prop · GL0316 · 1998-01-01 00:00:00 — De som kommer från och har exempelvis högre genomsnittlig arbetslöshet och lägre sysselsättningstal än andra utomnordiska medborgare, medan förhållandet är omvänt för exempelvis medborgare från vissa länder i . Mångfald och individualisering Arbetsmarknadspolitiken bör också i fortsättningen i första hand ut- formas utifrån individens behov och förutsättningar. Genom indivi- dualisering ges stora möjligheter att ta hänsyn till mångfalden. I vissa fall är det emellertid mest ändamålsenligt att utforma insatser utifrån en grupps behov. Specifika gruppbehov kan ha sin grund bl.a. i grup- pens etniska identitet och samhörighet. En huvuduppgift för arbetsmarknadspolitiken är att förbättra an- passningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft, dvs. hjälpa ar- betssökande att finna arbete och arbetsgivare att få arbetskraft. När de arbetssökande och de lediga platserna inte passar ihop är det arbets- marknadspolitikens uppgift att försöka åstadkomma en anpassning mellan dessa. En grundläggande förutsättning för att arbetsförmedlingen skall kunna ge likvärdig service till alla oavsett bakgrund och härkomst är att stor vikt läggs vid individualisering och flexibilitet. Individualise- ring innebär att invandrares yrkesutbildning och erfarenheter från hemlandet kan tas till vara och vid behov kompletteras med utbildning inom olika yrkesområden. I de handlingsplaner som upprättas vid ar- betsförmedlingarna måste de individuella behoven tydligt stå i cent- rum. har arbetsmarknadspolitiken i allt större utsträck- ning anpassats till den enskildes förutsättningar och lokala behov. Detta har främst skett genom en ökad decentralisering. Denna utveck- ling måste fortsätta. Genom att förmedlingen aktivt medverkar vid an- skaffningen av lediga arbetstillfällen kan flera problem överbryggas som förmedlingens insatser utgör ett effektivt stöd i kon- takten med arbetsgivare. I samband med anskaffningen av lediga plat- ser kan förmedlingen även medverka till attitydförändringar bland ar- betsgivare. Tillvaratagande av utbildnings- och yrkeskompetens De som kommer till med en utländsk utbildning kan få den värderad och bedömd gentemot svenska examina. Det är det första steget på vägen till ett arbete. Men detta är ofta långt ifrån tillräckligt för att få ett arbete med anknytning till sin utbildning. Även de med utländsk bakgrund som har fått sin akademiska utbildning i har ofta stora problem att få en anställning. Vid slutet av hade var femte utomnordisk medborgare som var arbetssökande vid arbetsförmedlingen en högskoleutbildning och av dessa hade var femte en teknisk utbildning. I förhållande till sin andel av befolkningen är högutbildade utländska medborgare överrepresen- terade i arbetslöshetsstatistiken. Fördomsfullhet men också en allmän osäkerhet om invandrade aka- demikers kompetens och traditionella rekryteringssätt är några av de omständigheter som kan leda till att personer med utländsk bakgrund går miste om en anställning trots att de är väl kvalificerade. Doku- menterade erfarenheter visar att en stor del av problemen kan undan- röjas med hjälp av intensiva platsfömedlingsinsatser. Genom yrkesprövning för invandrare (YPI) finns inte bara möjlig- het att bedöma värdet av utländsk utbildning utan också av utländsk yrkeserfarenhet. Yrkesprövning för invandrare anordnas inom , gymnasieskolan, högskolan eller annan anordnare och avser yrkesutbildningar och yrkeskunskaper motsvarande gymnasie- nivå samt en del eftergymnasiala utbildningar som inte motsvaras av högskoleutbildning i . För den som har ett yrke som inte är eller förefaller vara direkt an- vändbart på den svenska arbetsmarknaden ger YPI en möjlighet att få kompetensen prövad. Yrkesprövningen kan innehålla praktikinslag som ger behövlig förankring på arbetsmarknaden för en arbets- sökande. Inträdet på arbetsmarknaden kan underlättas ytterligare i de fall det går att engagera företag som YPI-anordnare. Om komplette- rande utbildning behövs skulle även den kunna ges direkt på ett före- tag. Många invandrare, framför allt nyanlända, har svårt att uppfylla de krav som ställs på utbildning, kunskaper i svenska, arbetslivserfaren- het och annan kompetens. Arbetsplatsförlagd utbildning kan vara en bra lösning för dem som annars har svårt att i konkurrens få arbete. En sådan utbildning skulle kunna kombineras med arbetsplatsintroduktion och bekostas med medel för otraditionella insatser . Arbetsplatsför- lagd utbildning kan också anordnas inom ramen för liksom inom reguljär vuxenutbildning (komvux). Insatser för personer med kort utbildning och otillräckliga kunskaper i svenska Invandrare med kort skolgång och bristfälliga kunskaper i svenska har mycket svårt att få ett stadigvarande arbete. Kommunerna har det huvudsakliga ansvaret för att ge dessa personer grundläggande svenskundervisning, men för många är förutsättningarna att genom ytterligare undervisning förbättra kunskaperna i svenska begränsade. För många är det inte heller aktuellt att komplettera den korta utbild- ningen som traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder är otillräckliga. Trots stora ansträngningar och insatser har många fastnat i en rundgång mellan arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgär- der. Traditionellt har enklare och monotona arbeten inom service och industri varit en inkörsport till arbetslivet. Men denna väg in på ar- betsmarknaden har blivit svårare, då kraven har blivit allt högre t.ex. när det gäller datakunskaper och kunskaper i svenska. För att komma åt dessa personers problem och motverka passivt bidrags- beroende behövs nya synsätt och okonventionella lösningar. Många med bristfälliga kunskaper i svenska har andra resurser i form av kunskaper i andra språk och kulturer samt yrkeserfarenheter. Bland kvinnor utan egen yrkeserfarenhet finns kunskaper i sömnad, matlagning m.m. Genom samverkan mellan de lokala aktörerna i kommunen och arbetsförmedlingen bör det gå att finna uppgifter inom och statlig förvaltning, och även inom den privata sektorn, där sådana kunskaper och erfarenheter kan tas tillvara och även kombineras med språkträning och samhällskunskap. Arbetsför- medlingsnämnderna har en central roll i arbetet med dessa personer. 7.4 Ökad sysselsättning genom eget företagande Regeringens bedömning: Starta-eget-bidraget bör kunna förlängas med som längst för en utomnordisk medborgare i de fall den påbörjade egna företagsamheten bedöms vara den bästa lösningen. Vägledning och information till utrikes födda som vill starta eget bör utvecklas. Skälen för regeringens bedömning: Det finns ett stort intresse av att starta eget bland många med utländsk bakgrund. Det gäller personer med såväl lång som kort utbildning. Detta har lett till att antalet egna företagare med utländsk bakgrund har ökat i . startas omkring 3 000 nya företag av utrikes födda personer vilket ger upphov till ca 5 000 heltidsarbeten som främst kommer personer med utländsk bakgrund till godo. Intresset för att etablera näringsverksamhet beror dels på att många invandrare kommer från länder där eget företagande är en vanlig för- sörjningsform, dels på arbetslöshet eller risk för arbetslöshet. Med tanke på de svårigheter som många invandrare har på arbetsmarkna- den kan man anta att flera kommer att starta eget åtminstone framöver. Utomnordiska medborgare är dock i minoritet bland personer som får starta-eget-bidrag. De utgör av bidragstagarna, vilket klart understiger deras andel bland de arbetssökande. Rege- ringen utgår från att ökade ansträngningar görs inom Arbetsmark- nadsverket för att denna grupp i större utsträckning får del av detta stöd. En del företag behöver på sig än den nuvarande bidrags- perioden för att uppnå lönsamhet. En förlängning av starta-eget-bi- draget kan motverka konkurser och öka chansen för att nystartade företag skall ha uppnått lönsamhet och kunna fortsätta sin verksamhet efter det att bidraget upphört. För att skapa bättre förutsättningar för detta föreslår regeringen i budgetpropositionen för att det in- förs en möjlighet att förlänga starta-eget-bidraget med som längst för utomnordiska medborgare i de fall där arbetsförmed- lingen bedömer att en förlängning är enda möjligheten för företagets överlevnad och lönsamhet och den påbörjade egna företagsamheten bedöms vara den bästa lösningen för individen. Vägledning och information Många invandrare som vill starta eget företag anser att svårigheterna att erhålla krediter och bristen på marknadskännedom är de största hindren. Andra svårigheter som dessa företagare brukar anföra är att de saknar kunskap om svenska lagar och regler, har bristande kun- skaper i svenska språket och behöver hjälp med att utveckla affärs- idéer. En del vittnar också om svårigheter att ses som trovärdig i mötet med olika samhällsföreträdare. Med större kunskaper om de personer som söker vägledning och information skulle många av svårigheterna undanröjas. Det finns vissa stödverksamheter för företagare med utländsk bakgrund. Dessa bedrivs i form av olika kommunala projekt och ideell verksamhet. Verksamheterna är långt ifrån tillräckliga för att till- godose de växande servicebehoven hos dessa företagare. Det behövs flera insatser i form av vägledning och konsultstöd för dem som inte har tillräckliga kunskaper om det svenska samhällssystemet och i det svenska språket. De som vill starta eget kan behöva hjälp med att t.ex. utveckla affärsidéer och etablera bankkontakter. De som redan driver egna rörelser kan behöva affärsstrategisk rådgivning och planering, hjälp med utveckling, expansion och omstrukturering av företaget samt med arbetsledarträning och produktutveckling. I propositionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten (prop. 1995/96:222) har regeringen förordat att invandrare som erhåller starta-eget-bidrag får särskild information samt att , och bör samverka kring information och råd- givning. Regeringen har också i direktiv till angivit att koncernen särskilt skall uppmärksamma de behov av rådgivning och information som finns bland företagare med utländsk bakgrund. 8 Språk och utbildning För att kunna skapa lika förutsättningar och möjligheter för alla krävs att de resurser i form av språk och utbildning som finns i samhället tas som utgångspunkt för hur politiken på olika samhällsområden utfor- mas och genomförs. Detta berör i hög grad utbildningspolitiken. Till följd av invandringen finns en mycket stor spännvidd i befolk- ningen vad gäller utbildningsbakgrund. Många som har invandrat är mycket välutbildade, men många har också en mycket kort utbildning eller ingen alls. Den framtida politiken måste således inriktas dels på att ta till vara den kunskap och kompetens som välutbildade invand- rare har samt i mån av behov erbjuda lämpliga kompletteringar, dels på att erbjuda utbildningsmöjligheter till dem som har kort utbildning eller är analfabeter. I detta avsnitt tas vissa, huvudsakligen generella, språk- och utbildningsfrågor upp. Språk- och utbildningsfrågor som specifikt rör den i tas upp i avsnitt 11. 8.1 Behovet av kunskaper i svenska språket Regeringens bedömning: Att kunna tala och förstå svenska under- lättar integrationen. Därför bör alla som är permanent bosatta i ha kunskaper i svenska språket. Invandrarpolitiska kommitténs förslag: Kommitténs bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig i frågan instämmer med kommittén. Skälen för regeringens bedömning: Språket spelar en avgörande roll i varje enskild människas liv. Förutom att vara ett kommunika- tionsmedel och ett tankeredskap har språk en social och kulturbärande funktion. Det är genom språket vi förstår och får tillträde till det sam- hälle vi lever i. För den som bor i är det svenska språket en nyckel till sam- hället och en nödvändig länk mellan människor för att skapa förståelse och ömsesidig respekt. Utan kunskaper i svenska är det svårt att förstå koderna i samhället och lära sig hur det fungerar, vilket bland annat kan leda till marginalisering och utanförskap. Med kunskaper i svenska ökar förutsättningarna för arbete och deltagande i samhälls- livet. För föräldrar är det viktigt att kunna ta del i barnens skolgång och förstå och ha insyn i den värld utanför hemmet som barnen växer upp i. Utan kunskaper i svenska kan det vara svårt för föräldrar att axla sin roll som uppfostrare. fanns regler om kunskaper i det svenska språket för dem som ville bli svenska medborgare. saknar språkkunskaperna helt betydelse i medborgarskapsärenden. medborgarskapskommitté skall i sin översyn av lagen om svenskt medborgarskap överväga om krav på kunskaper i svenska språket skulle stärka medborgarskapets status (dir. 1997:5). Det är regeringens bedömning att kunskaper i svenska språket är av stor betydelse för hur integrationen utvecklar sig både för den en- skilda individen och i samhället i stort. Därför är det önskvärt att alla som är permanent bosatta i i någon utsträckning kan förstå och tala svenska. Normalt delas denna uppfattning av dem som inte har svenska som modersmål. Regeringen utgår därför från att alla uti- från sina förutsättningar medverkar till att förvärva kunskaper i svenska. Förutsättningar och möjligheter att lära ett nytt språk Människors möjligheter att lära sig ett nytt språk är begränsade och inte lika för alla. Av den anledningen kan man inte ställa krav på att förmågan att förstå och tala svenska skall vara av visst slag eller ligga på samma nivå för alla. För små barn är det exempelvis lättare att lära sig ett nytt språk än för äldre. Vanligtvis är det också lättare för dem som är välutbildade och dem som redan har tillägnat sig ett främ- mande språk. Motivationen är en viktig faktor i all språkinlärning. Intresset för att lära sig ett nytt språk beror bland annat på om den som lär sig språket tror att han eller hon kommer att få användning för det. Ålder, hälsa, familjeomständigheter och anledningen till uppbrottet från hemlandet är andra faktorer som påverkar språkinlärningen. Förvärvandet av svenskkunskaper förutsätter också att det finns tillgång till språk- undervisning och att den är av god kvalitet. Undervisning är emellertid inte tillräckligt. Den som skall lära sig ett nytt språk måste också, både för inlärningens och motivationens skull, kunna använda språket utan- för undervisningslokalen på arbetsplatsen, i skolan, och i bostadsområdet. Det är ytterst de enskilda individerna som måste ta ansvar för sin språkinlärning. Det allmännas huvuduppgift bör emellertid också fort- sättningsvis vara att se till att professionell undervisning erbjuds och är av god kvalitet samt att undervisningen så långt möjligt anpassas till individuella förutsättningar och behov. Detta sker genom att kommunerna för vuxna invandrare tillhandahåller svenskundervisning för invandrare (sfi) och svenska som andra språk. Den språkundervisning för barn och vuxna som kommunerna har det direkta ansvaret för lägger grunden för svenskkunskaperna. Att lära sig ett nytt språk är emellertid ett långsiktigt projekt och den grundläggande språkinlärningen behöver kompletteras med språkträ- ning och ofta även med fortsatta språkstudier. Arbetslösheten och bo- endesegregationen har dessvärre kraftigt begränsat möjligheterna att använda de förvärvade kunskaperna i en svenskspråkig miljö. Läraren i sfi-undervisningen är den enda svensktalande de stu- derande möter. Studieförbunden kan erbjuda tillfällen att träna och förbättra språk- färdigheterna genom att erbjuda kurser som samlar svensktalande och icke svensktalande kring gemensamma intressen. Studieförbunden kan också med sin verksamhet nå grupper för vilka en reguljär undervis- ningssituation inte alltid passar. Frivilligorganisationerna kan på samma sätt erbjuda tväretniska mötesplatser och verksamhet som leder till förbättrade kunskaper i svenska och det svenska samhället. Det finns flera tecken på att intresset för att förbättra svenskkun- skaperna ökar inom invandrarorganisationerna. I flera föreningar har t.ex. kvinnor tagit initiativ till att lära sig läsa och skriva svenska. Ge- nom föreningslivet kan också barn och ungdomar fångas upp i fri- tidsaktiviteter där de möter andra barn och får tala svenska. Genom regeringens satsningar på att öka sysselsättningen och mot- verka boendesegregationen kommer förutsättningarna för att förvärva kunskaper i svenska, både direkt och indirekt, att öka. Som ett extra stöd i svenska språket för elever i invandrartäta bostadsområden har regeringen avsatt , som disponeras av . Många invandrare kommer emellertid aldrig, trots möda och livs- långt lärande, att nå en nivå som går att jämföra med en infödd svensk. Detta behöver emellertid inte vara liktydigt med att språket är dåligt eller oanvändbart som kommunikationsmedel. kan språket vara perfekt och den enda skillnaden vara en brytning. För att det svenska språket skall kunna fungera som en brygga mellan människor är det nödvändigt att toleransen ökar för svenska som inte talas helt perfekt eller med utländsk brytning. 8.1.1 Sfi och svenska som andraspråk Regeringens bedömning: Kommunerna bör inom ramen för gällande regelsystem och resurser öka sina ansträngningar att erbjuda sfi- undervisning till alla som har behov av sådan undervisning. : Kommitténs förslag överens- stämmer med regeringens bedömning. Kommittén har också lagt fram vissa förslag i fråga om utformningen och organisationen av sfi- undervisningen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i de flesta fall tillstyrkt kommitténs förslag. Ett antal remissinstanser påtalar behoven av flexibilitet och individualisering av sfi-undervisningen för att uppnå ökad effektivitet. Skälen för regeringens bedömning Undervisning i sfi Undervisningsämnet svenska som andraspråk utvecklades i vux- enutbildning, gymnasieskola och grundskola efter 1960-talets arbets- kraftsinvandring. En tämligen intensiv forsknings- och utvecklings- verksamhet har bedrivits och infördes lärar- utbildning i svenska som andraspråk. I infördes ämnet svenska som andraspråk som ett eget ämne . Ämnet fick dock resurser och riktlinjer . Det är dock först genom den nya kursplanen, som fastställdes av regeringen , som undervisningen från att ha varit en stödundervisning övergick till att bli ett med övriga ämnen likvärdigt skolämne. En särskild utbildningsform för vuxna infördes genom lagen (1986:159) om grundläggande svenskundervisning för invand- rare. Lagen reformerades , varvid kommunerna fick ansvar för utbildningen och ett nytt statsbidragssystem infördes med skilda typer av anslag för flyktingar respektive för andra invandrare. över- fördes bestämmelserna om svenskundervisnig för invandrare till skollagen (1985:1100). fick sfi en ny kursplan. Rätten till utbildning i svenska för vuxna invandrare gäller alla oav- sett på vilka grunder uppehållstillstånd givits förutsatt att uppehålls- tillståndet ger rätt till folkbokföring, och kvarstår oberoende av hur länge den invandrade har bott i . Enligt skollagen har kommunerna ansvar för att söka upp och motivera dem som har bristande kunskaper i svenska språket att delta i sfi-utbildning. Sfi- undervisningen är alltså inte begränsad till dem som kommit till eller till skyddsbehövande. Genom schablonbidragen för flyktingmottagandet ersätter staten kommunerna för sfi-utbildning som ges till skyddsbehövande och deras anhöriga. För övriga sfi-stu- derande utgår medel via det s.k. utjämningsbidraget till kommunerna. Kommunerna har emellertid i mycket liten omfattning ägnat sig åt regelrätt uppsökande verksamhet. Detta har lett till att t.ex. en del an- höriginvandrare inte i ett tidigt skede blivit informerade om vilka möjligheter som finns att studera svenska eller att de först i insett behovet av svenskkunskaper. En av flera förklaringar är att det inte alltid har varit möjligt för kommunerna att identifiera vilka som haft behov av språkundervisning. har det inträffat att personer nekats sfi-undervisning med hänvisning till bristande resurser. Det händer också att personer nekas undervisning därför att man i kommunen inte tror att de skall klara av undervisningen eller håller för troligt att de aldrig kommer att få ett arbete. I somliga kommuner förekommer även åldersgränser för deltagandet i sfi-undervisningen. Kunskaper i svenska är av vikt för alla. Regeringen är väl medveten om kommunernas ansträngda ekonomi, men anser ändå att varje kommun måste anstränga sig för att inom ramen för befintliga resurser se till att den formella rätten till undervisning i svenska också i prak- tiken kan utnyttjas. Regeringens bedömning är att undervisningsutbu- det kan förbättras genom ökad samverkan mellan kommuner. Ett ut- nyttjande av informationstekniken kommer sannolikt också att bidra till att utveckla pedagogiken, förbättra undervisningen och inlärningen och därigenom också minska kommunernas kostnader för svenskundervisningen. Undervisningens organisation och innehåll Enligt förordningen (1994:895) om svenskundervisning för invandrare bör sfi bedrivas och uppehåll endast göras för semes- ter. Regeringen vill framhålla vikten av att kommunerna strävar efter en mer flexibel organisation som möjliggör kontinuerlig undervisning. Inom utbildningsväsendet pågår en utveckling som innebär att man alltmer utnyttjar hela kalenderåret för undervisning. Regeringen anser att kan vara en förebild för hur man kan organisera ut- bildning genom nya arbetsformer. En flexibel organisation bör inne- bära fördelar både för den enskilda individen och den kommunala ekonomin. kan också på andra sätt ge inspiration till att förbättra utbildningen, exempelvis vad gäller att utveckla och för- nya innehåll, pedagogik och arbetsformer inom sfi. Vad gäller tillhandahållandet av sfi-utbildning är det naturligtvis bra att undervisningen kommer igång . Invandrarpoli- tiska kommitténs förslag att utbildning alltid skall erbjudas inom en månad kolliderar emellertid med kravet på att få väl sammansatta grupper och kompetenta lärare. I viss utsträckning kan dessa problem lösas med interkommunalt samarbete. I övrigt förordar regeringen flexibilitet och hänsyn till den enskilda individens situation. Eftersom väntetiden dessutom är kortare än en månad i hälften av landets kom- muner, finner regeringen inga skäl att föreslå en ändring av den nu- varande ordningen som innebär att väntetiden inte får överskrida . För att höja kvaliteten på undervisningen i svenska som andra språk och sfi behöver pedagogik och undervisningsmetoder utvecklas. Rege- ringen beslutade att i skall verka som ett nationellt centrum för svenska som andraspråk och sfi. Detta skall utgöra ett resurscentrum för nya former av kompetensut- veckling. Vidare skall det samla, sammanställa och förmedla kun- skaper och erfarenheter samt stödja och informera om utvecklingen av läromedel och användandet av informationsteknik. Regeringen har för anslagit för verksamheten. Fortsatta medel har föreslagits för . En bra kursplan är ett annat viktigt instrument för att få till stånd en bra sfi-undervisning. Kursplanen för sfi (SKOLFS 1994:28) har varit i bruk . Ett nationellt prov i sfi, som bygger på kursplanen, har utvecklats och användes . Det är svårt att redan nu bedöma behovet av en revidering, särskilt som skolväsendet och därigenom också sfi har undergått stora förändringar bl.a. genom övergången till en mål- och resultatinriktad styrning av skolan. I en nationell utvärdering av sfi som publicerats i Skol- verkets rapport nr 131, Vem älskar sfi?, framkom dock att en del lärare är kritiska mot kursplanen. bör därför få i uppdrag att överväga behovet av en översyn av kursplanen för sfi. Utgångs- punkten bör vara behovet av en individualisering av sfi-undervis- ningen så att den i ökad grad anpassas till varje individs förutsätt- ningar och behov. För att förbättra sfi-undervisningen är det speciellt viktigt att lärarna får möjlighet till vidareutbildning och fortbildning.