prop · GL0371 · 1998-01-01 00:00:00 — Även om förslaget möjligen kan få vissa effekter i penningtvättshänseende finns det inte anledning att föreslå några åtgärder. Till denna bedömning bidrar det faktum att motsvarande frågeställning gäller vid clearingmedlemskap samt att det inte finns några särskilda bestämmelser när det gäller handel med andra värdefulla föremål än finansiella instrument. Det kan emellertid inte uteslutas att det kan finnas anledning att återkomma till frågan om utvecklingen ger anledning till det, varvid i första hand bör övervägas att komma tillrätta med eventuella framtida problem genom ändringar den särskilda lagstiftningen avseende penningtvätt. Det har ifrågasatts om förslaget att utvidga börsmedlemskretsen ger uttryck för ambitioner att utan närmare analys av konsekvenserna avreglera börslagstiftningen. Detta skulle möjligen kunna ha fog för sig om förslaget betraktades helt isolerat från övriga förslag rörande börslagstiftningen som här läggs fram. Dessa förslag innebär att tillsynen över den svenska börsverksamheten stärks, bl.a. vad gäller kraven på marknadsövervakning och hantering av disciplinärenden. Vidare preciseras och utvidgas de krav som börserna måste ställa på dem som vill bli börsmedlemmar. Dessutom ges möjlighet för att meddela föreskrifter om hur börsernas övervakning av sina medlemmar skall utövas, som inspektionen har rätt att få uppgifter direkt från börsmedlemmar som inte står under någon tillsyn. Dessa åtgärder tillsammans med den reglering och tillsyn av börsverksamhet som redan finns bidrar i sig till att börserna kan ges ett utrymme att själva avgöra om andra än banker och värdepappersbolag kan få delta direkt i börshandeln. Börserna ges således inte en frihet att anta vilka medlemmar som helst utan det måste ske inom de ramar som den skärpta regleringen och tillsynen medger. Regeringen ser därför heller ingen inkonsekvens i att den lagregel som pekar ut vilka kategorier av företag som över huvud taget kan komma i fråga för ett börsmedlemskap liberaliseras. Börsreformen innebar att det legala monopolet för togs bort och att det infördes etableringsfrihet på börsområdet. Ett av syftena med detta var att åstadkomma förutsättningar för en god konkurrens. I förarbetena sades emellertid att man trots den ändrade lagstiftningen inte kunde bortse från att det kunde utvecklas marknadsplatser med faktisk monopolställning. Vidare konstaterades att en sådan utveckling skulle kunna ha en negativ påverkan på avgiftssättningen, dvs. leda till högre avgifter. Det ansågs emellertid att utvecklingen borde avvaktas innan det infördes bestämmelser för att motverka oskälig avgiftssättning. uppmanades att följa utvecklingen (prop. 1991/92:113 s. 65 och 66). Utvecklingen efter börsreformen har gått mot nationella faktiska monopol när det gäller de delsegment inom vilka börsverksamhet bedrivs i . En sammanslagning mellan innebär en ytterligare koncentration av den svenska börsverksamheten. De svenska börserna är emellertid utsatta för internationell konkurrens från börser i andra länder. Denna konkurrens kommer förmodligen att tillta . Till detta kommer den potentiella konkurrens som finns från de alternativa handelssystem som finns eller som kan komma att bildas . Det får ankomma på som tillsynsmyndighet att även fortsättningsvis följa utvecklingen på börsområdet och därvid särskilt uppmärksamma om det finns några tendenser till oskälig avgiftssättning. ifrågasätter om det inte, utöver möjligheten att föra civilrättslig talan, bör införas en möjlighet att överklaga beslut av en börs att vägra medlemskap. har därvid hänvisat till att det finns en sådan möjlighet när det gäller beslut att avslå en ansökan om inregistrering av fondpapper eller att avregistrera fondpapper. LBC är uppbyggd på så sätt att den som är missnöjd med ett beslut av en börs kan väcka civilrättslig talan mot börsen vid allmän domstol. För beslut om avslag på en ansökan om inregistrering av fondpapper eller om avregistrering av fondpapper finns en preklusionsregel i 12 kap. 2 § LBC. Bestämmelsen som införts för att tillgodose ett krav som ställs i EG-direktivet 79/279/EEG rörande inregistrering av värdepapper vid en fondbörs innebär att rätten till talan är förlorad om inte en stämningsansökan har getts in till tingsrätten från beslutet. För övriga beslut som en börs meddelar gäller allmänna civil- och processrättsliga regler (se prop. 1991/92:113 s. 211). Regeringen delar inte uppfattning att någon särskild överklagandemöjlighet behöver införas. Den som är missnöjd med ett beslut av en börs kan förutom att begagna sig av möjligheten att väcka talan vid domstol enligt allmänna civil- och processrättsliga regler fästa uppmärksamhet på detta. Även om det i och för sig inte finns någon formell överklagandemöjlighet kan således , i sin egenskap av tillsynsmyndighet, i vissa fall ingripa om ett beslut bygger på felaktiga grunder (se prop. 1991/92:113 s. 138). 9 Inregistrering och notering av finansiella instrument 9.1 Förbud att inregistrera eller notera börsens egna aktier Regeringens förslag: I lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet införs ett uttryckligt förbud för företag som driver börsverksamhet att låta aktier eller andra fondpapper som har getts ut av företaget vara inregistrerade eller noterade vid den egna börsen. Motsvarande förbud skall gälla för notering av fondpapper som har getts ut av företag som driver en auktoriserad marknadsplats. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser emellertid att förutsättningarna för inregistrering eller notering bör vara desamma oavsett om fondpapperen har getts ut av ett företag som driver en börs eller auktoriserad marknadsplats eller av ett moderföretag till börsen eller den auktoriserade marknadsplatsen. Skälen för regeringens förslag: Lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet (LBC) innehåller inte något uttryckligt förbud mot att ett aktiebolag som bedriver börsverksamhet har fondpapper som bolaget har emitterat, exempelvis aktier, inregistrerade eller noterade vid den egna börsen. I förarbetena till lagen uttalades emellertid att det skulle vara uppenbart olämpligt om det börsdrivande bolagets egna aktier fick inregistreras vid börsen, eftersom det bl.a. åligger börsen själv att besluta om avregistrering av aktier och om sanktioner mot bolag som inte iakttar inregistreringsvillkoren (prop. 1991/92:113 s. 95 och 96). Inregistrering eller notering av aktier i ett bolag som bedriver börsverksamhet har flera väsentliga fördelar sett ur bolagets synvinkel. Sådana åtgärder underlättar bolagets kapitalförsörjning och bidrar till en ökad spridning av ägandet. Det finns i detta avseende inte någon anledning att låta andra regler gälla för aktiebolag som bedriver börsverksamhet än för aktiebolag i allmänhet. Utgångspunkten är därför att även ett sådant aktiebolag skall få ha sina aktier inregistrerade eller noterade vid en börs eller annan marknadsplats. Detsamma gäller andra fondpapper som har getts ut av bolaget. När det gäller inregistrering eller notering vid den egna marknadsplatsen är det emellertid annorlunda. För sådana situationer finns de betänkligheter som anfördes i de ovan återgivna motivuttalandena. Dessa uttalanden har också tillämpats i praktiken och det har därför ansetts att ett förbud mot inregistrering eller notering av börsens egna aktier har förelegat. Även om det inte berördes i motiven torde detsamma gälla även andra fondpapper än aktier. Förbudet bör emellertid för klarhetens skull uttryckligen framgå av lagtexten. Det bör också, för den händelse börsverksamheten drivs av en ekonomisk förening, omfatta fondpapper som föreningen har gett ut. Notering av fondpapper kan även ske vid en auktoriserad marknadsplats. Av förtroendeskäl bör det även vara förbjudet för ett företag som driver en auktoriserad marknadsplats att vid denna notera aktier eller andra fondpapper som företaget har gett ut. Till bemötande av invändning kan först konstateras att förslaget endast innebär ett klargörande av ett förbud som gäller . Med utgångspunkt från att förbudet bör finnas kvar skulle synpunkt innebära att ett noteringsförbud införs även för aktier eller andra fondpapper i företag som är moderföretag till en börs. Som beskrivits i avsnitt 4 kan komma att bli ett dotterbolag till . Ett noteringsförbud som omfattar även aktierna i moderbolag till börser skulle därför innebära att OM Gruppen tvingas notera sina aktier vid en utländsk börs, eftersom aktierna är noterade vid Fondbörsen. Mot bakgrund av denna effekt anser regeringen att förtroendeaspekterna bör hanteras på annat sätt. Enligt regeringens uppfattning kan detta ske genom att det införs särskilda krav på hanteringen av disciplinärenden riktade mot moderföretag och andra kvalificerade ägare i en börs (se avsnitt 6). 9.2 Godkännande för notering av optioner och terminer Regeringens förslag: Optioner och terminer får godkännas för notering och handel vid en börs även om det inte förekommer en betydande handel med tillförlitlig kurssättning i den eller de tillgångar som optionen eller terminen grundas på. I sådana fall krävs emellertid att det av ett börs-, emissions- eller erbjudandeprospekt framgår att sådan handel i den underliggande tillgången avses ske från offentliggörandet av prospektet. får medge att optioner och terminer godkänns för notering och handel vid en börs även om kraven inte är uppfyllda enligt huvudregeln. Sådant medgivande får ske om det finns särskilda skäl och om det finns en tillförlitlig prissättning i den underliggande tillgången. Motsvarande skall gälla om optionen eller terminen grundas på ett eller flera index, under förutsättning att dessa index är tillförlitliga. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian finns emellertid inget förslag om att i särskilda fall skall få medge att optioner och terminer godkänns för notering och handel vid en börs. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. OM anser emellertid att de krav som bör ställas på den underliggande tillgången bör bestämmas av genom föreskrifter i stället för att uttryckligen anges i LBC. Skälen för regeringens förslag: () har i en skrivelse till hemställt att det görs en översyn av de bestämmelser i som föreskriver att optioner och terminer får godkännas för notering och handel på en börs bara om det förekommer en betydande handel med tillförlitlig kurssättning i den underliggande tillgången (4 kap. 1 § tredje stycket). OM menar att liknande bestämmelser inte finns i utländska rättsordningar och att det saknas bärande skäl att ha kvar begränsningen. OM anser således att terminer bör få noteras och handlas på en börs även om det underliggande finansiella instrumentet inte är föremål för börshandel. Det OM:s framställning främst synes ta sikte på är terminer som grundar sig på instrument som kommer att börsintroduceras. Om sådana terminer kan handlas vid en börs har detta enligt OM fördelar i form av bättre prisbildningsmekanism, handelsregler och marknadsövervakning. OM pekar på att det nu är tillåtet att bedriva OTC-handel med sådana terminer. Vidare menar OM att det inte finns någon motsvarighet till bestämmelsen i andra rättsordningar. Syftet med den förevarande bestämmelsen är att motverka möjligheterna till otillbörlig kurspåverkan och att främja en tillförlitlig kurssättning på optioner och terminer (se prop. 1990/91:142 s. 145). Bestämmelsen bygger på ett förslag från (). Ett första villkor för att en option eller termin skall få noteras och handlas vid en börs är att det förekommer en betydande handel med tillförlitlig kurssättning i den eller de tillgångar optionen eller terminen grundas på. För fondpapper som är noterade vid en börs ställs i regel krav både vad avser omsättning och ägarspridning. Om den underliggande tillgången för en option eller en termin är ett börsnoterat fondpapper torde bestämmelsens krav normalt vara uppfyllt. När den underliggande tillgången inte är föremål för handel vid en börs bör det ske en prövning av exempelvis likviditeten i fondpapperet och kurssättningen. Som exempel kan nämnas den handel som sker per telefon på den svenska penning- och obligationsmarknaden. Kravet på tillfredsställande handel gäller även när den underliggande tillgången är ett s.k. syntetiskt fondpapper. I sådana fall utgör det underliggande värdet ett konstruerat "fondpapper" som inte överensstämmer exakt med fondpapper som existerar men vars egenskaper t.ex. utgör ett medelvärde av egenskaperna för vissa leveransbara fondpapper. nämnda krav gäller även beträffande optioner och terminer som baserar sig på råvaror, valutor och andra finansiella instrument än fondpapper samt index eller annat liknande värde som baserar sig på sådana tillgångar. Även sådana optioner och terminer måste vara konstruerade så att en tillförlitlig kurssättning kan ske och att möjligheterna till kursmanipulation motverkas. Det måste därför förekomma en betydande handel i den underliggande tillgången. I motiven till bestämmelsen nämns som exempel internationellt gångbara valutor, råolja och kaffe. Vid bedömningen av sådana tillgångar bör utländska erfarenheter av exempelvis handeln med optioner och terminer på råvarubörser kunna vara till vägledning (se prop. 1990/91:142 s. 145 och 146). infördes en straffbestämmelse mot otillbörlig kurspåverkan. Bestämmelsen kriminaliserar vissa förfaranden som syftar till att otillbörligt påverka kursen på finansiella instrument. Genom den nya kriminaliseringen har det således öppnats möjlighet att ingripa mot kursmanipulationer. Detta innebär emellertid inte att det saknas behov av andra bestämmelser som syftar till att förebygga och förhindra sådana otillbörliga förfaranden. De överväganden som ligger till grund för den aktuella bestämmelsen i LBC gäller fortfarande. Bestämmelsen bör därför i princip inte ändras när det gäller underliggande tillgångar för vilka det saknas en betydande handel eller en tillförlitlig kurssättning. OM:s framställning tar emellertid främst sikte på terminer som grundas på finansiella instrument som avses att noteras vid en börs. Det kan exempelvis vara fråga om en nyemission av aktier i ett bolag som redan har sina aktier noterade vid en börs. Det kan också gälla aktier i bolag som är på väg att introduceras på börsen. I nu nämnda fall skulle en möjlighet till börshandel med optioner och terminer som grundas på sådana aktier kunna leda till en säkrare prisbildning på aktierna när börsintroduktionen väl sker. Att tillåta börshandel med sådana optioner och terminer skulle också kunna leda till bättre genomlysning av options- eller terminshandeln. Dessutom skulle denna handel komma att omfattas av börsens regler och vara föremål för marknadsövervakning. Nämnda skäl talar för att optioner och terminer bör få noteras och handlas vid en börs, om den underliggande tillgången kommer att bli föremål för en betydande handel med tillförlitlig kurssättning. För att inte ge utrymme för kringgåenden måste det, när noteringen av optionen eller terminen sker, på goda grunder kunna antas att sådan handel i den underliggande tillgången verkligen kommer i gång. Det bör därför krävas att det finns ett börs-, emissions- eller erbjudandeprospekt rörande den underliggande tillgången och att det av prospektet framgår att tillgången avses bli föremål för börshandel eller liknande handel. För tydlighetens skull bör lagen ange inom vilken tidsrymd en sådan handel i den underliggande tillgången kan antas komma i gång. En lämplig utgångspunkt för en sådan tidsgräns är offentliggörandet av prospektet. Tidsrymden mellan offentliggörandet av prospektet och den tidpunkt då handeln i den underliggande tillgången uppfyller de grundläggande kraven på omfattning och tillförlitlig kurssättning bör inte överstiga . Bestämmelsen i 4 kap. 1 § tredje stycket LBC anger de grundläggande krav som bör gälla för att optioner och terminer skall få godkännas för notering och handel vid en börs. Utformningen av bestämmelsen kan därför inte anses strida mot LBC:s karaktär av ramlag. Att de grundläggande kraven anges i lag innebär också att tillämpningen av bestämmelsen blir mer förutsebar än om det överlämnas till att ange kraven genom föreskrifter. Att det nu införs ett undantag från huvudregeln för vissa särskilda situationer ändrar inte på denna bedömning. I detta ärende föreslås bl.a. att det skall kunna meddelas närmare föreskrifter om hur marknadsövervakningen vid en börs skall gå till (se avsnitt 7). I sådana föreskrifter finns det möjlighet att ta in särskilda bestämmelser om marknadsövervakningen beträffande de nu avsedda optionerna och terminerna. Den snabba tekniska utvecklingen har bl.a. inneburit att det kontinuerligt skapas nya typer av finansiella instrument. Det kan inte uteslutas att det skulle kunna uppkomma fråga om börshandel med optioner eller terminer där det inte finns någon egentlig handel i den underliggande tillgången. Beroende på omständigheterna skulle det kunna finnas skäl att tillåta börshandel med sådana derivat. Ett grundläggande krav bör emellertid vara att det är möjligt att förstå relationen mellan priset på den underliggande tillgången och priset på derivatinstrumentet. Kurssättningen bör alltså vara tillförlitlig även i dessa fall. Det kan tilläggas att vissa grundkrav på hur ett finansiellt instrument skall vara konstruerat för att få handlas på värdepappersmarknaden finns i 1 kap. 2 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. I bestämmelsen föreskrivs att handel med finansiella instrument skall bedrivas så, att allmänhetens förtroende för värdepappersmarknaden upprätthålls och enskildas kapitalinsatser inte otillbörligen äventyras. Mot nu nämnd bakgrund anser regeringen att lagstiftningen inte bör hindra en utveckling mot börshandel med nya typer av optioner och terminer i de fall där det kan finnas skäl att tillåta sådan handel. bör emellertid uttryckligen ges inflytande över i vilka fall börshandel skall få ske i dessa fall. Det bör därför införas en bestämmelse som ger inspektionen möjlighet att medge dispens från de krav som enligt huvudregeln gäller för notering och handel av optioner och terminer vid en börs. En förutsättning för sådan handel skall emellertid, liksom , vara att kurssättningen i den underliggande tillgången är tillförlitlig. Det kan också tänkas att ett eller flera index ligger till grund för optionen eller terminen. Även i sådana fall bör börshandel med derivatinstrumentet kunna ske, under förutsättning att indexen är tillförlitliga. 10 Återkallelse av auktorisation eller tillstånd vid för lågt eget kapital 10.1 Börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorganisationer Regeringens förslag: Dolda reserver skall beaktas vid bedömningen av om ett bolags egna kapital är så lågt att dess auktorisation eller tillstånd enligt lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet skall återkallas. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: har i en framställning till anmärkt att bestämmelsen i 11 kap. 7 § första stycket 3 lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet (LBC) om återkallelse av auktorisation eller tillstånd när ett aktiebolags egna kapital blir för lågt är oklar. Inspektionen vill därför att bestämmelsen förtydligas. Enligt den ifrågavarande bestämmelsen i LBC skall en auktorisation eller ett tillstånd som lämnats ett aktiebolag med stöd av den lagen återkallas, om bolagets egna kapital understiger 2/3 av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte har täckts från det att den blev känd för bolaget. Bestämmelser av liknande innebörd fanns tidigare även i 6 kap. 9 § andra stycket lagen (1991:981) om värdepappersrörelse och 7 kap. 16 § bankrörelselagen (1987:617). Dessa bestämmelser är emellertid respektive ersatta av bestämmelser som innebär att ett bolags rörelsetillstånd skall återkallas, om dess kapitalbas understiger det belopp som krävdes när rörelsen påbörjades. menar i sin framställning att det är oklart om den del av ett bolags obeskattade reserver som utgörs av eget kapital skall medräknas eller inte vid bedömningen av om ett tillstånd eller liknande skall återkallas. Enligt inspektionen finns det inte några sakliga skäl för att den del av de obeskattade reserverna som utgörs av eget kapital inte skall få medräknas. I motiven till återkallelsebestämmelsen i LBC hänvisas till att gränsen för tvångslikvidation enligt aktiebolagslagen är (prop. 1991/92:113 s. 208). Hänvisningen till aktiebolagslagen syftar på bestämmelsen i 13 kap. 2 §. Den bestämmelsen innebär att styrelsen ofördröjligen skall upprätta en s.k. kontrollbalansräkning, om det finns skäl att anta att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Beräkningen av det egna kapitalets storlek skall ske med utgångspunkt från en balansräkning som upprättas enligt de huvudregler som finns i bl.a. bokföringslagen (1976:125). I tredje stycket av samma paragraf sägs emellertid att dolda reserver får beaktas inom linjen när storleken av det egna kapitalet skall beräknas. Avsikten med detta undantag är att förhindra att ett bolag tvingas i likvidation när det har dolda reserver av sådan storlek att det i praktiken inte föreligger någon ekonomisk grund för tvångslikvidation. Bestämmelser för aktiebolag om vad en balansräkning skall innehålla finns bl.a. i årsredovisningslagen (1995:1554) och bokföringslagen (1976:125). Enligt 3 kap. 3 § årsredovisningslagen skall balansräkningen upprättas i den uppställningsform som anges i en bilaga till lagen. Av bilagan framgår att eget kapital och obeskattade reserver skall redovisas under två från varandra åtskilda avsnitt. Av 5 kap. 15 § samma lag följer emellertid att tilläggsupplysning skall lämnas om storleken av den latenta skatteskulden. Även enligt 19 § bokföringslagen skall posterna "Eget kapital" och "Obeskattade reserver" redovisas åtskilda. Dessa bestämmelser medger således inte att den del av de obeskattade reserverna som egentligen är eget kapital redovisas under posten "Eget kapital" i den ordinarie balansräkningen. De bestämmelser om återkallelse av tillstånd eller liknande som finns i den finansiella lagstiftningen syftar främst till att skydda investerarnas intressen (se t.ex. prop. 1978/79:9 s. 150). Mot den bakgrunden bör dolda övervärden i företaget få beaktas vid bedömningen av om ett tillstånd eller liknande skall återkallas eller inte. Hänvisningarna i förarbetena till aktiebolagslagens regler om kontrollbalansräkning talar också för att detta var avsikten när återkallelsebestämmelsen i LBC infördes. En justering av lagtexten bör därför vidtas för att klargöra detta. 10.2 Kreditmarknadsbolag förslag: Bestämmelsen om att rörelsetillstånd för kreditmarknadsbolag skall återkallas om bolagets egna kapital understiger 2/3 av det registrerade aktiekapitalet upphävs. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: har i den i föregående avsnitt nämnda framställningen begärt att bestämmelserna om återkallelse av oktroj för bankaktiebolag och av tillstånd för värdepappersbolag och kreditmarknadsbolag ses över. Som nämnts i föregående avsnitt fanns tidigare i 7 kap. 16 § första stycket 6 bankrörelselagen (1987:617) och 6 kap. 9 § andra stycket lagen (1991:981) om värdepappersrörelse bestämmelser om att rörelsetillstånd skulle återkallas om bolagets egna kapital understeg 2/3 av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte täcktes från det den blev känd för bolaget.