prop · GL03151 · 1998-01-01 00:00:00 — D65/3 = D65+( D66 D65) * 3/12 Beräkning av inkomstpension Som framgått av avsnitt 18.1 föreslår vi att uttag av ålderspension skall få göras som hel eller partiell förmån. Då pension skall börja utges beaktas vid beräkningen av det årliga pensionsbeloppet så stor del av individens pensionsbehållning som pensionsuttaget skall motsvara. Om hel pension skall utges beaktas således hela pensionsbehållningen, om halv pension skall utges beaktas hälften av behållningen vid pensionsberäkningen, osv. Pensionsbehållning som härrör från latenta pensionsrätter skall emellertid inte till någon del ingå i pensionsberäkningen. Den delen behöver därför registreras särskilt. Det årliga pensionsbeloppet motsvarar enligt förslaget pensionsbehållningen (hela eller del därav, exkl. behållning som härrör från latenta pensionsrätter) delad med delningstalet för individens ålder den månad inkomstpensionen tas ut. Ju högre pensionsålder individen väljer, desto lägre blir delningstalet. Individens pensionsbehållning kommer således att motsvaras av ett högre årligt pensionsbelopp om pensionsuttaget skjuts upp än om inkomstpensionen lyfts vid en tidigare ålder. Denna försäkringsmässiga höjning av pensionsbeloppet föreslås inte som i dagens regelsystem vara begränsad till en högsta pensionsålder på . Inom det reformerade systemet kommer därför uttag vid t.ex. att ge högre årlig pension än uttag . Den del av behållningen som inte tas i anspråk vid pensionsberäk- ningen skall även fortsättningsvis räknas upp med arvsvinster och förändringen i inkomstindex på samma sätt som innan pension började lyftas. Årsskiftesrutinen måste emellertid bli något annorlunda det år pensionen tas ut om uttaget påbörjats eller senare under kalenderåret. Detta beskrivs i avsnitt 18.5. Pensionsrätter fastställda efter pensioneringstidpunkten Pensionsrätter som fastställs efter det att individen tagit ut hel ålderspension skall omräknas till en pensionsförmån och utbetalas till individen utan att han eller hon ansökt om detta. Om pensionären är berättigad till garantipension skulle i annat fall utges garantipension som inte reducerats med hela inkomstpensionen, utan enbart med den uttagna delen av individens intjänade inkomstpension. Om nyintjänade pensionsrätter inte utges som förmån uppbär den individ som gjort helt uttag av inkomstpension i praktiken inte längre hel sådan pension. Om individen uppbär partiell, t.ex. halv, pension skall på motsvarande sätt hälften av den senare fastställda pensionsrätten automatiskt omvandlas till en utgående förmån. Denna tillkommande pensionsförmån beräknas med delningstalet för individens ålder då utbetalningen av det till- kommande beloppet påbörjas. De tillkommande pensionsrätterna skall läggas till den utgående för- månen fr.o.m. januari månad året efter fastställelseåret även om de fak- tiskt fastställs . Det nya, högre årsbeloppet föreslås beräknas på följande sätt. Den utgående förmånen räknas om till en pensionsbehåll- ning på samma sätt som sker då individen återkallar sin pension (se nedan under rubriken av pensionsuttag). Den utgående för- månen multipliceras alltså med delningstalet för individens ålder och den så framräknade behållningen läggs till den övriga pen- sionsbehållningen. Det nya årsbeloppet beräknas genom att så stor del av pensionsbehållningen som uttaget skall omfatta delas med delningstalet för individens ålder . En sådan omräkning av pensionen som beskrivits ovan föreslås ske också i de fall individens pensionsbehållning har ökats på grund av arvsvinsttilldelning eller omräkning med inkomstindex. Det betyder att vid partiellt pensionsuttag skall en sådan omräkning göras . Innan denna omräkning görs skall i förekommande fall den enskildes pension ha omräknats med det för årsklassen definitiva delningstalet. Som har beskrivits föreslås att pensionsbeloppet vid pensionsuttag före det år då personen fyller skall beräknas med ett preliminärt delningstal. Vid ingången av det år då en pensionär uppnår skall dennes pension räknas om med det definitiva delningstalet. En sådan omräkning skall göras före det att den här beskrivna omräkning sker till följd av att ny pensionsrätt har tillgodoräknats m.m. I så gott som samtliga fall kommer nya pensionsrätter att fastställas efter det att individen har börjat lyfta sin pension. Då pensionen börjar tas ut eller skall pensionsbehållningen omräknas med avseende på arvsvinst och indexförändring för den del av kalenderåret som förflutit före pensionsuttaget (se även avsnitt 18.5). Denna tillgodoräknade uppräkning av pensionsbehållningen skall läggas till den utgående förmånen året efter pensionsuttaget. för pensionsuttaget har den pensionsberättigade också i de flesta fall intjänat pensionsrätt som ännu inte har hunnit fastställas. Motsvarande pensionsförmåner kommer därför att utbetalas först fr.o.m. en senare tidpunkt: året efter respektive fastställelseår. Den nybeviljade inkomstpensionen kommer således i de flesta fall att ökas vid de två nästföljande årsskiftena med ett belopp motsvarande till- godoräknad arvsvinst och indexförändringen och pensionsrätt intjänad året före pensioneringsåret respektive med pensionsrätt intjänad under pensioneringsåret. Det skulle naturligtvis vara möjligt att till viss del undvika den succes- siva höjningen av pensionen till följd av eftersläpningen i registreringen genom att den nybeviljade pensionen bestämdes till ett preliminärt belopp baserat på en uppskattning av intjänade men ännu inte fastställda pensionsrätter. Exempelvis skulle intjänad pensionsrätt året före pensioneringsåret kunna preliminärt beräknas som ett generellt procentuellt tillägg till pensionen. Alternativt skulle den pensionsberättigade i pensionsansökningen kunna åläggas att lämna uppgift om det senaste årets inkomster. Då pensionsrätten fastställts skulle pensionsbeloppet räknas om med det nya underlaget och med beaktande av den preliminärt beräknade pension som utgetts. Om det preliminärt beräknade beloppet var för lågt, skulle retroaktivutbetalning göras. Om det i stället var högre än det definitiva beloppet, skulle det överskjutande pensionsbeloppet återkrävas. Emellertid kan inte den successiva höjningen av pensionsbeloppet som eftersläpningen innebär anses vara till någon avgörande nackdel för den enskilde och något egentligt behov av en sådan preliminär pensionsberäkning kan därför inte anses föreligga. Däremot kan ett återkrav av för mycket utbetald pension innebära en olägenhet för den enskilde. Med hänsyn härtill och till den ökade administration det skulle medföra föreslår regeringen inte att någon sådan preliminär beräkning av pensionen skall ske. Däremot bör konsekvenserna av eftersläpningen i registreringen framgå av det pensionsbesked, med uppgift om intjänad pensionsrätt och beräkning av den framtida pensionen, som skall sändas till de pensions- berättigade. Ändring av pensionsuttag Den pensionsberättigade kan enligt vårt förslag ändra sitt pensionsuttag, dvs. öka eller minska uttagets omfattning. Den försäkrade har rätt att minska, dvs. återkalla, hela eller del av uttaget av pensionen. Den åter- kallade förmånen skall då omräknas till en pensionsbehållning som till- godoräknas individen. Eftersom inkomstpension har utbetalts är den behållning som skall registreras i samband med återkallandet mindre än då pensionsförmånen beviljades. Den pensionsbehållning som tillgodoräknas individen i samband med återkallandet skall vara av den storleken att behållningen delad med del- ningstalet för den pensionsberättigades ålder ger just samma belopp som den återkallade förmånen uppgick till. Den pensionsbehållning som tillgodoräknas vid återkallandet motsvarar därför den utgående förmånens årsbelopp multiplicerad med delningstalet för individens ålder vid återkallandet. Pensionsbehållningen uppräknas därefter med förändringen i inkomstindex och arvsvinster. Som beskrivs i avsnitt 18.5 bör en särskild årsskiftesrutin tillämpas det år då pensionsförmånen återkallats, om förmånen upphörde fr.o.m. februari månad eller . En person som har partiell pension kommer normalt sett att förr eller senare öka sitt pensionsuttag. Tag som exempel att en person med halv pension vill öka sitt uttag till att omfatta tre fjärdedels pension. Omräk- ningen av pensionen får då ske på så sätt som beskrivits ovan. Det pen- sionsbelopp som redan utges räknas om till en pensionsbehållning och läggs till den övriga behållningen (på samma sätt som då en förmån åter- kallas). För beräkning av det nya årsbeloppet delas tre fjärdedelar av den sammanlagda pensionsbehållningen med aktuellt delningstal för den pensionsberättigade. 18.3 Följsamhetsindexering Regeringens förslag: Utgående inkomstpension skall räknas om med inkomstindexets procentuella förändring reducerad med 1,6. Indexeringsmetoden kallas följsamhetsindexering. Följsamhetsindexering av inkomstpension skall ske fr.o.m. årsskiftet 2001/2002. Promemoriornas förslag: Förslag i Ds 1995:41 stämmer överens med regeringens förslag vad gäller principerna för följsam- hetsindexeringen med undantag för att regeringen nu föreslår att den år- liga omräkningen av inkomstpension med inkomstindexets förändring först skall börja gälla per årsskiftet 2001/2002. Vad gäller nivån på nor- men presenterades i Ds 1997:67 två alternativ till följsamhetsindexering. Det ena alternativet innebar följsamhetsindexering kring 1,75, det andra att inkomst- pensionen prisindexeras om den reala tillväxten är inom intervallet 1,5 till . Är den reala tillväxten lägre än räknas pensionerna om med inkomstindexets förändring reducerat med 1,5. Om tillväxten är högre än räknas pensionerna om med inkomstindexets förändring reducerat med 2,0. Remissinstanserna: Ds 1995:41 menar att ett antal "tekniska komponenter", exempelvis delningstal och följsamhetsindex, är av central betydelse för systemets långsiktiga förmåga att överleva. Av den anledningen kommer verket att rikta särskild uppmärksamhet mot det nya pensionssystemet. föreslår en regel som innebär att pensionsuppräkningen inte får bli högre än realräntan för att undvika att fondens behållning töms för snabbt. Tjänstemännens Central- organisation (TCO) anför att det ligger ett egenvärde i att tillämpa samma inkomstmått vid indexering av utgående pensioner och vid indexering av intjänad pensionsrätt. TCO är kritisk till att en utfyllnad till garantinivå indexeras annorlunda än inkomstpensionen. TCO menar att det möjligen kan vara berättigat för de rena garantipensionärerna för att hålla dessa opåverkade av en tillfällig reallönesänkning. Ungdoms- styrelsen menar att ur ett generationsperspektiv betyder följsamhets- indexeringen tillsammans med ett antal andra faktorer att systemet blir möjligt att genomskåda och att den långsiktiga hållfastheten sannolikt väsentligt förbättras i förhållande till nuvarande system. PRO har ingen erinran mot följsamhetsindexering av inkomstpensionen. anser att en förutsättning för att acceptera på 1,5 som föreslogs av pensionsarbetsgruppen och som har varit utgångspunkten för den fortsatta beredningen är att man före följsamhetsindexeringen har fått full kompensation för prisstegring genom en 100-procentig uppräkning av konsumentprisindex. Förbundet anser vidare att man vid beräkning av reallöneutvecklingen skall utgå från en nolltillväxt där påverkan av basbeloppet sker först om tillväxtens plus eller minus uppgår till . Ds 1997:67 Allmänna Pensionsfonden Första, Andra och Tredje Fondstyrelserna (AP-fonden), , , , och () förordar alternativet fast norm på 1,75 vid följsamhetsindexering. AP-fonden uppger att alternativet fast norm ur stabiliseringssynpunkt är att föredra. tillstyrker också att följsamhetsindexeringen tillämpas första gången fr.o.m. årsskiftet 2001/2002. motsätter sig alternativet följsamhetsindexering kring ett intervall då detta alternativ skulle innebära en alltför stor belastning för AP-fonden vid låg tillväxt. anger att fast norm ur administrativ synpunkt torde vara att föredra. Förbundet gör bedömningen att övervägande skäl talar emot alternativet följsamhetsindexering kring intervallet 1,5 2,0. Därtill påpekar att alternativet intervall torde medföra informationsproblem. anser att 1,75 ger en bättre förutsebarhet och finansiell stabilitet än alternativförslaget. Däremot anser verket att bör ses över eftersom ATP:s andel av de totala pensionsutgifterna successivt kommer att minska . RFV anför att följsam- hetsindexering av reformerade pensioner kring ett intervall innebär att vid förändringar inom intervallet utgifterna och avgiftsinkomsterna inte kommer att överensstämma. med sådana differenser kan skapa stora under- och överskott, vilket, enligt RFV, inte är önskvärt i ett autonomt system. (), (), (), i (LO), TCO, Akademikers (), riksbank, och tillstyrker alternativet fast norm vad gäller de reformerade pensionerna med den invändningen att bör vara lägre än 1,75. Både SKPF och PRO påpekar att pensionsarbetsgruppen föreslog 1,5 och att det inte finns någon anledning till att frångå detta förslag. Även LO och anför att bör sättas till 1,5. SPRF ifrågasätter normhöjden 1,75 till följd av att denna norm skulle medföra risker för successivt lägre ålderspensioner. SPRF framför att utgifterna för medicin, sjukvård och andra liknade tjänster ökar med tilltagande ålder. SPRF menar att pensionsbeloppen därför snarare bör öka än minska. Mot bakgrund av detta föreslår SPRF 1,0 för följsamhetsindexeringen av de reformerade pensionerna. TCO anger att normvalet inte får styras av den tillväxt som behövs för ATP-systemet. menar att 1,75 framstår som hög mot bakgrund av att inkomsttillväxten uppgått till . Vidare anför institutet att endast i ett fåtal länder i det övriga har motsvarande ökningstal överstigit och att ökningen i varit obefintlig. Institutet påpekar att det är en omöjlig uppgift att prognostisera inkomsttillväxten flera decennier framåt i tiden men att 1,75 likväl framstår som vald i överkant. anför även att en hög norm innebär ett stort förskott till pensionärerna och därför, till följd av högre ränteutgifter, svagare offentliga finanser, i det fall att den procentuella reala avkastningen i AP-fonden överstiger den reala tillväxten i ekonomin. anför likartade synpunkter. Vidare påpekar och att 1,75 med relativt hög sannolikhet ger upphov till frekventa reala sänkningar av de utgående pensionerna. Resultatet kan, enligt dessa remissinstanserna, bli dels kompensationskrav som kan bli svåra för statsmakterna att motstå, dels att fler pensionärer med stigande ålder blir berättigade till garantipension. konstaterar att ett intervall för i någon mån skulle reducera de nämnda problemen men att nackdelen med intervallet är att systemet blir mindre stabilt och förutsebart. Även menar att 1,75 framstår som hög mot bakgrund av löneutvecklingen i och i omvärlden 1995. anför att en för högt satt norm leder inte bara till en kontinuerlig urholkning av pensionernas reala värde över tiden utan även till en oavsiktlig omfördelning mellan kvinnor och män. förordar alternativet följsamhetsindexering kring intervallet 1,5 2,0. Skälen för regeringens förslag: I enlighet med de av an- tagna riktlinjerna för pensionsreformen skall de inkomstgrundade ålderspensionerna utgöra en egen försäkringsgren och finansieras med en avgift på av den pensionsgrundande inkomsten och andra pensionsgrundande belopp. Intjänad pensionsrätt och utgående pensioner skall räknas om på sådant sätt att avgiftsnivån i ålderspensionssystemet kan ligga fast utan att det uppkommer varaktiga obalanser mellan avgifts- intäkter och pensionsutbetalningar. Regeringen anser att den nödvändiga balansen mellan avgiftsinkomster och pensionsutgifter uppnås i det reformerade fördelningssystemet genom att intjänade pensionsförmåner och pensionerna knyts till in- komstindexets utveckling. Inkomstindexets konstruktion beskrivs när- mare i avsnitt 16. Om den utgående pensionen skulle knytas direkt till förändringen i in- komstindex, skulle pensionärens standardnivå stiga och bli högre ju äldre han eller hon blir, förutsatt att den reala inkomsttillväxten i sam- hället är positiv. Den sammanlagda livspensionen skall enligt vad som i tidigare avsnitt föreslagits bero av individens pensionsbehåll- ning och förväntat antal år som pensionär. Om den utgående inkomstpensionen skall öka med den allmänna inkomsttillväxten måste begynnelsepensionen sättas förhållandevis lågt. Enligt de fastlagda riktlinjerna är det dock motiverat att utforma sättet att beräkna den utgående inkomstpensionen så att begynnelsepensionen från det reformerade fördelningssystemet sätts högre bl.a. för att mildra den sänkning av inkomsten som övergång från förvärvsarbete till pension i de flesta fall innebär för den enskilde. Med en högre begynnelsepension, och den sammanlagda livspensionen bestämd av pensionsbehållningens storlek, kommer det utgående pensionsbeloppet således inte att öka lika kraftigt år . Enligt riktlinjerna skall ålderspensionsreformen utformas på ett sådant sätt att ut- betalningsprofilen blir jämn, dvs. att det reala värdet av utgående pen- sioner blir stabilt. En relativt sett högre begynnelsepension och jämn utbetalningsprofil uppnås genom att delningstalet vid beräkning av begynnelsepension från fördelningssystemet beräknas med hänsyn till en viss norm och genom att den utbetalda inkomstpensionen följer inkomstindexets utveckling genom följsamhetsindexering kring denna norm. Regeringen har under den fortsatta beredningen inte funnit skäl att av- vika från de fastlagda riktlinjerna och föreslår således att inkomstpensionen skall följsamhetsindexeras i enlighet med riktlinjerna. Följsamhetsindexeringen innebär att inkomstpensionen inte skall räknas om med hela förändringen i inkomstindex utan med denna förändring minskad med den uppräkning som redan tillgodoräknats i delningstalet. Det innebär att om den årliga reala tillväxten framöver uppgår till samma nivå som skall inkomstpensionen räknas om med inflationen. Om den reala tillväxten blir högre får pensionären, utöver priskompensation, ett visst påslag på inkomstpensionen. Vid lägre tillväxt än justeras inkomstpensionen ned realt sett, vilket innebär att pensionären inte kompenseras fullt ut för prisutvecklingen. De första utbetalningarna av inkomstpension föreslås enligt vad som framgår av avsnitt 6.2 senareläggas till . Som en kon- sekvens av detta föreslår regeringen att följsamhetsindexering av in- komstpension skall ske först fr.o.m. årsskiftet 2001/2002. Valet av norm för följsamhetsindexeringen kommer genomsnittligt sett inte att påverka den sammanlagda inkomstpension som förväntas ut- betalas till dem som helt kommer att omfattas av de reformerade reg- lerna för intjänande av ålderspension, dvs. till dem som är födda . Detta beror på att också ingår i delningstalet. Däremot påverkas pensionsutbetalningarnas fördelning . En hög norm ger ett lägre delningstal och därmed en högre begynnelse- pension än om sätts lågt, vilket talar för en hög norm. Å andra sidan kommer då den utgående pensionen att ha en realt sett svagare ut- veckling. Dessutom ökar sannolikheten för återkommande reala ned- skrivningar av pensionerna. Det talar för en norm som ger pensionärerna en liten real uppräkning i takt med den allmänna standarduppräkningen. tog inte ställning till storlek i princippropositionen. Emellertid gjordes bedömningen att utgångspunkten för den fortsatta beredningen skulle vara en norm på 1,5. Under en lång övergångsperiod kommer utbetalningarna från pensionssystemet att domineras av ATP-baserade ålderspensioner. För att ålderspensionssystemet skall vara stabilt även förutsätts att också utgående ålderspensioner be- räknade enligt reglerna för ATP knyts till den allmänna inkomstut- vecklingen. Detta skall ske enligt de av antagna riktlinjerna genom att de ATP-baserade ålderspensionerna följsamhetsindexeras på samma sätt som inkomstpensionerna. Regeringen finner inte skäl att avvika från denna ståndpunkt. I avsnitt 29.5 föreslås således följsamhetsindexering av ATP-baserade ålderspensioner. ATP-systemet i dess nuvarande utformning beräknas vara i balans om den framtida reala tillväxten uppgår till . Med denna tillväxt kommer även ATP-systemets utgifter i ett mer långsiktigt perspektiv att utvecklas i samma takt som avgiftsinkomsterna. Vid lägre tillväxt än kommer de ATP-baserade ålderspensionerna att ta i anspråk en allt större del av avgiftsunderlaget. En sådan utveckling undviks om de ATP- baserade ålderspensionerna följsamhetsindexeras kring 2,0. Risken för realt sjunkande pensioner ökar dock påtagligt med denna norm. Enligt riktlinjerna bör en sådan utveckling undvikas vad gäller det reformerade ålderspensionssystemet. Ett alternativ som har övervägts under den fortsatta beredningen är att inkomstpension följsamhetsindexeras kring 1,5 och de ATP-ba- serade ålderspensionerna följsamhetsindexeras kring 2. Nack- delarna med en sådan lösning anser regeringen emellertid som över- vägande. Olika normer i följsamhetsindexeringen av ATP-baserade ålderspensioner och de reformerade pensionerna skulle innebära att äldre pensionärer alltid fick en sämre inkomstutveckling jämfört med yngre. För individerna födda 1953 skulle detta innebära att den årliga ökningen av de individuella pensionerna blev beroende av det antal tjugondelar pensionären har. Således skulle en pensionär med få tjugondelar från det reformerade ålderspensionssystemet få en sämre inkomstutveckling än en pensionär med större del av sin pension beräknad enligt reformerade regler. Den fortsatta beredningen har således inriktats mot att finna en lösning som innebär samma följsamhetsindexering för ATP-baserad ålderspension som för inkomstpension. Detta kräver en kompromiss mellan behovet av att skapa ett stabilt ålderspensionssystem och den jämna utbetalningsprofil som enligt riktlinjerna skall gälla för de reformerade inkomstpensionerna. Normer mellan 1,5 och 2,0 har övervägts under beredningen. I Ds 1997:67 presenterades två alternativ till följsamhetsindexering. Det ena alternativet innebär att inkomstpensionen följsamhetsindexeras kring 1,75. Det andra alternativet innebär att inkomstpensionen prisindexeras om den reala tillväxten ligger inom intervallet 1,5 till . Skulle den reala tillväxten vara lägre än räknas pensionerna om med inkomstindexets förändring reducerat med 1,5. Skulle tillväxten vara högre än räknas pensionerna om med inkomstindexets förändring reducerat med 2,0. Under den efterföljande remissbehandlingen har övervägande delen av remissinstanserna anfört att en fast norm är att föredra framför alterna- tivet följsamhetsindexering kring ett intervall. Emellertid anser många av remissinstanserna att 1,75 framstår som för hög, bl.a. mot bakgrund av den låga tillväxten . I den fortsatta beredningen har remissinstansernas synpunkter beaktats. Argumentet för att fastställa nivån för i följsamhetsindexeringen till 1,75 är att denna norm kan anses ge i huvudsak tillfredsställande finansiell stabilitet även vad gäller ATP- systemet. Denna aspekt måste emellertid vägas mot de andra aspekter som framförts av remissinstanserna. Ett argument mot 1,75 som av flera av remissinstanserna bedöms som övervägande, är att med denna norm ökar risken för återkommande nedjusteringar av de framtida pensionerna. Några remissinstanser påpekar att en sådan utveckling skulle kunna medföra kompensationskrav som skulle kunna bli svåra för statsmakterna att motstå. Regeringen har tagit fasta på den kritik som framförts av remissinstanserna och konstaterar att mot bakgrund av den stora osäkerhet som råder om den framtida tillväxten är det viktigt att pensionssystemet utformas så att det fungerar även i en situation med långvarigt låg tillväxt. Detta talar för en fast norm i det reformerade systemet men även för en viss försiktighet vid valet av normhöjd. Följsamhetsindexeringen innebär att vid en viss tillväxt som är lägre än kommer pensionernas reala värde att reduceras som löntagare erhåller en viss standardförbättring.