prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Rapport från högnivågruppen för konkurrenskraftsfrågor I slutsatserna från toppmötet i slog fast att särskild uppmärksamhet skulle ges åt konkurrenskraft och välkomnade kommissionens ambition att inrätta en högnivågrupp för konkurrenskraftsfrågor. Gruppen fick ett tvåårigt mandat och ordförandeskapet innehades till en början av och senare av . erhöll gruppen ett förnyat tvåårigt mandat. Ordförande är , tidigare generalsekreterare i . På uppmaning från i presenterade gruppen en rapport för sysselsättning vilken förelades toppmötet i den 20 . Rapporten uppmärksammade frågor kring kompetensutveckling och innovationer, minskad byråkrati och effektivisering av den offentliga sektorn samt genomförandet av den inre marknaden. Komplement till nationella sysselsättningsåtgärder Kommissionen antog ett meddelande vilket presenterades inför toppmötet om sysselsättning i . Meddelandet behandlar åtgärder på EU-nivå vilka kan komplettera nationella initiativ för ökad sysselsättning. Regelförenkling för små och medelstora företag I ordförandeskapets slutsatser från slås fast att Europeiska rådets möte om sysselsättning under det luxemburgska ordförandeskapet bl.a. skulle granska framstegen i genomförandet av initiativen rörande sysselsättningsskapande möjligheter för små och medelstora företag. Den s.k. BEST-gruppen (Business Environment Simplification Task Force) inkom med en rapport om gruppens initiala arbete till toppmötet i . Gruppens arbete koncentreras på hur man kan förbättra företagsklimat genom att förenkla regelverk och administration för företag. resolution samt finansiella initiativ Parlamentet antog en resolution om sysselsättning inför toppmötet i den 20 . Resolutionen syftar framför allt till att utveckla rådande idéer och definiera en aktiv arbetsmarknadspolitisk strategi som kan genomföras med kort varsel på både unionsnivå och nationell nivå. Resolutionen förespråkar konkreta målsättningar, som medlemsstaterna förpliktar sig att följa på samma sätt som konvergenskriterierna. Vidare förespråkas en ökad samordning av den ekonomiska politiken och en omedelbar sänkning av momsen på den arbetskraftsintensiva sektorn. i uttalade sitt stöd för ett initiativ som är ett resultat av en överenskommelse mellan och rådet om att avsätta medel från EU-budgeten för att bl.a. hjälpa små och medelstora företag att skapa varaktig sysselsättning (europeiskt sysselsättningsinitiativ). Under denna budgetpost skall det anslås 450 miljoner ecu, fördelat över de tre närmaste åren. Arbetsmarknadens parters bidrag till toppmötet Arbetsmarknadens parter bidrog på olika sätt med underlag till Europeiska rådets möte . UNICE (Arbetsgivarnas organisation på Europanivå) och EFS (Europeiska fackliga samorganisationen) antog vid sitt toppmöte med sociala dialog- kommittén en deklaration inför sysselsättningsmötet. Ekonomiska och sociala kommittén avgav två yttranden: det ena utgjorde en kommentar till själva toppmötet om sysselsättning; det andra behandlade kommissionens förslag till riktlinjer. På nationell nivå har LO, TCO och lagt fram en gemensam skrivelse till statsministern med anledning av toppmötet. I skrivelsen poängterades bl.a. behovet av investeringar i infrastruktur inom EU i kombination med satsningar på utbildning och kunskapslyft. sysselsättningsinitiativ Att sätta i arbete finansminister offentliggjorde ett sysselsättningsinitiativ Att sätta i arbete i syfte att intensifiera EU:s verksamhet på sysselsättningsområdet. Inom ramen för detta initiativ presenterade en handlingsplan (the UK Employment Action Plan), vilken lyfte fram åtgärder som prioriteras i . statsfinanser och låg inflation, investeringar i humankapital, åtgärder för särskilt utsatta grupper samt förbättring av produkt- och tjänstemarknadernas funktionssätt står i centrum för sysselsättningspolitiken. 11.3 agerande i sysselsättningsfrågan Den har prioriterat sysselsättningsfrågan mycket högt i det europeiska samarbetet både inom ramen för regeringskonferensen och i det reguljära rådsarbetet. 11.3.1 sysselsättningsprogram Vid Europeiska rådets möte i lyfte stats- och regeringscheferna fram fem huvudområden för sysselsättningsåtgärder som borde prioriteras. Ett inslag i det nya samarbetet skulle vara en förstärkt övervakning av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Medlemsstaterna anmodades att utarbeta fleråriga nationella sysselsättningsprogram utifrån rekommendationerna på de fem områdena. Vid Europeiska rådets möte i bekräftades att kampen mot arbetslöshet skall vara den viktigaste uppgiften för unionen. Det beslutades att ansträngningarna bör ökas till förmån för unga, långtidsarbetslösa och kvinnor, som är särskilt hårt drabbade av arbetslösheten. Detta beslut ligger i linje med slutsatserna från Europeiska rådets möte i . I det svenska fleråriga sysselsättningsprogrammet, som upprättades , redovisades utvecklingen utförligt för dessa tre grupper och de insatser som den vidtagit för att bekämpa arbetslösheten bland dem. utarbetade en uppföljning av sysselsättningsprogrammet och liksom program betonades att den svenska politiken på detta område är en integrerad del av den ekonomiska politiken. Politiken på sysselsättningsområdet är inriktad på en långsiktigt hållbar utveckling, som bygger på en god produktivitetsutveckling och tillväxt. lägger särskild vikt vid åtgärder inriktade på att underlätta expansion och nyanställningar samt på att öka flexibiliteten, bl.a. genom att stärka arbetskraftens kompetens och konkurrensförmåga. Vidare utvecklades beskrivningen av regeringens insatser för unga, långtidsarbetslösa och kvinnor ytterligare. I syfte att öka jämförbarheten i uppföljningsrapporterna av de fleråriga sysselsättningsprogrammen antog kommittén för sysselsättnings- och arbetsmarknadsfrågor ett gemensamt ramverk för medlemsstaternas upprättade rapporter över hur deras sysselsättningsprogram hade genomförts. presenterade sin rapport upprättad enligt den gemensamma . Rapporten koncentrerades kring de prioriteringar som fastställts i det fleråriga sysselsättningsprogrammet med fokus på utvärdering av genomförda åtgärder. antog kommissionen ett meddelande om miljö och sysselsättning (COM(97) 592 final). Meddelandet presenterades för ministrarna på ministerrådsmötet . Det behandlar möjligheterna att integrera målen för miljö och sysselsättning både inom arbetsmarknads- och skattepolitikens områden och lämnar några konkreta förslag till hur detta skall ske. 11.3.2 agerande inför toppmötet om sysselsättning i Inför toppmötet den 20 uppmanade premiärminister medlemsländer att identifiera tre-fyra åtgärder som visat sig framgångsrika när det gäller att bekämpa arbetslösheten. I statsminister brev till Juncker betonades bl.a. vikten av sunda statsfinanser, genomförandet av den inre marknaden och en väl fungerande och flexibel arbetsmarknad. Vidare framhölls att utvidgningen av EU skall ses som en möjlighet och inte ett hot mot sysselsättningen. uttalade tidigt sitt stöd för kommissionens förslag till sysselsättningsriktlinjer och idén att i riktlinjerna formulera kvantitativa mål för ländernas politik. Kommissionens riktlinjer ligger väl i linje med svensk politik, inte minst vad gäller tonvikten på positiv flexibilitet , som uppnås genom åtgärder som syftar till att stärka individens ställning på arbetsmarknaden. uppskattade särskilt att jämställdhet mellan kvinnor och män prioriteras i kommissionens riktlinjer för sysselsättningen. På svenskt initiativ formulerades ett gemensamt yttrande inför toppmötet i av statsminister tillsammans med premiärminister och premiärminister . I yttrandet vilket tillställdes premiärminister betonades vikten av att toppmötet i kunde enas kring konkreta åtgärder som stärker företagens konkurrenskraft och arbetskraftens anställbarhet. 12 Skatter Arbetet med att harmonisera skatterna inom EU har pågått . Det gäller företrädesvis de indirekta skatterna där gemenskapens ansträngningar lett till förhållandevis långtgående resultat. På andra områden, som beskattning av individer och företag, går arbetet emellertid långsammare. 12.1 Arbetet med ett skattepaket Arbetet På initiativ av tillkallades en särskild högnivågrupp med uppgift att överväga beskattningen inom Europeiska unionen. Kommissionen lämnade en rapport på grundval av gruppens arbete. I rapporten konstaterades att fortsatt arbete behövdes beträffande bl.a. beskattning av sparande, åtgärder för att motverka skadlig skattekonkurrens, och ett förbud mot källskatter på ränte- och royaltybetalningar. Kommissionens rapport presenterades för i varvid rådet välkomnade kommissionens avsikt att fortsätta diskussionerna i en arbetsgrupp för skattepolitik. Arbetet med ett skattepaket har därefter bedrivits i skattepolitiska gruppen, en grupp under kommissionsledamoten ledning med representanter på hög nivå från medlemsstaterna. Mot bakgrund av diskussionerna i gruppen presenterade kommissionen dokumentet Ett åtgärdspaket för att angripa skadlig skattekonkurrens i Europeiska unionen (KOM 97/564 slutlig). fattade beslut om skattepaketet. Beslutet består av en rad slutsatser beträffande beståndsdelarna i paketet, nämligen en uppförandekod för företagsbeskattning, ett framtida direktiv om beskattning av ränte- och royaltybetalningar mellan företag samt riktlinjer för ett framtida direktiv om sparande. En uppförandekod för företagsbeskattning och medlemsstaterna har antagit en uppförandekod för företagsbeskattning. Syftet med koden är att minska de snedvridningar som kan bli följden av skadlig skattekonkurrens. Koden är ett politiskt bindande dokument, om än inte legalt bindande. Koden innehåller bl.a. kriterier för vad som skall anses vara skadlig skattekonkurrens, anvisningar om hur information om gällande och planerade skatteåtgärder skall tillhandahållas, bestämmelser om hur och av vem skatteåtgärderna skall granskas, ett åtagande av medlemsstaterna att inte införa nya skadliga skatteåtgärder samt att avveckla gällande bestämmelser som kan anses skadliga. I koden finns även ett åtagande av kommissionen att se över tillämpningen av statsstödsreglerna i skattesammanhang. Ett framtida direktiv om ränte- och royaltybetalningar I beslut anges att kommissionen skall presentera ett direktivförslag beträffande ränte- och royaltybetalningar mellan företag. Avsikten är att källskatter som tas ut på bruttobetalningar avseende ränta och royalty mellan företag skall avskaffas inom unionen. Ett framtida direktiv om beskattning av sparande har godtagit riktlinjer som kan ligga till grund för ett framtida direktiv om beskattning av sparande. I riktlinjerna sägs bl.a. att tillämpningsområdet kan vara räntor som betalas till fysiska personer som är bosatta i en annan medlemsstat. Som ett första steg mot en effektiv beskattning kan ett direktiv baseras på samexistensmodellen, dvs. antingen en minimikällskatt eller informationsutbyte eller en kombination av de båda. 12.2 Mervärdesskatt Beskattningsland för telekommunikationstjänster har bemyndigat och övriga medlemsländer att införa regler som innebär att telekommunikationstjänster i huvudsak skall mervärdesbeskattas i kundens land och inte som i det land där den som tillhandahåller tjänsten har sin verksamhet. Syftet är att motverka skatteflykt från EU till tredje land inom telekommunikationsområdet och att förhindra konkurrenssnedvridning mellan inhemska och utländska leverantörer. Den nya beskattningsprincipen infördes i svensk mervärdesskattelagstiftning genom prop. 1996/97:81, bet. 1996/97:SkU22, rskr 1996/97:262. Fiscalis-programmet Kommissionen har lagt fram ett förslag till handlingsprogram som syftar till att förstärka de indirekta skattesystemen på den inre marknaden, det s.k. Fiscalis-programmet, KOM (97) 175 slutlig. Genom tjänstemannautbyten, seminarier och gemensamma utbildningsalternativ för skattetjänstemän skall programmet bidra till ett effektiviserat samarbete. I Fiscalis-programmet skall även ingå multilateral kontrollverksamhet samt utveckling och underhåll av redan existerande system för kommunikation och informationsutbyte inom området för indirekt skatt. Programmet avser en tidsperiod (1998 2002) och är mer långtgående än nuvarande samarbets- och utbytesprogram (Matthaeus-Tax-programmet) som upphör . Parlamentet yttrade sig över förslaget . Rådet enades om en s.k. gemensam ståndpunkt . Ståndpunkten kommer därefter att, i enlighet med den procedur som föreskrivits, delges parlamentet. Kommissionen har i ett direktivförslag till rådet föreslagit ökade befogenheter för den s.k. mervärdesskattekommittén, KOM (97) 325 slutlig. Den upprättades vid tillkomsten av sjätte mervärdesskattedirektivet, 77/388/EEG, för att underlätta en enhetlig tillämpning av direktivet. Kommittén, som består av företrädare för medlemsländerna och kommissionen, har endast en rådgivande funktion. Dess riktlinjer för tillämpningen är inte offentliga och de är heller inte bindande för medlemsländerna. Som ett led i harmoniseringssträvandena inom gemenskapen föreslås nu att mervärdesskattekommitténs ställning förändras från att vara enbart rådgivande till att också bli normgivande. Kommittén skall genom kvalificerad majoritet kunna fatta bindande beslut i olika tolkningsfrågor framför allt i fall där det finns risk för dubbel beskattning eller ingen beskattning alls. Det föreslås också att kommitténs arbete skall bli offentligt. 12.3 Punktskatter Energibeskattningsdirektiv Kommissionen har presenterat ett förslag till nytt energibeskattningsdirektiv (KOM (97) 30). Förslaget innebär en samlad beskattning av samtliga energiprodukter. All form av indirekt beskattning, utom moms, omfattas. Tanken är inte att det skall införas någon ny skatt genom direktivförslaget, utan syftet är att skapa en gemensam ram för beskattningsåtgärder på energiområdet. innebär förslaget en ökad flexibilitet för medlemsstaterna i förhållande till det nuvarande mineral-oljedirektivet (direktiv /81/EEG). Miljöskatter och miljöavgifter på den inre marknaden Kommissionen har lagt fram ett meddelande om ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken (Miljöskatter och miljöavgifter på den inre marknaden KOM (97) 9). Meddelandet har presenterats på miljörådsmöten 3 och . Syftet är att förklara gällande juridiska regler för miljöskatter på nationell nivå, så att medlemsstaterna blir medvetna om vilka möjligheter och begränsningar som finns när det gäller att ensidigt införa miljöskatter. Meddelandet behandlar inte för- och nackdelar vad gäller ekonomisk och miljömässig effektivitet vid användning av miljöpålagor på medlemsstatsnivå. Kommissionen konstaterar att användningen av miljöskatter och miljöavgifter ökar i medlemsländerna, och att man önskar stödja denna utveckling, då den ger möjligheter till en mer kostnadseffektiv miljöpolitik. Man drar slutsatsen att det finns ett betydande utrymme för handling i medlemsländerna. Kommissionen har i ett direktivförslag till rådet föreslagit ökade befogenheter för den s.k. punktskattekommittén, KOM (97) 326 slutlig. Denna upprättades vid tillkomsten av det s.k. cirkulationsdirektivet för punktskattepliktiga varor, 92/12/EEG, för att granska de gemenskapsåtgärder som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna om punktskatter. Kommittén består av företrädare för medlemsländerna och kommissionen. Den fungerar dels som normgivande kommitté vad gäller åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av vissa angivna artiklar i direktiv /12/EEG, dels som rådgivande kommitté för tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser om punktskatter. Kommitténs beslut fattas med kvalificerad majoritet. Dess riktlinjer för tillämpningen av de gemensamma punktskattebestämmelserna är inte offentliga och de är inte heller bindande för medlemsstaterna. Som ett led i harmoniseringssträvandena inom gemenskapen föreslås nu att punktskattekommitténs normgivande befogenhet utvidgas. Kommittén skall genom kvalificerad majoritet kunna fatta bindande beslut vad gäller nödvändiga åtgärder för en korrekt och enhetlig tillämpning av bestämmelserna i direktiv /12/EEG och bestämmelserna i de s.k. strukturdirektiven på punktskatteområdet. Gemenskapsbestämmelser för skattenivåer faller utanför förslagets tillämpningsområde. 13 EU:s budget EU:s budget omfattar Europeiska gemenskapens samtliga förväntade inkomster och utgifter. Därutöver omfattar budgeten i huvudsak endast administrativa merkostnader för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och för det rättsliga och inrikes samarbetet. 13.1 Budgetens inkomster och avgift till EU-budgeten EU-budgeten omfattar Europeiska gemenskapens samtliga förväntade inkomster och utgifter. I viss utsträckning kan också utgifter avseende unionens utrikes- och säkerhetspolitiska samarbete samt samarbetet i rättsliga och inrikes frågor hanteras inom ramen för EU-budgeten. Budgeten finansieras huvudsakligen av de s.k. egna medlen, vilka utgörs av avgifter från medlemsländerna. Övriga inkomster ger bidrag till finansieringen och utgörs av eventuellt överskott från föregående år, diverse gemenskapsskatter, räntor på böter, EES-ländernas bidrag och diverse övriga inkomster. Egna medel definieras i rådets beslut om systemet för gemenskapernas egna medel (94/728/EG, Euroatom). Den sammanlagda avgiften från medlemsländerna till gemenskapsbudgeten består av fyra huvudkomponenter: tullar, särskilda jordbrukstullar och sockeravgifter, mervärdesskattebaserad avgift samt en avgift beräknad på bruttonationalinkomsten. I egna medel-beslutet ges också en budgetreduktion. Inkomsterna från den gemensamma tulltaxan utgör egna medel för Europeiska gemenskapen och tillfaller därför gemenskapsbudgeten. Medlemsländerna får dock behålla av uppburna medel för att täcka administrativa kostnader i samband med uppbörden. Särskilda tullar på jordbruksprodukter och de särskilda avgifterna på sockerproduktionen vilka tas ut i enlighet med utgör i likhet med tullarna enligt den gemensamma tulltaxan gemenskapsbudgetens egna medel. Även för dessa avgifter gäller att medlemslandet får behålla av uppbörden för att täcka administrativa kostnader kopplade till uppbörden. Den mervärdesskattebaserade komponenten i avgiften till EU:s budget beräknas som en procentuell andel av en prognos av medlemslandets mervärdesskattebas budgeten avser. Den nationella skattebasen korrigeras härvid för (godkända) avvikelser från och variationer inom EU:s sjätte mervärdesskattedirektiv så att en enhetlig skattebas erhålles. Uttaget var högst satt till av momsbasen. Det faktiska uttaget fastställs i EU-budgeten . Efter avslutat budgetår korrigeras utfallet för avvikelser från den prognosticerade basen så att fastställt procentuellt uttag vidmakthålls. Avgiften baserad på bruttonationalinkomsten (BNI-avgiften) beräknas på en prognos av medlemslandets BNI till marknadspriser för budgeteringsåret. Uttaget beräknas som en procentuell andel av gemenskapens samlade BNI mot bakgrund av återstående finansieringsbehov sedan övriga avgifter beräknats. BNI-avgiften korrigeras i efterhand med hänsyn till utfall. Vid Europeiska rådets möte i träffades en överenskommelse om gemenskapsbudgetens utveckling och finansiering 1999. Överenskommelsen har därefter formaliserats i rådets beslut om gemenskapens egna medel (94/728/EG, Euroatom), vilket antogs i enlighet med fördraget. Beslutet fastställer budgetens totala volymutveckling genom att fastställa utvecklingen för uttaget av egna medel. Taket är fastställt i förhållande till gemenskapens samlade BNI. Beslutet innebär att budgetens högsta möjliga omslutning ökar från av BNI till 1999. Principerna för fördelningen mellan medelsslagen fastställs också i egna medelsbeslutet. Där anges en successiv förskjutning av tyngdpunkten från momsbasavgiften mot BNI-avgiften. Detta tar sig uttryck i att momsbasuttaget 1999 minskas i lika steg från 1999, samt att taket för uttaget av moms-basavgift för medlemsländer med BNI per capita lägre än av gemenskapsgenomsnittet sänks till 1995 och för övriga sänks i lika steg från till av BNI 1999. Detta är uttryck för en önskan att åstadkomma större progressivitet i uttaget från medlemsländerna. I beslutet förlängs också den brittiska budgetreduktionen. För svensk del innebär beslutet att vår andel av finansieringen av budgeten kan förväntas öka . får enligt anslutningsfördraget av medlemskapet en successivt minskande återbetalning av delar av avgiften enligt den s.k. infasningsöverenskommelsen. Avgiften uppgick enligt preliminärt utfall för statsbudgeten till . Återbetalningen till följd av infasningsöverenskommelsen motsvarade . Nettoavgiften blev därmed . 13.2 Budgetens utgifter och budgetarbetet EU:s budget omfattade ca 89,1 miljarder ecu i s.k. åtagandebemyndiganden, vilket motsvarar ca . Ungefär hälften av utgifterna går till jordbruksstöd under utgiftskategori 1 och omkring en tredjedel till olika former av strukturstöd såsom regional- och arbetsmarknadsstöd under utgiftskategori 2. EU-budgeten finansierar inom ramen för utgiftskategori 3 dessutom olika åtgärder som hänger samman med den inre marknaden, t.ex. forskning och utveckling, miljöåtgärder, kulturstöd och investeringar i infrastruktur. Vidare finansieras utrikespolitiska åtgärder (kategori 4), främst i form av bistånd, samt administrationskostnader för EU:s olika institutioner (kategori 5). Utgiftskategorierna 3 5 tar i anspråk vardera av EU-budgeten. EU-budgetens inriktning och nivå bestäms av tre faktorer. För det första har långtidsbudgeten, det finansiella perspektivet, avgörande betydelse genom att ange ramar för de fem utgiftskategorierna och ramen för de totala utgifterna. För det andra bestäms inriktningen och i stor utsträckning nivån på utgifterna inom ramen för den ordinarie lagstiftningsprocessen inom EU. För det tredje spelar EU:s egen årliga budgetprocess en viktig roll för att slutligt avgöra nivån på utgifterna. har i budgetprocessen 1997 verkat för en restriktiv EU-budget . har , som inte har någon egentlig roll i budgetprocessen, haft en viktig funktion för att åstadkomma en restriktiv budget . Både vid och vid det informella möte framförde flertalet medlemsstater, däribland , vikten av en restriktiv budget . Detta bidrog till att kommissionens budgetförslag var mer restriktivt än tidigare års förslag. , tillsammans med flertalet medlemsstater, ansåg dock att det fanns utrymme för ytterligare neddragningar, vilket ledde till att budgetrådet beslutade om en lägre budget än vad kommissionen föreslagit. Rådet och har därefter enats i en paketöverenskommelse som innebär neddragningar på 1,2 miljarder ecu () av betalningsbemyndiganden jämfört med kommissionens förslag. Hälften av neddragningarna görs på jordbruksområdet. driver generellt en återhållsam budgetpolitik inom EU. Förbättrad budgetdisciplin vid användningen av EU:s medel är en prioriterad fråga för . Besparingen som och rådet enades kring innebär att de svenska avgiftsinbetalningarna minskar med jämfört med vad som blivit fallet med kommissionens ursprungliga budgetförslag. Även om skulle vilja genomföra mer strukturellt inriktade besparingar framför allt genom förändringar av jordbruks- och strukturfondspolitiken och genom att minska åtagandebemyndiganden på andra områden ligger den överenskomna besparingen väl i linje med de svenska intressena. 13.3 Återflödet från EU-budgeten Med återflöde brukar normalt avses de utgifter på EU:s budget som riktar sig mot ett särskilt medlemsland. Det är inte möjligt att beskriva hela EU-budgeten i sådana termer. Redovisningen av EU-budgeten är inte heller upplagd på ett sådant sätt att återflödet för ett enskilt land är lätt avläsbart. Återflödet är intressant bl.a. som ett utryck för hur man använder de resurser som medlemsländerna genom sina betalningar till budgeten ställer till EU:s förfogande. finns ännu inga sammanställningar över budgetens utfall i detta perspektiv. Kommissionen har dock överlämnat en sammanställning över utgifterna fördelade på medlemsländerna.