prop · GL0318 · 1998-01-01 00:00:00 — mottaga- ren av värmen, se vidare kommentarerna till 9 kap. 9 och 9 b §§. När det gäller dessa fall behövs alltså inte en bestämmelse som gör det möjligt för värmeleverantören att få tillbaka ytterligare skatt. 9 kap. 9 § Orden sedan och utnyttjats i första stycket har bytts ut mot utöver för att klargöra att det inte är nödvändigt att sökanden redan utnyttjat övriga möjligheter till nedsättning innan han ansöker om nedsättning enligt 0,8- procentsregeln. Tanken är ju att samtliga möjligheter till skattenedsätt- ning skall beaktas i ett beslut om nedsättning enligt 9 kap. 9 §. Som re- dogjorts för i avsnitt 6 föreslås att uttrycket försäljningsvärde förtydligas genom att det anges att det är försäljningsvärdet av de produkter som sökanden framställt som skall ligga till grund för tillämpningen av 0,8- procentsregeln. Det innebär att hänsyn skall tas till samtliga produkter som framställts, alltså även osålda produkter. Eftersom ansökan skall avse ett kalenderår skall hänsyn endast tas till de produkter som framställts under det år som ansökan avser. Försäljningsvärdet på produkter som framställts men inte sålts under det aktuella kalenderåret får beräknas med ledning av försäljningspriset på de produkter som sålts. Dessutom ändras första stycket så att 9 § är tillämplig på högbeskattad, omärkt olja. I övrigt görs en redaktionell förändring av första stycket. Ett nytt andra stycke införs för att 0,8-procentsregeln även skall kunna tillämpas på bränsle som förbrukats för framställning av värme för in- dustrin och växthusnäringen. Som framgår av ordalydelsen är det motta- garen som ges rätt att ansöka om nedsättning och inte värmeleverantören. Detta kan verka något inkonsekvent eftersom det är leverantören som har rätt till återbetalning enligt den lägre skattesats som följer av ett beslut om preliminär skattesats. Det är dock energiåtgången i mottagarens verksamhet och försäljningsvärdet på de produkter som framställs i verksamheten som skall vara avgörande för om 0,8-procentsregeln är tillämplig. Det är därför rimligt att ge mottagaren av värmen rätten att ansöka om nedsättning. Det bör dock påpekas att föreslagen inte skapar några garantier i lag för att mottagaren får del av skattenedsättningen redan vid leveransen av värmen. 9 kap. 9 a § Bestämmelsen är ny och tar sikte på fall då företag i ekonomisk intresse- gemenskap tillämpar en oriktig prissättning. skall i sådana fall, vid beräkning av försäljningsvärdet enligt 9 §, kunna använda ett pris som är liktydigt med vad två oberoende företag skulle ha tillämpat. Bestämmelsen har utformats med 43 § 1 mom kommunalskattelagen (1928:370) som förebild. Vid utformningen har även förslag till bestämmelse om oriktig prissättning beaktats (se SOU 1997:2). Syftet med bestämmelsen i kommunalskattelagen är att hindra att företag för vinster från till ett annat land genom att tillämpa avtalsvillkor som inte är marknadsmässiga. Om bestämmelsen är tillämplig skall det svenska företagets skattepliktiga vinst ökas med ett belopp som motsvarar överföringen till det utländska företaget. Även om ordalydelsen i bestämmelsen i kommunalskattelagen och i 9 a § uppvisar stora likheter har alltså paragraferna olika syften. En tillämpning av bestämmelsen om oriktig prissättning i kommunalskattelagen ger dessutom upphov till mer allvarliga effekter eftersom företagets inkomstberäkning ändras. En tillämpning av 9 a § innebär dock endast att beskattningsmyndigheten avviker från företagets prissättning vid beräkning av försäljningsvärdet enligt 9 §. Detta påverkar i och för sig ett företags möjligheter att få skattenedsättning enligt 0,8-procentsregeln men kan dock inte ses som en lika ingripande åtgärd som att ändra ett företags inkomstberäkning. Dessa skillnader bör beaktas vid tolkningen av 9 a § Det finns därför skäl att vara försiktig med att låta praxis och doktrin avseende bestämmelsen om oriktig prissättning i kommunalskattelagen vara vägledande även vid tillämpningen av 9 a §. När det gäller bestämmelsen om oriktig prissättning i kommunalskattelagen har det i praxis accepterats att en helhetsbedömning får göras av de ekonomiska transaktionerna mellan bolag i intressegemenskap. Det innebär att ett lågt pris från t.ex. moder- till dotterbolag kan uppvägas av att dotterbolaget ger moderbolaget förmåner av olika slag. Någon sådan helhetsbedömning skall dock inte göras enligt 9 a § utan bedömningen skall begränsas till priset på de framställda produkterna. Avviker detta pris från vad som skulle ha avtalats mellan två oberoende näringsidkare är, om övriga förutsättningar är uppfyllda, 9 a § tillämplig. Det är självfallet så att det i många fall kan vara mycket svårt att fastställa ett marknadspris för en produkt. I flera fall torde det dock vara möjligt att fastställa marknadspriset med ledning av de priser som sökanden tillämpar mot oberoende företag. Sker all försäljning till ett företag med vilket sökanden är i ekonomisk intressegemenskap bör ledning kunna hämtas ur den prissättning som andra företag tillämpar för liknande produkter. Om sökanden är ensam om att tillverka den aktuella produkten får marknadspriset bestämmas med utgångspunkt från tillverkningskostnaden, med tillägg för ett marknadsmässigt vinstpåslag. Rekvisitet ekonomisk intressegemenskap bör ha samma betydelse som i 43 § 1 mom kommunalskattelagen. I anvisningspunkt 1 till nämnda bestämmelse föreskrivs i vilka fall ekonomisk intressegemenskap skall anses föreligga. Vad som där föreskrivs bör tillmätas betydelse vid tillämpningen av 9 a §. Det finns inte heller anledning att låta uttrycket villkoren tillkommit av andra skäl än ekonomisk intressegemenskap ha en annan innebörd i 9 a § än i 43 § 1 mom kommunalskattelagen. I nu berörda fall bör därför, med iakttagande av den försiktighet som enligt vad som sagts är påkallad, praxis och doktrin avseende bestämmelsen om oriktig prissättning i kommunalskattelagen kunna vara vägledande även vid tillämpningen av 9 a §. 9 kap. 9 b § Bestämmelsen är ny och reglerar förfarandet med preliminära besked om tillämplig skattesats. I första stycket klargörs att beskattningsmyndigheten efter ansökan får meddela preliminära beslut om tillämplig skattesats. Det är endast möj- ligt att få beslut som avser kalenderår. Ett besluts giltighetstid får alltså inte sträcka sig över ett årsskifte, vilket innebär att om ansökan görs under löpande kalenderår så skall beslut endast meddelas för resterande del av året. I andra stycket ges bestämmelser om hur den slutliga skattebelast- ningen skall fastställas i fall där en preliminär skattesats tillämpats under ett kalenderår. För att beskattningsmyndigheten skall kunna fatta ett slut- ligt beslut om skattenedsättning är det nödvändigt att sökanden när ka- lenderåret gått ut kompletterar sin ansökan med faktiska uppgifter om bränsleförbrukning och försäljningsvärde. Det införs därför en skyldighet för sökanden att komplettera sin ansökan med nämnda uppgifter. Be- skattningsmyndigheten skall för varje sökande fatta ett slutligt beslut om skattenedsättning. För att den skatt som tagits ut skall kunna korrigeras ges beskattningsmyndigheten möjlighet att påföra sökanden skatt eller återbetala skatt till honom. Ett slutligt beslut om skatte- nedsättning är inget beskattningsbeslut enligt lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP) och nämnda lag kan därför inte tillämpas. Vad gäller sökande som är skattskyldiga innebär det att beskattningsmyndigheten inte skall korrigera det preliminära skatteutta- get genom att ändra i de beskattningsbeslut som meddelats med stöd av LPP under kalenderåret. Även för sökande som är skattskyldiga skall alltså skatteuttaget korrigeras genom slutligt beslut om skattenedsättning. Denna ordning följer av att det föreslås att beskattningsmyndigheten för varje sökande skall meddela ett sådant beslut. I tredje stycket föreskrivs inom vilken tid den sökande skall ha komp- letterat sin ansökan. I sista stycket införs en bestämmelse om att slutligt beslut om skatte- nedsättning skall kunna fattas efter skälig grund. Beslut om preliminär skattesats och slutliga beslut om skattenedsätt- ning är beslut om nedsättning av skatt och omfattas därför av överkla- gandebestämmelsen i 12 kap. 1 § 6. Det innebär att dessa beslut skall överklagas hos allmän förvaltnings domstol. Övergångsbestämmelserna Enligt nuvarande regler om återbetalning av skatt medges återbetalning i takt med att bränslet förbrukas. Som det har redogjorts för i avsnitt 7 föreslås att ett försäkranssystem införs för båtar som används i yrkesmässigt fiske. Försäkranssystemet föreslås träda i kraft . Det är inte rimligt att båtägare som inte har hunnit förbruka sina lager av beskattat bränsle skall förlora rätten till skattenedsättning. Det föreskrivs därför i punkten 2 av övergångsbe- stämmelserna att 9 kap. 3 § skall fortsätta gälla i fråga om bränsle som förvärvats före och förbrukats i båt med fartygstillstånd enligt fiskelagen (1993:787) efter denna tidpunkt. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:479) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi Punkten 2 av övergångsbestämmelserna Ändringen innebär att de nya reglerna om förfarandet vid preliminära besked om tillämplig skattesats och om oriktig prissättning i 9 kap. 9 a och 9 b §§ lagen om skatt på energi även skall gälla vid tillämpningen av 1,2-procentsregeln. 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 8 kap. 1 § Enligt nuvarande ordning skall beskattningsmyndighetens beslut att avvisa ett överklagande överklagas hos . Detta är ingen lämplig ordning och det föreslås därför att sådana beslut i stället skall överklagas hos länsrätten. Lagrådsremissens lagförslag 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1776) om skatt på energi dels att punkterna 5 och 6 av övergångsbestämmelserna skall upphöra att gälla, dels att 2 kap. 9 §, 4 kap. 1 §, 7 kap. 2 och 4 §§ samt 9 kap. 2, 3, 5, 9 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 8 kap. 3 a § och 9 kap. 9 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 9 § Bränsletank som förser motor på motordrivet fordon med bränsle får inte innehålla oljeprodukt som en- ligt föreskrifter som meddelats med stöd av 8 § första stycket är försedd med märkämnen. Inte heller bräns- letank som förser motor på båt med bränsle får innehålla en sådan olje- produkt. Bränsletank som förser motor på motordrivet fordon med bränsle får inte innehålla oljeprodukt som en- ligt föreskrifter som meddelats med stöd av 8 § första stycket är försedd med märkämnen. Inte heller bräns- letank som förser motor på båt med bränsle får innehålla en sådan olje- produkt. Detta gäller dock inte båtar för vilka fartygstillstånd med- delats enligt fiskelagen (1993:787). Bestämmelserna i första stycket gäller även oljeprodukt, från vilken märkämnen som avses i 8 § första stycket har avlägsnats. kan medge att bränsletank på båt som disponeras av Försvarsmakten, , Kustbevak- ningen eller annan statlig myndighet får innehålla oljeprodukt som enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 8 § första stycket är försedd med märkämnen. Om det finns särskilda skäl kan sådant medgivande också lämnas för annan båt. Har medgivande lämnats för båt gäller 7 kap. 2 § andra stycket 1 b samt 8 kap. 3 och 4 §§ om avdrag och inköp mot försäkran för bränsle i skepp även för bränsle i sådan båt. 4 kap. 1 § Skyldig att betala energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt (skatt- skyldig) för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § är 1. den som i tillverkar eller bearbetar bränsle eller annan som godkänts som upplagshavare enligt 3 §, 2. varumottagare som avses i 6 eller 7 §, 3. skatterepresentant enligt vad som anges i 8 §, 4. den som i annat fall än som avses i 1 3 från ett annat till för in eller tar emot leverans av bränsle, om bränslet skall användas för annat än privat ändamål, 5. den som från ett annat säljer och levererar bränsle till en köpare i genom distansförsäljning enligt 9 §, 6. annan än upplagshavare som importerar bränsle från tredje land, 7. den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt skall betalas när bränslet används för ett visst ändamål men som säljer eller förbrukar bränslet för ett annat ändamål som medför att skatt skall betalas med högre belopp, och 8. den som för privat ändamål för in bränsle till enligt vad som anges i 11 §. Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas i skepp, när skeppet används för privata ända- mål. Vad som sägs i första stycket 7 tillämpas även i fråga om bränsle för vilket antingen ingen skatt har betalats eller skatt har betalats enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a, och som förbrukas a) i skepp, när skeppet används för privat ändamål, eller b) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen (1993: 787), när båten används för privat ändamål. Skattskyldighet föreligger inte för bränsle som förs in till 1. i normal bränsletank på motordrivet fordon eller till fordonet kopplad släpvagn, fartyg, eller luftfartyg som används yrkesmässigt om bränslet är avsett att användas i motor på fordonet, släpvagnen, fartyget eller luftfartyget under transporten, eller 2. under sådana omständigheter att förutsättningar skulle finnas att medge återbetalning av skatten enligt 9 kap. 1 §. Den som är skattskyldig enligt första stycket 4 skall, innan transporten av bränslet från det andra EG-landet påbörjas, lämna en redovisning över bränslet till beskattningsmyndigheten samt hos beskattningsmyndigheten ställa säkerhet för betalning av skatten. 7 kap. 2 § I en deklaration som avser energiskatt och koldioxidskatt på andra bränslen än som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, dock inte flygbensin eller flygfotogen, får avdrag göras enligt 1 § första stycket 1 4 och andra stycket. Avdrag får också göras för skatt 1. på annat bränsle än bensin som förbrukats eller sålts för förbrukning a) i tåg eller annat spårbundet transportmedel, eller b) i skepp, när skeppet inte an- vänds för privat ändamål, a) i tåg eller annat spårbundet transportmedel, b) i skepp, när skeppet inte an- vänds för privat ändamål, eller c) i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen (1993: 787), när båten inte används för privat ändamål, 2. på annat bränsle än bensin som förbrukats eller sålts för förbrukning i luftfartyg, när luftfartyget inte används för privat ändamål, 3. på bränsle som förbrukats för framställning av a) mineraloljeprodukter, b) kolbränslen och petroleumkoks, eller c) andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren, 4. på bränsle som förbrukats för framställning av skattepliktig elektrisk kraft, med de begränsningar som följer av tredje stycket. Avdrag enligt andra stycket 4 får vid samtidig produktion av värme och skattepliktig elektrisk kraft i en kraftvärmeanläggning göras för energiskatt och koldioxidskatt på den del av bränslet som förbrukats för framställning av skattepliktig elektrisk kraft och för hälften av energiskatten på den del av bränslet som förbrukats för framställning av nyttiggjord värme. 4 § Avdrag får, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 1 3 §§, göras även för energiskatten samt för hälften av koldioxidskatten på annat bränsle än bensin som förbrukats för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverk- ningsprocessen i industriell verk- samhet eller för växthusuppvärm- ning vid yrkesmässig växthusod- ling. Avdrag får, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 1 3 §§, göras även för energiskatten samt för hälften av koldioxidskatten på bränsle, dock inte bensin eller bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, som förbrukats för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller för växthusupp- värmning vid yrkesmässig växt- husodling. Avdrag får även göras för skatt på bränsle enligt första stycket om bränslet sålts för förbrukning för växthusuppvärmning vid yrkes- mässig växthusodling. Bestämmelserna i första stycket gäller även sådan oljeprodukt som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b och som förbrukats vid tillverk- ningsprocessen i gruvindustriell verksamhet för drift av andra motor- drivna fordon än personbilar, lastbilar och bussar. Har bränsle sålts för förbrukning till någon som meddelats ett beslut om preliminär skattesats enligt 9 kap. 9 § får avdrag enligt andra stycket göras enligt den lägre koldioxidskattesats som följer av beslutet. 8 kap. 3 a § Annan än den som är registrerad som skattskyldig får köpa bränsle, dock inte bensin eller bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, utan energiskatt och hälften av den koldioxidskatt som följer av 2 kap. 1 § första stycket mot att han till le- verantören lämnar en försäkran om att bränslet skall användas för så- dant ändamål som avses i 7 kap. 4 § andra stycket. Har beslut om preliminär skatte- sats meddelats enligt 9 kap. 9 § får köp enligt första stycket ske till den lägre koldioxidskattesats som följer av beslutet. I sådana fall skall be- slutet om preliminär skattesats gälla som försäkran. 9 kap. 2 § Om någon som inte är skattskyl- dig har förbrukat annat bränsle än bensin för annat ändamål an drift av motordrivna fordon vid tillverk- ningsprocessen i industriell verk- samhet eller för växthusuppvärm- ning vid yrkesmässig växthusod- ling, medger beskattningsmyndig- heten efter ansökan återbetalning av energiskatten och hälften av koldi- oxidskatten. Om någon som inte är skattskyl- dig har förbrukat bränsle, dock inte bensin eller bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, för annat ändamål an drift av motordrivna fordon vid tillverk- ningsprocessen i industriell verk- samhet, medger beskattningsmyn- digheten efter ansökan återbetal- ning av energiskatten och hälften av koldioxidskatten. Har beslut om preliminär skatte- sats meddelats enligt 9 kap. 9 § får återbetalning enligt första stycket medges enligt den lägre koldi- oxidskattesats som följer av beslutet. I sådana fall skall en kopia av beslutet ges in tillsammans med ansökan om återbetalning. 3 § Om någon har förbrukat bensin i skepp eller bränsle i båt, när fartyget inte används för privat ändamål, medger beskattningsmyndigheten efter ansökan återbetalning av skatten på bränslet. medger efter ansökan återbetalning av skat- ten på bränsle om någon har 1. förbrukat bensin i skepp, när skeppet inte används för privat än- damål, 2. förbrukat bensin i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen (1993:787), när båten inte används för privat ändamål, 3. förbrukat annat bränsle än så- dant som avses i 2 kap. 1 § 3 a i båt utan fartygstillstånd, när båten inte används för privat ändamål. 5 § Om värme har levererats för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling, medger beskattningsmyndigheten efter ansökan av den som framställt värmen återbetalning av 1. energiskatten på elektrisk kraft, och 2. energiskatten och hälften av koldioxidskatten på annat bränsle än bensin som förbrukats vid fram- ställningen av värmen. 2. energiskatten och hälften av koldioxidskatten på bränsle, dock inte bensin eller bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, som förbrukats vid framställ- ningen av värmen. Har beslut om preliminär skatte- sats meddelats enligt 9 kap. 9 § medges återbetalning enligt den lägre koldioxidskattesats som följer av beslutet. I sådana fall skall en kopia av beslutet ges in tillsammans med ansökan om återbetalning. 9 § Sedan möjligheterna till avdrag enligt 7 kap. 4 § eller återbetalning enligt 9 kap. 2 § utnyttjats medger beskattningsmyndigheten efter an- sökan nedsättning av koldioxid- skatten för den del av skatten som överstiger av försälj- ningsvärdet med sådant belopp att den överskjutande skattebelast- ningen inte överstiger av det överskjutande skattebeloppet för annat bränsle än bensin som förbrukats vid tillverkningsproces- sen i industriell verksamhet eller för växthusuppvärmning vid yr- kesmässig växthusodling. Nedsätt- ning får dock inte medges för skatt på bränsle som förbrukats för drift av motordrivna fordon. Vid beräkning av nedsättning en- ligt första stycket får den koldioxid- skatt som är hänförlig till följande bränslen dock inte sättas ned mer än att den motsvarar Utöver möjligheterna till avdrag enligt 7 kap. 4 §, inköp mot för- säkran enligt 8 kap. 3 a § eller åter- betalning enligt 9 kap. 2 § medger beskattningsmyndigheten efter an- sökan nedsättning av koldioxid- skatten för den del av skatten som överstiger av försälj- ningsvärdet med sådant belopp att den överskjutande skattebelast- ningen inte överstiger av det överskjutande skattebeloppet för bränsle, dock inte bensin eller bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, som förbrukats vid tillverkningsprocessen i indust- riell verksamhet eller för växthus- uppvärmning vid yrkesmässig växthusodling. Nedsättning får dock inte medges för skatt på bränsle som förbrukats för drift av motordrivna fordon. Bestämmelserna i första stycket gäller även mottagare av värmele- veranser om värmen har använts vid tillverkningsprocessen i indu- striell verksamhet eller för växthus- uppvärmning vid yrkesmässig växt- husodling. I sådana fall avses med bränsle det bränsle som förbrukats för framställning av värmen. Vid beräkning av nedsättning en- ligt första och andra styckena får den koldioxidskatt som är hänförlig till följande bränslen dock inte sät- tas ned mer än att den motsvarar a) per kubikmeter dieselbrännolja (KN-nr 2710 00 69) eller fotogen (KN-nr 2710 00 51 eller 2710 00 55), b) per kubikmeter eldningsolja (KN-nr 2710 00 74-2710 00 78), och c) per gasol som förbrukats för drift av stationära motorer. Vad som i andra stycket före- skrivs om dieselbrännolja, fotogen, eldningsolja och gasol tillämpas även på bränsle för vilket motsva- rande skatt skall betalas enligt 2 kap. 3 och 4 §§. Ansökan om nedsättning enligt första stycket skall omfatta en period om ett kalenderår och skall lämnas in till beskattningsmyndighe-ten senast efter kalenderårets ut- gång. Vad som i tredje stycket före- skrivs om dieselbrännolja, fotogen, eldningsolja och gasol tillämpas även på bränsle för vilket motsva- rande skatt skall betalas enligt 2 kap. 3 och 4 §§. Ansökan om nedsättning enligt första och andra styckena skall om- fatta en period om ett kalenderår och skall lämnas in till beskatt- ningsmyndigheten senast efter kalenderårets utgång. Om det finns särskilda skäl får beskattningsmyndigheten i stället för det faktiska försäljningsvärdet använda ett beräknat försäljnings- värde vid tillämpningen av be- stämmelserna i första och andra styckena. I fall som avses i 9 § får beskatt- ningsmyndigheten efter ansökan be- stämma en preliminär koldioxid- skattesats enligt vilken skatt skall tas ut under ett kalenderår. Har beslut om preliminär skatte- sats meddelats skall sökanden, när det kalenderår som beslutet avser gått ut, komplettera sin ansökan med uppgifter om hur mycket bränsle som förbrukats och försäljningsvärdet på de produkter som framställts . skall för varje sökande fatta slutligt beslut om skattenedsättning för det bränsle som förbrukats under kalenderåret. I ett slutligt beslut om skattenedsättning får beskattnings- myndigheten påföra sökanden skatt eller återbetala skatt till honom. Den komplettering som avses i andra stycket skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten före mars månads utgång året efter det kalenderår som ansökan avser. Kan den sökandes uppgifter inte läggas till grund för en tillförlitlig beräkning eller saknas uppgifter från sökanden, får slutligt beslut om skattenedsättning fattas efter skälig grund. Denna lag träder i kraft .