prop · GL0312 · 1998-01-01 00:00:00 — I bestämmelsen finns följande formel för hur länderna ska kompenseras C(D-E)=F, där C=A/B A=årlig avgift på 1250 ecu B=genomsnittliga årliga kilometerantal per fordon C=avgiftssatsen per körd kilometer D=antal körda kilometer i land Y av land X:s avgiftspliktiga lastbilar E=antal körda kilometer i land X av land Y:s avgiftspliktiga lastbilar F=kompensationsbelopp Om svenska lastbilar har kört fler antal kilometer i något annat medlemsland än vad dess lastbilar har kört i skall betala landet en summa pengar enligt den givna formeln. Om motsatt förhållande gäller, dvs. att ett annat medlemslands lastbilar har kört mer i än vad svenska lastbilar har kört i det landet, skall ersättas enligt samma formel. I praktiken innebär artikel 13 punkt 2 i avtalet att troligen får en sammantagen nettokostnad på . Det beror på att svenska lastbilar kör mer i än vad de tyska lastbilarna kör i . Denna körning i uppvägs inte av att alla andra medlemsländer kör mer i än vad svenska lastbilar kör i deras länder. De svenska intäkterna från icke avtalsslutande länders vägavgifter beräknas till . erhåller av de samlade intäkterna från alla lastbilar som kommer från länder som inte har slutit avtal om vägavgift. Dessa köper sannolikt vägavgiftsbevis till ett värde av ca . Om växelkursen är lika med används torde andel vara värd . I artikel 13 punkt 3 i avtalet regleras medlemsländernas respektive andelar. Kostnaderna för försäljningen av vägavgiftsbevis till utländska fordon delas upp beroende på om de uppkommit i eller utanför . De avtalsslutande ländernas kostnader som uppstår utanför det egna landet är ett gemensamt åtagande. Sådana kostnader summeras och fördelas via andelstalen som bestäms i artikel 13 punkt 3 i avtalet. andel är av medlemsländernas gemensamma kostnader. Kostnaderna uppgick till före inträde. andel beräknas därför till . Antalet försäljningsställen i beräknas uppgå till 150. Denna kostnad skall helt och hållet bäras av . Investerings- och utvecklingskostnader av ett ADB-system för försäljning av vägavgiftsbevis till utländska fordon beräknas uppgå till . För verksamhetens bedrivande uppskattas kostnaden för i län till . 4.18 Tvist angående tolkning av direktivet Om en tvist uppstår och samordningskommitten inte kan lösa denna skall enligt artikel 15 i avtalet tvisten lösas av Europeiska gemenskapernas domstol i enlighet med artikel 182 i . 5 Ikraftträdande Lagen om vägavgift för vissa tunga fordon skall träda i kraft . Vissa bestämmelser, t.ex. straffbestämmelserna, samt de bestämmelser som gäller för utländskt fordon skall dock inte tillämpas förrän . Övriga ändringar träder i kraft . 6 Statsfinansiella effekter m.m. Växlingen mellan vägavgift och fordonsskatt innebär en svag saldoför- bättring för den offentliga sektorn (se avsnitt 4.15) som beräknas 1998 uppgå till ca och därefter till ca . Av avsnitt 4.17 framgår att intäkterna från utländska fordon beräknas ge en saldoförbättring för den offentliga sektorn på ca 1998 och därefter på ca . Sammantaget beräknas saldoförstärkningen bli ca införandeåret för att därefter uppgå till ca . Den varaktiga nettoeffekten för den offentliga sektorn beräknas till ca . För skatteförvaltningen innebär det föreslagna systemet visst löpande merarbete. Det förutsätter också insatser för att utveckla det teknikstöd som behövs. Regeringen gör bedömningen att kostnaderna för skatteförvaltningen inte är större än att de ryms inom givna resursramar. För åklagar- och domstolsväsendet innebär förslaget inte några kostnadskonsekvenser. 7 Författningskommentar 7.1 Förslaget till lag om vägavgift för vissa tunga fordon I den inledande bestämmelsen anges det att vägavgift skall betalas till staten enligt denna lag. Bestämmelsen har utformats i enlighet med 1 § andra stycket i fordonsskattelagen. Bestämmelsen hänvisar till andra författningar där definitioner som har betydelse för uttag av vägavgift återfinns. 3 och 4 §§ Reglerna har utformats efter förebild från fordonsskattelagen. Beskatt- ningsmyndighet är i län och central förvaltningsmyndighet är . I fordonsskattelagen stadgas att i län är beskattningsmyndighet. Skattepåförande genom automatisk databehandling svarar emellertid för. Detta innebär att fordonsskatt beslutas genom automatisk databehandling av och inte av beskatt-ningsmyndigheten. Eftersom reglerna har utformats efter förebild från fordonsskattelagen kommer denna arbetsfördelning att gälla även för uttag av vägavgift. Ett bemyndigande för bör därför införas i en förordning. För svenskt fordon betalas vägavgift för rätten att använda hela det svenska vägnätet. För utländskt fordon tas vägavgift ut för rätten att använda alla motorvägar, väg E 10, E 12 och E 14 samt vissa sträckningar av , E 22 och E 65. I paragrafen definieras vilka fordon och fordonskombinationer som skall vara avgiftspliktiga. Motorfordon eller ledade motorfordonskombinationer med en totalvikt av avsedda uteslutande för godstransport på väg är avgiftspliktiga. Detta gäller såväl svenska som utländska fordon. För svenska fordon gäller dessutom att fordonet är eller bör vara registrerat i det och inte avställt. En av förutsättningarna för att vägavgift skall tas ut är enligt artikel 2 i direktivet att det är ett motorfordon eller ledad motorfordonskombination. Med fordon avses enligt fordonskungörelsen (1972:595) anordning på hjul, band, medar eller liknande som är inrättad för färd på marken och ej löper på skenor. Fordon indelas i motordrivna fordon, släpfordon, terrängsläp, efterfordon, sidvagnar, cyklar, hästfordon och övriga fordon. Motordrivna fordon indelas i motorfordon, traktorer, motorredskap och terrängmotorfordon. Motorfordon indelas i bilar, motorcyklar och mopeder. Bilar indelas i personbilar, lastbilar och bussar. I artikel 2 i direktivet stadgas vidare att totalvikten för motorfordonet eller motorfordonskombinationen skall vara på , vilket utesluter vissa motorfordon, dessutom sägs att fordonet skall vara avsett uteslutande för godstransport på väg, vilket utesluter samtliga motorfordon utom lastbilar. Detta innebär att det är lastbilar som vägavgift skall tas ut för. När det gäller svenska fordon har det, i enlighet med Lagrådets yttrande, uttryckligen angivits i lagtexten att för fordonskombinationer bestäms avgiftsplikten av den högst tillåtna totalvikten som fordonskombinationen kan ha. Detta innebär att en lastbil med draganordning som väger kan komma att omfattas av avgiftsplikten eftersom ett sådant dragfordon i regel kan dra en släpvagn på och således kommer att få en totalvikt på . Paragrafen har, i enlighet med Lagrådets förslag, flyttats och rubriken från vägavgift borttagits. I bestämmelsen finns en uppräkning av kategorier vars fordon skall undantas från vägavgift. Det gäller fordon som tillhör försvarsmakten, polisväsendet, civilförsvaret, brandväsendet och annan räddningstjänst samt väghållningen. För att ett fordon skall undantas krävs att fordonet kan identifieras som tillhörigt någon av de nämnda kategorierna. Fordonsskatten för fordon som tillhör de i paragrafen nämnda kategorierna sänks inte såsom fordonsskatten för de vägavgiftspliktiga fordonen. Med svenskt fordon som tillhör försvarsmakten avses fordon som tillhör Försvarsmakten, , eller . Med svenskt fordon som tillhör civilförsvaret, brandväsendet och andra räddningstjänster avses fordon som tillhör befolkningsskyddet och räddningstjänsten. Med fordon som tillhör väghållningen avses fordon som tillhör , kommun eller annan väghållare och som uteslutande eller så gott som uteslutande används för väghållningsändamål. Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.13. I denna paragraf föreslås i likhet med bestämmelser i fordonsskattelagen att avgiftsskyldigheten åvilar fordonets ägare. Det är ägaruppgiften i det som bör ligga till grund för avgiftsskyldighet. Har fordonet flera ägare är de solidariskt ansvariga. Paragrafen avhandlas närmare i avsnitt 4.6. I förevarande paragraf regleras vem som är avgiftsskyldig och i 13 och 14 §§ när vägavgift skall betalas och av vem. Enligt Lagrådets mening bör tidsangivelserna tas in redan här. Den av Lagrådet föreslagna lösningen är dock mindre lämplig. Paragraferna har utformats med fordonsskattelagens regler som förebild och bestämmelserna vinner i tydlighet om de utformas i enlighet härmed. De speciella bestämmelserna om betalning som anger vilken ägare som skall betala vägavgift och som beror på som vägavgift skall betalas bör därför vara kvar i 13 och 14 §§ under rubriken och återbetalning m.m. . Som ett exempel kan nämnas att i 17 § stadgas att när avgiftsplikt upphör skall överskjutande vägavgift återbetalas till den som var avgiftsskyldig när avgiftsplikten upphörde. Denne behöver inte alltid vara densamme som den som vid den aktuella tidpunkten var betalningsskyldig för avgiften. Denna bestämmelse hänvisar till paragrafen som reglerar vem som är avgiftsskyldig. De speciella reglerna om vem som skall betala vägavgift, vanligtvis den som äger fordonet vid ingången av kalendermånaden före avgiftsperioden, bör således regleras i en särskild paragraf. Bestämmelsen om vilka som skall vara avgiftsskyldiga för utländska fordon har utformats efter vad som stadgas i avtalet. Finns flera avgiftsskyldiga parter är de solidariskt ansvariga. Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.6. I bestämmelsen regleras avgiftspliktens inträde. Avgiftsplikt inträder för svenskt fordon vid registrering av fordonet i bilregistret. Om fordonet ställs av i samband med registrering flyttas avgiftspliktens inträde till dess avställningen upphör. Om ett fordon ställs av för att ägaren begär det, t.ex. om ägaren inte skall använda fordonet , inträder avgiftsplikt när avställning upphör. Om avgiftsplikt inträder för fordon som är registrerat som icke avgiftspliktigt, men som ändras t.ex. vid ombyggnad till avgiftspliktigt, inträder avgiftsplikt när fordonet tas in i bilregistret som avgiftspliktigt. För fordon som är undantagna från avgiftsplikt enligt 6 § inträder avgiftsplikt om fordonet säljs och registreras på någon annan. För svenskt fordon skall vägavgift betalas . För utländskt fordon skall det finnas en valmöjlighet att betala för dag, vecka, månad eller . Det skall dock inte gå att köpa vägavgiftsbevis än . Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.4. För motorfordon eller ledad motorfordonskombination tas vägavgift ut med för fordon med högst tre axlar och med för fordon med fyra eller fler axlar. Detta gäller såväl svenskt som utländskt fordon. För utländskt fordon tas vägavgift ut även för perioderna månad, vecka eller dag. Paragrafen har, i likhet med hela lagen, utformats på så sätt att först anges de bestämmelser som är gemensamma för svenskt och utländskt fordon och härefter eventuella särbestämmelser. Anledningen till detta är att lagen utformats efter det avtal som slutits mellan och de fem avtalsslutande länderna. Den av Lagrådet föreslagna ändringen har därför bedömts mindre lämplig. Bestämmelserna avhandlas närmare i avsnitt 4.5. Vägavgift för svenskt fordon tas ut på sätt som, så långt möjligt, gäller för uttag av fordonsskatt. Fordonsskattelagens regler beträffande beslut, omprövning av beslut, beräkning av skatt efter skälig grund, beslut om efterbeskattning, rättelse på grund av skrivfel och skattetillägg har därför gjorts tillämpliga genom en hänvisning i paragrafen. skall debitera vägavgift genom automatisk databehandling på grundval av de uppgifter som finns i bilregistret. Ett bemyndigande för bör därför införas i en förordning. 13 och 14 §§ I bestämmelserna anges att vägavgift skall betalas under kalendermånaden före avgiftsperioden. Vid ikraftträdandet, som är , skall avgiftsperioden vara 1 februari 1998-31 januari 1999 för fordon som är registrerade i bilregistret och vägavgift skall betalas . Om dessa fordon fortsättningsvis är registrerade kommer avgiftsperioden att löpa från till påföljande år och vägavgiften skall betalas under månaden före avgiftsperioden. För svenskt fordon som blir avgiftspliktigt skall avgiftsperioden vara 1 februari 1998-31 januari 1999 och vägavgiften skall betalas senast efter avgiftspliktens inträde. Om fordonet fortsättningsvis är registrerat kommer avgiftsperioden att löpa från till påföljande år och vägavgiften skall betalas under månaden före avgiftsperioden. För svenskt fordon vars avgiftsplikt inträder efter ikraftträdandet skall vägavgift betalas senast efter avgiftspliktens inträde, t.ex. när ett fordon registreras, när avställning upphör, för fordon som ändras från icke-avgiftspliktigt till avgiftspliktigt fordon och för de undantagna fordonen enligt 6 § som överlåts till någon annan. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad som gäller för inbetalning av fordonsskatt enligt 58 § fordonsskattelagen. Vägavgift bör kunna betalas på samma sätt som fordonsskatt. När betalning skett utfärdas vägavgiftsbevis. Lagrådet har anmärkt att bestämmelserna om vilka uppgifter ett vägavgiftsbevis skall innehålla har en sådan karaktär att de bör kunna tas in i en förordning. Dessa har därför tagits bort. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om utformningen av vägavgiftsbevis. Om ett fordon ställs av skall vägavgift återbetalas. Om ett fordon byggs om så att avgiftsbeloppet påverkas skall en ny avgift tas ut och om det finns någon överskjutande avgift skall den återbetalas. Beviset skall skickas till beskattningsmyndigheten och det belopp som skall återbetalas är det belopp som kvarstår beräknat på antalet hela månader uttryckt i tolftedelar av avgiften. I paragrafen anges att dröjsmålsavgift skall tas ut om vägavgift inte betalats inom föreskriven tid. Beräkningsgrunderna för dröjsmålsavgiften framgår genom en hänvisning till lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. I paragrafen anges även att det är möjligt att få befrielse från skyldighet att betala dröjsmålsavgift. Bestämmelserna i paragrafen har utformats i enlighet med reglerna om dröjsmålsavgift i 61 63 §§ i fordonsskattelagen. I likhet med vad som gäller enligt fordonsskattelagen föreskrivs att avrundning av öresbelopp skall ske vid beräkning av vägavgift, avgiftstillägg och dröjsmålsavgift som skall påföras eller återbetalas. Även bestämmelsen i paragrafens andra stycke om en lägsta beloppsgräns har utformats i enlighet med vad som gäller enligt 57 § fordonsskattelagen. För utländska åkare skall det finnas möjlighet att köpa vägavgiftsbevis i . Vägavgiftsbevis för utländskt fordon skall innehålla samma uppgifter som vägavgiftsbevis för svenskt fordon. Om ett utländskt fordon redan har ett giltigt vägavgiftsbevis utfärdat i , , , eller så gäller det även i . De utländska åkare som har köpt årsbevis i kan få återbetalning om de sänder in beviset till i län, som beslutar om återbetalning. Återbetalning sker med belopp som belöper på antalet återstående hela månader från den dag beviset kom in till myndigheten. Från det belopp som skall återbetalas dras en avgift på . Bestämmelsen avhandlas närmare i avsnitt 4.12. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 4.10. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 4.9. I paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anges att ett avgiftspliktigt fordon inte får brukas om inte föreskriven vägavgift betalats. Det är att märka att avgiftsplikt för utländskt fordon inträder först när fordonet används på motorvägar samt de vägar som anges i bilaga 1. Paragrafen har utformats med 66 § första stycket fordonsskattelagen som förebild. I likhet med vad som gäller enligt fordonsskattelagen får regeringen föreskriva att fordringar avseende ringa belopp inte behöver lämnas för indrivning. Syftet är att undvika att kronofogdemyndigheten belastas med ärenden avseende mycket små belopp. I paragrafen har införts en bestämmelse om skyldighet för fordonets förare att alltid medföra vägavgiftsbevis vid färd. Om inte vägavgiftsbeviset kan visas upp innebär det att påföljd kan utdömas. Om polismyndighet påträffar ett fordon och föreskriven vägavgift inte har betalats kan fordonets registreringsskyltar omhändertas. Ett fordon kan ofta inte lämnas på den plats där avskyltning gjorts utan polisman bör därför kunna medge att färden kan fortsätta en sträcka till lämplig plats. I första stycket anges att ägaren kan dömas till böter eller fängelse om fordonet brukas sedan registreringsskyltarna omhändertagits. Detta gäller om ägaren uppsåtligen eller av oaktsamhet har underlåtit att göra vad som har ankommit på honom för att hindra att fordonet brukades. I andra stycket anges att ägaren döms till penningböter om fordonet används trots att inte vägavgift betalats. Detta gäller dock endast om ägaren uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåtit att göra vad som ankommit på honom för att hindra att fordonet brukades. Den som brukar annans fordon utan lov har samma skyldigheter som ägaren. Även den som innehar fordonet med nyttjanderätt och kan bestämma vem som får föra fordonet eller den som anlitar någon annan förare än den ägaren utsett har samma skyldighet som ägaren att se till att inte fordonet brukas i strid mot bestämmelserna i denna lag eller bestämmelser som meddelats med stöd av denna lag. Påföljden är densamma som för ägaren i 29 §. Om en förare kände till att fordonet inte fick användas kan han dömas till samma påföljd som ägaren enligt 29 §. Det finns dock undantag och det är när fordonet provkörs vid besiktning eller inspektion enligt 35 § fordonskungörelsen (1972:595). Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad som gäller enligt 82 § fordonsskattelagen. I första stycket regleras vem som ansvarsbestämmelserna är tillämplig på för fordon som tillhör eller brukas av juridisk person. I andra stycket regleras vem som ansvarsbestämmelserna skall tillämpas på för svenska fordon som tillhör staten eller kommun. Om föraren uppsåtligen eller av oaktsamhet vid färd inte medför giltigt vägavgiftsbevis kan föraren dömas till penningböter. Vägavgift omfattas även av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. I paragrafen ges bestämmelser om överklagande genom en hänvisning till 84 87 §§ fordonsskattelagen (1988:327). Av hänvisningen till 84 § framgår vilka beslut som får överklagas. I övrigt innebär hänvisningen bl.a. att fordonsskattelagens bestämmelser om överklagande i särskild ordning skall tillämpas i fråga om beslut om vägavgift. Beslut enligt 22 § får inte överklagas. Lagen föreslås träda i kraft . Bestämmelser som gäller utländskt fordon samt bestämmelser om brukandeförbud och indrivning av vägavgift liksom kontroll- och straffbestämmelser skall dock inte tillämpas förrän . Syftet med att lagen skall träda i kraft är att de särskilda reglerna om uppbörd för svenskt fordon skall börja gälla. För dessa fordon skall vägavgift betalas . Övriga bestämmelser gäller för det fall ett svenskt fordon registreras eller avgiftsplikt upphör . I dessa fall behövs särskilda bestämmelser om betalning och återbetalning. 7.2 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen I bilaga 1 till fordonsskattelagen har samtliga skattesatser ändrats så att skatten sänkts till de minimiskattesatser som anges i direktivet, dock högst med ett belopp som motsvarar vägavgiften . 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. Lag om vägavgift för vissa tunga fordon föranleder följdändring i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. Sammanfattning av rapporten i På grundval av /89/EEC har avtal upprättats mellan regeringarna i , , , och om gemensamma avgifter för tunga godstransporter (med lastbilar/lastbilsekipage från 12 tons totalvikt) som använder vissa vägar (). Avtalet tillämpas i , , samt och från deltar också i systemet. Den har gått in i förhandlingar om en anslutning till avtalet med de fem länderna och med . Av skrivelse till kommissionen framgår att önskar införa ett vägavgiftssystem . Uppdraget redovisas som en inventering av vilka principiella ställningstaganden och åtgärder som behövs vid sidan av själva anslutningsavtalet som förutsätts ankomma på regeringen för att skall kunna ansluta sig till systemet. I redovisningen ingår också rollfördelningen mellan de berörda myndigheterna m.fl. samt de övergångsbestämmelser och åtgärder som torde bli aktuella. Regeringsförhandlingarna kan väntas ge vissa förutsättningar för det fortsatta förberedelsearbetet. Det gäller t.ex. att bestämma vilket vägnät i som skall vara avgiftspliktigt för utländska lastbilar. Man måste också veta om det godtas att det för svenska lastbilar erläggs vägavgift samordnat med fordonsskatteuppbörden, vilket bl a innebär betalning i delbelopp för s.k. skatteperioder. Även de tillvägagångssätt som väljs för att definiera fordonskategori och ekipagevikt torde behöva godkännas liksom information lämnas om metoder och organisation för att utfärda och tillhandahålla vägavgiftsbevisen. Förberedelsearbetet kommer därmed att fortsätta efter det att denna rapport har avgivits. har uppfattat det som ett önskemål att vägavgiftssystemets införande i skall återskapa den konkurrensneutralitet mellan svenska och utländska åkare som rådde, innan Eurovinjettsystemet infördes i de fem avtalsländerna. Som det är måste de svenska åkarna betala avgifter när de kör på motorvägar i de fem avtalsländerna, medan åkarna från dessa länder (i likhet med alla andra utländska åkare) kör gratis i vårt land. Utan ett svenskt medlemsskap i avtalet måste alltså svenska lastbils- ägare för varje resa anskaffa ett kostsamt avgiftsbevis för den tidsperiod varunder resan sker, något som ju även utgör en administrativ belastning. När vägavgift införs för alla svenska lastbilar (från ) och ansluts till , får detta i stället den effekten att de svenska lastbilarna kan utföra transporter utan att betala en särskild avgift i de övriga fem avtalsländerna. krävs dock, för att man skall uppnå konkurrensneutralitet, en kompensation för den införda vägavgiften, vilken lämpligen bör åstadkommas genom en motsvarande sänkning av fordonsskatten. Genom införandet av vägavgift i uppstår en ny kostnad för alla de utländska lastbilstransportörer som kunnat använda det svenska vägnätet utan särskild avgift. Det behöver följas upp om detta kommer att leda till en transportkostnadsökning för svensk industri och konsumenter, något som knappast kan avgöras på förhand. Konkurrensen mellan åkarna borde dock kunna leda till att utländska åkare undviker att ha högre priser än de svenska, som ju inte vidkänns några fördyringar när vägavgiften införs. I rapporten behandlas principerna för hur en svensk vägavgift bör konstrueras och handhas samt hur dess införande återverkar på det befintliga fordonsskattesystemet. I bilaga 1 till rapporten redovisas författningsförslag, däribland en lag om vägavgift för tunga fordon för godsbefordran. Behovet av övergångsbestämmelser samt åtgärder vid systemets införande redovisas vidare. Den principiella utformningen av den svenska organisationen för att tillhandahålla vägavgiftsbevis gås igenom. När man efterhand har kännedom om på vilket vägnät skatteplikt skall införas kan man som ovan berörts gå vidare med att kontraktera försäljningsombud och andra praktiska förberedelser. Rollfördelningen när det gäller ansvaret för det nya skattesystemet i drift behandlas. Vidare beskrivs beräkningsmodeller för vägavgift och fordonsskatt när det gäller svenska lastbilar. Berörda myndigheter är som uppbördsmyndighet, som central förvaltningsmyndighet, skattemyndigheten i län som beskattnings-myndighet, kronofogdemyndigheterna som indrivningsmyndigheter och polisen som övervakningsmyndighet för att vägskatten erlagts korrekt. Som ansvarig för informationen om skatteuppbörden och utfärdandet av vägavgiftsbevisen föreslås medan förelås svara för erforderliga skatteförfattningar, information och tillämpning. besitter resurser och/eller lokalisering som verket anser lämpade för kontroll- och försäljningsuppgifter i samband med vägskatten.