prop · GL03151D1 · 1998-01-01 00:00:00 — Den pensionsberättigade skall vidare vara återbetalningsskyl- dig, om pensionen i annat fall betalats ut felaktigt eller med för högt belopp och den försäkrade skäligen borde ha insett detta. Beslut om återbetalningsskyldighet skall fattas av . Försäk- ringskassan skall om det finns särskild anledning helt eller delvis kunna efterge ett krav på sådan återbetalning. Om den försäkrade på grund av ett ändrat taxeringsbeslut inte skulle ha varit berättigad till hela den pension som redan har betalats ut för förfluten tid, skall den försäkrade inte vara återbet- alningsskyldig för den för mycket utbetalade pensionen, såvida det inte finns något annat skäl för sådan återbetalningsskyldighet. Om den ändrade taxeringen i stället innebär att den försäkrade är berättigad till högre pension för förfluten tid skall den överskjutande pensionen betalas ut med ett samlat belopp. En pensionsberättigad skall vara skyldig att återbetala pension som uppburits med för högt belopp till följd av att tidigare fastställd pen- sionsrätt, grundad på inkomst av annat förvärvsarbete än anställning, senare helt eller delvis faller bort på grund av att den pensionsberätti- gade inte betalat egenavgift i form av ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift i nödvändig utsträckning. Promemorians förslag: Förslaget i Ds 1995:41 stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna yttrar sig särskilt över denna del av förslaget annat än rent lagtekniskt. Skälen för regeringens förslag: I 20 kap. 4 § lagen om allmän försäkring (AFL) upptas regler om återbetalningsskyldighet för ersättning som någon uppburit obehörigen genom att ha lämnat oriktiga uppgifter e.d. Dessa regler tar sikte på såväl utbetald pension som andra ersättningar inom ramen för AFL. Innebörden av reglerna är att återbetalningsskyldighet för uppburen ersättning föreligger i två fall. I det första krävs att någon genom oriktiga uppgifter eller genom underlåtenhet att fullgöra honom åvilande uppgifts- eller anmäl- ningsskyldighet eller på annat sätt förorsakat att ersättning har utgått obehörigen eller med för högt belopp. I det andra fallet krävs att någon eljest obehörigen eller med för högt belopp har uppburit ersättning, vilket han eller hon skäligen bort inse. I det första fallet krävs således inte att vederbörande varit medveten om felaktigheten. I det andra fallet är han eller hon skyddad av god tro. I båda fallen är påföljden återbetalningsskyldighet av vad som utbetalats för mycket, om inte i särskilt fall anledning föreligger att helt eller delvis efterge återbetal- ningsskyldigheten. Reglerna om återbetalningsskyldighet i 20 kap. 4 § AFL har utökats med bestämmelser om återbetalning vid underlåten eller bristfällig betalning av pensionsavgift. Detta behandlas nedan. Även i det reformerade systemet bör, under samma förutsättningar som enligt AFL, den pensionsberättigade åläggas återbetalningsskyldighet för pension som betalats ut med för högt belopp beroende på att den pensionsberättigade lämnat oriktiga uppgifter e.d. Det kan t.ex. tänkas att den försäkrade lämnat felaktiga uppgifter som lett till att pensionsrätt för barnår tillgodoräknats med för högt belopp. Den pensionsberättigade bör också på samma sätt som gäller bli återbetalningsskyldig om pension uppburits felaktigt eller med för högt belopp och den pensionsberättigade skäligen bort inse detta. Fråga är emellertid om den nuvarande regeln i AFL bör överföras helt oförändrad till det nya ålderspensionssystemet. Lagrådet finner det svårt att hitta exempel på något fall då den enskilde kan bli återbetalningsskyldig för att han eller hon på annat sätt än genom att lämna oriktiga uppgifter eller genom att underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet orsakat att pensionen har betalats ut felaktigt eller med ett för högt belopp. Exempelvis täcks felaktiga uppgifter i inkomstdeklarationer av oriktiga uppgifter . Med hänsyn härtill och då den angivna förutsättningen för återbetalningsskyldighet inte kommit till användning i förvaltningsdomstolarnas praxis förordar Lagrådet att orden eller på annat sätt får utgå ur det aktuella lagrummet i den nya lagstiftningen. Regeringen finner fog för vad Lagrådet anfört i denna fråga och menar därför att orden eller på annat sätt bör utgå ur den motsvarighet till 20 kap. 4 § AFL som vi föreslår skall införas i lagen om inkomstgrundad ålderspension. Beslut om återbetalning föreslås fattas av . Åter- betalning bör kunna ske antingen genom avdrag på senare utbetalningar av pension eller genom att den pensionsberättigade åläggs återbetala för mycket erhållen pension. En angränsande fråga är huruvida en ändring i den pensionsberättigades taxering skall kunna leda till återbetalningsskyldighet för den pensionsberättigade av redan uppburen pension. Ett taxeringsbeslut kan överklagas av den skattskyldige fram till utgången av det femte året efter taxeringsåret. Vidare har skattemyndigheten möjlighet att på eget initiativ ompröva taxe- ringsbeslut inom överklagandetiden och i vissa fall därefter. Ändringar i den försäkrades taxering kan, som kommer att framgå i avsnitt 27, under vissa förutsättningar innebära att beslut om pensionsgrundande inkomst och pensionsrätt måste ändras. Det kan emellertid tänkas att den försäkrade från det att pensionsrätt fastställts till dess att beslutet ändras redan har hunnit ta ut inkomstpension. Frågan är vad som skall gälla i en sådan situation. För det fall den ändrade taxeringen innebär en höjning av den pen- sionsgrundande inkomsten och av pensionsrätten bör givetvis den högre inkomstpensionen betalas ut även för förfluten tid, dvs. för den tid som påverkas av den ändrade taxeringen. Vi föreslår att de tillkommande pensionsbeloppen därvid skall betalas ut i ett sammanhang. För det fall den ändrade taxeringen leder till en sänkning av den pensionsgrundande inkomsten och som en följd härav en sänkning av pensionsrätten, bör detta som huvudregel inte leda till att den pensionsberättigade blir återbetalningsskyldig för den för mycket uppburna inkomstpensionen. Återbetalningsskyldighet skall i detta läge endast kunna bli aktuell då ändringsbeslutet, som lett till en lägre pensionsgrundande inkomst och därmed lägre inkomstpension, har sin grund i att den försäkrade tidigare lämnat oriktig uppgift eller liknande. Frågan om återbetalning av för mycket utbetald inkomstpension blir aktuell även i en annan situation som inte har sin grund i att den pensionsberättigade lämnat någon form av oriktig uppgift. Såsom närmare utvecklats i avsnitt 13.5 skall det förhållandet att den som uppburit inkomst av annat förvärvsarbete inte inom föreskriven tid har betalat egenavgift i form av ålderspensionsavgift eller allmän pension- savgift medföra att den pensionsrätt som anses hänförlig till de icke inbetalda avgifterna faller bort. Till och med utgången av gällde att pensionspoäng tillgodoräknades den försäkrade endast om tilläggspensionsavgiften för året till fullo betalats inom föreskriven tid. Utan hinder av att hela avgiften inte betalats på föreskrivet sätt skulle emellertid pensionspoäng alltid tillgodoräknas för de två åren närmast före pensioneringen den s.k. tvåårsregeln. I samband med ikraftträdandet av skattebetalningslagen (SFS 1997:483, prop. 1996/97:100) infördes ett system med skattekonton och den s.k. likafördelningsmetoden, innebärande att underskottet på ett skattekonto i regel fördelas proportionellt mellan de skatter och avgifter som påförts kontot . Likabehandlingsmetoden skall tillämpas jämväl vid betalning av pensionsavgift. Det innebär bl.a. att om bara en viss andel av samtliga skatter och avgifter betalats anses bara motsvarande andel av tilläggspensionsavgiften ha betalats. Med anledning av principen om tillgodoräknande av pensionspoäng utifrån betald andel av tilläggspensionsavgiften finns det inte längre skäl till regeln om rätt till tillgodoräknande av pensionspoäng för de båda åren närmast före pensioneringen. Den försäkrade går ju inte längre miste om hela pensionspoängen om inte hela avgiften betalas inom den föreskrivna tiden. Med anledning härav har beslutats om ändring i reglerna om tillgodoräknande av pensionpoäng i 11 kap. 6 § AFL och om återbetalningsskyldighet i 20 kap. 4 § andra stycket AFL. Med ikraftträdande föreligger, enligt 20 kap. 4 § AFL andra stycket, återbetalningsskyldighet av uppburen ersättning då tilläggspension betalats ut och fastställd pensionspoäng ändras på grund av underlåten eller bristande avgiftsbetalning. Vidare gäller att det undantag som tidigare gällt för pensionsavgift för de båda år som före- gått det år då pensionen skulle börja utgå enligt 11 kap. 6 § i dess lydelse före , är tillämpligt. Enligt övergångsbestämmelserna till lagändringen följer dock att föreskrifterna härom i 11 kap. 6 § första stycket och 20 kap. 4 § andra stycket i deras äldre lydelse fortfarande skall tillämpas såvitt avser pensionspoäng och avgift . Vi föreslår alltså att den enskilde skall vara skyldig att återbetala pension som uppburits med för högt belopp till följd av att tidigare fastställd pensionsrätt, grund på inkomst av annat förvärvsarbete än anställning, senare helt eller delvis faller bort på grund av att den enskilde inte betalat ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift i nödvändig utsträckning. 26.2 Premiepensionssystemet Regeringens förslag: Vid ändring av en pensionssparares premiepensionsrätt skall ändringsbeloppet ökas med avkastningen från den tillfälliga förvaltningen. Det ökade beloppet skall därefter räknas upp med basränta enligt 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483). Det uppräknade beloppet skall vid höjning av pensionsrätten läggas till och vid sänkning av pensionsrätten dras av från pensionsspararens premiepensionskonto. Vid höjning skall medel motsvarande det uppräknade beloppet föras från den tillfälliga förvaltningen till pensionsspararens fonder. Vid sänkning skall medlen föras motsatt väg. Om pensionsspararen har börjat ta ut pension skall vid höjning den del av det uppräknade beloppet som avser förfluten tid betalas ut som en klumpsumma till pensionsspararen. Den del av beloppet som avser framtida pensionstid skall föras till pensionsspararens fonder eller, om pensionsspararen har gått över från fondförsäkring till livränta med garanterade belopp, till . I båda fallen skall framtida pensionsbelopp räknas om. Vid sänkning föranleder avdraget från pensionsspararens premiepensionskonto en omräkning av framtida pensionsbelopp. Om, vid sänkning av pensionsrätten, tillgodohavandet på pensionsspararens premiepensionskonto inte täcker det belopp som skall dras av från kontot, skall det felande beloppet återkrävas direkt av pensionsspararen om han är egenföretagare. Är han däremot anställd blir direktkrav aktuellt bara om han har lämnat oriktiga uppgifter. Vad som sagts gäller också för den som har fått rätt till premiepension till efterlevande enligt bestämmelserna om efterlevandeskydd . Om pension annars har betalats felaktigt eller med för högt belopp skall pensionsspararen betala tillbaka det för mycket utbetalda be- loppet om han har lämnat felaktiga eller ofullständiga uppgifter eller om han uppburit pensionen i ond tro. Detsamma gäller för den som har fått rätt till premiepension till efterlevande oavsett om pensions- spararen eller den efterlevande har orsakat den felaktiga utbetal- ningen. Utredningens förslag: Förslagen i SOU 1997:131 överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i har framfört vissa lagtekniska synpunkter. I övrigt har frågorna inte berörts. Skälen för regeringens förslag: I föregående avsnitt har bl.a. be- handlats frågan hur man skall hantera den situationen att fastställd pen- sionsrätt ändras i efterhand. För premiepensionssystemet uppkommer särskilda frågor vid en sådan ändring. Det gäller frågor om vilka kon- sekvenser ett ändringsbeslut bör få för medel som redan är överförda till premiepensionssystemet, hur saken påverkas av avkastning på medlen och vem som skall bära kostnaderna för de åtgärder som vidtas. I avsnittet berörs också andra situationer, där pensionsutbetalning har skett felaktigt eller med för högt belopp. Dessa situationer motsvarar dem som regleras i 20 kap. 4 § AFL. Som tidigare framgått föreslås att bestämmelser motsvarande nuvarande regler i AFL skall gälla inom fördelningssystemet. I huvudsak samma regler bör gälla på de aktuella punkterna i fördel- nings- och premiepensionssystemet. Vissa särlösningar blir dock nöd- vändiga därför att pensionsrätten i premiepensionssystemet direkt mot- svaras av verkliga penningtransaktioner och premiepensionssystemet i ekonomiskt hänseende skall vara ett slutet system. Utgångspunkten bör vara att man vid ändringar av pensionsrätten skall försöka återskapa den situation som hade förelegat om avsättningen till premiepensionssystemet blivit rätt från början. Det betyder att ändrings- beloppet skall läggas till respektive dras av från pensionsspararens pre- miepensionskonto. Vidare bör ändringsbeloppet räknas upp med belopp som skall täcka avkastningen från den tillfälliga förvaltningen och den individuella fondförvaltningen. Vid höjning av pensionsrätten skall det framräknade beloppet föras från den tillfälliga förvaltningen hos Riks- gäldskontoret till pensionsspararens fondförvaltare. Vid sänkning av pensionsrätten skall beloppet föras motsatt väg. I stort sett skall samma förfarande tillämpas för både anställda och egenföretagare. Den uppräkning av ändringsbeloppet som skall täcka avkastningen från den tillfälliga förvaltningen är lätt att göra vid både höjning och sänkning av pensionsrätten, eftersom det är väl känt vilken procentuell avkastning den tillfälliga förvaltningen gav det aktuella året. När det gäller avkastningen för tiden efter överföring till fondförvaltare är det däremot inte möjligt att utgå från den faktiska avkastning som förekommit. Ett principiellt skäl för detta är att premiepensionssystemet bygger på att den enskilde själv skall bära den finansiella risken för sina placeringsbeslut. Staten skall alltså varken skörda vinsterna eller bära förlusterna av de val som den försäkrade har gjort. Också praktiska skäl talar för denna ståndpunkt. Det skulle ofta vara svårt att i det enskilda fallet avgöra med vilken fondförvaltning en jämförelse skulle ske. Särskilt skulle det vara fallet om det ursprungliga beslutet innebar att det inte fastställdes någon pensionsrätt alls. En ordning som skulle bygga på en jämförelse med faktiskt uppnådd avkastning skulle alltså kräva ett omfattande och detaljerat regelsystem för val av jämförelseobjekt. I stället föreslås att uppräkningen skall göras med den s.k. basräntan enligt 19 kap. 3 § skattebetalningslagen (1997:483). Eventuella korrige- ringar för arvsvinster, liksom för återbäring, får anses ingå i denna schablonmässiga uppräkning. Eftersom man inte kan säga generellt att det är statens eller den enskildes fel att en ändring i pensionsrätten måste göras, bör samma räntesats gälla vid både höjning och sänkning av pensionsrätten. Av samma skäl föreslås inte någon specialregel om för- delningen av kostnaderna för ändringsåtgärderna. De får ses som sys- temkostnader som skall bäras av kollektivet som helhet. Som tidigare angetts skall vid höjning av pensionsrätten medel motsvarande det uppräknade beloppet föras från den tillfälliga förvaltningen hos till pensionsspararens fondförvaltare medan vid sänkning av pensionsrätten medlen skall föras motsatt väg. Om pensionsspararen har börjat ta ut pension när ändringen skall genomföras skall vid höjning av pensionsrätten det uppräknade beloppet fördelas på förfluten respektive framtida pensionstid. Den del av beloppet som avser förfluten tid skall betalas ut som en klumpsumma till pensionsspararen. Detta överensstämmer med vad som föreslås gälla i fördelningsystemet (se föregående avsnitt). Den del av beloppet som avser framtiden skall föras till pensionsspararens fonder eller, om pensionsspararen har gått över från fondförsäkring till livränta med garanterade belopp, till . I båda fallen skall göra en omräkning av framtida pensionsbelopp. Vid sänkning av pensionsrätten föranleder det avdrag som görs från pensionsspararens premiepensionskonto en omräkning av framtida pen- sionsbelopp eftersom pensionsförmånerna skall beräknas med utgångs- punkt i tillgodohavandet vid varje tid på den försäkrades premiepen- sionskonto (se 9 kap. 1 §). Därmed blir de framtida pensionsbeloppen lägre än vad de skulle ha blivit om avsättningen till premiepensionssys- temet hade blivit rätt från början. Detta är en konsekvens av att det tidi- gare har betalats ut högre pensionsbelopp än som skulle ha gjorts om avsättningen till premiepensionssystemet hade blivit rätt från början. Denna ordning skiljer sig dock från vad som skall gälla i fördelningssys- temet. Där påverkas inte de framtida pensionsbeloppen av att för hög pension betalats för förfluten tid. Skälet till olikheten är, här som på flera andra håll, att premiepensionssystemet skall vara ett i ekonomiskt hänseende slutet system. Vid sänkning av pensionsrätten kan det inträffa att till- godohavandet på pensionsspararens premiepensionskonto inte täcker det belopp som skall dras av från kontot. I sådana fall bör det felande be- loppet återkrävas direkt av pensionsspararen om han är egenföretagare. Är han däremot anställd bör direktkrav bli aktuellt bara om han har läm- nat oriktiga uppgifter. Från de nu diskuterade fallen måste skiljas de situationer där pension har betalats felaktigt eller med för höga belopp därför att den enskilde har lämnat felaktiga eller ofullständiga uppgifter och situationer där pensionsutbetalningar har gjorts med för stora belopp på grund av beräk- ningsfel eller tekniska fel hos . I sådana fall skall den försäkrade på samma sätt som gäller enligt AFL och som också föreslås för fördelningssystemets del, normalt betala tillbaka det för mycket utbetalda beloppet (se vidare i författningskommentaren, av- snitt 32). 27 Processuella frågor 27.1 Inledning I detta kapitel behandlas frågor som rör det processuella förfarandet så- som förslag till regler angående omprövning och överklagande m.m. av beslut enligt den föreslagna lagen om inkomstgrundad ålderspension. Vidare behandlas frågor om utrednings- och uppgiftsskyldighet, pre- skription och utmätning m.m. Dessa frågor berördes bara till viss del och mycket översiktligt av Pensionsarbetsgruppen. Inte heller i princippropositionen behandlades dessa frågor närmare. I Ds 1995:41 fanns däremot ett förslag till regelverk som i stor utsträckning var utformat i enlighet med vad som gäller enligt nuvarande regler angående beslut om pensionsgrundande inkomst och pension, dvs. lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (LBP). Även taxeringslagen (1990:324) och förvaltningslagen (1986:223) hade beaktats. Med anledning av vissa synpunkter från remissinstanserna på den pro- memorian samt ytterligare överväganden som gjorts under den fortsatta beredningen var det förslag till processuella regler som lämnades i Ds 1997:66 utformat på ett något annorlunda sätt. Förslagen i denna remiss är anpassade efter det förslaget och avviker således något från förslaget i Ds 1995:41. Förslagen har också i viss mån anpassats till de förslag angående dessa frågor som premiereservutredning lämnade i sitt betänkande SOU 1997:131. De här föreslagna reglerna ersätter bl.a. vad som gäller enligt LBP. Av detta skäl har också föreslagits att denna lag skall upphöra att gälla fr.o.m. . För personer födda eller tidigare kommer dock vissa bestämmelser i att fortsätta att tillämpas övergångsvis såvitt gäller beräkningen av pensionsgrundande inkomst (se avsnitt 29.2). 27.2 Ärendehantering Regeringens förslag: Förvaltningslagens regler om handläggning av ärenden skall gälla för samtliga ärenden enligt denna lag. Enskilda, statliga och kommunala myndigheter, arbetsgivare m.fl. skall, precis som enligt nuvarande regler, vara skyldiga att efter föreläggande in- komma med de uppgifter som behövs för tillämpning av den nya lagen. Uppgifter som den enskilde skall lämna om faktiska förhållan- den skall lämnas på heder och samvete. Uppgifter som skall lämnas av vissa myndigheter utan särskilt föreläggande, skall inte behöva kommuniceras med den enskilde. Promemoriornas förslag: Förslaget i Ds 1995:41 och 1997:66 stämmer delvis överens med regeringens förslag. Där föreslogs dock en mer utvidgad utredningsskyldighet, motsvarande den som gäller för taxeringsprocessen. Utredningens förslag: I SOU 1997:131 fanns inte något uttryckligt förslag angående detta. Remissinstanserna: , Kammarrätten i , Länsrätten i och Länsrätten i har framfört vissa lagtekniska synpunkter på de processuella bestämmelserna i 1995:41. Datainspektionen anför beträffande kommuniceringsskyldigheten att den utgår ifrån att den enskilde ändå kommer att få del av uppgifterna i samband med underrättelsen om beslutet om pensionsrätt. Skälen för regeringens förslag: I LBP föreskrivs att skattemyndig- heten är skyldig att se till att alla ärenden om beräkning av pensionsgrun- dande inkomst blir tillräckligt utredda. Denna princip gäller för övrigt även för skattemyndighetens taxeringsarbete. Den försäkrade och dennes arbetsgivare är skyldiga att lämna upplysningar till skattemyndigheten efter anmaning härom. Den försäkrade har alltid rätt att yttra sig innan skattemyndigheten beslutar om hans eller hennes pensionsgrundande inkomst om skattemyndigheten tänker avvika från de uppgifter eller yrkanden som den försäkrade har lämnat. Enligt förvaltningslagen gäller att myndigheter skall handlägga ären- den enkelt, snabbt och billigt utan att säkerheten eftersätts. Myndigheten skall beakta möjligheten att själv inhämta upplysningar och yttranden från andra myndigheter om det behövs. Ett ärende får inte avgöras innan den enskilde fått tillfälle att yttra sig över uppgifter som tillförts ärendet genom någon annan än den enskilde själv. Den här föreslagna lagen om inkomstgrundad ålderspension skall gälla för tre olika myndigheter nämligen skattemyndigheten, den allmänna och , med delvis olika myndighetskulturer och med ansvar för olika slags frågor och ärenden enligt den nya lagen. Eftersom det inte är rimligt att ha olika regler beroende på vilken myndighet som handlägger frågan eller vilket slags ärende det gäller, föreslår vi nu i stället att vid handläggningen av ärenden enligt den här föreslagna lagen skall förvaltningslagen i så stor utsträckning som möjligt vara tillämplig. Bara när det finns behov av särskilda regler som avviker från förvaltningslagen lämnas därför förslag till sådana bestämmelser. Den allmänna serviceskyldighet och utredningsskyldighet som gäller enligt förvaltningslagen skall gälla även för ärenden enligt den här föreslagna lagen om inkomstgrundad ålderspension. Beträffande uppgiftsskyldigheten gäller redan enligt nuvarande regler att skattemyndigheten i allmänhet har tillgång till de uppgifter som den behöver för att kunna besluta om pensionsgrundande inkomst. Det är framför allt de uppgifter som skall lämnas i kontrolluppgifter och själv- deklarationen i enlighet med bestämmelserna i lagen (1990:325) om allmän självdeklaration och kontrolluppgifter som ligger till grund för skattemyndighetens beslut. Några särskilda regler om uppgiftslämnande för att fastställa pensionsgrundande inkomst behöver därför inte införas i det reformerade pensionssystemet. För att den allmänna skall kunna fastställa de s.k. pensionsgrundande beloppen måste kassan få vissa uppgifter från andra myndigheter m.fl. automatiskt. Författningsbestämmelser om uppgifts- skyldighet behöver därför införas för vissa statliga myndigheter i förordning. I avsnitt 10.3 föreslås också att den som är ansvarig för grundutbildningen av totalförsvarspliktiga skall vara skyldig att lämna uppgifter härom till .