prop · GL03141 · 1998-01-01 00:00:00 — Kapitalbasen skall när verksamheten bedrivs minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmarginal), dock får kapitalbasen aldrig understiga ett minimibelopp (garantibelopp). Tillgångar som en försäkringsgivare deponerat i bank enligt 1 3 §§ skall beaktas vid bedömning av om kravet på garantibelopp är uppfyllt, dock högst upp till ett belopp som motsvarar hälften av det minsta beloppet för garantibeloppet. De poster som ingår i kapitalbasen skall till ett belopp som minst motsvarar solvensmarginalen finnas i ett land som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Dessa poster skall till ett belopp som minst motsvarar en tredjedel av solvensmarginalen finnas i . Bestämmelserna om att i vissa fall får medge undantag från bestämmelserna om beräkning av solvensmarginalen och lokalisering av tillgångar finns i 16 18 §§. 13 § Kapitalbasen för skadeförsäkring får omfatta de poster som anges i 7 kap. 24 § försäkringsrörelselagen (1982:713). För skadeförsäkring beräknas solvensmarginalen enligt 7 kap. 25 § försäkringsrörelselagen och garantibeloppet enligt 7 kap. 27 § första och andra styckena. Garantibeloppet är dock hälften av det belopp som krävs enligt 7 kap. 27 § första och andra styckena försäkringsrörelselagen. 14 § Kapitalbasen för livförsäkring får omfatta de poster som anges i 7 kap. 22 § och 26 § tredje stycket försäkringsrörelselagen. För livförsäkring beräknas solvensmarginalen enligt 7 kap. 23 § försäkringsrörelselagen. Garantibeloppet för livförsäkring skall motsvara 400 000 ECU. En tredjedel av solvensmarginalen eller av garantibeloppet, om det är större, skall motsvaras av poster som anges i 7 kap. 22 § första stycket 1 3 försäkringsrörelselagen. 15 § För sådan livförsäkring som avses i 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäkringsrörelselagen gäller de särskilda bestämmelserna om kapitalbas och solvensmarginal i 12 och 13 §§ lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder. Verksamhet i flera EES-länder 16 § Om en försäkringsgivare från tredje land har ansökt om tillstånd att driva verksamhet genom agentur eller filial i ett eller flera länder som hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, får efter ansökan medge försäkringsgivaren följande förmåner, som endast kan medges : 1. Den del av depositionen enligt 1 § som skall beaktas enligt 12 § första stycket fjärde meningen behöver försäkringsgivaren inte göra i mer än ett av dessa EES-länder. Vid beräkning av solvensmarginalen skall hänsyn tas till försäkringsgivarens verksamhet genom agenturer eller filialer i de andra EES-länderna. De tillgångar som motsvarar garantibeloppet får finnas i ett annat av dessa EES-länder. 17 § I ansökan skall försäkringsgivaren ange vilket lands behöriga myndighet som skall ha tillsyn över den samlade soliditeten hos agenturerna eller filialerna och varför denna myndighet valts. Deponeringen skall göras i det landet. 18 § Ett medgivande får lämnas endast om samtliga behöriga myndigheter hos vilka försäkringsgivaren ansökt om förmåner tillstyrker ansökan. Om försäkringsgivaren har valt någon annan myndighet än , gäller medgivandet från det att den utländska myndighet som försäkringsgivaren valt har underrättat om att myndigheten kommer att kontrollera försäkringsgivarens soliditet även beträffande försäkringsgivarens verksamhet i . skall till den behöriga myndigheten lämna de uppgifter som denna behöver för kontrollen. Om den behöriga myndigheten i något av de länder som avses i första stycket begär det, skall återkalla medgivandet. 19 § Ett ombud för en generalrepresentation för en försäkringssammanslutning från tredje land skall föra en förteckning över dels de särskilda medhjälpare som har rätt att förvärva försäkringsaffärer för försäkringsgivaren i sammanslutningen, dels de försäkringar som dessa medhjälpare förmedlar för sammanslutningen. Härvid skall de och skadeersättningar som är att hänföra till försäkringen anges för varje försäkring. Uppgifterna skall föras in fortlöpande och grundas på handlingar som härrör från affärshändelser. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om förteckningen och handlingarna enligt första stycket. 20 § En försäkringsgivare från tredje land som meddelar livförsäkringar i skall ha en aktuarie som utför försäkringstekniska beräkningar och utredningar. I fråga om aktuarien gäller 8 kap. 18 § andra stycket försäkringsrörelselagen (1982:713). Tillsyn över försäkringsgivare från tredje land 1 § skall ha tillsyn över den verksamhet som försäkringsgivare från tredje land bedriver i . Inspektionen skall verka för en sund utveckling av verksamheten och ha ett nära samarbete med andra länders behöriga myndigheter. 2 § Regeringen skall, efter anmälan av , förklara koncession som beviljats för en försäkringsgivare förverkad om 1. försäkringsgivaren inte har börjat sin verksamhet från det koncessionen beviljades eller förklarat sig avstå från koncessionen eller 2. försäkringsgivaren inte drivit verksamhet. 3 § Företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land skall lämna de upplysningar om försäkringsgivaren och dennes verksamhet här i landet som inspektionen begär. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka upplysningar en försäkringsgivare från tredje land skall lämna till inspektionen. 4 § Företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land skall utan dröjsmål lämna 1. en redogörelse för försäkringsgivarens verksamhet i för varje räkenskapsår, enligt formulär som fastställs av inspektionen, 2. ett intyg för varje räkenskapsår om att försäkringsgivarens deposition motsvarar kraven i 5 kap. 1 3 §§, 3. en utredning för varje räkenskapsår om de försäkringstekniska avsättningarnas storlek, hur dessa har beräknats och täckts samt om avgiven återförsäkring, 4. en kopia av grunder eller ändrade grunder, 5. uppgifter om de tvångsmedel som den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland har tillgripit mot försäkringsgivaren, samt 6. meddelande om ändring av försäkringsgivarens firma. Till grunderna eller de ändrade grunderna enligt första stycket 4 skall det fogas en redogörelse för de konsekvenser grunderna får för försäkringstagarna och försäkringsgivaren. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten enligt första och andra styckena. 5 § kan förelägga företrädaren för en försäkringsgivare från tredje land att lämna inspektionen de uppgifter som avses i 3 och 4 §§. 6 § har rätt att granska den verksamhet som en försäkringsgivare från tredje land bedriver i . Företrädaren skall hålla tillgångar, räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för granskning när inspektionen bestämmer det. kan förordna en särskild sakkunnig för granskningen. Dennes arvode fastställs av inspektionen. Arvodet skall betalas ur försäkringsgivarens medel på det sätt som inspektionen bestämmer. 7 § Skyldigheten enligt 3 och 6 §§ att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning gäller även för 1. styrelsen och den verkställande direktören eller motsvarande organ i företag vars verksamhet här i landet uteslutande skall vara att biträda försäkringsgivare från tredje land eller som en sådan försäkringsgivare har ett bestämmande inflytande i, samt 2. ordföranden och den verkställande direktören eller motsvarande befattningshavare i skaderegleringsnämnd, villkorsnämnd eller annat liknande organ, som här i landet biträder en försäkringsgivare från tredje land i dennes rörelse. 8 § får i fråga om den verksamhet som en försäkringsgivare från tredje land bedriver här i landet meddela de erinringar som inspektionen anser är nödvändiga. skall förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse om inspektionen finner att 1. avvikelser skett från denna lag, trafikskadelagen (1975:1410) lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring eller föreskrifter som har meddelats med stöd av någon av dessa lagar eller av grunderna, om sådana finns, 2. grunderna är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffenheten av försäkringsgivarens rörelse, 3. ett belopp som deponerats i bank enligt 5 kap. 1 3 §§ minskats genom att värdehandlingarna sjunkit avsevärt i värde eller av annan anledning, 4. försäkringsgivarens riktlinjer för placering av tillgångar som används för skuldtäckning inte är tillfredsställande med hänsyn till innehållet i 5 kap. 8 § samt 7 kap. 9 a 10 c §§ och 10 e § försäkringsrörelselagen (1982:713), 5. de tillgångar som används för skuldtäckning inte är tillräckliga eller inte är placerade enligt 5 kap. 8 § samt 7 kap. 9 a 10 c §§ och 10 e § försäkringsrörelselagen, 6. försäkringsgivarens företrädare eller, om företrädaren är en juridisk person, försäkringsgivarens ombud inte uppfyller de krav som anges i 4 kap. 5 § första stycket 3, eller 7. det i övrigt finns allvarliga anmärkningar mot försäkringsgivarens verksamhet. 9 § skall förelägga en försäkringsgivare från tredje land att upprätta och för godkännande överlämna en plan för att 1. återställa en sund finansiell ställning, om försäkringsgivarens kapitalbas understiger solvensmarginalen enligt 7 kap. 23 eller 25 § försäkringsrörelselagen (1982:713) (saneringsplan), 2. skyndsamt återställa kapitalbasen, om den understiger de nivåer som anges i 5 kap. 12 15 §§, eller om garantibeloppet för en livförsäkringsrörelse inte har sådan sammansättning som anges i 5 kap. 12 § andra stycket (finansieringsplan). Skyldigheten att upprätta saneringsplan eller finansieringsplan enligt första stycket gäller inte om försäkringsgivaren medgetts förmåner enligt 5 kap. 16 § och någon annan myndighet än har tillsyn över soliditeten. Om den utländska myndighet som kontrollerar försäkringsgivarens soliditet förbjuder försäkringsgivaren att helt eller delvis förfoga över sina tillgångar skall, på begäran av myndigheten, vidta samma åtgärder beträffande försäkringsgivarens tillgångar i . får besluta hur verksamheten skall drivas efter ett sådant beslut av den utländska myndigheten. 10 § Om ett föreläggande enligt 8 eller 9 § inte har följts inom den bestämda tiden och det förhållande som orsakat anmärkningen inte heller på något annat sätt har rättats till, skall anmäla detta till regeringen. 11 § får begränsa förfoganderätten hos en försäkringsgivare från tredje land eller förbjuda försäkringsgivaren att förfoga över sina tillgångar i , om 1. försäkringsgivaren inte följer gällande bestämmelser om skuldtäckning, 2. försäkringsgivarens kapitalbas understiger en tredjedel av solvensmarginalen eller inte uppfyller gällande krav på garantibelopp, 3. försäkringsgivarens kapitalbas understiger solvensmarginalen och det finns särskilda skäl att anta att försäkringsgivarens finansiella ställning ytterligare kommer att försämras, eller 4. det bedöms vara nödvändigt för att skydda de försäkrades intressen vid ett beslut om förverkande av försäkringsgivarens koncession. får besluta hur verksamheten skall bedrivas efter ett sådant beslut som avses i första stycket. Om försäkringsgivaren medgetts förmåner enligt 5 kap. 16 § och någon annan myndighet än har tillsyn över soliditeten, skall inspektionen underrätta den behöriga myndighet som kontrollerar försäkringsgivarens soliditet innan inspektionen vidtar åtgärder. Om försäkringsgivaren driver verksamhet i ett annat land som tillhör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller har tillgångar placerade där, skall underrätta den behöriga myndigheten i det landet om beslut som fattats i enlighet med första stycket och, om det behövs, begära att den behöriga myndigheten i samarbete med inspektionen vidtar motsvarande åtgärder. 12 § Om en företrädare för en försäkringsgivare från tredje land avsäger sig sitt uppdrag, om fullmakten återkallas eller om företrädaren av annan anledning inte kan utöva sitt uppdrag, skall förordna ett tillfälligt ombud att sköta sysslan tills försäkringsgivaren har utsett en ny företrädare som inspektionen har godkänt eller tills den ordinarie företrädaren åter kan utöva sitt uppdrag. Intill dess att förordnandet har kungjorts får försäkringstagare sätta in förfallna försäkringspremier hos med samma verkan som om de blivit inbetalda till försäkringsgivaren. 13 § En koncession för en försäkringsgivare från tredje land kan förklaras förverkad av regeringen om försäkringsgivaren 1. inte längre uppfyller kraven för koncession, 2. inte inom angiven tid har fullföljt en plan som har godkänts enligt 9 § första stycket eller 3. på annat sätt allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten. Om försäkringsgivaren medgetts förmåner enligt 5 kap. 16 § och försäkringsgivarens auktorisation förklarats förverkad av en utländsk myndighet som kontrollerar dennes soliditet, skall vidta de åtgärder som behövs. Om skälet till att auktorisationen förklarats förverkad är att försäkringsgivarens soliditet är otillräcklig, skall regeringen genast förklara försäkringsgivarens koncession i förverkad. 14 § skall anmäla beslut om förverkande av koncession för en försäkringsgivare från tredje land till de behöriga myndigheterna i de länder i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet där försäkringsgivaren bedriver försäkringsverksamhet. Inspektionen får i samband med detta begära att en sådan myndighet i samarbete med inspektionen vidtar de åtgärder som behövs för att skydda de försäkrades intressen. 15 § kan förbjuda ett representationskontor att fortsätta sin verksamhet i , om dess verksamhet allvarligt bryter mot de föreskrifter som inspektionen har meddelat enligt 4 kap. 11 § andra stycket eller om det i övrigt finns allvarliga anmärkningar mot representationskontorets verksamhet. 1 § Om en försäkringsgivare från tredje land avser att upphöra med sin försäkringsrörelse i , skall försäkringsgivaren ansöka om att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, återkallar koncessionen. 2 § Om en försäkringsgivare från tredje land upphör att driva försäkringsrörelse i , skall försäkringsgivaren utfärda fullmakt för ett ombud att ta emot stämning för försäkringsgivaren och i övrigt företräda försäkringsgivaren i fråga om redan meddelade försäkringar. Försäkringsgivaren skall anmäla ett ombud som avses i första stycket till för godkännande. Till ansökan skall fogas fullmakt för ombudet. Inspektionen får förordna ett tillfälligt ombud för tiden innan försäkringsgivaren lämnar in en sådan anmälan. Inspektionen skall genast införa kungörelse enligt 10 kap. 1 § 8 om godkännandet eller förordnandet. Fram tills har infört kungörelse om godkännandet eller förordnandet av ombudet, får försäkringstagare sätta in förfallna försäkringspremier hos inspektionen med samma verkan som om de blivit inbetalda till försäkringsgivaren. 3 § När en försäkringsgivare från tredje land visar att den har uppfyllt sina förpliktelser enligt 5 kap. 4 § eller annars lagligen befriats från dem har försäkringsgivaren rätt att med samtycke få tillbaka de tillgångar som enligt 5 kap. 1 3 §§ har ställts som säkerhet. 4 § Om koncessionen för en försäkringsgivare från tredje land att meddela livförsäkring i förklaras förverkad, skall en särskild administration träda in för att ta till vara livförsäkringstagarnas rätt. skall förvalta administrationsboet. skall genast för livförsäkringstagarnas räkning ta hand om samtliga tillgångar i vilka de har förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979). Härmed övergår alla försäkringsgivarens rättigheter och skyldigheter på grund av livförsäkringsavtalen på administrationsboet. Har livförsäkringarna återförsäkrats, gäller samma sak försäkringsgivarens rättigheter och skyldigheter på grund av återförsäkringarna. Så snart administrationen har inträtt skall låta värdera de omhändertagna tillgångarna. Inspektionen skall vidare låta beräkna det belopp som de försäkringstekniska avsättningarna för livförsäkring uppgår till. Administrationsboet har fordringsrätt hos försäkringsgivaren för det belopp med vilket värdet av tillgångarna understiger de försäkringstekniska avsättningarna för livförsäkring, ökade med en tjugondel. 5 § skall om möjligt överlåta de försäkringar som enligt 4 § tagits över av administrationsboet till en eller flera försäkringsgivare med koncession för livförsäkring som antingen är 1. ett svenskt försäkringsbolag, eller 2. en utländsk försäkringsgivare som har koncession i eller som är auktoriserat i ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 6 § Om anser att ett anbud om att ta över försäkringsbestånd bör antas, skall inspektionen kungöra anbudets innehåll enligt 10 kap. 1 § 9 och i övrigt på ett ändamålsenligt sätt. Kungörelsen skall innehålla föreläggande för försäkringstagarna att inom en bestämd tid, minst efter kungörelsens utfärdande, hos inspektionen anmäla om de har något att invända mot anbudet. Även den som inte är försäkringstagare men som har förvärvat rätt på grund av en försäkring skall få möjlighet att framföra invändningar. Om det i beståndet som skall överlåtas ingår åtaganden som skall fullgöras utomlands, skall innan anbudet antas ge de behöriga myndigheterna i det land där åtagandena skall fullgöras möjlighet att yttra sig. får pröva anbudet när de behöriga myndigheterna yttrat sig eller, om de inte yttrat sig, från det att myndigheten mottog meddelandet. 7 § skall anta ett anbud om övertagande av försäkringsbestånd om 1. den övertagande försäkringsgivaren har den kapitalbas som krävs sedan överlåtelsen beaktats, varvid hänsyn tagits till sådan förmån som kan ha medgivits i enlighet med 5 kap. 16 §, och 2. behörig myndighet i det land där åtaganden skall fullgöras, samtycker till överlåtelsen eller inte har yttrat sig. Saknar den övertagande försäkringsgivaren koncession att driva verksamhet i , skall kapitalbasen intygas av behörig myndighet. Med behörig myndighet avses i detta fall den behöriga myndigheten i det EES-land som övervakar försäkringsgivarens soliditet. beslut att anta ett anbud skall kungöras enligt 10 kap. 1 § 10. När ett sådant beslut kungörs, övergår ansvaret för det överlåtna försäkringsbeståndet på den övertagande försäkringsgivaren. Genom denna försäkringsgivares försorg skall samtliga försäkringstagare och de personer som förvärvat rätt på grund av en försäkring underrättas om överlåtelsen och de eventuella ändringar i villkoren som den medför. Om det i ett bestånd av direkt försäkring som överlåtits ingår åtaganden som skall fullgöras i ett annat EES-land skall offentliggöra den godkända överlåtelsen i det landet enligt bestämmelserna där. Om överlåtelsebeslutet offentliggörs på motsvarande sätt i det berörda landet, får inspektionen underlåta att offentliggöra beslutet där. 8 § Om inte överlåtit försäkringsbeståndet enligt 5 § från det att administrationen trädde in, får tillgångarna säljas och medlen fördelas mellan försäkringstagarna. 9 § Om det vid överlåtelse av försäkringarna enligt 5 § eller annars har uppstått ett överskott, skall detta i första hand användas till att betala kostnaden för administrationen samt till sådant bidrag som avses i 10 kap. 9 § och som inte betalats. Återstoden skall överlämnas till den försäkringsgivare vars försäkringar varit föremål för administrationen. 10 § Av de livförsäkrings- och återbäringsbelopp som förfallit till betalning innan koncessionen för en försäkringsgivare från tredje land har förklarats förverkad, skall så mycket betalas ut som skulle ha betalats om koncessionen inte förklarats förverkad. Av de livförsäkrings- eller återbäringsbelopp som förfaller till betal- ning får innan administrationen avslutats endast så mycket betalas ut som anser att det är möjligt att betala ut utan att övriga livförsäkringstagares rätt försämras. Detta skall även tillämpas i fråga om återköp av försäkringar eller belåning av försäkringsbrev hos försäkringsgivaren. Skulle det efteråt visa sig att ett för stort belopp har betalats ut, skall återbetalning inte ske. 11 § Om en försäkringsgivare från tredje land i annat fall än enligt 4 § första stycket upphör att driva livförsäkringsrörelse i , är försäk- ringsgivaren ändå skyldig att på det sätt som anges i 5 kap. 8 10 §§ redo- visa tillgångar som motsvarar värdet av de försäkringstekniska avsättningarna för redan meddelade livförsäkringar. Ett ombud som har utsetts av försäkringsgivaren enligt 2 § är skyldig att fullgöra de uppgifter enligt 5 kap. 10 § och 6 kap. 3 4 och 6 §§, som förut har varit företrädarens skyldighet. Om inte tillgångar som motsvarar värdet av de försäkringstekniska avsättningarna redovisas eller om det av annat skäl finns anledning att anta att livförsäkringstagarnas rätt på grund av försäkringsavtalen äventyras, skall besluta om administration enligt 4 §. Om de tillgångar som avsatts till redovisning anses otillräckliga får dock administrationen inte föreskrivas, förrän har förelagt försäkringsgivaren att fylla bristen och denna inte täckts efter ett sådant föreläggande. Om i ett sådant fall administration inträder, skall bestämmelserna i 4 § första stycket om upphörandet av försäkringsgivarens rätt att driva livförsäkringsrörelse här i landet i stället avse meddelandet av beslut om administration. 12 § En försäkringsgivare från tredje land vars koncession återkallats eller förverkats får inte bevilja nya försäkringar här i landet. får dock sådana livförsäkringar meddelas som föranleds av gällande försäkringsavtal. GEMENSAMMA BESTÄMMELSER FÖR UTLÄNDSKA FÖRSÄKRINGSGIVARE 1 § Företrädaren för en utländsk försäkringsgivare skall övervaka att försäkringsgivaren i sin verksamhet i iakttar god affärssed. I fråga om en försäkringssammanslutning gäller detta, såvitt avser verksamhet för att anskaffa försäkringar, försäkringsgivarna. 2 § En utländsk försäkringsgivare skall i alla meddelanden till allmänheten nämna sin organisationsform och sitt hemland. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall meddela närmare föreskrifter om den information som en försäkringsgivare skall lämna till försäkringstagarna och till den som avser att teckna en försäkring hos försäkringsgivaren. 3 § Ett försäkringsbrev skall innehålla uppgifter både om de allmänna försäkringsvillkoren och om de särskilda villkor som gäller för den försäkring som avses i brevet. 4 § En utländsk försäkringsgivare eller dennes företrädare får inte till fördel för en enskild försäkringstagare eller grupper av försäkringstagare, på annat sätt än genom återbäring, medge direkt eller indirekt nedsättning av de livförsäkringspremier som försäkringsgivaren enligt upprättade grunder bestämt för sin rörelse här i landet. 5 § På begäran av den som biträtt en utländsk försäkringsgivare att marknadsföra försäkringar i skall utfärda ett intyg över verksamhetens omfattning och innehåll, om intyget behövs för att den som biträtt försäkringsgivaren skall få driva liknande verksamhet i ett annat land som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Försäkringsgivaren och den som begär intyg skall lämna inspektionen de upplysningar som behövs för att inspektionen skall kunna fullgöra denna skyldighet. 9 kap. Överlåtelse av försäkringsbestånd 1 § En utländsk försäkringsgivare (överlåtande försäkringsgivare) som driver en försäkringsrörelse i enlighet med denna lag kan helt eller delvis överlåta ett bestånd av försäkringar som hör till försäkringsrörelsen till en svensk eller utländsk försäkringsgivare (övertagande försäkringsgivare) under de förutsättningar som anges i detta kapitel. Överlåtelse av försäkringsbestånd från EES-försäkringsgivare 2 § När av en behörig myndighet i ett annat EES- land ges möjlighet att yttra sig över en fråga om tillstånd till en överlåtelse av ett bestånd av försäkringar, som meddelats under en verksamhet som drivits med stöd av denna lag, skall inspektionen lämna sitt samtycke om 1. försäkringstagarnas rätt inte försämras, och 2. den övertagande försäkringsgivaren har den kapitalbas som krävs sedan överlåtelsen beaktats. Yttrandet enligt första stycket skall lämnas .