prop · GL03145D1 · 1998-01-01 00:00:00 — Alla metaller bör föras i så slutna kretslopp som möjligt, vilket innebär att nytillförseln av metaller kan minska betydligt. Användningen av mycket giftiga metaller och långlivade naturfrämmande kemiska föreningar bör upphöra. Uttagen av naturgrus bör också upphöra. Biomassa, mark och vatten måste användas så att den biologiska mångfalden inte utarmas och så att återväxten och vattnets tillgänglighet och kvalitet garanteras. Fosfor och andra näringsämnen måste återföras till jordarna. Solenergi, vatten och biomassa kommer att vara samhällets nyckelresurser . Kretsloppsdelegationens vision är att denna omställning kan på en till två generationer. Varuområden som ger stor miljöbelastning och som är strategiska bör prioriteras. Hit hör byggnader, livsmedel, transporter och elektriska och elektroniska produkter. Delegationen har tidigare lämnat förslag till regeringen om producentansvar för uttjänta bilar och däck, elektronik och för byggsektorn. I denna rapport analyseras hur producentansvaret inom dessa områden bör utvecklas bland annat för att omfatta också miljöbelastning under användningen. Delegationen ställer upp mål för produkt-utvecklingen på medellång sikt. Bland annat bör nya bilar inte dra drivmedel per mil och kunna köras på biobränsle. Ett annat exempel är att energianvändningen för uppvärmning i nya hus bör minska jämfört med 1990-talets nya hus. Målen föreslås utgöra utgångspunkt för överläggningar med berörda företag. Överläggningarna ska syfta till att ta fram handlingsplaner för att nå de mål som delegationen satt upp på lång sikt. Förändringsprocessen kommer att kräva ett brett och målmedvetet arbete med många inblandade aktörer och ett stort antal verktyg och styrmedel. Den politiska ledningen i landet och i kommuner och landsting måste ta initiativ till omställningen och ange ramar och riktlinjer. De har också ansvar för många av de infrastruktursystem som måste förändras. Producenterna har ett huvudansvar för att förändra produkterna och materialanvändningen men det är då också viktigt att konsumenterna efterfrågar sådana varor. Myndigheter och forskare behöver mobiliseras för omställningen. Lokala initiativ och Agenda 21- arbetet är en viktig del av processen. Dialog och samarbete är centralt. En internationell utveckling i riktning mot hållbar utveckling är nödvändig för att lyckas. Kretsloppsdelegationen föreslår att regeringen tar initiativ till att utveckla EUs inre marknad till ett medel för att nå hållbar utveckling. Det närmaste steget är en kretsloppsanpassning av varuflödena, vilket bör bli en huvudfråga vid nästa regeringskonferens. En vitbok bör utarbetas. bör ha en plan för detta arbete framme då blir ordförandeland i EU. Delegationen överväger vidare ett generellt producentansvar, som innebär övergripande krav på att varor ska vara långlivade, uppgraderbara och så långt möjligt kretsloppsanpassade liksom krav på att den som introducerar en produkt på marknaden ska veta vad den innehåller och vilka miljökonsekvenser den kan få. Regeringen bör få möjlighet att förordna om miljövarudeklarationer för angelägna produktgrupper. Kontrollavgifter för den som lämnar felaktiga uppgifter övervägs. En återtagandeplikt som kan tillämpas generellt övervägs också. Delegationen ska enligt tilläggsdirektiv från regeringen ta fram konkreta lagförslag års utgång. För att förbättra restprodukthanteringen föreslås att näringslivet tar fram en lista på 100 200 med bred funktionalitet, liten miljörisk och bra egenskaper för återvinning. Restprodukter bör hanteras i effektiv konkurrens. Återanvändning och materialåtervinning bör öka successivt och i stort sett helt ersätta alternativen deponering och förbränning av blandat avfall. Överläggningar och rundabordssamtal, utbildning och en miljöanpassad offentlig upphandling är viktiga instrument för att driva omställningen. Miljöskatterna på fossila bränslen bör höjas successivt och förslag till råvaruavgifter utvecklas och drivas internationellt. Miljöklassindelning bör utvecklas för ytterligare produktgrupper, t.ex. däck. Skattereglerna bör ses över med avseende på oönskade effekter på ett miljöanpassat beteende. Statliga bidrag och lån bör systematiskt ses över och kopplas till miljövillkor. Det är också viktigt att utveckla instrument för uppföljning, t.ex. indikatorer för hållbar utveckling. Myndighetsstrukturen bör ses över och anpassas till den nya miljöpolitiken med fokus på material och varor. Tillsynen behöver skärpas. Vidare föreslås ett femårigt program för att utveckla hållbar teknik. Delegationen stödjer också tankarna på ett investeringsprogram för omställning till en ekologiskt hållbar utveckling Förteckning över remissinstanserna avseende Kretsloppsdelegationens rapport 1997:14 Strategi för kretsloppsanpassade material och varor , och , , , (), (), , , i , , , (), , Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), (), (), , , , (), , , i , i , i , i , (), , Kemikalieinspektionen (KemI), och luftvårdsforskning (IVL), kommun, , kommun, , kommun, , kommun, kommun, , , , , , (), , Föreningen , Svenska , Arkitekt- och Ingenjörsföretagen med , (), Akademikers (), i (LO), (), (), , , , Byggsektorns kretsloppsråd, , , , Föreningen Energirådgivare, , , , , , , , , (), , för elektriska och elektroniska produkter (MEEP), Mo och , MobilteleLeverantörerna (MTL), Näringslivets Förpackningsråd (NFR), , Plast- och Kemibranscherna, , , (Sinf), , , Svenska Järn och , , , Svenska IT- företagens organisation (SITO), (), , (), (), , Verkstadsindustrier, , och (), , Sammanfattning av rapporten 1994:113 Drivkrafter bakom utvecklingen av förnyelsebara råvaror Ett flertal faktorer har varit drivande bakom de senaste årens markant ökande intresse i hela västvärlden för användande av förnyelsebara råvaror. Ett starkt miljöengagemang i samhället har påskyndat utvecklingen av nya produktionsmetoder, material och produkter i strävan att lösa miljö- och avfallsproblemen. De biologiskt baserade råvarornas förnyelsebarhet och koldioxidneutralitet innebär möjligheter till en långsiktigt hållbar utveckling. Många produkter baserade på förnyelsebara råvaror är ocskå biologiskt nedbrytbara. Under förutsättning att avfallshanteringen utformas så att denna egenskap tas till vara kan biologiskt nedbrytbara produkter bidra till att minska avfallsberget. Utbyggnaden av kommunala komposteringssystem kan därför komma att bli en viktig drivkraft för industriella FoU-satsningar inom området. Livsmedel produceras i överskott i västvärlden. Förhoppningar finns därför att delar av överskottsarealen skall kunna användas för produktion av förnyelsebara råvaror för tekniska ändamål. Framtagandet av ett europeiskt miljömärkningssystem kan också komma att gynna produkter baserade på förnyelsebara råvaror. har föreslagit att medlemsstaterna skall ansluta sig till ett gemensamt miljömärkningssystem - eco labelling - för bästa miljöval. Ett initialt hinder för produkter från förnyelsebara råvaror kan dock vara att såväl standarder som olika mätmetoder för miljöegenskaper och teknisk prestanda ännu saknas. Existerande standarder för petroleumbaserade alternativ är inte överförbara på de biologiskt baserade produkterna. Produkter baserade på förnyelsebara råvaror kan bara ta stora marknadsandelar om de uppfyller konsumenters och producenters högt ställda krav på funktion och pris. Eftersom råvarorna är naturliga produkter, som stärkelse, växtfibrer och vegetabiliska oljor, innebär det att dessas struktur och sammansättning är given. Råvarorna måste därför på olika sätt modifieras för att uppfylla de olika krav som ställs på produktkomponenter. Modifieringen kan utföras med hjälp av växtförädling eller med hjälp av biotekniska metoder, men vanligare blir sannolikt genom organisk- eller enzymatisk syntes. Om råvaran skall ingå i industriell produktion krävs även ökad kunskap om processtekniska egenskaper. Såväl i som internationellt pågår forsknings- och utvecklingsverksamhet i direkt syfte att utveckla produkter baserade på förnyelsebara råvaror för olika tillämpningar. Vid kommersialisering är de generella problemen dels att produkterna i många fall ännu inte tekniskt kan konkurrera fullt ut med konventionellt framställda alternativ, dels att de nästan undantagslöst är dyrare. Papper och pappersprodukter är de överlägset största materialgrupperna som baseras på förnyelsebar råvara. Utredningen har dock koncentrerat sitt arbete till nya produkter baserade på förnyelsebar råvara. Exempel på nya produktgrupper som kommit ut på marknaden är produkter baserade på vegetabilisk olja, t.ex. smörjmedel, och produkter baserade på stärkelse, t.ex. plastsubstitut. För ett stort antal mineraloljebaserade smörjmedel finns tekniskt likvärdiga - och miljömässigt överlägsna - vegatabiliska alternativ. De s.k. stärkelseplasterna bestod initialt huvudsakligen av mineraloljebaserade komponenter. Dessa rönte dock en tillbakagång sedan det stod klart att den förmenta biologiska nedbrytbarheten endast bestod i att plasten fragmentiserades. Nya bionedbrytbara plaster, som nästan fullständigt består av förnyelsebara råvara, börjar dock nu komma ut på marknaden. Utredningens förslag syftar till att åstadkomma såväl kortsiktiga som långsiktiga resultat. Avgörande för en framgångrik introduktion av förnyelsebara råvaror och produkter är att en helhetssyn utgör basen för statens agerande inom området. Utredningen föreslår därför ett antal åtgärder vars samlade effekt stimulerar utveckling och kommersialisering av produkter baserade på förnyelsebara råvaror. Dessa åtgärder kan indelas i fyra huvudgrupper: Avgifter på miljömässigt negativa produkter. Denna åtgärd möjliggör en snabbare marknadsintroduktion av alternativa produkter. Framtagande av miljöstandarder för önskade produkter, samt utveckling av mätmetoder, för att möjliggöra jämförelser mellan produkter baserade på traditionella respektive förnyelsebara råvaror. En tvärvetenskaplig och industrirelaterad forskningssatsning inom området vid svenska universitet och högskolor. En statlig satsning på stöd till prototyp- och demonstrationsanläggningar, vilket skapar förutsättningar för en kommersialisering av forskningsresultat. Petroleumbaserade smörjmedel har dokumenterat negativa miljöeffekter. För flera produktgrupper bland smörjmedeln finns tekniskt fullgoda alternativ. Utredningen har diskuteratinförandet av ett producentansvar för mineraloljebaserade smörjmedel men har funnit att detta inte skulle öka intresset för utveckling av vegetabiliskt baserade smörjmedel. Utredningen har också övervägt att belägga vissa mineraloljebaserade smörjmedel med förbud men men funnit att ett system med avgift ger motsvarande effekt men innebär men innebär större flexibilitet för marknadens aktörer. Utredningen föreslår därför att mineraloljebaserade smörjmedel beläggs med en avgift om per liter. I avsikt att stimulera insamling av förorenade smörjmedel föreslår utredningen införandet av en restitution (återbetalning av avgiftsmedel) för dessa. Ett sådant förfarande skulle sannolikt öka insamlingsgraden, vilket är angeläget från miljösynpunkt, men är förenat med vissa adminsitrastiva problem. Formerna för ett restitutionssystem bör därför närmare utredas. Bristen på standarder för miljöanpassade produkter är ett generellt problem inom området. Till utredningen har famför allt bristen på standarder för vegetabiliska smörjmedel och hyrauloljor återkommande anförts som ett avgörande hinder för en expansion på marknaden. Avsaknaden av tekniska standarder har bl.a. lett till att maskintillverkare lämnar inga eller korta garantier om maskinerna körs med vegetabiliska alternativ. Utredningen anser att det är avgörande för konkurrensförmågan för produkter baserade på förnyelsebara råvaror att miljömässiga och tekniska standarder utarbetas. Utredningen föreslår därför att delar av de medel som genereras av den ovan föreslgna avgiften på mineraloljebaserade smörjmedel avsätts till miljörelaterad standardisering. Medel bör också avsättas för uppbyggnad av de tekniska resurser som krävs för fastställande av tekniska och miljömässiga prestanda. En kommersiell utveckling av förnyelsebara råvaror förutsätter en långsiktig och storskalig forskningssatsning över ämnesgränser och mellan industrin och den akademiska världen. Regeringen har i andra sammanhang vidtagit åtgärder för att stimulera till samverkan mellan industrin och den akademiska forskningen. Exempel på fruktbara initiativ är industridoktorander, forskarskolor och teknikbrostiftelserna. Dessa system måste dock utvecklas vidare för att leda till den kontinuerliga och aktiva samverkan som eftersträvas. Utredningen bedömer, liksom t.ex. (), att en slagkraftig forskningssatsning inom området förnyelsebara råvaror förutsätter statliga forskningsanslag om under 10 - . Från utredningens sida finns en klar uppfattning att kapitalförsörjning är en begränsande faktor för kommersialisering av forskningen inom området förnyelsebara råvaror. I bl.a. och har anslagits betydande statliga medel till stöd för initiala kommersiella satsningar inom området. Delar av det överskott som genereras av den av utredningen föreslagna avgiften på mineraloljebaserade smörjmedel bör avsättas för finansiering av prototyp- och demonstrationsanläggningar för produkter baserade på förnyelsebara råvaror. Utredningen uppskattar behovet av statligt kapitaltillskott till , och anser att de statliga medlen bör utgöra av finansieringen för det enskilda projektet, medan medverkande företag bidrar med resterande kapital. Utredningen har beaktat en rad produktgrupper för vilka det finns vegtabiliska och miljömässigt bättre alternativ. Detta gäller t.ex. mjukningsmedel i plaster, tryckfärger, färger och lacker, vaskmedel, tvätt- och rengöringsmedel, bilvårdsmedel, isolermaterial, organiska lösningsmedel och plaster. Utredningens bedömning är att det är motiverat att flera av av dessa produktgrupper närmare utreds med avseende på miljömässiga , tekniska och ekonomiska möjligheter till, och konsekvenser av, en ökad användning i . Utredningen föreslår vidare att, vid offentlig upphandling av tryckeriarbeten, prioriteras ett utnyttjande av vegetabiliska tryckfärger. Förteckning över remissinstanserna avseende betänkande SOU 1994:113 Växande råvaror , , , , , , , , , , , Skogs- och Jordbrukets Forskningsråd, , , , , , , , , , , , , , , , Skogsindustrierna, Svenska , , , Kemikontoret, Stärkelseproducenter, i , MISTRA, Allmänna Standardiseringsgruppen, , Svenska Lantmännen, Svenska vegetabilolje- och etanolbränsle institutet, , Frö- och oljeväxtodlarna, , hygien, Swedisol, och Sammanfattning av 4748 Har producenterna nått målen? De flesta målen har klarats Producenterna har i stort sett klarat de återvinningsmål som har satts upp i förordningen om producentansvar för förpackningar. Uppföljningen visar att materialbolagen administrerar återvinningen av huvuddelen av de förpackningar som sätts på marknaden, undantaget retursystemen. Alla mål för förpackningar har uppnåtts förutom målet för återvinning av förpackningar av aluminium och återanvändningen av vin & spritflaskor. Inte heller målet om materialutnyttjande av PET-flaskor uppnås. avser att inleda diskussionen med AB Svenska Returpack-PET i syfte att föreslå åtgärder för att öka materialåtervinningen. Metallkretsen har till kommit in med förslag på åtgärder för att öka insamlingen av aluminiumförpackningar. Att målet inte har nåtts, anser Metallkretsen är att utbyggnaden av insamlingssystemet försenats och att dessa förpackningar ofta inte sorteras ut eftersom de är små och kladdiga. har aviserat att retursystemet för vin och spritflaskor skall upphöra. Målet för om återanvändning av sådana flaskor uppnås inte. Vin & Sprit anser att orsaken beror på förändrade konsumtionsvanor och är en följd av att andelen returflaskor genom ökad import har minskat. kommer att ta kontakter med branschen för att undersöka om det finns möjligheter för systemet att återuppstå. anser att insamlingen och omhändertagandet av returpapper fungerar bra. var insamlingsgraden i närheten av målet som skall uppnås . anser att insamlingen och omhändertagandet av uttjänta däck har fungerat bra. Resultatet visar på att av däcken inte deponeras. Verket anser att nuvarande förordning bör förtydligas så att en fortsatt hög insamlingsgrad stimuleras: Förslag till ny lydelse i förordning 1994:1236 1 § I denna förordning regleras producenters skyldigheter att ta hand om uttjänta däck. Syftet är att de däck som tjänat ut efter genom producenters försorg skall omhändertas på ett miljömässigt godtagbart sätt. skall följande mängder omhändertas enligt andra stycket . Återvinningen och återanvändningen har ökat undersökning visar att alla utsorterade förpackningar går till återanvändning eller materialåtervinning, med några få undantag. Från det att förordningarna infördes och fram till har den årliga materialåtervinningen ökat med för förpackningar och med för returpapper. Motsvarande siffra för däck är . Den del som inte återanvänds eller materialåtervinns är en mindre del av de hårda plastförpackningarna, som i stället går till förbränning, samt som också förbränns. sorteras inte mjukplast i alla kommuner, utan denna fraktion läggs tillsammans med övrigt hushållsavfall. Denna hantering sker efter en överenskommelse mellan Plastkretsen och de kommuner som har tillgång till förbränning. anser att en sådan hantering har varit rimlig i ett uppbyggnadskede, men att det i längden inte kan vara ett acceptabelt sätt att uppfylla kraven enligt förordningen om producentansvar. Producenternas insamlingssystem fungerar tillfredställande anser att viktiga krav på producenternas insamlingsystem är att systemen ger förutsättningar för en miljömässigt riktig hantering av avfallet och att systemen är utformade så att sorteringen underlättas för avfallslämnarna. Det är viktigt att återvinningstationerna samordnas för alla materialslag så långt det är möjligt, så att hushållen på ett enkelt sätt kan lämna sina sorterade tidningar och förpackningar. En sådan samordning har ännu inte skett i tillräcklig omfattning. kommer att följa upp att en sådan samordning verkligen sker. Materialbolagen har byggt upp sin insamling från hushållen genom återvinningstationer i motsvarande täthet och servicegrad som glasåtervinningen tidigare hade byggt upp. anser att den ser-vicegrad som byggs upp med ett heltäckande system i alla landets kommuner måste anses som tillfredsställande i detta skede. undersökning visar att servicegraden (behållare per 1000 invånare) är högre i glesbygd än i storstadsområden. Önskemål om högre servicegrad (hämtning närmare bostäder) bör kunna lösas i samråd med de entreprenörer som har materialbolagens uppdrag att sköta insamlingen. anser att det är rimligt att en högre servicegrad bekostas av dem som önskar sådan service. Hushållen kan spara kostnaden för en sådana hämtning genom att själva göra en insats och lämna materialet vid en återvinningstation. En utbyggd hämtning närmare bostäderna måste ske på ett miljömässigt sätt så att inte transporterna ökar eller andra störningar uppstår. Problemen med nedskräpning måste upphöra har uppmärksammat problem när det gäller skötsel av återvinningsstationerna som har resulterat i ökad nedskräpning. Nedskräpningen är enligt verket ett symptom på för låga tömningsfrekvenser, bristande samordning av alla materialslag vid återvinningsstationen och bristande information till hushållen. Nedskräpningen är ett problem som kräver gemensamma ansträng- ningar hos kommuner och producenter för att lösa. kommer att ha en fortsatt dialog med materialbolagen för att få en uppfattning om skötseln av återvinningsstationerna förbättras. Det är av yttersta vikt att insamlingsplatserna för materialslagen är välskötta så att inte förtroendet från allmänheten att delta i sorteringsarbetet rubbas. Säkerheten är viktig anser att säkerheten vid återvinningstationerna är mycket viktig. Verket kommer att följa utredning av den tragiska olyckan i . Verket avvaktar utredning och föreslår därför inga åtgärder. ser positivt på att branschen tagit initiativ till åtgärder för att öka säkerheten. Ökad lokal information behövs anser att det är viktigt att informationen om källsortering får en ökad lokal anpassning och att den samordnas med kommunernas information. Kommunerna har en viktig roll i källsorteringen av hushållens övriga avfall och uppfattas fortfarande ofta som ansvariga för all avfallshantering. Det är dessutom viktigt för förtroendet för källsorteringen att allmänhet och verksamheter får återkoppling av de resultat som arbetsinsatserna lett till. Information om återvinningens resultat och vad som händer med det insamlade materialet är ytterst viktig för att motivationen skall bibehållas. anser att det är positivt att Förpackningsinsamlingen har ökad sina insatser på lokalt anpassad information samt ökat informationen till allmänhet och verksamheter om vad som sedan händer med det insamlade materialet. Samarbetet med kommunerna allt bättre Ansvarsgränserna mellan producenter och kommuner har klarnat. Men det är fortfarande viktigt att göra ännu tydligare vilket ansvar kommunerna har som tillsynsmyndigheter och hur samrådet med producenterna skall bedrivas. Kritik har framförts angående de krav som kommuner ställer vid ut- placering av återvinningsstationer. Detta gäller exempelvis att frågan om bygglov hanteras olika i olika kommuner. anser att föreslå ett obligatoriskt bygglov för återvinningsstationer bör införas genom förtydligande i (1987:10) men avvaktar med lagförslag till utredningen slutförts. Denna utredning utgör ett viktigt underlag till att bedöma om bygglov är en lämplig reglering av säkerhetsfrågor för återvinningsstationer. Mer information om tillsyn anser att ökad information behövs till kommunerna om hur fördelningen mellan centralt och lokalt tillsynsansvar över producent- ansvaret fördelas. Dessutom behövs information om hur den lokal till- synen över de producenter som inte tagit ett producentansvar kan bedrivas. avser att i samråd med informera kommunerna om hur tillsyn över producentansvaret kan bedrivas. En sådan insats kan genomföras . anser även att materialbolagens verksamhet bör regleras i lagstiftningen. I annat fall blir tillsynsverktygen mot producenterna verkningslösa i de fall de inte uppfyller sitt ansvar, eftersom det inte finns någon part att rikta sig mot. föreslår därför en förändring i dagens lagstiftning angående materialbolagens rättsliga ställning. Förslag till ny paragraf i renhållningslagen 6 c § Den som helt eller delvis gentemot enskild producent åtar sig att fullgöra producentens ansvar enligt föreskrift som meddelats med stöd av 6 b § svarar vid sidan av producenten för att ställda krav uppfylls. Ökad sortering måste ske genom miljöanpassade transporter uppmärksammar behovet av ytterligare utredningar när det gäller miljöanpassade transporter av varor och avfall. Här har pro- ducenterna ett ansvar att när de handlar upp tjänster ställa miljökrav på insamlingssättet. Förpackningar som innehåller farligt avfall Förpackningar som innehåller eller har innehållit farliga ämnen kan medföra risker i senare led vilket bör särskilt uppmärksammas. kommande föreskrifter om förpackningar omfattar även förpackningar som på grund av sitt innehåll kan innebära risker från miljö- eller hälsoskyddssynpunkt Förteckning över remissinstanserna avseende Natur- vårdsverkets rapport 4748 Har producenterna nått målen?