prop · GL03150D5 · 1998-01-01 00:00:00 — I paragrafens andra stycke bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, i den mån det behövs från elsäkerhetssynpunkt, meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som rör elektriska anläggningar, elektriska anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel eller elektriska installationer. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen utfärdat en rad föreskrifter, som finns intagna i tre olika förordningar, nämligen förordningen (1957:601) om elektriska starkströmsanläggningar, förordningen (1993:1068) om elektrisk materiel och elinstallatörsförordningen (1990:806). Föreskrifter om tillsyn finns intagna i ellagens 12 kapitel. Där föreskrivs i 1 § att tillsynen över efterlevnaden av ellagen och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av ellagen utövas, såvitt avser frågor om elsäkerhet, av den myndighet som regeringen bestämmer. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen utsett att utöva nämnda tillsyn. Vad gäller tillsynsmyndighetens befogenheter reglerades den frågan i den gamla ellagen i 25 §, där det föreskrevs att, i den mån det var påkallat från elsäkerhetssynpunkt, en tillsynsmyndighet fick utfärda de förelägganden och förbud som behövdes i enskilda fall för att lagen eller föreskrifter eller villkor som hade meddelats med stöd av lagen skulle efterlevas. I 26 § föreskrevs att ett föreläggande eller förbud enligt 25 § fick förenas med vite. I den nya ellagen har tillsynsmyndighetens befogenheter reglerats mera utförligt än i den gamla ellagen. I 12 kap. 3 § föreskrivs att en tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Om föreläggandet avser elsäkerhet gäller det . I 12 kap. 4 § föreskrivs i punkterna 2 4 om rätt för tillsynsmyndigheten att meddela förbud i vissa angivna hänseenden. Sådana förbud gäller och får verkställas. Däremot kan de inte, i motsats till vad som gällde enligt den gamla ellagen, förenas med vite. De påtryckningsmedel som ellagen erbjuder om ett förbud inte efterlevs är följande. Som nämnts ovan får ett förbud verkställas. Det innebär att beslut om ett förbud utgör exekutionstitel. Med stöd av beslut kan därför kronofogdemyndigheten verkställa förbudet, vilket framgår av 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken. Därutöver kan den som bryter mot föreskrift som regeringen eller har meddelat med stöd av 9 kap. 1 § andra stycket ellagen dömas till böter eller fängelse i högst . Det mest effektiva påtryckningsmedlet i samband med förbud är dock att förena förbudet med vite av följande skäl. Enligt punkten 2 i 12 kap. 4 § ellagen får tillsynsmyndigheten förbjuda användning av en elektrisk anläggning som är i ett sådant skick eller används på ett sådant sätt att fara för person eller egendom kan uppstå. Denna punkt berör ett stort antal olika typer av anläggningar, allt från stora kraftverk till fritidshus. Särskilt viktiga i detta sammanhang är bostäder. Det händer att ledningsnätet och övriga installationer i ett bostadshus är i ett sådant skick att eltillförseln till huset måste avbrytas. Om husägaren vägrar att avbryta eltillförseln kan detta visserligen verkställas genom kronofogdemyndighetens försorg men det är svårt att fysiskt hindra att husägaren åter kopplar på eltillförseln. Att i detta sammanhang hota med åtal och straff är ofta föga effektivt eftersom sådana åtgärder ofta ligger långt fram i tiden. Av erfarenhet vet man dock att ett vitesföreläggande, som meddelas som förbudet, ofta har god effekt. Enligt punkten 3 i 12 kap. 4 § ellagen får tillsynsmyndigheten förbjuda tillhandahållande eller användning av elektrisk materiel som är i ett sådant skick eller används på ett sådant sätt att fara för person eller egendom kan uppstå eller som inte är kontrollerad, provad, besiktigad eller dokumenterad enligt gällande föreskrifter. Denna punkt berör elektrisk materiel, som främst utgörs av elektriska apparater såsom spisar, kylskåp, TV apparater och armaturer. Om en sådan apparat visar sig vara farlig kan förbjuda att den saluförs. Om ett sådant beslut inte åtlyds är det i praktiken svårt att verkställa beslutet genom kronofogdemyndighetens försorg. Ett hot om åtal och straff är, liksom i det förra fallet, i allmänhet föga effektivt. Erfarenheten visar i stället att även i dessa fall vitesföreläggande är det mest verksamma påtryckningsmedlet. Enligt punkten 4 i 12 kap. 4 § ellagen får förbjuda tillhandahållande av tjänster som innebär fara för person eller egendom till följd av bristfällig eller felaktig installation av elektriska starkströmsanläggningar. Det rör sig här om det arbete som utförs av elinstallatörer. Om en elinstallatör inte fullgör sina uppgifter på ett korrekt sätt med den följden att hans installationer blir farliga kan tillsynsmyndigheten förbjuda honom att utföra installationsarbeten. Om förbudet inte åtföljs blir det även i detta fallet svårt att verkställa beslutet genom kronofogdemyndighetens försorg och hot om åtal och straff har också visat sig vara föga effektivt. Däremot har, liksom i föregående fall, vitesföreläggande visat sig vara det mest effektiva påtryckningsmedlet. Mot bakgrund av dessa förhållanden bör det införas en möjlighet att förena ett förbud enligt 12 kap. 4 § punkterna 2 4 med vite. Då regeringens förslag till ellag föredrogs inför Lagrådet föreslog Lagrådet att ett antal paragrafer i lagens andra kapitel skulle få en annan placering. Regeringen godtog Lagrådets förslag och i propositionens lagförslag, som senare antogs av hade de aktuella paragraferna den av Lagrådet föreslagna placeringen. Av förbiseende skedde dock inte relevanta följdändringar i två paragrafer som behandlar straffansvar respektive rätten att överklaga. Dessa två paragrafer har till följd härav fått ett delvis felaktigt innehåll. Dessa felaktigheter bör nu korrigeras, varför regeringen nu lägger fram förslag till ny korrekt lydelse av dessa paragrafer. 5.4.17 Utgiftsområde 22 Kommunikationer A2 Väghållning och statsbidrag I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 11 . Regeringens förslag: Anslaget A2 Väghållning och statsbidrag ökas med . Finansiering sker genom att anslaget A1 : Administration minskas med motsvarande belopp. För att möjliggöra en ökad satsning på sektorsuppgifter inom miljö- och trafiksäkerhetsområdet föreslår regeringen att anslaget A2 Väghållning och statsbidrag, ökas med . Finansiering sker genom en minskning av anslaget A1 : Administration med motsvarande belopp. Den föreslagna överföringen av medel från administration till sektorsuppgifter innebär bl.a. att kommer att kunna öka sina insatser när det gäller trafiksäkerhetsarbetet. Därmed fördjupas arbetet med att förverkliga den s.k. nollvisionen inom trafiksäkerhetsområdet. B4 Bidrag till sjöfarten I statsbudgeten för innevarande budgetår finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på . Regeringens förslag: Anslaget B4 Bidrag till sjöfarten ökas med . Finansiering sker genom att anslaget A4 Investeringar samt drift och underhåll av statliga järnvägar minskas med samt genom att anslaget A1 : Administration minskas med . I enlighet med regeringens förslag i budgetpropositionen har beslutat att ett statligt stöd skall utgå till sjöfartsnäringen på . Från anslaget ovan utbetalar bl.a. ett belopp motsvarande den skatt som inbetalats av rederierna. Fram till och med utgången av 1997 utbetalades det belopp som motsvarar under föregående år . Detta betyder att utbetalning av den skatt som avser utbetalades . Med anledning av att den s.k. sjömansskatten slopades , vilket medfört att utbetalningarna nu sker , kommer belastningen på anslaget B4 Bidrag till sjöfarten att temporärt att öka med . Bidraget till kostnader för sociala avgifter avses höjas från till per kalenderår och årsarbetskraft . Belastningen på anslaget B4 Bidrag till sjöfarten kommer därvid att öka med . B6 Utredningsarbete med anledning av förlisning Något anslag för detta ändamål finns inte uppfört i statsbudgeten . Regeringens förslag: Ett nytt obetecknat anslag B6 Utredningsarbete med anledning av förlisning uppgående till anvisas. Finansiering sker genom att anslaget A1 : Administration minskas med motsvarande belopp. avlämnade den för , och gemensamma för utredning av passagerarfärjan förlisning sin slutrapport. har () disponerat för utredningsarbete i enlighet med regleringsbrev av (K97/2671/) och (K97/4627/). Av de har ca inte utnyttjats av SHK, bl.a. beroende på att vissa av de kostnader som budgeterats inte uppkommer som kostnader . Ett omfattande efterarbete efter utredningsarbetets slut återstår. Bland annat skall det i original engelskspråkiga dokumentet översättas till svenska. Det svenskspråkiga dokumentet skall granskas, tryckas och distribueras. Den svenska versionen skall också läggas ut som en hemsida på Internet. Vidare återstår ett omfattande arkiveringsarbete som SHK saknar egna resurser för. har rekommenderat SHK att projektanställa en arkiveringsexpert för att klara detta arbete. Såvitt nu kan bedömas kommer efterarbetet att pågå och SHK:s kostnader för detta beräknas till . Regeringens förslag: Aktierna i skall ägas av staten och förvaltas av . Väginvests verksamhet skall omfatta skilda former av projektfinansiering av infrastrukturanläggningar, att äga och förvalta aktier, andelar och andra rättigheter i bolag och skall bedrivas inom vägsektorn och banhållningsområdet. Skälen till regeringens förslag: I finns inte någon blocköverskridande majoritet för någon form av särskild avgift för biltrafiken i . Inte heller i finns förutsättningar för införandet av någon form av särskild avgift för biltrafiken. Därigenom har också förutsättningarna för () och trafikleder AB (GTLAB) kraftigt förändrats. Regeringen redovisade i propositionen Finansiering av vissa trafikanläggningar i (prop. 1997/98:123) att förändringar borde ske i Väginvestkoncernen i syfte att nå administrativa samordningsvinster som bl.a. skulle kunna minska kostnaderna för upplåningen för främst . En åtgärd som skulle medföra administrativa samordningsvinster är att all upplåning till väginvesteringar som sker för räkning i och , och som sker genom dotterbolagen, fortsättningsvis skulle ske direkt av Väginvest. Därmed kan de administrativa kostnaderna för att organisera upplåningen på den fria kapitalmarknaden minimeras liksom den administrativa verksamheten i respektive bolag. Väginvest ombildades till ett s.k. holdingbolag. förvärvades aktier i (). SweRoad bedriver konsultverksamhet, försäljning och export av produkter och tjänster inom väghållningsområdet. SweRoads verksamhet är av en väsentligt annorlunda karaktär än Väginvests övriga verksamhet. Bolaget kan inte dra några väsentliga fördelar av att vara ett dotterbolag till . Regeringen anser därför att SweRoad åter bör förvaltas direkt av . Därmed kan Väginvests verksamhet renodlas till att omfatta skilda former av projektfinansiering av infrastrukturanläggningar, ägande av aktier i projektbolag m.m. Regeringen har i propositionen Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136) redovisat att en särskild utredare skall tillkallas för att utreda frågan om statlig tjänsteexport, bl.a. skall den hittillsvarande statliga tjänsteexporten utvärderas. SweRoad, som är ett exempel på statlig tjänsteexport, kommer att vara föremål för den aviserade utredningen. För byggandet av skall staten och berörda kommuner bilda ett särskilt projektbolag, . Bolaget skall bl.a. finansiera, projektera och upphandla . Projektbolaget skall ha ett statligt ägande om . Berörda kommuner skall äga . Det är regeringens uppfattning att Väginvest bör äga och förvalta den statliga andelen av aktier i detta gemensamma bolag. Skälen för detta är flera. För det första har Väginvest det kunnande och den kompetens som krävs för att äga andelar i sådana projekt. Väginvest har bl.a. lång erfarenhet från det gemensamt ägda bolaget . För det andra bedriver Väginvest finansieringsverksamhet för räkning. Det innebär att Väginvest har en omfattande kunskap om finansmarknaden som bör tas till vara och kan vara till god hjälp i det nya Botniabanebolaget. För det tredje bedriver Väginvest också en konsultverksamhet avseende specialtjänster inom områdena finansiering, kalkylering och redovisning samt löpande ekonomitjänster. Det senare ger direkta samordningsvinster för det nya Botniabanebolaget vilket i sin tur minskar administrationskostnaderna i ett sådant särskilt bolag. Aktierna i förvaltas av regeringen. Utvidgas ändamålet för Väginvest till att omfatta även banhållning, kommer även styrelsen i Väginvest att kompletteras med representanter från . Vidare bör namnändring av bolaget övervägas. bör godkänna att skall få ett vidare syfte med sin verksamhet. Syftet bör utvidgas till att även omfatta skilda former av projektfinansiering av infrastrukturanläggningar samt ägande och förvaltning av aktier, andelar och andra rättigheter i bolag med anknytning till banhållning. Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att, vad avser den första utbyggnadsetappen mellan och planeringsarbete för ytterligare etapper av , låta utställa kapitaltäckningsgarantier till skydd för Botniabanan AB:s egna kapital och att garantera bolagets förpliktelser gentemot långivare, rättighetsinnehavare och fordringsägare, inom en ram som exklusive mervärdesskatt uppgår till 1 i prisnivå , varav avser finansiella kostnader. För att möjliggöra att utan dröjsmål skall kunna starta och bygga upp sin verksamhet, får använda anslaget A4 Investeringar samt drift och underhåll av statliga järnvägar för lån till Botniabanan AB:s verksamhet inom en ram på . skall återbetala medlen till . Byggandet av utmed , mellan och , är av väsentlig regionalpolitisk betydelse. ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150) uttalade regeringen att med anledning av att inte har någon avgörande betydelse för järnvägstrafiken förrän den är färdigställd i sin helhet, är det av stor vikt att byggtiden minimeras utan att investeringskostnaden ökar. Regeringen angav vidare i samma proposition att, mot bakgrund av den önskvärda komprimerade byggtiden och projektets storlek, lånefinansiering kan övervägas av hela eller delar av projektet. I propositionen Regional tillväxt - för arbete och välfärd (prop. 1997/98:62) som överlämnades till har regeringen bl.a. redogjort för det avtal om byggande av som ingåtts mellan statens förhandlingsman, kommun, , kommun, kommun, samt . Avtalet gäller under förutsättning av godkännande och innebär att byggandet av , exklusive resecentra, genomförs genom att staten och berörda kommuner bildar ett aktiebolag, , med ansvar att finansiera, projektera, upphandla, bygga och hyra ut . I bolaget, som skall ha ett aktiekapital på minst en och högst , skall staten äga och berörda kommuner av aktierna. Staten förbinder sig att utfärda kapitaltäckningsgarantier gentemot samt att garantera bolagets förpliktelser gentemot långivare, rättighetsinnehavare och fordringsägare. Avtalet träder i kraft . I och med bildandet av det av staten och berörda kommuner gemensamt ägda bolaget tar regionen ansvar för en väl definierad del av kostnaderna för projektet, vilket regeringen tidigare uttalat som en förutsättning för projektets genomförande. Vad gäller bolagets lånefinansiering bör återbetalningstiden från den tidpunkt då banan öppnas för trafik vara kortare än avskrivningstiden och begränsas till högst . Medel för att täcka statens kostnader för hyra av och andra betalningar som följer av garanterade lån och kapitaltäckningsgarantin skall inrymmas i statsbudgeten . Bygget av järnvägen delas in i tre etapper. Etapp 1, , som kostnadsberäknas till , påbörjas och beräknas vara färdigställd senast . Etapp 2, , som kostnadsberäknas till , påbörjas och beräknas vara färdigställd . Etapp 3, , som kostnadsberäknas till , påbörjas och beräknas vara färdigställd . Kostnaderna är angivna i prisnivå samt exklusive mervärdesskatt och finansiella kostnader. De finansiella kostnaderna består av räntekostnader och kostnader som är förknippade med att uppta lån, exempelvis garantiavgifter. Räntekostnader och andra finansiella kostnader bedöms sammanlagt uppgå till av anläggningskostnaden. I enlighet med förslagen om finansieringen av i prop. 1997/98:62 bör regeringen bemyndigas att, vad avser den första utbyggnadsetappen av , , utställa kapitaltäckningsgarantier till skydd för Botniabanan AB:s egna kapital och att garantera bolagets förpliktelser gentemot långivare, rättighetsinnehavare och fordringsägare, inom en ram som exklusive mervärdesskatt uppgår till , varav avser räntekostnader och övriga finansiella kostnader. Dessa medel bör även få användas för planeringsarbete t.ex. järnvägsutredning för ytterligare etapper. Regeringen avser att fortlöpande återkomma till i budgetpropositionen i syfte att återrapportera och följa upp genomförandet av . För att möjliggöra att utan dröjsmål skall kunna starta och bygga upp sin verksamhet, bör bemyndigas att få använda anslaget A4 Investeringar samt drift och underhåll av statliga järnvägar, för lån till Botniabanan AB:s verksamhet inom en ram av . skall återbetala medlen till . Regeringens förslag: Anslaget A4 Investeringar samt drift och underhåll av statliga järnvägar, får användas för att ersätta () med för vissa kostnader som MIAB haft för garantiåtaganden gentemot staten. ingick , Delegationen för infrastrukturinvesteringar och () en överenskommelse om utbyggnad av mellan och . Överenskommelsen innebär att MIAB delfinansierar den totala anläggningskostnaden för med och bygger de tre delsträckorna , samt . MIAB har i enlighet med avtalet nu färdigställt dessa sträckor samt till utställt borgens- och garantiförpliktelser på totalt ca avseende fel och brister för de delar av som MIAB har byggt. Staten () finansierar och bygger övriga delsträckor. bygger och finansierar sträckan som definitionsmässigt inte ingår i , men som nämns i överenskommelsen som en trafikeringsförutsättning. Sträckan Kallhäll- skulle enligt planerna vara klart , men beräknas inte stå klar förrän . Utbyggnaden av är således försenad i jämförelse med de ursprungliga planerna. Med anledning av att utbyggnaden av sträckan Kallhäll- försenats, har MIAB i skrivelser till regeringen , och , bl.a. påkallat omförhandling av de ekonomiska villkoren i överenskommelsen. Regeringen gav Tågtrafikledningen i uppdrag att utreda och föreslå alternativa samordnade trafikupplägg som syftar till att minimera inskränkningarna för tågtrafiken utbyggnaden mellan pågår. redovisade Tågtrafikledningen uppdraget. Innan utbyggnaden är klar anser Tågtrafikledningen att jämfört med är endast en marginell ökning av tågtrafiken möjlig att genomföra. Efter överläggningar mellan och , har en överenskommelse nåtts. Överenskommelsen innebär bl.a. att staten åtar sig att genomföra vissa investeringsobjekt på Mälar- och inom ramen för stomnätsplanen, samt att staten åtar sig att ersätta MIAB med vilket avser ersättning för vissa garantikostnader som MIAB erlagt. Regeringens förslag: enligt den nya Göteborgsöverenskommelsen ändras och finansieringen av dessa godkännes. Regeringen bemyndigas att dels låta inom ramen för Göteborgsöverenskommelsen begränsa tidigare givna garantibemyndiganden till 2 beräknat prisnivå, dels låta teckna statlig borgen för ytterligare 1 för lånefinansiering av den statliga andelen inom ramen för Göteborgsöverenskommelsen. Genomförande av en ny trafiklösning i är av stor betydelse med avseende på såväl sysselsättning som trafiksäkerhet. ekonomiska vårproposition konstaterade regeringen att fullföljandet av en hållbar trafiklösning för är en angelägenhet för hela landet. Regeringen beslutade att överlämna propositionen Långsiktigt hållbara trafiklösningar i och (prop. 1996/97:160) till . har dels godkänt regeringens förslag till förändringar i trafiklösningarna i , dels bemyndigat regeringen att låta teckna statlig borgen om ytterligare för fortsatt planerings- och förberedelsearbete för den nya trafiklösningen i (bet. 1997/98:TU1, rskr. 1997/98:104). I den ursprungliga trafiköverenskommelsen för förutsattes finansiering ske med vägtullar. I finns, som ovan nämnts, inte förutsättningar för införande av någon form av särskild avgift för biltrafiken. I denna situation har en ny finansieringslösning krävts, för att inom befintliga utgiftsområdesramar kunna klara finansiering av Göteborgsöverenskommelsen, utan att för andra regioner angelägna projekt skjuts . Mot bakgrund därav, och i syfte att åstadkomma en hållbar lösning för såväl påbörjade som vissa återstående projekt i har överläggningar förts mellan staten och regionen, vilket resulterat i en ny överenskommelse . Denna överenskommelse, som ersätter tidigare överenskommelse, innebär en samfinansiering av vissa angivna projekt, samt att staten tar planerings- och genomförandeansvaret för vissa projekt på det nationella vägnätet. De statsbidrag som skulle gå till kollektivtrafikprojekt enligt den ursprungliga överenskommelsen skall utbetalas enligt de principer och villkor som tidigare överenskommits. Den nya överenskommelsen innebär också att staten ersätter berörda kommuner för del av nedlagda kostnader, dock sammanlagt högst . Den överenskomna finansieringen innebär att staten ansvarar för och regionen eller enskilda kommuner för av kostnaderna för projekten i ett samfinansierat investeringsprogram. Totalkostnaden för programmet uppskattas till i prisnivå . Programmets översiktliga innehåll framgår av följande tablå: Upprustning av miljö/kollektivtrafik Nya spårvagnar /tåg och stationer /miljö, kollektivtrafik Trafiksäkerhet och miljö på kommunala vägar Götaleden miljö E6 Informationssystem Summa För att inom befintlig ram för utgiftsområdet kunna fullfölja statens åtaganden enligt överenskommelsen måste utgifterna fördelas över en längre tidsperiod och finansieringen delvis ske med lån . Därefter avses lånen återbetalas med medel från statsbudgeten som är avsevärt kortare än avskrivningstiden. Detta innebär att avsteg görs från grundprincipen i budgetlagen 22 § att infrastrukturinvesteringar skall finansieras med anslag och ej lånefinansieras. Enligt budgetlagen 23 § kan i vissa fall besluta att finansiering sker på annat sätt än som anges i 22 §. Regeringen avser att i budgetpropositionen redovisa, beträffande anslagen A2 Väghållning och statsbidrag samt A4 Investeringar i samt drift och underhåll av statliga järnvägar, inom utgiftsområde 22, i vilken utsträckning som framtida anslagsutrymme intecknas av redan fattade beslut. Inför byggstart av ett projekt skall parterna komma överens om en finansieringsplan för respektive projekt. Den statliga andelen av investeringsprogrammet finansieras med nya lån när så blir nödvändigt. Redan givna bemyndiganden för lånegarantier för , Åbromotet, E6 genom samt förberedelsearbeten på totalt bör begränsas till på grund av den kommunala andelen i projektet . För att täcka den statliga andelen i återstoden av investeringsprogrammet bör bemyndiga regeringen att låta garantera lån på ytterligare . De lånegarantier som regeringen här föreslår innebär inte att regeringen har tagit ställning till de olika projektens utformning eller lokalisering. Projekten skall före genomförandet prövas på sedvanligt sätt med tillämpning av gällande lagstiftning. Regeringen avser att återkomma till med en redovisning av regeringens uppdrag enligt 6 kap. 2 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. till de av Göteborgsöverenskommelsen berörda kommunerna och i Göteborgs- och län angående överenskommelsens konsekvenser för hushållningen med naturresurser och miljön i regionen. ekonomiska vårproposition har regeringen redovisat utgiftstak för och . För utgiftsområde 22 Kommunikationer, har särskilda medel för ett nationellt investeringsprogram om aviserats . Av dessa medel är avsatta för .