prop · GL03182 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett flyttningsförbud som skall om- prövas ger, enligt länsrättens mening, inte den stabilitet och trygghet som barnet kan antas vara i behov av för sin utveckling. i anser att översynen även bör omfatta frågan om ökad delaktighet och inflytande för barnet inför och under pla- ceringen. Familjevårdens centralorganisation vill understryka vikten av förbättring vad gäller de långtidsplacerade barnens möjligheter att få en säkerställd hemvist av både juridisk och psykologisk karaktär för att få de långvariga djupa relationer som är livsviktiga för barn. Barns bästa tas inte upp vid de överväganden av vård som görs var sjätte månad enligt lag. Det är endast förhållandena för de biologiska föräldrarna som beak- tas. JO menar att det ibland föreligger osäkerhet om hur ett beslut enligt 6 § LVU skall verkställas. JO påpekar att till skillnad från vad som gäller för verkställighet enligt 21 kap. saknas här regler. Social- styrelsen tillstyrker förslaget att en modell för arbetet med långvariga placeringar bör utarbetas och föreslår även att en utvärdering av effek- terna av vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar genomförs i samband med en sådan översyn. Skälen för regeringens bedömning: hade regeringens uppdrag att utveckla och stärka familje- hemsvården för barn och unga. Bakgrunden till uppdraget var den kritik som flera kartläggningar och rapporter framfört angående kommunernas sätt att sköta vården av barn och unga i familjehem. En del av uppdraget gällde också frågan om vårdnadsöverflyttningar enligt 6 kap. 8 § föräld- rabalken. I rapporten (1995:8) konstateras att barn som är placerade i familjehem utgör en relativt stor del av det totala antalet barn i familjehemsvård. Vartannat barn i familjehem har varit i hemmet , vart tredje . Sannolikheten för en återförening mellan barn och föräldrar minskar drastiskt om barnet inte flyttat från familjehemmet . Det är framförallt föräldrarnas vilja och förmåga att själva ta hand om sitt barn, som avgör om familjehemsvården skall fortsätta. Frågan om barnets fortsatta boende kopplas inte loss från frågan om förälderns rehabilite- ring och bedöms inte heller helt fristående från förälderns situation. Forskare som studerat barn i långvarig familjehemsvård har, enligt rapporten, konstaterat att om barn växer upp i osäkerhet om sin tillhörig- het och framtid hotas deras utveckling till harmoniska och välfungerande vuxna. I många länder har detta problem lösts genom lagstiftning som gör att myndigheterna efter ett visst antal år måste ta ställning till barnets boende under hela uppväxten. Inom svensk familjehemsvård finns av tradition en medvetenhet om de biologiska föräldrarnas betydelse för det familjehemsplacerade barnet och tanken på en framtida återförening är stark. I rapporten diskuteras förutsättningarna för en ny modell för varaktighet i familjehemsvården. En sådan modell skulle kunna innebära en möjlighet att flytta vårdnaden till familjehemsföräldrarna för barn i de fall det är möjligt och lämpligt, att göra tydliga planer för varaktig familjehemsvård enligt socialtjänstlagen och eventuellt även att fatta beslut om långvarig vård enligt LVU. Det sistnämnda alternativet skulle innebära att LVU delvis skulle få ett annat innehåll vilket kräver ytterligare utredning. Mot bakgrund av det resonemang som förs av och som också får stöd av i dess betänkande Det gäller livet (SOU 1998:31) avser regeringen att i enlighet med förslag låta se över LVU i syfte att stärka barnperspektivet och utreda möjligheterna att utforma en modell för varaktighet i de fall fa- miljehemsplaceringar blir långvariga. Syftet med en sådan utredning skall vara att minska osäkerheten i de långvarigt placerade barnens situa- tion. Avsikten är dock inte att förändra den grundläggande principen för omhändertagande av barn, dvs. att strävan skall vara att barnet om möj- ligt skall återförenas med sina biologiska föräldrar. 6.5 Barnmisshandel Regeringens bedömning: Mot bakgrund av att anmälda fall av barn- misshandel tenderar att öka bör det tillsättas en parlamentarisk utred- ning angående barnmisshandel och därmed sammanhängande frågor. I syfte att öka medvetenheten om barnmisshandel bör utredningen ar- beta aktivt och utåtriktat med att sprida information och anordna se- minarier. För dessa utåtriktade insatser bör avsättas i budgetpropositionen för . Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att får i uppdrag att följa utvecklingen av barnmisshandeln och föreslå erforder- liga åtgärder. Remissinstanserna: Förslaget stöds uttryckligen av Statens institu- tionsstyrelse, , och . () påpekar att utvecklingen av det faktiska antalet fall av barnmisshandel är svår att uttala sig om. Det ökade antalet polisanmälda fall av barnmisshandel kan lika väl innebära att mörkertalet minskat genom att anmälningsbenägenheten har ökat som att den fak- tiska brottsligheten ökat. Enligt BRÅ:s uppfattning torde det vara angelä- get att söka mer kunskap om den faktiska utvecklingen av barnmisshan- del i . anser att det är angeläget att följa upp och analysera ärenden där barn misshandlas för att förbättra kunskaperna om vilka faktorer som ligger bakom våldet. Det saknas, enligt Socialstyrel- sen, även en samlad kunskap om barnmisshandel. Styrelsen planerar därför att sammanställa ett sådant material. Skälen för regeringens bedömning: Frågor om barnmisshandel och andra övergrepp mot barn har varit föremål för upp- märksamhet. Frågan har också behandlats i olika uppdrag och utred- ningar. Bland annat har ett antal riksdagsmotioner berört ämnet. Soci- alutskottet har i betänkandet 1996/97:SoU8 Barnfrågor uttalat att det är angeläget att få en mer utförlig och genomlyst bild av hur barn lever dels för att lyfta fram omständigheter som kan ge barn sämre chanser i livet, dels för att ta fram åtgärder för att hejda en ogynnsam utveckling hos barn. Utskottet framhåller vikten av att de kunskaper och erfarenheter som har framkommit i tidigare utredningar och rapporter tas tillvara och beaktas av personal inom , hälso- och sjukvården, skolan, barnomsorgen osv. i arbetet med barn. Även i betän- kande 1997/98:SoU13 uppmärksammas frågor om barnmisshandel och andra övergrepp mot barn. Enligt regeringens bedömning är det angelä- get att nu göra en mer omfattande genomgång av problematiken. De olika punktinsatser som genomförts har bidragit till att ge en bild av situ- ationen , men bilden behöver kompletteras och analysen fördjupas. Brottsstatistiken visar att antalet anmälda fall av misshandel mot barn har ökat . Det är dock inte klarlagt vad som ligger bakom de ökade siffrorna i statistiken. Är det så att fler barn blir slagna i hemmet eller är det barns våld mot varandra som ökar? Det kan röra sig om att personal i skola och förskola som möter barn har bli- vit mer uppmärksamma på våldsproblematiken och att många skolor har handlingsprogram för hur de skall handskas med våld i skolmil- jön. En sådan ökad medvetenhet kan innebära att våld mellan elever un- der skoltid blir anmält till polisen. Personalen kan också i högre grad vara medveten om sin skyldighet att till anmäla misstanke om att barn behöver samhällets skydd. Personalens medvetenhet om hur våld påver- kar barns utveckling har sannolikt ökat. Det finns ett mörkertal när det gäller barnmisshandel. Vi vet dock att misshandel av barn ofta sker i det fördolda och därför inte uppmärksammas som det borde. Det krävs såle- des en fördjupad och förbättrad analys av de tillgängliga uppgifterna. BRÅ påpekar i sitt remissvar att det är angeläget att förtydliga den in- formation som kan utläsas av den officiella statistiken. Att följa den sta- tistiska utvecklingen av barnmisshandel ryms inom ramen för BRÅ:s ordinarie verksamhet. Enligt BRÅ:s uppfattning, som sammanfaller med regeringens, är det angeläget att söka mer kunskap om den faktiska ut- vecklingen av barnmisshandel i dels genom sammanställningar av olika typer av statistik, dels genom en deskriptiv undersökning av de polisanmälda fallen. har lämnat liknande synpunkter och anser att det behövs metodutveckling för att få fram uppgifter om det faktiska antalet barn som misshandlas och vad ökningen av anmälda ärenden beror på. Styrelsen anser att det är oroväckande att antalet polis- anmälda ärenden har ökat. Därför måste ärenden där barn misshandlas följas upp och analyseras för att förbättra kunskapen om vilka faktorer som ligger bakom våldet. Regeringen instämmer i den bedömning som gör. planerar att under kommande treårs- period sammanställa ett material som kan ge en mer samlad kunskap om barnmisshandel i . Mot bakgrund av det som redovisats ovan avser regeringen att tillsätta en parlamentarisk utredning som får i uppdrag att analysera utvecklingen av barnmisshandel och att föreslå åtgärder mot den. Eftersom mycket arbete gjorts, pågår och planeras gällande barnmisshandel är det viktigt att erfarenheter därifrån tas tillvara i utredningsarbetet och att samverkan sker framförallt med , och , som är de myndigheter som redan arbetar med frågor om barnmisshandel. Även länsstyrelserna har erfarenheter inom området vilka bör användas i sammanhanget. Flera frivilligorganisationer har arbetat aktivt när det gäller frågor om barnmisshandel och andra övergrepp som begås mot barn och har värdefulla erfarenheter av problemområdet som måste tas till vara i utredningen. Utredningsuppdraget bör också innefatta att tydligt klargöra vad som menas med begreppet barnmisshandel, en kartläggning av de familjer och situationer där det förekommer våld mot barn, samt en analys av vilka resurser som finns hos de myndigheter som har till uppgift att skydda, utreda och behandla barn, deras anhöriga och förövarna och vad som kan krävas för att utveckla detta arbete. Det är även angeläget att följa ut- vecklingen och göra jämförelser med andra länder vad gäller arbetet med barnmisshandel. Utredningen skall arbeta aktivt och utåtriktat med att sprida informa- tion och anordna seminarier bl.a. i syfte att öka medvetenheten hos all- mänheten och dem som arbetar med barn och ha möjlighet att ta initiativ till nödvändigt utvecklingsarbete inom beröra verksamheter t.ex. gäl- lande utredningar och behandlingsarbete. Regeringen kommer att avsätta till dessa utåtriktade insatser. 6.6 Alkohol, narkotika och doping Regeringens bedömning: Stat och kommun bör prioritera insatser riktade mot ungdomar för att påverka deras liberalare inställning till droger. Särskild vikt bör läggas vid att förstärka ungdomars motstånd mot narkotika. Kommunerna bör stödja ungdomars egna initiativ och idéer inom området. Idrottsrörelsens roll och ansvar bör betonas. Kommitténs bedömning: Överensstämmer i stort med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Staten är, enligt barnkonventio- nens artikel 33, skyldig att vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda barn mot narkotika. Artikeln ger också anvisningar om vilka metoder som skall användas för att förebygga narkotikamissbruk; lagstiftningsåtgärder, administrativa och sociala åtgärder samt åtgärder i upplysningssyfte . Det görs ingen rangordning mellan dessa olika åtgär- der, utan alla framhålls som lika viktiga. Svensk alkohol- och narkotika- politik bygger på förebyggande informationsinsatser, kontrollåtgärder och sociala insatser. Ungdomars användande av narkotika och alkohol har ett nära sam- band. Ända , då spridningen av narkotika i började på allvar, har missbruk av narkotika och alkohol följts åt. Regeringen ser allvarligt på att ungdomar är mer nyfikna på och mindre avståndstagande till narkotika än tidigare som de också är mer benägna att pröva narkotika För att stärka samordningen i det alkohol- och drogförebyggande ar- betet har regeringen samlat en nationell ledningsgrupp. Nationella led- ningsgruppen prioriterar långsiktigt förebyggande arbete riktat mot ung- domar. En ungdomsreferensgrupp är knuten till ledningsgruppen. Regeringen har tagit initiativ till en kommitté för samverkan angående information kring alkohol. I kommittén, OAS Oberoende alkohol- samarbete, ingår branschorganisationer, försäkringsbolag och berörda myndigheter. OAS arbetar med olika informations- och opinionsinsatser. OAS första projekt rör den olagliga handeln med hembränd och smugg- lad sprit, som i många fall riktar sig till ungdomar. Den ökade tillgängligheten på s.k. partydroger syntetiska droger så- som ecstasy, LSD och amfetamin ställer krav på nya metoder i det före- byggande arbetet. En del av dessa droger finns att köpa på postorder och via Internet. På Internet finns också recept på hur man framställer vissa typer av droger, tips på hur man odlar cannabis och adresser till affärer och organisationer där man kan köpa narkotika. Det är därför betydelse- fullt att de informationsinsatser som görs anpassas till dessa nya förut- sättningar. Nationella ledningsgruppen har startat ett projekt som skall skapa ett alkohol- och narkotikapolitiskt forum på Internet. Det riktar sig till yngre tonåringar med såväl fakta som debatt, värderingsövningar etc. Det är tänkt att användas i skolan, antingen av eleverna ensamma eller under lärares ledning. Ett avsnitt riktar sig till föräldrar. Webbsidan skall vara färdig att användas vid skolstarten . Regeringen ser allvarligt på ungdomars ändrade drogvanor och inställ- ning till alkohol. har inträdet i EU inneburit att det har blivit svårare att upprätthålla våra traditionella alkoholpolitiska instrument för att hålla tillbaka alkoholkonsumtionen. Åtgärder som begränsar tillgäng- ligheten på alkohol är med andra ord synnerligen viktiga i ett barn- och ungdomsperspektiv. Det är viktigt att det runt om i skolorna förs en levande diskussion om alkohol- och narkotikafrågor, i syfte att stärka elevernas motstånd mot alkoholpositiva och drogromantiserande budskap. Särskild vikt bör läg- gas vid att förstärka ungdomars motstånd mot narkotika. leder därför ett projekt i 25 kommuner som går under namnet Motståndskraft . Projektet har initierats av Nationella lednings- gruppen. I projektet skall ungdomar engageras för att stödja yngre kam- rater i valet av en drogfri livsstil. Information och påverkan är en sida av det generellt inriktade drogfö- rebyggande arbetet för ungdomar. Erbjudande av alternativa sysselsätt- ningar i drogfria miljöer är en annan. Fritidsgårdar, ungdomsgårdar och drogfria arrangemang spelar här en viktig roll. Regeringen vill också framhålla betydelsen av att kommunerna stödjer ungdomars egna initiativ och idéer inom det här området. För att engagera ungdomar i kampen mot droger arrangerade ung- domsreferensgruppen en konferens om ungdomar och droger. Under konferensen, Resource en möjlighet till medvetenhet , hade 700 ungdomar och vuxna från hela landet möjlighet att träffas och utbyta erfarenheter. Regeringen vill i detta sammanhang betona idrottsrörelsens roll i det förebyggande arbetet. Idrott främjar en positiv utveckling, eller kan åt- minstone förhindra en negativ utveckling. Idrottsrörelsen har också ett ansvar när det gäller doping. Den samlade idrottsrörelsen bör motverka doping och andra avarter av idrott som kan skada barns och ungdomars hälsa. Missbruket av dopingmedel måste ses i ett större sammanhang. Frågan om ungdomars värderingar och attityder till livsstils- och identi- tetsfrågor är i detta sammanhang viktiga. Regeringen avser i en kom- mande proposition om doping att göra en ändring i socialtjänstlagen (1980:620) för att förtydliga ansvar mot missbruk av do- pingmedel bland barn och ungdomar. Om upptäcker miss- bruk av dopingmedel bör åtgärder vidtas. 7 Barn i behov av särskilt skydd 7.1 Barn som offer för brott Regeringens bedömning: I den kommande översynen av bestämmel- serna om sexualbrott bör brott som riktats mot barn ägnas särskild uppmärksamhet. Frågan om dubbel straffbarhet för gärningar som är begångna utomlands bör ses över. , som fått i uppdrag att fortlöpande följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling, bör ägna frå- gan om barnprostitution i särskild uppmärksamhet. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att ett barnkonventionspers- pektiv skall inkluderas i en kommande översyn av sexual- brottsbestämmelser samt att barnprostitutionens omfattning i bör bli föremål för kartläggning och åtgärder. Kommittén betonar att lagstift- ningen tydligt måste förmedla att om ett barn deltar i en sexuell aktivitet med en vuxen så är detta helt och hållet den vuxnes ansvar. Kommittén framhåller att skyddet mot sexuellt utnyttjande inte är heltäckande när det gäller ungdomar mellan samt att sexuella övergrepp mot barn som begås utomlands bör undantas från kravet på dubbel straffbar- het. Remissinstanserna: Remissinstanserna är övervägande positiva till kommitténs bedömningar och förslag. , Juri- diska fakultetsnämnderna vid och vid , Svenska Röda Korset och instämmer uttryck- ligen i kommitténs uppfattning att lagen inte ger tillräckligt skydd mot sexuellt utnyttjande av barn mellan . anser att regeringen bör ta initiativ till utredning och åtgärdsprogram i samarbete med kommunerna när det gäller barnprostitution. Barnom- budsmannen hävdar att det föreligger oklarheter vad gäller de rätts- liga förutsättningarna för läkarundersökningar av barn i de fall föräld- rarna inte lämnat sitt samtycke. Skälen för regeringens bedömning: Svensk lagstiftning har präglats av insikten att det är förödande för barns psykiska hälsa att utnyttjas sexuellt. Ett barn kan inte, på grund av sin utvecklingsnivå och sin beroendeställning, ge något samtycke i egentlig mening till sexu- ellt umgänge med en vuxen. Lagstiftningen måste tydligt förmedla att om ett barn deltar i en sexuell aktivitet med en vuxen är detta helt och hållet den vuxnes ansvar. Frågan om sexuellt utnyttjande av barn har under se- nare år diskuterats i många sammanhang, inte minst i samband med de diskussioner om barnperspektivet som förts i anledning av att barnkon- ventionen alltmer blir ett levande instrument i samhället. har pekat på flera bestämmelser i där svensk lagstiftning på området inte stämmer överens med åtagandena i konventionen och där nuvarande bestämmelser inte ger tillräckligt skydd, framförallt när det gäller åldersgruppen . Regeringen har tillsatt en par- lamentarisk kommitté som skall se över bestämmelserna om sexualbrott. I kommittédirektiven betonas de frågeställningar som har lyft fram. När det gäller sexualbrott riktade mot barn och ungdomar skall översynen göras bl.a. utifrån ett barnkonventionsperspektiv. Vid en jämförelse med många andra länder kan inte barnprostitution sägas vara ett utbrett problem i . Icke desto mindre är det allvar- ligt att det över huvud taget förekommer. refererar till uppgifter ur betänkande (SOU 1995:15) som tyder på att det förekommer prostitution bland ungdomar . Det finns även andra signaler som ger anledning till att ta problemet på allvar. Det gäller såväl prostitution bland flickor som pojkar. har fått i uppdrag att fortlöpande följa och samla kun- skap om prostitutionens omfattning och utveckling, sammanställa kun- skap om de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå samt ge stöd till utveckling och förbättring av insatserna. skall även följa den internationella utvecklingen i frågor som rör prostitution. Socialsty- relsen har tillförts medel för detta uppdrag som skall pågå 2000. Regeringen förutsätter att myndigheten inom ramen för sitt uppdrag ägnar frågan om barnprostitutionen i särskild uppmärk- samhet. En fråga som särskilt måste belysas är den där ett barn har utsatts för brott och det kan misstänkas att vårdnadshavaren eller någon denne när- stående misstänks för brottet. framhåller i sitt re- missyttrande att det föreligger oklarheter vad gäller de rättsliga för- utsättningarna för läkarundersökningar av barn i de fall föräldrarna inte lämnar sitt samtycke vid misstanke om brott. Frågan om vem som skall lämna sitt medgivande till åtgärder som rik- tar sig mot en underårig regleras i . Barnets egen uppfatt- ning skall beaktas när det är fråga om barn som har uppnått sådan ålder och mognad att deras egen vilja bör beaktas. I princip anses barn har uppnått en sådan mognad . Misstankar om brott mot barn är ofta svåra att utreda. Barn har inte samma möjligheter som vuxna att påtala brott och de kan ofta ha svårt att förstå att det de utsätts för är brottsligt. Detta gäller i särskilt hög grad för misstankar om sexuella övergrepp och det gäller i än högre grad när misstankarna riktar sig mot en förälder eller mot någon annan som står barnet och familjen nära. I de sistnämnda fallen kan också vissa rättsliga problem uppstå. Det gäller bl.a. frågan om hur en förundersökning skall genomföras med underåriga, om det skulle skada utredningen att under- rätta vårdnadshavarna. Vem skall inställa barnet till polisförhör? Vilka förutsättningar finns för att genomföra en läkarundersökning? Den mera generella frågan om vem som i ett sådant fall skall företräda barnet upp- kommer också. Frågeställningarna visar på ett behov att kunna vidta vissa inledande utredningsåtgärder vid misstanke om brott mot barn, utan vårdnadsha- varnas vetskap. Om misstankarna inte kan utredas närmare riskerar man att brott mot barn i stor utsträckning förblir outredda och inte lagförda, och att pågående övergrepp fortsätter. Den nuvarande lagstiftningen ger inte någon lösning. Bestämmelserna om god man skulle möjligen kunna utnyttjas. De regler som gäller för utseende av god man innebär emellertid att vårdnadshavarna skall bere- das tillfälle att yttra sig över en ansökan om god man. Syftet att tidigt kunna vidta vissa utredningsåtgärder utan vårdnadshavarnas vetskap kan därför inte uppnås med nu gällande regler. En lösning som utnyttjas i vissa fall är att omhänderta barnet enligt lagen med sär- skilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Detta är dock inte en möj- lighet som kan användas i alla fall. Ett omhändertagande enligt LVU får inte beslutas i andra syften än att tillgodose barnets vårdbehov. Den soci- alrättsliga lagstiftningen ger således ingen generell lösning. Ett arbete pågår inom i syfte att stärka underårigas rättssäkerhet i nu nämnda avseenden. Det finns skäl för en ordning där någon annan än vårdnadshavaren ges beslutanderätt i frågor som rör misstankar om brott mot barnet, i fall där det kan antas att barnets rätt inte tas till vara av vårdnadshavarna. har framhållit att en viktig fråga när det gäller att skydda barn mot sexuella övergrepp är samhällets ansvar för att personer som har gjort sig skyldiga till sexuella övergrepp inte skall tillåtas att arbeta med barn i fortsättningen. En särskild utredare har tillkallats av regeringen och lämnat betänkandet Lämplighetsprövning av personal inom förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg (SOU 1998:69). Utredaren föreslår bl.a. att registerkontroll bör införas av ar- betssökande inom dessa verksamheter. Registerkontrollen bör enligt för- slaget, förutom sexualbrott, även omfatta mord, dråp, grov misshandel, människorov, grovt rån och barnpornografibrott. Registerkontrollen är en del av den lämplighetsprövning som alltid bör äga rum innan någon an- ställs. 7.2 Könsstympning Regeringens bedömning: Det straffbara området för den som utfört eller medverkat till könsstympning utomlands bör utvidgas. bör få i uppdrag att initiera projekt i syfte att före- bygga könsstympning. Projekten bör huvudsakligen bedrivas i områ- den där det finns grupper från de länder där könsstympning av kvin- nor och flickor är vanligt förekommande. För detta ändamål bör Soci- alstyrelsen tillföras i budgetpropositionen för . Kommitténs förslag: Könsstympning är ett så allvarligt brott att det bör undantas från principen om dubbel straffbarhet i svensk lagstiftning. Remissinstanserna: Kommitténs förslag mottas i huvudsak positivt av de instanser som yttrat sig i frågan. anför att pro- blemet med könsstympning har varit föremål för utredning i och vill därför understryka behovet av föreslagen ändring på området.