prop · GL03128 · 1998-01-01 00:00:00 — Även redare eller annan som i redarens ställe har haft befattning med fartyget döms till böter, om han känt till eller bort känna till överträdelsen (18 §). Straff enligt 18 § skall inte dömas ut, om det visas att brist har upp- kommit i bemanningen under en pågående resa och det inte har varit möjligt att i senast besökta hamn komplettera bemanningen (19 §). Den som inte för anteckningar om arbetstid enligt före- skrifter eller inte håller anteckningarna tillgängliga vid tillsynsförrätt- ning, döms till böter (20 § första punkten). Det anges inte något krav på uppsåt eller oaktsamhet för att straff skall kunna dömas ut. Bestämmel- sen avser befälhavaren eller annan som för anteckningarna om arbetstid. Till böter döms även den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i anteckningar om arbetstid, om inte gärningen är belagd med straff i . Sjöarbetstidskungörelsen Sjöarbetstidskungörelsen (1970:550) innehåller inga materiella regler om arbetstid. Enligt kungörelsen (1 §) gäller sjöarbetstidslagen inte i fråga om skeppstjänst på fartyg som tillhör polisväsendet, Försvarsmakten, Kust- bevakningen, , , eller Tullver- ket. I stället gäller i dessa fall arbetstidslagen (1982:673). Vidare föreskrivs i kungörelsen (2 §) bl.a. att får medge undantag enligt 2 § sjätte stycket sjöarbetstidslagen, dvs. om det finns synnerliga skäl, samt (3 §) att tillsyn över efterlevnaden av sjöarbetstids- lagen utövas av . Verkets beslut enligt 2 § sjätte stycket sjöarbetstidslagen får överklagas hos regeringen. I det här sammanhanget kan nämnas att enligt förord- ningen (1991:1881) om medgivande enligt sjöarbetstidslagen m.m. prövar frågor om medgivande enligt 2 § fjärde stycket sjöarbetstidslagen. Även sådana beslut får överklagas hos regeringen. 6.2 Ny lag om vilotid för sjömän Regeringens förslag: (nr 180) om sjömäns arbetstid och bemanning på fartyg samt den reviderade om sjöfolks utbildning, vakthållning och certifiering genomförs i en lag om vilotid för sjömän. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. och avstyrker dock förslaget. fartygsbefäls- förening och anser att förslaget grundas enbart på sjöfartspolitiska/ekonomiska hänsynstaganden och att någon hänsyn inte tagits till vare sig sjösäkerhetsmässiga eller sociala skäl. För- slaget medför väsentliga försämringar av de anställdas sociala skydd. Nuvarande sjöarbetstidslag bör, enligt med instämmande av , behållas med de förändringar som krävs för att uppfylla ILO- och STCW-konventioner- nas krav. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 15 i och artikel 1:2 i den reviderade förbinder sig med- lemsstaterna att vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att helt och fullt tillämpa konventionerna. Det ingår i svensk tradition i internationellt arbete att efterleva de internationella åtaganden som gjorts, t.ex. genom att anpassa de nationella reglerna till dem som överenskommits interna- tionellt. bör därför nu anpassa sina föreskrifter om sjöarbetstid till konventionernas bestämmelser. Den reviderade reglerar vilotiden för vaktgående sjömän. Bestämmelsen om vilotid är tvingande. Den reviderade STCW- konventionen kan således bara indirekt sägas innehålla en reglering av sjömäns arbetstid. öppnar däremot en möjlighet för konventions- staterna att reglera antingen sjömäns arbetstid eller vilotid. Sjöarbetstidslagen reglerar sjömännens arbetstid, inte deras vilotid. Lagen bygger på principen om 40 timmars arbetsvecka men för en vakt- indelad , som inte tillhör ekonomi- eller radiopersonalen, gäller som huvudregel 56 timmars arbetsvecka. Denna avvikelse från vad som gäller på land förklaras enbart av de speciella förhållanden, som råder till sjöss med krav på kontinuitet i arbetet, vilket leder till behovet att vakt- indela arbetet. Principen om 40 timmars arbetsvecka gäller även på sjön men den tillgodoses i praktiken genom ledighet i land, inte till sjöss. För att skall kunna uppfylla konventionernas krav måste den svenska lagstiftningen anpassas. Med hänsyn till att STCW-konven- tionen innehåller tvingande föreskrifter om vilotid och anvisar föreskrifter om vilotid som ett alternativ till föreskrifter om arbetstid är det lämpligt att svenska föreskrifter ges i form av en lag om vilotid för sjömän. En lag om vilotid för sjömän, som bygger på konventionernas be- stämmelser om minimigränser kommer att medge en för varje berört fartyg rationell bemanningsorganisation, vare sig denna bygger på ett tre- eller tvåvaktssystem, som grundläggande sjösäkerhetskrav till- godoses. 6.3 Ändringar i fartygssäkerhetslagen (1988:49) Regeringens förslag: Bestämmelsen om att skall sam- råda med organisationer som företräder redare och ombordanställda innan det fattar ett beslut om minimibesättning upphävs. Benämningen minimibesättning ersätts med benämningen säkerhetsbesättning Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller läm- nar förslaget utan erinran. Facket för service och kommunikation (), och Svenska maskinbefälsför- bundet avstyrker dock förslaget. anser att inte bara fartygssäkerhetsmässiga utan även sociala hänsyn bör tas vid beslutet om minimibemanning. anser att det kommer att uppstå en allvarlig obalans i besluts- underlag om bara rederiet, i sin ansökan om minimibemanning, får till- fälle att argumentera för sin syn på lämplig bemanning. Skälen för regeringens förslag: Föreskrifter om fartygs bemanning finns i 5 kap. fartygssäkerhetslagen (1988:49). Dessa innebär att för varje passagerarfartyg och för varje annat fartyg med en bruttodräktighet av minst 20 som transporterar passagerare eller gods skall fastställas det minsta antalet besättningsmän i olika befattningar, som kan anses vara betryggande från sjösäkerhetssynpunkt i den fart fartyget används eller avses användas i. Detta minsta antal besättningsmän kallas minimibesätt- ning. Minimibesättning fastställs av . I 5 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen föreskrivs att innan fattar ett beslut om minimibesättning skall verket samråda med organisa- tioner, som företräder redare och ombordanställda. Den samrådsskyldighet, som föreskrivs i 5 kap. 8 § fartygssäkerhets- lagen, är motiverad av en önskan att få sakkunniga synpunkter från arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna. Samrådsskyldigheten torde emellertid också vara motiverad av sjöarbetstidslagens dispositiva karaktär (2 och 13 §§ sjöarbetstidslagen), dvs. en överenskommelse mellan parterna om att ett utökat arbetstidsuttag för besättningen på ett fartyg skall kunna påverka besättningsnumerären. Samråd med redarnas och de ombordanställdas organisationer i frågor som rör sjösäkerheten är naturligt och i vissa fall nödvändigt. Detta är fallet i bemanningsfrågor i allmänhet men inte när det gäller varje enskilt fartyg. Avgörande för vilken besättningsnumerär som skall beslutas för varje enskilt fartyg måste vara en ren sjösäkerhetsfråga som skall be- dömas och beslutas av den ansvariga myndigheten, . Sådana beslut påverkas dock av den allmänna säkerhetsnivå som efter- strävas och som tydliggörs bl.a. genom samråd med parterna. Det kan emellertid inte vara lämpligt att dispositiviteten i en arbetstidslagstiftning i princip skall kunna leda till minimibesättningsbeslut som har sin grund i andra hänsynstaganden än de rent sjösäkerhetsmässiga. uppgift som sjösäkerhetsmyndighet bör således vara att fastställa den besättning som säkerheten för fartyget kräver i den fart det används i eller avses användas i. 7 Ikraftträdande Lagförslagen föreslås träda i kraft . 8 Kostnadskonsekvenser Lagförslagen medför inga ökade kostnader för staten eller samhället i övrigt. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om vilotid för sjömän 1 § Paragrafen motsvarar i allt väsentligt 1 § i sjöarbetstidslagen. Sjöarbetstidslagen tillämpas på skeppstjänst, ett begrepp som inte finns i andra lagar på området. I 2 § arbetstidslagen (1982:673) nämns dock skeppstjänst som ett undantag. Ordet skeppstjänst bör bytas ut mot fartygsarbete , som definieras i paragrafens tredje stycke. Enligt defini- tionen i sjöarbetstidslagen är skeppstjänst arbete som utförs för fartygets räkning eller på grund av förmans uppdrag . Vad som skall förstås med det senare är oklart. Förarbetena till sjöarbetstidslagen tar upp frågan om tillfälligt arbete men är inte särskilt vägledande. Hänvisningen till för- mans uppdrag bör utgå. För en arbetstagare med tillfällig och avgränsad arbetsuppgift ombord, t.ex. leveransservice eller maskinreparation, bör en förutsättning för lagens tillämpning vara att fartygsarbetet beräknas pågå än (jfr prop. 1970:29 s. 40). Enligt paragrafens andra stycke 2 omfattar lagen även personer som utan att vara anställda tjänstgör i någon funktion på ett fartyg, under för- utsättning att de är vaktindelade. De personer som avses är s.k. seglande ägare som normalt inte betraktas som anställda. Bestämmelsen följer av att den reviderade inte medger något undantag för dessa personer. 2 § Paragrafen motsvarar 2 § andra stycket i sjöarbetstidslagen. I fråga om de undantag i sjöarbetstidslagen som gäller för vissa per- sonalkategorier har dessa utgått i förslaget då även dessa kategorier om- fattas av och den reviderade . Beteckningen lustfartyg har bytts ut mot den modernare termen fritids- fartyg. Med detta avses fartyg som används för fritidsändamål men inte i förvärvssyfte. Förslaget innebär inte någon ändring i sak. 3 § Paragrafens första stycke motsvarar 2 § tredje stycket sjöarbetstidslagen. Enligt paragrafens andra stycke har möjligheten att genom kollektivavtal göra undantag från lagens tillämpning begränsats i två avseenden. Undantaget får inte stå i strid med ett beslut om fartygets säkerhetsbe- sättning enligt 5 kap. 5 § fartygssäkerhetslagen (1988:49). Sjöfarts- verkets beslut om säkerhetsbesättning är en ren sjösäkerhetsfråga som arbetsmarknadens parter genom kollektivavtal inte skall ha rätt att för- foga över. Undantaget får inte heller, vad avser vaktgående sjömän, strida mot rätten till vilotid enligt 4 § i förslaget. Undantaget följer av bestämmel- serna i kapitel 8 avsnitt A-VIII/1 i den reviderade som reglerar viloperioderna för vaktgående personal och som inte med- ger några undantag som försämrar rätten till vilotid. Paragrafens tredje stycke motsvarar 14 § sjöarbetstidslagen. 4 § Paragrafens första stycke motsvarar artiklarna 3 och 4 i . I artikel 3 föreskrivs att man skall fastställa ett minsta antal vilotimmar som skall tillhandahållas under en given tidsrymd inom de ramar som anges i artikel 5. I artikel 4 bekräftar ratificerande medlemsstat att en har rätt till en vilodag och på allmän helgdag. Paragrafens andra stycke motsvarar bestämmelserna i artikel 5 i ILO- konventionen samt bestämmelserna i kapitel 8, avsnitt A-VIII/1 punkt 1 och 2 i den reviderade . Enligt artikel 5 i ILO-kon- ventionen utgör minimigränserna för vilotiden dels för varje tjugofyratimmarsperiod och dels för varje sjudygnsperiod. Vid tillämpningen av bestämmelsen kommer den genomsnittliga vilotiden per tjugofyratimmarsperiod att bli . Detta medger ett kontinuerligt två- eller trevaktssystem. Utöver de som be- hövs för ett kontinuerligt tvåvaktssystem, finns till för- fogande. Vid 77 timmars vilotid blir den medgivna arbetstiden 91 tim- mar. Paragrafens tredje stycke motsvarar artikel 5:2 i samt bestämmelserna i kapitel 8 avsnitt A-VIII/1 punkt 2 i den revide- rade . Enligt får vilotiden delas upp i högst två perioder, av vilka en skall vara minst lång. Intervallet mellan två på varandra följande viloperioder får inte överstiga . Paragrafens fjärde stycke motsvarar artikel 2 c i . 5 § Paragrafen motsvarar artikel 6 i . Artikeln innehåller ett förbud mot nattarbete för sjömän som inte fyllt . Grundkravet om tio timmars vila enligt 4 § gäller naturligtvis även sjömän som dock har rätt att utnyttja nio av dessa timmar till en sammanhängande vila . Undantag från förbudet får dock göras enligt paragrafens andra stycke om förbudet skulle hindra en effektiv utbildning av . När sjömän genomgår praktik som är förlagd ombord brukar ett av ut- bildningsmomenten vara utkik och navigering i mörker. 6 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 11 § tredje stycket sjöarbetstidslagen, dock med den redaktionella ändringen att liv nämns före fartyg och gods ersätts med det modernare uttrycket last . Enligt 11 § tredje stycket d sjöarbetstidslagen är nödvändig vakttjänst i hamn ett av undantagen. Denna punkt har emellertid utgått i lagförslaget eftersom vakttjänst i hamn utgör en stor del av fartygens trafikmönster i europasjöfarten och ofta upplevs som den mest påfrestande delen av tjänstgöringen. ger i artikel 7:1 stöd för undantagen enligt paragrafens första stycke 1 och 2. Artikel 5:3 ger stöd för undantaget enligt 3. Enligt artikeln bör dock säkerhetsövningarna genomföras så att de förorsakar minsta möjliga störning av viloperioden och inte leder till uttröttning. Artikel 5:6 ger stöd för undantagen enligt 4 6. 7 § Paragrafen motsvarar 10 § sjöarbetstidslagen. Enligt artikel 4 i ILO-kon- ventionen bekräftar ratificerande medlemsstat att den normala arbetstids- för en skall grundas på en åtta timmars arbetsdag. Oaktat att lagförslaget behandlar vilotid och inte arbetstid för sjömän har det bedömts vara av vikt att en 40 timmars arbetsvecka för sjömän kommer till uttryck genom förevarande bestämmelse om ersättning. 8 § Paragrafen motsvarar 17 § sjöarbetstidslagen. 9 § Paragrafen motsvarar artikel 5:7 i . 10 § Paragrafen motsvarar 15 § och 17 § andra stycket sjöarbetstidslagen och överensstämmer med artikel 8 i . 11 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § femte stycket sjöarbetstidslagen. Enligt 2 § sjätte stycket andra meningen sjöarbetstidslagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer även i övrigt medge undantag från huvudregeln att sjöarbetstidslagen gäller för skeppstjänst. Undantag medges bara om det föreligger synnerliga skäl. Vad som skall förstås med synnerliga skäl framgår inte klart av förarbetena till sjöarbets- tidslagen (prop. 1970:29 s.52) och något undantag har i praktiken inte medgivits. Denna punkt har därför utgått i lagförslaget. 12 § Paragrafen motsvarar 21 § sjöarbetstidslagen. 13 § I paragrafen ges ett bemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om den arbetsordning som skall finnas på varje fartyg samt om de anteckningar om vilotid som skall föras för varje fartyg. 14 § Beträffande gränsdragningen mellan penningböter och dagsböter har fängelsestraffkommittén (Ju 1979:05) funnit att dagsböter bör reserveras för brott av allvarligare karaktär medan penningböter bör användas för brott av ordnings- och förseelsekaraktär. Departementschefen anförde att gränsen mellan dagsböter och penningböter bör läggas vid en nivå som motsvarar en naturlig gräns inom den nuvarande dagsbotsskalan och som dessutom tillgodoser intresset av att endast sådan brottslighet som framstår som mer bagatellartad bestraffas med penningböter. Departementschefen anförde vidare att det är naturligt att brott som förskyller 20 dagsböter eller mer i princip även i fortsättningen bör bestraffas med dagsböter medan brott med ett lägre straffvärde bör kunna bestraffas med penningböter (prop. 1990/91:68 s. 104 och 110). Brotten som anges i denna bestämmelse får anses vara av ordnings- och förseelsekaraktär varför de bör bestraffas med penningböter. Punkterna 1 och 2 i paragrafen motsvarar 20 § första stycket 1 och 2 i sjöarbetstidslagen dock med de ändringarna att numera anges vad som krävs i fråga om uppsåt eller oaktsamhet. Punkt 1 föreskriver även straff för den som underlåter att tillse att det finns en arbetsordning på fartyget. Ändringarna beträffande de subjektiva rekvisiten sker till följd av de riktlinjer som har antagit (prop. 1993/94:130, bet. 1993/94:JuU27, rskr. 1993/94:321). Enligt dessa riktlinjer skall i varje straffbestämmelse anges vad som krävs i fråga om uppsåt eller oaktsam- het. Paragrafens 3 och 4. motsvarar 18 § i sjöarbetstidslagen. 9.2 Förslaget till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673) I samband med att sjöarbetstidslagens uttryck skeppstjänst ersätts med fartygsarbete bör motsvarande ändring göras i 2 § första stycket 4 arbetstidslagen (1982:673). En hänvisning till lagen om vilotid för sjömän bör även göras. 9.3 Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49) skyldighet att inför ett beslut om minimibesättning sam- råda med organisationer som företräder redare och ombordanställda upp- hävs. Benämningen minimibesättning ersätts med benämningen säkerhetsbe- sättning. Denna benämning stämmer bättre med de internatio- nella konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss använda uttrycken safe manning och minimum safe manning (SOLAS V-13(b)). I 6 kap. 10 § fartygssäkerhetslagen ersätts hänvisningen till nu gällande sjöarbetstidslag med en hänvisning till lagen om vilotid för sjömän. Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över promemorian Efter remiss har yttrande avgetts av , Riksåklagaren, , Arbetsdomstolen, , Arbetarskydds- styrelsen, , , , Facket för service och kommunikation (), Svenska maskinbefäls- förbundet, , och för mindre fartyg. Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om vilotid för sjömän Härigenom föreskrivs följande. Tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller, med de undantag som anges i 2 §, sjömän som är anställda för fartygsarbete på svenskt fartyg. Bestämmelserna gäller även 1. andra anställda än sjömän som utför fartygsarbete som beräknas pågå än , 2. de personer som utan att vara anställda tjänstgör i någon funktion på ett fartyg och är vaktindelade. Med fartygsarbete avses i denna lag arbete för fartygets räkning som utförs ombord eller på annat ställe av arbetstagare som följer med far- tyget. Undantag 2 § Lagen gäller inte 1. fiskefartyg, när de används som sådana, och fartyg som används i verksamhet som har direkt anknytning till fiske, 2. räddningsfartyg när de används som sådana, 3. fritidsfartyg. 3 § Undantag från lagens tillämpning får göras genom kollektivavtal, som på arbetstagarsidan har slutits eller godkänts av en organisation, som är att anse som central arbetstagarorganisation enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Sådant undantag gäller dock inte om det strider mot ett beslut om far- tygets säkerhetsbesättning enligt 5 kap. 5 § fartygssäkerhetslagen (1988:49) eller, vad avser vaktgående sjömän, om undantaget strider mot rätten till vilotid enligt 4 §. En arbetsgivare som är bunden av ett kollektivavtal som avses i första stycket får tillämpa avtalet även på en som inte tillhör den avtals- slutande organisationen under förutsättning att sjömannen sysselsätts i arbete som avses med avtalet och att sjömannen inte omfattas av ett annat tillämpligt kollektivavtal. Vilotid och ersättning 4 § Sjömän har rätt till vilotid. Vilotiden bör förläggas så att de får vila och på allmän helgdag. Vilotiden får inte understiga 1. Vilotiden enligt andra stycket 1 får delas upp i högst två perioder varav en period om minst . Tiden mellan två viloperioder får inte överstiga . Vilotiden omfattar inte kortare raster. 5 § Sjömän har rätt till minst nio timmars sammanhängande nattvila. I vilotiden skall ingå tiden mellan och . Undantag från första stycket får göras om den sammanhängande natt- vilan skulle förhindra ett effektivt genomförande av ett utbildnings- program för sådana sjömän. 6 § Tillfälliga avvikelser från bestämmelserna i 4 och 5 §§ får göras om det är nödvändigt för 1. att avvärja hotande fara för liv, fartyg eller last, 2. att lämna hjälp enligt 6 kap. 6 § andra stycket och 8 kap. 3 eller 4 § sjölagen (1994:1009), 3. att delta i en författningsenlig övning med säkerhetsanordningar, 4. att genomföra en åtgärd som påkallas av en myndighet i hamn, 5. att genomföra en åtgärd som föranleds av att besättningen har mins- kat under resan, 6. att genomföra en annan åtgärd som inte tål uppskov och som inte kunnat planeras att utföras . Sjömän som deltagit i arbete enligt första stycket skall så snart det är möjligt kompenseras med vila av tillräcklig längd. 7 § Överstiger den ordinarie arbetstiden skall ersätt- ning för överskjutande tid lämnas i form av fritid i hamn eller på annat sätt enligt vad som fastställts i kollektivavtal som har tillkommit i den ordning som anges i 3 § första stycket. Tillsyn 8 § Tillsyn över att denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen följs skall utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Därvid skall 10 kap. och 13 kap. 1 3 §§ fartygssäkerhetslagen (1988:49) tillämpas. Arbetsordning m.m. 9 § Befälhavaren skall tillse att det på fartyget finns en arbetsordning. Arbetsordningen skall innehålla uppgifter om sjömännens tjänste- schema till sjöss och i hamn samt om den minsta vilotid som föreskrivs enligt gällande bestämmelser eller kollektivavtal. Arbetsordningen skall anslås på en väl synlig och lättillgänglig plats ombord. 10 § Befälhavaren eller den han utser skall tillse att det på fartyget föres anteckningar om vilotid. Anteckningarna skall hållas tillgängliga vid till- synsförrättning. Sjömän har rätt att själva eller genom någon annan ta del av anteck- ningarna och få en kopia av dessa. Samma rätt har fackliga organisa- tioner som företräder de anställda. Bemyndigande 11 § Regeringen får föreskriva att bestämmelserna i denna lag inte skall gälla på ett fartyg som tillhör staten. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela särskilda föreskrifter för totalförsvaret även om de avviker från denna lag. Föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda eller som annars måste meddelas i lag får dock inte meddelas med stöd av denna paragraf. 13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om arbetsordning och anteckningar om vilotid. Ansvarsbestämmelser 14 § Till penningböter döms 1. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 9 eller 10 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av 13 §, 2. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig eller vilse- ledande uppgift om vilotid, om gärningen inte är belagd med straff i , 3. befälhavaren eller den som trätt i befälhavarens ställe om denne uppsåtligen eller av oaktsamhet använder en till fartygsarbete i strid mot denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, 4. redaren eller den som i redarens ställe har haft befattning med far- tyget, om han känt till eller borde ha känt till sådan förseelse som avses i 3. Denna lag träder i kraft . Genom denna lag upphävs sjöarbetstidslagen (1970:105). Förslag till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673) Härigenom föreskrivs att 2 § arbetstidslagen (1982:673) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Lagen gäller inte 1. arbete som utförs i arbetstagarens hem eller annars under sådana förhållanden att det inte kan anses vara arbetsgivarens uppgift att vaka över hur arbetet är ordnat, 2. arbete som utförs av arbetstagare som med hänsyn till arbetsupp- gifter och anställningsvillkor har företagsledande eller därmed jämförlig ställning eller av arbetstagare som med hänsyn till sina arbetsuppgifter har förtroendet att själva disponera sin arbetstid, 3. arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll, 4. skeppstjänst 4. fartygsarbete Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före- skriva att lagen skall tillämpas på skeppstjänst som har undantagits från sjöarbetstidslagen (1970:105) Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får före- skriva att lagen skall tillämpas på fartygsarbete som har undantagits från tillämpning av bestämmelserna om vilotid i lagen (1998:000) om vilotid för sjömän. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49)