. 8386/97) innehåller en presentation av kommissionens nya strategi på livsmedelssäkerhetsområdet och den överflyttning av ansvaret för vissa livsmedelsfrågor som har genomförts inom kommissionen. Frågor som rör livsmedelssäkerhet och ansvaret för konsumenternas hälsoskydd har förts över till EU:s konsumentdirektorat (GD XXIV) från jordbruksdirektoratet (GD VI) och direktoraten för industri (GD III) och inre marknaden (GD XV). Lagstiftningen inom detta område kommer dock även i fortsättningen att behandlas av andra direktorat. Det är således bara kontrollfunktionerna och ansvaret för den vetenskapliga rådgivningen som förts över till konsumentdirektoratet. Målet med denna nya politiska inriktning är att förstärka skyddet för människors hälsa. Syftet med den nya strategin presenterades av kommissionens ordförande inför , varvid han betonade att ansvaret för lagstiftning skall hållas avskilt från ansvaret för vetenskapligt samråd, ansvaret för lagstiftning skall hållas avskilt från ansvaret för inspektioner, det skall finnas större insyn och mera vitt tillgänglig information under beslutsprocessen när det gäller inspektioner. Meddelandet behandlar i detalj kommissionens strategi, särskilt med avseende på vetenskapliga utlåtanden, riskanalys samt kontroll och tillsyn. Dessa tre komponenter bör alltid ligga till grund för verksamheten på livsmedelssäkerhetsområdet, både när det gäller att utarbeta ny lagstiftning och att verkställa och handha befintlig lagstiftning. stöder kommissionens ambitioner i den nya strategin för livsmedelssäkerhet. Kommissionens omorganisation är en tydlig och bra markering av konsumentintressenas vikt i organisationen och är, enligt svensk mening, ett steg i rätt riktning mot att stärka skyddet för konsumenternas hälsa och säkerhet. Framtiden för gemenskapssystemet för information om olyckor i hemmet och Under konsumentministerrådsmötet diskuterades framtiden för EU:s skaderegistreringssystem för hem- och fritidsolyckor (EHLASS). deltar i systemet . Skaderegistreringen används för att kartlägga hem- och fritidsolyckor, ge underlag för djupstudier av särskilda olyckstyper, fastställa sambandet mellan produkter eller tjänster och olyckor, prioritera insatser och följa upp vidtagna åtgärder. När skaderegistreringen väl är utbyggd inom EU kommer den systematiskt att kunna användas för att bl.a. förbättra riskvärderingen inom Europastandardiseringen, ge ett bättre underlag för den europeiska marknadskontrollen och öka möjligheterna till samordning av det skadepreventiva arbetet mellan medlemsländerna. EHLASS har varit ett försöksprojekt inom EU . Man har successivt förlängt projektet i treårsperioder. Systemet är produktinriktat och omfattar 65 sjukhus inom EU som regelbundet rapporterar om skador som sker i hemmet och . Kommissionen har publicerat en konsultrapport där man gör en utvärdering av systemet. Slutsatserna i rapporten är att man ger ett starkt stöd för EHLASS-systemet och för att förbättringar av systemet bör genomföras. Ett antal åtgärder föreslås som skall leda till sådana förbättringar att systemets potential kan utnyttjas inom ramen för nuvarande kostnader. anser att ett väl utbyggt och fungerande skaderapporteringssystem utgör en mycket viktig grund för allt produktsäkerhetsarbete. Att ha säkra produkter på marknaden är en viktig konsumentfråga. stöder därför att åtgärder vidtas för att förbättra systemet. Meddelande från kommissionen om konsumentutbildning Kommissionsledamoten presenterade ett meddelande om konsumentutbildning. Dokumentet utgör dels en beskrivning av konsumentutbildningen i de olika medlemsstaterna, dels en översikt av existerande EU-program på området och dels en beskrivning av åtgärder på området som vidtagits av kommissionen. De s.k. barnreklammålen i fällde sitt avgörande i målen C-34/95, C-35/95 och C-36/95 från . Målen gällde frågorna huruvida artikel 30 eller artikel 59 i EG-fördraget eller rådets direktiv /552/EEG (TV-direktivet) hindrar en medlemsstat att ingripa mot TV-reklam som en annonsör låter sända från en annan medlemsstat, bl.a. reklam riktad till barn . Domstolen uttalade i sin dom att varken TV-direktivet, artikel 30 eller artikel 59 i EG-fördraget hindrar att en medlemsstat, med stöd av generella föreskrifter om skydd för konsumenter mot vilseledande reklam, ingriper mot en annonsör till följd av TV-reklam som sänts från en annan medlemsstat. På sändningar som härrör från andra medlemsstater utgör däremot TV-direktivet hinder för att tillämpa en nationell lagstiftning om radiosändning, i vilken föreskrivs att reklam som sänds under annonstid i televisionen inte får syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn . Prisinformation Syftet med direktivförslaget om prisinformation är att föreskriva att försäljningspris och jämförpris skall anges på alla varor som erbjuds konsumenter, för att därigenom underlätta prisjämförelser. Arbetet med direktivet har pågått . Förlikningsförhandlingarna avslutades i och med att såväl som rådet godkände förlikningskommitténs förslag. Direktivet kommer att antas slutligt . Direktivet som helhet möjliggör för att behålla sitt system som det bidrar till en nivåhöjning av kravet på prisinformation i många andra EU-länder. Jämförande reklam Direktivet om jämförande reklam innebär att jämförelser med konkurrenter eller varor i reklamen som huvudregel skall vara tillåtna under förutsättning att den uppfyller vissa krav som avser att skydda konsumenter och näringsidkare. Till skillnad från många andra direktiv på konsument-området är detta av s.k. maximikaraktär, vilket innebär att nationella regler inte får vara strängare. Direktivet antogs slutligt (97/55/EG). Aktörer på den svenska marknaden har, till skillnad mot i flera andra medlemsstater, relativt långtgående möjligheter att använda jämförande reklam i marknadsföringen. mål har därför varit att denna möjlighet skall kunna bibehållas i så stor utsträckning som möjligt. Förslaget var inledningsvis så utformat att det fanns en risk för att de svenska reglerna om otillbörlig marknadsföring inte skulle kunna tillämpas på reklam som innehåller en jämförelse. Efter svenska insatser har förslaget utformats så att medlemsstaterna fortfarande kan ingripa mot reklam som är otillbörlig från andra utgångspunkter än själva jämförelsen. Direktivet torde i sin slutliga utformning inte få några större effekter på de svenska reglerna. Eftersom det har maximikaraktär medan direktivet om vilseledande reklam (på vars principer marknadsföringslagen vilar) har minimikaraktär måste ett delvis nytt svenskt regelsystems utformning närmare övervägas. 23.5 Tvistlösning m.m. i konsumentförhållanden Direktiv om ansökan om förbud för att skydda konsumenternas intressen Direktivets ändamål är att samordna medlemsstaternas lagar om vissa rättsliga åtgärder mot förfaranden som strider mot bestämmelser i de direktiv som anges i en förteckning i bilaga till direktivförslaget. Syftet är att det skall bli lättare att stoppa gränsöverskridande överträdelser som har sitt ursprung i en medlemsstat, men får verkan i en annan. Detta vill man uppnå genom principen om ömsesidigt erkännande av organ som är behöriga att inge ansökan på det nationella planet. Ett sådant nationellt behörigt organ får rätt att företräda det kollektiva konsumentintresset, när konsumenters rätt överträtts av en näringsidkare i ett annat medlemsland, genom att väcka talan vid domstol eller behörig myndighet i det landet. framhöll vid rådsmötet att direktivet inte löser problemen vid gränsöverskridande köp på det sätt som är bäst för konsumenterna, men att det ändå är ett steg i rätt riktning. Det villkor som ställde för att rösta ja var att en gemensam deklaration antogs av rådet och kommissionen om att man bör arbeta vidare med denna fråga för att finna mer konsumentvänliga lösningar. Med stöd av fem andra medlemsstater lämnade en särskild deklaration om att direktivets tillämpning inte skall leda till en sänkning av konsumentskyddsnivån i medlemsstaterna. antog en gemensam ståndpunkt i frågan . Ett annat sätt att lösa problem som kan uppstå vid gränsöverskridande handel när det gäller överträdelser av konsumenternas rätt är att reglera frågan om i vilket land en ansökan om förbudsföreläggande skall behandlas. tar upp den frågan i arbetet med att revidera den konvention om domstolars internationella behörighet och verkställighet av domar som gäller mellan medlemsstaterna (se avsnitt 34.1). Handlingsplan för tvistlösning Vid konsumentministerrådets möte antogs rådets slutsatser om handlingsplanen för tvistlösning. Syftet med denna är att ge konsumenten möjlighet att få sin rätt prövad vid gränsöverskridande tvister och underlätta tvistlösning i och utanför domstol. Försöksprojekt med frivilligt deltagande medlemsstater kommer att genomföras i områden med omfattande gränsöverskridande handel. är positivt till att tvistlösning över gränserna underlättas och att försöksprojekt genomförs i syfte att finna lämpliga former för snabbare och enklare tvistlösning. Vid konsumentministrarnas möte informerade kommissionsledamoten om att kommissionen avser att lägga fram ett förslag till rekommendation samt ett ändrat formulär som är avsett att användas i de gränsöverskridande utomrättsliga förfarandena. 23.6 Finansiella tjänster Konsumentkrediter Ett förslag till ändring i konsumentkreditdirektivet har också diskuterats . Syftet med de nu föreslagna ändringarna är att skapa enhetlig grund för beräkning av den effektiva räntan. anser att det är positivt att det läggs fast en sådan beräkningsgrund. Beslut om gemensam ståndpunkt togs vid konsumentministerrådet . Parlamentet hade inga ändringsförslag efter sin andra läsning av förslaget. Genom ett rådsbeslut antogs direktivet. Detta innebär att kan fortsätta att beräkna den effektiva räntan på samma sätt som . Meddelande om finansiella tjänster Kommissionen presenterade ett meddelande om hur konsumenternas förtroende kan stärkas på området finansiella tjänster. Meddelandet utgör en uppföljning av den grönbok om finansiella tjänster som kommissionen publicerade . Av meddelandet framgår att utgångspunkten för kommissionens insatser är att icke- bindande åtgärder skall användas i så stor utsträckning som möjligt för att stärka konsumenternas förtroende för finansiella tjänster. Om detta visar sig resultatlöst kommer dock mer tvingande åtgärder att föreslås. På några områden sägs dock behovet av mer bindande åtgärder redan vara identifierat. Det rör sig bl.a. om förslag till direktiv på områdena distansavtal för finansiella tjänster, försäkringsförmedlare och elektroniska pengar. Vidare förutskickas en revidering av konsumentkreditdirektivet. På områden som problemet med överskuldsättning och konsumenternas tillgång till finansiella tjänster utlovar kommissionen djupare analyser innan några förslag till åtgärder läggs fram. Distansavtal om finansiella tjänster Direktiv /7/EG om konsumentskydd vid distansavtal är inte tillämpligt på finansiella tjänster (se avsnitt 23.7). har kommissionen därför arbetat med ett utkast till direktivförslag om distansavtal för sådana tjänster. Det huvudsakliga syftet med ett direktiv är att underlätta de finansiella tjänsternas fria rörlighet och att stärka konsumentskyddet. Liksom det allmänna direktivet innehåller utkastet bestämmelser om bl.a. leverantörens informationsskyldighet och konsumentens ångerrätt. Bland annat beroende på de finansiella tjänsternas särskilda karaktär har dock bestämmelserna i vissa avseenden getts en något annorlunda utformning än i det allmänna direktivet. Gränsöverskridande betalningar antogs ett direktiv om gränsöverskridande betalningar. Syftet med direktivet är att betalningar över gränserna skall bli snabbare och säkrare. Av direktivet följer en skyldighet för banker och andra institut som bedriver gränsöverskridande betalningsförmedling att informera kunderna om villkoren för sådan förmedling (se avsnitt 9.1.1).