prop · GL032 · 1998-01-01 00:00:00 — Annan matfisk som odlas är , öring och andra laxfiskar. Antalet kräftodlingar har ökat . Odling av fisk påverkar miljön genom att verksamheten kan bidra till övergödning av vattenområden. Vidare kan miljön påverkas genom en risken för spridning av sjukdomar eller fiskparasiter liksom bruk av me- diciner och andra kemikalier. Större odlingar av fisk är anmälnings- eller tillståndspliktiga en- ligt miljöskyddslagen. I samband med en tillståndsprövning görs bedöm- ningar om eventuell miljöbelastning. Villkor och skyddsåtgärder för verksamheten föreskrivs i syfte att förhindra miljöstörningar så långt det är tekniskt möjligt, ekonomiskt rimligt och miljömässigt motiverat. Förekomsten av fisksjukdomar är relativt begränsad i svenska odlingar till följd av restriktiva införselregler för levande fisk samt av en väl ut- vecklad frivillig hälso- och sjukdomskontroll inom odlingsverksamheten. De vanligaste sjukdomarna är infektionssjukdomar samt andra naturligt förekommande sjukdomar och parasiter. Transporter av fisk mellan re- gioner kan få oönskade effekter. Närbesläktade fiskbestånd kan genom anpassning till olika miljöer utveckla motståndskraft mot vissa sjuk- domar. Ett annat problem är rymning av fisk från fiskodlingar. Det kan ge allvarliga effekter genom dels smittspridning, dels påverkan på den biologiska och genetiska mångfalden. 7.1 Sektorsansvar på fiskets område Regeringens bedömning: Sektorsansvaret är en förutsättning för ett framåtsyftande miljöarbete på fiskets område och skall tillämpas i en fortlöpande dialog med miljöns företrädare. Skälen för regeringens bedömning: Samhällssektorernas miljöansvar fastställdes av i samband med miljöpolitiska proposition (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/88:383). Därefter har ansvaret ytterligare definierats. Varje samhällssektor ansva- rar för att förhindra att nya miljöskador uppstår och för att lösa de pro- blem som redan finns. Ansvaret för miljön och omsorgen om naturresur- serna innebär också skyldighet för såväl näringsidkare som för berörda myndigheter att anpassa sin verksamhet till miljömålen. Det utvidgade sektorsansvaret är en gemensam angelägenhet för såväl myndigheter som för näringssidan. Miljöhänsyn måste integreras i alla sektorers verksam- het, vilket förutsätter att ekonomiska överväganden sammanvägs med miljöhänsyn i planering och beslutsfattande. Detta måste ske på alla nivå- er och i alla delar av samhället. Samhällssektorns miljöansvar omfattar därmed alla aktörer. Styrkan i tillämpligheten ges av att sektorn har de bästa förutsättningarna och kompetensen att förebygga och minska miljö- problemen. Alla statliga myndigheter har ett grundläggande miljöansvar för sin verksamhet. har tillsammans med vissa andra centrala myn- digheter dessutom ett formellt sektorsansvar för miljön. Sektorsansvaret innebär att verket, inom ramen för sina befogenheter, verksamhetsmål och resurser, skall verka för att fisket minskar sina miljöeffekter. Arbetet sker med utgångspunkt i de miljömål och riktlinjer som regering och riksdag lagt fast. har en samlande och pådrivande roll gentemot aktörerna i sektorn. Verkställandet av sektorsansvaret är en process där sektorsmyn- digheten successivt övertar ansvaret från miljömyndigheterna, vilka intar funktionen som pådrivande i miljöarbetet. För innebär an- svaret att följa och utvärdera utvecklingen på miljöområdet inom sektorn samt att utgöra stöd för sektorns miljöarbete. Verket skall utarbeta för- slag till mål, riktlinjer och styrmedel för sektorns miljöarbete. Av sek- torsansvaret följer att verket ansvarar för att åtgärder genomförs i enlig- het med verkets aktionsplaner. Likaså skall verket följa upp och utvärde- ra att de mål för miljöarbetet som lagts fast nås. Verket ansvarar för redo- visning av detta till regeringen, andra berörda myndigheter och fiskeri- näringen i övrigt. skall som miljömyndighet vara samlande och pådri- vande i miljövårdsarbetet. Verkets arbete skall syfta till att säkerställa en god miljö och en biologisk mångfald. Verket skall utveckla uppföljnings- bara kvalitetsmål och tillsammans med föreslå mätbara åt- gärdsmål. skall utvärdera miljöarbetet i landet samt föl- ja upp och utvärdera resultatet i naturmiljön och söka orsaken om målen inte nås. 7.2 Styrmedel för ett hållbart fiske Regeringens bedömning: Statliga styrmedel bör utvecklas i takt med att miljöarbetet förstärks. Nya och kompletterande styrmedel utgör, tillsammans med sektorns ökade miljöarbete samt konsumenternas krav på ökad miljöanpassning, viktiga förutsättningar för en fortsatt utveckling av miljöarbetet. Skälen för regeringens bedömning: I syfte att nå största möjliga måluppfyllelse i miljöarbetet används flera styrmedel. Traditionellt sett har dessa bestått av lagstiftning, ekonomiska styrmedel såsom skatter, ersättningsformer, forsknings- och utvecklingsverksamhet samt rådgiv- ning, information, utbildning m.m. De viktigaste juridiska styrmedlen är fiskelagen (1993:787) med följd- författningar samt miljölagstiftningen i form av miljöskyddslagen, natur- vårdslagen, naturresurslagen, gentekniklagen och vattenlagen. Fiskeriver- ket skall i enlighet med sin instruktion verka för en ansvarsfull hushåll- ning med fisktillgångarna bl.a. genom att främja biologisk mångfald och därmed ett rikt och varierat fiskbestånd. Utifrån syftet att vårda och lång- siktigt nyttja fiskbestånden har verket reglerat fisket genom föreskrifter för , , och samt för vissa sötvat- tensområden. Regeringen tillsatte en utredning med uppgift att dels göra en översyn av den statliga fiskeriadministrationen, särskilt avseende , dels föreslå en mer effektiv forsknings- och utvecklings- verksamhet på fiskets område. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag till regeringen . Regeringen överlämnade en remiss till Lagrådet om en miljöbalk i vilken de centrala bestämmelserna i miljölagstiftningen sammanförs med ett tiotal andra lagar till en gemensam miljö- och re- surslagstiftning. På ansvarsområde sker inte några väsent- liga förändringar i förhållande till gällande rätt. Detta innebär bl.a. att behåller sin ställning i vattenmålen som verket får ökat ansvar för bevakningen av allmänna fiskeintressen i miljö- skyddsmål. Konsumenternas intresse för märkning av produkter har lett till en ökad användning av miljömärkningen. Inom fiskeområdet diskuterar därför myndigheter, fiskerinäringen, producenter, intresseorganisationer och konsumenter frågan om miljömärkning av fisk. Nordiska Minister- rådet har tillsatt en projektgrupp som behandlar frågan om en gemensam nordisk miljömärkning. Inom ramen för projektet kommer en informa- tionskampanj att genomföras, vilken beskriver den nordiska förvaltning- en av fiskbestånden. På det internationella planet pågår ett liknande pro- jekt inom ramen för . Inom ramen för statsförvaltningens miljöarbete deltar som en av 25 pilotmyndigheter i projektet om miljöledningssystem i statsförvaltningen. Miljöledningssystemet innebär ett systematiserat mil- jöarbete med tydliga riktlinjer och mål, bl.a. centrala styrmedel, klar- gjorda ansvarsförhållanden samt rutiner för uppföljning och årlig rappor- tering. Syftet är att utveckla statens arbetssätt att medverka till ett ekolo- giskt hållbart samhälle genom att integrera miljöhänsyn och resurshus- hållningsfrågor i all statlig verksamhet. kommer förslag till miljöpolicy samt en handlingsplan för ökad integration av miljöhän- syn i myndighetens verksamhet att utarbetas. 7.3 Forskning Ett långsiktigt hållbart nyttjande av fiskresurserna måste grundas på kun- skap och vetenskapliga resultat om bl.a. fiskbestånd, ekologiska samspel där fiskbestånden är en integrerad del av ekosystemen, miljöinverkan och teknikutvecklingen. Detta ställer stora krav på forskning och utveckling nationellt men också på det nationella kunskapsunderlaget som lämnas till internationella samarbetsfora, framför allt ICES. Fiskeriforskningen måste utveckla mer exakta definitioner av begrep- pet hållbart nyttjande och metoder för att bättre bestämma olika gräns- nivåer på uttag. För en fullgod rådgivning måste till de biologiska aspek- terna också läggas socioekonomiska bedömningar. Forskningen behöver klarlägga effekterna av olika förvaltningsstrategier. För att nå en optimal resurshushållning är utveckling av fångsttekniker som säkrar så god selektivitet som möjligt avseende fiskstorlek och art särskilt viktigt. I samma syfte är det också nödvändigt att utveckla meto- der som innebär att mängden fisk som kastas överbord minimeras och som därmed ger ett förbättrat råvaruutnyttjande. bedriver undersökningsverksamhet såväl i havsvatten som i sötvatten. Huvudsakligen är verksamheten inriktad på bestånds- uppskattningar, men verksamheten omfattar även andra uppgifter som ligger till grund för verkets miljöansvar. (Jo 1996:03) har bl.a. till uppgift att utreda en mer effektiv forsknings- och utvecklingsverksamhet på fiskets område. Re- geringen har för avsikt att återkomma till forsknings- och utvecklings- verksamheten när utredningens förslag föreligger. 8 Åtgärder för biologisk mångfald på fiskets område 8.1 Aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område Regeringens bedömning: aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område bör i allt väsentligt genomföras i syfte att uppnå ett hållbart fiske. Arbetet med att utveckla miljökvalitetsmål bör fortsätta. bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning. Remissinstanserna: aktionsplan fick ett övervägande positivt mottagande av remissinstanserna. Flertalet remissinstanser anser att den är väl genomarbetad och bra strukturerad. Miljökvalitetsmålen tillstyrks men några remissinstanser, bl.a. Natur- historiska och Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald, framhåller att ytterligare arbete krävs för att konkretisera målen så att de blir mätbara och uppföljningsbara. Aktionsplanens åtgärdsförslag tillstyrks av flertalet remissinstanser, som också anser att åtgärdsförslagen är väl motiverade och bör genom- föras. Flera remissinstanser kritiserar kostnadsberäkningarna och framhåller att medelsbehovet i praktiken är större. Skälen för regeringens bedömning: Konventionen om biologisk mångfald trädde i kraft . Konventionens breda ansats ger goda möjligheter till en samordnande roll i det internationella natur- vårdsarbetet. Konventionen syftar till att bevara den biologiska mång- falden, till ett långsiktigt hållbart utnyttjande av mångfaldens beståndsde- lar och till en rättvis fördelning av nyttigheter som kan vinnas ur genetis- ka resurser. Regeringens ställningstaganden till de åtgärder och åtgärdsförslag som och har presenterat i sina aktionsplaner för att bevara och hållbart nyttja den biologiska mångfalden redovisas i propo- sitionen (prop. 1996/97:75, bet. 1996/97:JoU15, rskr. 1996/97:239) om skydd av hotade arter samt aktionsplaner för biologisk mångfald. har på regeringens uppdrag utarbetat en aktionsplan för biologisk mångfald på fiskets område. I aktionsplanen redovisas en rad åtgärdsförslag för att bevara den biologiska mångfalden. I beskrivningen av miljösituationen lyfts de viktigaste hoten fram för olika vatten- områden, såsom försurning, övergödning, tungmetaller, organiska miljö- gifter etc. Verket konstaterar att vattenområdenas specifika förutsättning- ar har stor betydelse för att kunna säkerställa arters långsiktiga överlev- nad. Åtgärdsstrategier redovisas för sjöar och rinnande vatten, kustvatten och utsjövatten. Strategierna syftar till att bevara och förstärka biodiver- siteten i olika typer av vattenområden, bedriva forsknings- och undersök- ningsverksamhet, genomföra miljö- och fiskeribiologiska undersökningar etc. Vidare föreslås miljökvalitetsmål för vattenmiljön och fiskbestånden avseende fiske och vattenbruk. lägger fram en rad åtgärds- förslag. Dessutom behandlas forsknings- och utvecklingsverksamheten. Genom aktionsplanen konkretiseras sektorsansvar för mil- jön och understryks vikten av samråd med naturvårdsmyndigheterna för säkerställandet av en biologisk mångfald och ett rikt och varierat fisk- bestånd. Regeringen anser att aktionsplanen skall vara vägledande för det fram- tida arbetet med att bevara den biologiska mångfalden på fiskets område. Regeringen anser vidare att arbetet med att utveckla miljökvalitetsmålen bör prioriteras. De är allmänt formulerade och kräver ytterligare konkretisering för att bli mät- och uppföljningsbara. har för den kommande treårsperioden föreslagit en rad åtgärder. Flera åtgärder syftar till att öka kompetens och kunskap inom ansvarsområdet. Regeringen anser att inriktningen på de åtgärdsförslag som förs fram i aktionsplanen är välgrundade och stöder den viktiga kompetensutvecklingen inom området. I detta sammanhang bör frågor rörande selektiva fångstmetoder och förvaltningen av den vilda Östersjö- laxen samt åtgärder för att bevara malen och den svenska flodkräftan prioriteras. Aktionsplanen är ett viktigt styrmedel för att kunna uppnå miljö- politikens övergripande mål beträffande bevarandet av den biologiska mångfalden. De föreslagna åtgärderna främjar en mer ansvarsfull och ekologiskt hållbar verksamhet inom fiskesektorn. Ett ökat miljöarbete behövs för att förbättra skyddet av värdefulla akvatiska naturresurser och även för att skapa bättre förutsättningar för ett långsiktigt och ekono- miskt lönsamt fiske. Inför det framtida arbetet måste gränsdragningen mellan och ansvarsområden förtydligas vad gäller bevarandet av hotade fiskarter. Vidare bör den s.k. rödlistan över hotade fiskarter uppdateras. Arbetet med flertalet av aktionsplanens åtgärdsförslag har redan på- börjats. Regeringen finner det angeläget att aktionsplanen i allt väsentligt genomförs. Arbetet skall finansieras inom ramen för ordi- narie verksamhet. Åtgärderna bör prioriteras efter angelägenhetsgrad, tillämpbarhet och karaktär. Nyttoeffekter och kostnadseffektivitet bör vä- gas in. Genom den ökade satsningen på fiskevården som ges i det följan- de, kommer finansieringen av flertalet åtgärdsförslag i planen att kunna . 8.2 Fiskevården Regeringens bedömning: En ökad satsning skall göras på en förbätt- rad fiskevård, främst i kustområdena och i de sjöar där det förekom- mer fritt fiske. I första hand skall insatser för bevarande av hotade ar- ter och stammar, biotopåtgärder, bildande av fiskevårdsområden och skärpt fisketillsyn prioriteras. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen återkallade i novem- ber 1995 en proposition om allmän fiskevårdsavgift m.m. (skr. 1995/96:28). Regeringen aviserade i skrivelsen sin avsikt att vid en se- nare tidpunkt återkomma med förslag om annan finansiering av fiske- vården. har uppdragit åt regeringen att lägga fram för- slag om hur fiskevården skall finansieras (bet. 1995/96:JoU4, rskr. 1995/96:150) I syfte att uppfylla kraven på en ekologiskt hållbar utveckling samt na- åtaganden är det enligt regeringens bedömning angeläget att göra en kraftfull satsning inom fiskevårdens område. Fiskevården finansieras bl.a. över statsbudgeten genom anslagen för fiskevård och för kalkningsverksamhet i sjöar och vatten- drag samt med vattenavgiftsmedel. Det finns emellertid behov av en ökad satsning på angelägna åtgärder. Statsbudgetens anslag till fiskevården har under en lång följd av år varit relativt oförändrat. För uppgår an- slag C 4. Anslaget skall användas till bidrag för kostnader avseende bildande av fiskevårdsområden, bidrag för länsstyrelsernas fisketillsyn, åtgärder för fiskevård, exempelvis biotop- vård samt insatser för bevarande av hotade arter. har bidragen främst använts till fiskevårdsåtgärder, bl.a. biotopvård fiske- tillsyn och till bidrag för bildandet av fiskevårdsområden. Ytterligare an- sökningar om bidrag för bildande av fiskevårdsområden finns hos läns- styrelserna. Även vattenavgiftsmedel används för fiskevård. Dessa avgifter be- stäms av vattendomstolar som kompensation för skada på fisket. För /96 fanns totalt tillgängliga för fiskevård. Medlen, som främst används för biotopvårdande åtgärder och utsättning av fisk, är ofta destinerade till vissa områden i enlighet med villkoren i vattendomarna. Medel utdömda enligt 10 kap. 6 § vattenlagen kan dock i viss utsträckning användas för forsknings- och undersök- ningsverksamhet som rör fiskevård. Möjligheten att med vattenavgifts- medel genomföra åtgärder för hotade arter samt för att utföra biotopvård i större omfattning är mycket begränsade. Under har utsättning av fisk för yrkesfiskets behov genom- förts i syfte att förbättra det yrkesmässiga fisket i kustområden och in- sjöar. Störst betydelse har utsättningar av ål haft. Andra arter som sätts ut är gös och lax. har i storleksordningen ca avsatts för detta ändamål. Dessa utsättningar har under en övergångstid finansierats av prisregleringsmedel och medel från . Biologiska återställningsåtgärder, som finansieras över anslaget för kalkningsverksamhet för sjöar och vattendrag under utgiftsområde 20, har även kommit fisket till del genom återställning av försurningsskadade sjöar och vattendrag. Bidrag lämnas i första hand för kalkningsverksam- het, men även i mindre omfattning för biologiska åtgärder som återin- troduktion av utslagna växter och djur, eliminering av vandringshinder och byggande av vandringsvägar. Kalkningsinsatserna har varit betydelsefulla för fritidsfisket, gynnat yrkesfisket vad gäller laxfisket samt minskat halterna av kvicksilver i fisk. Härutöver bidrar enskilda fiskevårdsområden till verksamheten. Det finns , enligt regeringens bedömning, behov av kraftfulla åtgär- der på fiskevårdens område. Fiskevårdsarbetet syftar till en god miljö, effektiv användning av resurserna och en hållbar försörjning. Ekosyste- men skall brukas på ett sätt som varken hotar deras långsiktiga produk- tionsförmåga eller den biologiska mångfalden. En allmän fiskevård främjar ett kollektivt intresse som en del i ansträngningarna för att åstad- komma ett ekologiskt hållbart samhälle. Regeringen föreslår i budget- propositionen för en kraftfull satsning på fiskevården genom att anslaget C 4. Fiskevård höjs till . Som en följd av internationella åtaganden, såsom t.ex. , Konventionen om biologisk mångfald och den internationella aktions- planen för Östersjölaxen, har åtagit sig att bedriva en mer ut- vecklad fiskevård på nationell nivå. En väl planerad långsiktig fiskevård kommer att ge förbättrade fiskemöjligheter och därmed medföra förbättrade sysselsättningsmöjligheter, bl.a. i glesbygden, inte minst ge- nom en utveckling av fritidsfisket. Genomförandet av ak- tionsplan för biologisk mångfald på fiskets område kan också på detta sätt förverkligas. Fiskevårdens övergripande mål är att långsiktigt verka för livskraftiga och rika fiskbestånd i svenska vatten. En ansvarsfull hushållning med fisktillgångarna innebär ett optimalt nyttjande av fisktillgångar samt att långsiktigt verka för att upprätthålla en biologisk mångfald. Miljömålet på fiskets område är att fisk och skaldjur och deras näringsorganismer skall bevaras i livskraftiga naturligt reproducerande bestånd. Det är av grundläggande betydelse att det finns goda reproduktions- möjligheter och en lämplig miljö för fisken att växa upp och leva i. Av stor betydelse är miljövårdande åtgärder för en förbättrad akvatisk miljö såsom åtgärder mot försurning, övergödning och utsläpp av miljögifter. Andra åtgärder av betydelse är allmänna miljö- och naturvårdsåtgärder samt den fysiska planeringen av kustområden, sjöar och vattendrag. Regeringen anser att det finns behov av förbättrad fiskevård i de all- männa och enskilda vattnen i kustområdena och i sjöarna i . I första hand bör verksamheten omfatta direkta fiskevårdsåtgärder i vattenmiljön såsom att främja den biologiska mångfalden, biotopvård, utsättning av fisk, bildan- de av fiskevårdsområden samt åtgärder för att främja tillsynen. Fiskevår- den i de nämnda vattenområdena är ett gemensamt ansvar för såväl fiske- vattenägarna som för staten. Det är av grundläggande intresse att lång- siktiga, bestående åtgärder prioriteras. Dagens fisketillsyn är otillräcklig främst längs kusterna och i de med allmänt vatten. Åtgärder bör vidtas i syfte att förbättra tillsynen. har frågan om fisksjukdomar och ökad dödlighet hos vissa fiskslag aktualiserats. Ökad kompetens och kunskap om bekämpning av fisksjukdomar är också av stor betydelse för beståndsvården. Möjligheten att genomföra s.k. flyt- fiskundersökningar bör prövas som ett led i miljöarbetet på fiskets om- råde. I andra enskilda vatten faller ansvaret för fiskevården på fiske- vattenägarna. Fiskevårdsområden skall främja ett ändamålsenligt nytt- jande av fisket och möjliggöra en god fiskevård. Antalet fiskevårdsområ- den fördubblades 1990 och är ca 2 000. Enligt bedömning finns det behov av att bilda fler fiskevårdsom- råden. Det är angeläget att en sådan ny- och ombildning av fiskevårds- områden kan genomföras. Ökad kompetens och kunskap om god fiske- vård kräver förbättrad information och utbildning. bör verka för att förbättra kunskapen om exempel på väl genomförda fiske- vårdsåtgärder. 8.3 Östersjölaxen Regeringens bedömning: Genomförandet av den internationella aktionsplanen för Östersjölaxen, som antagits av Fiskerikom- missionen för , bör prioriteras. skall aktivt verka för att minska fisket efter hotade naturliga laxbestånd. Därvid bör särskilt eftersträvas att fiskemönstret riktas mot fiske efter odlad lax som de naturliga laxbestånden skyddas. Vidare skall verka för en internationell reglering av utsättning av lax. Skälen för regeringens bedömning: Genomförande av den interna- aktionsplanen för Östersjölaxen är av avgörande betydelse för nationellt skyddsvärda laxbestånd. har ett särskilt ansvar för na- turlaxstammarna eftersom de flesta kvarvarande naturliga laxbestånden i leker i svenska vattendrag. Genomförandet av aktions- planen för Östersjölax ger nya arbetstillfällen i glesbygdsområden genom insatser för att återskapa reproduktionsområden. Vidare leder arbetet till förbättrade livsmiljöer för andra fiskarter och till att produktiva eko- system återskapas i svenska älvar. Härigenom skapas även förutsätt- ningar för en lönande fisketurism. kommer att ges i uppdrag att utreda och lämna förslag till regeringen om och hur en begränsning av fisket efter vildlax kan genom- föras. Viktigt därvid är att frågan om och hur fiskerättsägarna påverkas studeras närmare samt att frågan om eventuella kompensationsåtgärder granskas. Ett ytterligare led i bevarandearbetet är att säkerställa genproduktionen för de vilda laxstammarna. skall utreda och lämna förslag om den framtida driften av genbanken för lax i syfte att uppnå en kost- nadseffektiv lösning. Östersjölaxens utbredningsområde och biologi Naturliga laxbestånd I finns naturlig laxreproduktion i 14 älvar utmed och i sju vattendrag på samt i där Gullspångslaxen utgör en relikt sötvattensform av den atlantiska laxen. Av de 14 natur- laxälvarna utmed finns elva i (älv, älv, älv, älv, Åby älv, älv, älv, Rickleån, , Öre älv och älv), en i () och två i södra (och ). Den största laxälven är älv, som gemensamt förvaltas av och bl.a. genom Finsk- svenska gränsälvskommissionen. Totalt finns 25 älvar med vilda laxbe- stånd av ursprungligen 70-talet laxälvar runt . Dessutom finns ett antal laxälvar där det efter återställningsarbeten kan vara lämpligt att återskapa laxbestånd. Odlade laxbestånd Utbyggnaden av vattenkraften har kraftigt påverkat de naturliga lax- stammarna. Deras reproduktion hindras inte endast genom dammbyggen. Laxens naturliga miljö har också förvandlats från strömmande vatten till mer sjölika områden, helt olämpliga som uppväxtområden. Den stora utbyggnaden av vattenkraften medförde därför behov av kompensation för förlusten av lax, varför en betydande odling av smolt startades. Kom- pensationsutsättningarna har fastställts i vattendomar. M74-syndromet upptäcktes i en av de svenska kompensationsodlingarna att vissa nykläckta laxungar blev apatiska och dog. Problemet kvarstod men fick aldrig någon större omfattning.