prop · GL031D16 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt en undersökning av om behovet av arbetskraft i kommunerna framgår att en betydande förändring i efterfrågan på olika typer av kompetens kommer att uppstå. Enligt undersökningen behöver kommunerna rekrytera mer än 500 000 personer . Krav på en hög utbildningsnivå kommer att ställas på de personer som skall utföra dessa arbeten. Detta innebär att andelen högutbildade kommer att öka på bekostnad av de lågutbildade. Ofta kan det dock röra sig om samma personer som genom vidareutbildning skaffat sig ytterligare kompetens. Enligt () bedömningar (Ura 1996:14) kan antalet nyanställningar totalt sett på arbetsmarknaden komma att uppgå till cirka 980 000, varav cirka 300 000 anmäls till arbetsförmedlingarna. Många av dessa arbeten ställer höga krav på utbildning och kompetens, bl.a. kunskaper i data, ny teknik och goda kunskaper i utländska språk. Ett expansivt område där bristen på arbetskraft är stor är dataområdet. Efterfrågan är mycket stark och väntas fortsätta. Efterfrågan på utbildade inom det tekniska området bedöms också bli fortsatt stor. Det kommer att behövas fler civilingenjörer och högskoleingenjörer inom elektronik och data, systemerare, programmerare m.fl. Undersökningen visar även att behovet av olika lärarkategorier kommer att vara stort (se avsnitt 5.2.4). Utbildningssystemet måste vara flexibelt och kunna anpassas till förändringar i såväl de studerandes efterfrågan på utbildning som till samhällets behov av kompetens. Regeringen förutsätter att utbildningsutbudet vid universitet och högskolor utformas bl.a. utifrån en nära dialog med näringslivet och den offentliga sektorn. Högskolan bör anpassa sitt utbud till utbildningar som efterfrågas på arbetsmarknaden bl.a. inom biovetenskap, informations- och kommunikationsområdet samt språk. Arbetslivets olika krav på kompetenser gör att kombinationsutbildningar, t.ex. mellan språk, teknik och ekonomi ofta ger goda förutsättningar på den kommande arbetsmarknaden för studenterna. Behovet av att öka antalet personer med teknisk och naturvetenskaplig utbildning innebär att dessa utbildningar bör fortsätta att expandera under . Ett problem är dock att rekryteringsbasen är för liten. Ungdomarnas intresse för naturvetenskap och teknik i skolan har varit svagt. Detta problem måste få ytterligare uppmärksamhet och åtgärder vidtas för att bryta denna utveckling, t.ex. fortsatt satsning på basåret, pedagogisk förnyelse m.m. Många högskoleutbildningar har förlängts och antalet studenter med fördjupade kunskaper inom olika ämnesområden på 60- och 80-poängsnivån har ökat. Många studenter skaffar sig längre utbildningar än tidigare, vilket begränsar utrymmet för nybörjare. Den ökade efterfrågan på arbetsmarknaden som skett i takt med att ekonomi har förbättrats kommer att bidra till ett ökat utflöde från högskolan. Antalet personer på arbetsmarknaden med akademisk examen kommer att bli fler och allt mer välutbildade . Fler platser kommer att bli lediga för nybörjare. Utbyggnaden av den högre utbildningen tillsammans med en starkare efterfrågan på arbetsmarknaden kommer att ge betydligt bättre möjligheter för såväl yngre som äldre att studera i högskolan. finns en kö av personer som vill ha en plats i högskolan, men som inte kommer in. Dessa uppskattades till cirka 35 000 . Av dessa beräknades cirka två tredjedelar vara under och de hade inte tidigare läst vid högskolan. En tredjedel hade viss högskoleutbildning . För att bereda fler personer möjlighet att studera i högskolan föreslås en fortsatt utbyggnad. Tidigareläggning av platser Intresset för högre studier är fortsatt mycket stort. Enligt preliminära uppgifter från såväl Verket för högskoleservice (VHS) som universitet och högskolor är antalet behöriga sökande fler än . Många har därför inte kunnat få en plats i högskolan. föreslås ytterligare 15 000 permanenta platser i högskolan. Eftersom så många behöriga sökande inte kunnat erbjudas plats i högskolan föreslår regeringen en tidigareläggning av merparten av de nya permanenta platserna att läggas ut . Kriterierna för fördelning av de permanenta platserna framgår av det följande. Fördelningen av de tidigarelagda platserna, sammanlagt drygt 10 000 helårsstudenter, följer i huvudsak samma kriterier som för de permanenta platserna. Kriterier för fördelning Regeringen föreslog ekonomiska vårproposition (prop. 1996/97:150) att högskolan skulle tillföras resurser motsvarande 15 000 nya permanenta platser (helårsstudenter) respektive utöver den redan pågående utbyggnaden med 15 000 permanenta platser vardera . Fördelningen av nya platser föreslås följa i princip samma kriterier som gällde för . Fördelningen av antalet platser och deras fördelning på olika utbildningsområden grundades på flera faktorer bl.a. studenternas efterfrågan på utbildning vid olika högskolor, näringslivets behov av ökad kompetens inom naturvetenskap och teknik, möjligheten för olika högskolor att ta emot studenter samt en generell prioritering av de mindre och medelstora högskolorna för att bidra till en utveckling av alla regioner i landet. Av olika planeringsunderlag för från universitet och högskolor framgår att den sammanlagda kapaciteten långt överstiger de nu föreslagna nya platserna. De fyra största högskolorna - , , samt har särskilt beaktats, bl.a. för att göra det möjligt för dem att kunna uppfylla kriterierna för benämningen universitet. Utöver ovan nämnda kriterier har också regioner som haft svårigheter i samband med omstruktureringen av näringslivet prioriterats, liksom nya högskolor och de som byggs ut på andra orter. Detta gäller t.ex. /Campus , med högskoleutbildning i bl.a. , och den planerade . tillhör en region som berörts av omstruktureringen av näringsliv och arbetsmarknad. Regeringen har vid fördelningen av de nya platserna beaktat detta, t.ex. vad avser platser till och /. Utvecklingen av distansutbildning (avsnitt 5.2.7) borde ge goda förutsättningar att bedriva utbildning i dessa regioner. Förslag till fördelning av de ytterligare 15 000 permanenta platserna kommer att läggas i den ekonomiska vårpropositionen 1998, då ytterligare analyser av lärosätenas kapacitet och av omvärldssituationen har kunnat göras. Följande fördelning föreslås för de nya permanenta platserna UNIVERSITET/HÖGSKOLA BESLUTAT 1997 FÖRSLAG 1998 BESLUTAT 1999 SUMMA 1997-1999 250 400 250 900 250 400 250 900 350 400 350 1 100 250 400 250 900 500 800 500 1 800 /1 150 700 1 150 3 000 0 100 0 100 Kungl. Tekniska högskolan 400 700 400 1 500 300 600 300 1 200 300 700 300 1 300 550 500 550 1 600 /300 700 300 1 300 500 700 300 1 500 500 500 600 1 600 /500 500 600 1 600 700 500 700 1 900 250 700 250 1 200 350 700 350 1 400 /400 500 600 1 500 800 500 800 2 100 900 500 1 000 2 400 Högskoleutbildning på 250 200 450 900 i 0 10 0 10 i 0 150 0 150 1 800 7001 2 500 4 300 1 200 1 000 1003 2 200 högskola2 1 000 1 400 1 000 3 400 1 500 300 1 500 3 300 Konstnärliga högskolor i 0 40 0 40 250 450 250 950 Stiftelsen 300 500 300 1 100 lantbruksuniversitet4 200 450 200 850 Summa (permanenta platser) 16 000 16 000 16 000 48 000 1. Engångsmedel motsvarande 700 platser. har tilldelats 1000 platser vardera enligt tidigare beslut. Engångsmedel motsvarande 100 platser. Anvisas under UO23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, anslaget G1. Följande fördelning föreslås för de tidigarelagda platserna : UNIVERSITET/HÖGSKOLA FÖRSLAG 1998 326 326 326 326 653 /571 82 Kungl. Tekniska högskolan 571 490 571 408 /286 571 408 /408 408 571 571 /82 408 408 122 245 367 Stiftelsen 408 367 5.2.2 Vårdutbildningar 5.2.2.1 Läkar- och tandläkarutbildningar Regeringens förslag: Antalet examina på läkarutbildningen vid skall öka med tio. Regeringens bedömning: Antalet examina på tandläkarutbildningen bör minska med fem vid vardera Lunds, och samt vid . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Läkarutbildningen Det övergripande målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. För att åstadkomma detta är det nödvändigt att utbildningen för yrken inom hälso- och sjukvården dimensioneras så att det finns tillräckligt med välutbildad personal. Läkarutbildning bedrivs vid sex universitet, , , , och samt vid . Regeringen föreslog i förra årets budgetproposition att en viss fortsatt neddragning skulle ske av läkarutbildningen. De medel som därmed frigjordes skulle användas till andra vårdutbildningar, farmaceutiska utbildningar och biomedicinska utbildningar. som nyexaminerade läkare kan ha svårt att få allmäntjänstgöring rapporteras från de fyra norrlandslänen svårigheter att rekrytera läkare med specialistkompetens. beräknas antalet vakanser uppgå till omkring 200. I rapporten Den framtida efterfrågan på läkare m.m. (Ds 1994:57) redovisas en långsiktig beräkning över tillgång och efterfrågan på läkare. Enligt rapporten är åldersfördelningen inom läkarkåren sådan att pensionsavgångarna successivt kommer att öka och omkring överstiga antalet nyexaminerade. Någon ytterligare neddragning av utbildningen bör därför inte göras. För att möta de särskilda problem som finns i norrlandslänen föreslår regeringen att läkarutbildningen skall öka vid . Regeringen beräknar medel under anslaget B 9. : Grundutbildning för en utökning som motsvarar en ökad examination av tio studenter. har avslutat en utvärdering av läkarutbildningen fram till legitimation. Rapporten visar att grundutbildningen för läkare håller en hög standard i ett internationellt perspektiv. Den svenska läkarutbildningen karaktäriseras av en stark klinisk förankring och en bra samverkan med de lokala sjukvårdsmyndigheterna. Vid alla universiteten pågår ett arbete med förnyelse av utbildnings- och kursplaner för grundutbildningen. utvärdering visar också att grundutbildningen ger en bra förberedelse för den vidareutbildning som allmäntjänstgöringen (AT) utgör och som är ett villkor för att få legitimation som läkare. Emellertid har också framkommit att det finns stora brister när det gäller handledning av AT-läkarna och att det finns behov att skärpa bestämmelserna om AT. Regeringen föreslår därför i propositionen om läkarnas vidareutbildning (prop. 1997/98:5) att landstingen skall ha en lagstadgad skyldighet att anordna allmäntjänstgöring och att handledningen måste förbättras. föreslås en viss neddragning av AT från 21 månader . Tandläkarutbildningen Tandhälsan bland såväl barn och ungdomar som vuxna har förbättrats under en lång följd av år. har tandvården omstrukturerats och andra personalgrupper i tandvården har fått en mer självständig roll gentemot patienten. Detta har inneburit att efterfrågan på tandläkare har minskat. Tandläkarutbildningen bedrivs vid fyra universitet, Lunds, och samt vid . Vid samtliga lärosäten utom vid har tidigare neddragningar av utbildningen ägt rum (prop. 1993/94:150, bil. 8, bet. 1993/94:FiU20, rskr. 1993/94:456). Regeringen bedömer att antalet examina på tandläkarutbildningen bör minska med fem vid vardera Lunds, och samt vid . 5.2.2.2 Ersättning för klinisk utbildning och forskning Bakgrund Staten är huvudman för den grundläggande utbildningen för läkare och tandläkare samt för den forskning och forskarutbildning som bedrivs inom det medicinska och odontologiska området. Landstingen samt vissa kommuner är huvudmän för den offentliga sjukvården och för folktandvården. Den kliniska delen av läkar- och tandläkarutbildningen samt den kliniska forskningen kan endast bedrivas där sjukvård eller tandvård bedrivs. Därför har staten och de berörda landstingen och kommunerna slutit avtal om samverkan som innebär att statlig utbildning och forskning får tillgång till respektive landstings/kommuns sjukvårds- och tandvårdsorganisation samt att dessa vid planering av sjukvården och tandvården skall beakta utbildningens och forskningens behov. Avtal har slutits med sex landsting och med och avseende samarbete om läkarutbildning och medicinsk forskning, samt med i och och avseende samarbete om tandläkarutbildning och odontologisk forskning. Tandläkarutbildningen och den odontologiska forskningen vid och har en egen statlig tandvårdsorganisation som finansieras under resp. anslag. Avtalet som avser läkarutbildningen och den medicinska forskningen slöts och godkändes av i samband med behandlingen av propositionen Om forskning (prop. 1989/90:90, bet. 1989/90:UbU25, rskr. 1989/90:328). Avtalet om tandläkarutbildningen och den odontologiska forskningen slöts och godkändes av regeringen . Båda avtalen gäller tills vidare och har en uppsägningstid . Avtalen innebär att staten ersätter landstingen med ett visst belopp i form av driftsersättningar som kompensation för de kostnader som dessa får genom att utbildning och forskning bedrivs inom landstingens/kommunernas organisation. I en bilaga till respektive avtal bestäms ekonomisk reglering av kostnadsnivåförändringarna samt förändringar som föranleds av förändringar i utbildningens dimensionering och volymförändringar i forskningen. Medlen anvisas till universiteten som direkt överför dessa till den lokala huvudmannen. Avtalen förutsätter att det berörda lärosätet och /kommunen träffar särskilda avtal med lokalt anpassade bestämmelser för samarbetet. har i samband med behandlingen av en motion rörande en översyn av avtal om samarbete om läkarutbildning och forskning framhållit att det är angeläget med en mer rättvis fördelning mellan lärosätena avseende dessa medel samt ett ökat inflytande från lärosätena avseende styrningen av medlen (bet. 1996/97:UbU9). Uppdrag om översyn av avtalen Sedan avtalen ingicks har mål och resultatstyrning samt ett nytt resurstilldelningssystem införts för den statliga högskolan vilket gör väsentliga delar av avtalen obsoleta, bland annat formerna för pris- och löneomräkning och förändringar i ersättningsbeloppen med avseende på volymförändringar. Regeringen har diskuterat frågan med , som företräder de berörda landstingen, och tillkallade en utredare med uppdrag att biträda med att genomföra en översyn och omförhandling av avtal om samarbete om läkarutbildning och forskning m.m. samt om samarbete om tandläkarutbildning och forskning m.m. Beräkning av ersättning för klinisk utbildning och forskning för Ersättningen till vissa landsting respektive kommuner har beräknats enligt gällande avtal. Utgångspunkten för beräkning av ersättningarnas storlek och fördelning mellan landstingen respektive kommunerna är de belopp som enligt de gällande avtalen utgick respektive 1992. Ersättningsbeloppen har räknats med dels den pris- och löneomräkning som tillämpas för grundutbildnings- och forskningsanslag inom hela den statliga högskolan, dels med hänsyn till av beslutade volymförändringar, i enlighet med tidigare styrning av högskolan då fattade beslut om antalet nybörjarplatser. Omräkningar vad gäller volymförändringen utgår från kostnaderna prisläge för en helårsstudent, vilket var för en helårsstudent i läkarutbildningen och för en helårsstudent i tandläkarutbildningen. Även denna ersättning har räknats med tidigare nämnda pris- och löneomräkning. Vid volymförändringar skall enligt avtalen en tredjedel av denna ersättning tillföras respektive dras bort från anslagen . Vid övergången till kalenderbudgetår 1995/96 anvisades dels medel i budgetpropositionen (prop. 1994/95:100, bet. 1994/95:UbU15, rskr. 1994/95:353), dels i vårpropositionen (prop. 1995/96:150, bet. 1995/96:FiU10, rskr. 1995/96:304). Medlen i budgetpropositionen avsåg samt . Medlen i vårpropositionen avsåg . Vid övergången till kalenderbudgetår tillämpade staten samma pris- och löneomräkning för all grundläggande högskoleutbildning, forskning samt ersättningar för klinisk utbildning och forskning. Vid kontakterna med har framkommit att skilda åsikter föreligger avseende avtalets bestämmelser om pris- och löneomräkning. Ersättningen för klinisk utbildning och forskning för är beräknad i enlighet med de gällande avtalen. Den ersättning som respektive lärosäte erhöll under är uppräknad med gällande pris- och löneomräkning om . Därefter har den minskning av volymen på läkar- och tandläkarutbildningen som beslutade om i enlighet med kompletteringspropositionen 1993/94:150 (bil. 8, bet. 1993/94:FiU20, rskr. 1993/94:456) medfört motsvarande neddragning av anslagsposterna. Volymminskningen påverkar anslagsposterna för medicinsk forskning och utbildning till och med och anslagsposterna för odontologisk utbildning och forskning till och med . 5.2.2.3 Apotekarutbildning Bakgrund Regeringen gav i uppdrag dels att utreda om det finns behov av att apotekarutbildning anordnas vid ytterligare en högskola, dels att undersöka möjligheterna att bedriva apotekarutbildning vid . Anledningen till detta uppdrag var framförda krav på fler utbildade apotekare, oaktat den kraftiga utökningen av utbildningen . Det aktuella utbildningsutbudet Apotekarutbildning ges vid . Flera andra utbildningsprogram med läkemedelsindustrin som avnämare har startat . Dessa utbildningar finns såväl inom det farmaceutiska som inom de matematisk- naturvetenskapliga, medicinska och tekniska fakultetsområdena. Vid ges två civilingenjörsutbildningar (180 poäng), där de studerandes framtida arbetsmarknad i viss utsträckning är läkemedelsindustrin. Tekniska högskolan och vid har studenterna vid kemiteknikutbildningen möjlighet att specialisera sig mot läkemedelsteknik. har startat en utbildning till farmacie kandidatexamen som är tänkt att leda till arbete med läkemedelsutveckling i industrin eller på vissa myndigheter. har biomedicinska program (160/180 poäng) utvecklats vid ett antal lärosäten. De biomedicinska utbildningarna skiljer sig från de rent farmaceutiska genom att de inte har en uttalad läkemedelsinriktning. De kombinerar en bred teoretisk och molekylärbiologiskt inriktad naturvetenskaplig bas med medicinska och farmaceutiska ämnen. Det finns utrymme för cirka 270 studenter att påbörja de biomedicinska utbildningarna . Sammanlagt är det ett stort antal studenter som börjar de ovan beskrivna utbildningarna. Många av dessa personer har efter avlagd examen dels en utbildningsprofil som lämpar sig för läkemedelsindustrin, dels behörighet till forskarutbildning vid farmaceutisk fakultet utan omfattande kompletteringar. Utöver dessa är ett stort antal studerande med naturvetenskaplig utbildning av mer utpräglad teoretisk molekylärbiologisk och kemisk inriktning intressanta för läkemedelsindustrin. Framtida behov av apotekarutbildade De slutsatser drar angående den framtida tillgången och det framtida behovet av apotekarutbildade är en sammanvägning av ett framtaget kvantitativt material och ett antal kontakter med företrädare för läkemedelsbolag, myndigheter, fackliga organisationer m.fl. konstaterar att det råder en stor efterfrågan i relation till utbudet vad gäller denna yrkeskategori och att utbudet ökar kraftigt de kommande decennierna. Detta utesluter inte, enligt verket, att det vore lämpligt att ännu fler examineras från apotekarutbildningen. Verket framhåller att det är mycket svårt att dra några slutsatser om hur behovet av apotekarutbildade kommer att utvecklas och följaktligen inte möjligt att dra några slutsatser om hur den framtida balansen mellan tillgång och efterfrågan ser ut. Apotekarutbildning vid ytterligare en högskola framhåller att det kan finnas fler skäl än den totala balansen mellan tillgång och behov av apotekarutbildade för att anordna apotekarutbildning vid ytterligare en högskola. En ökad spridning av utbildningen ökar den geografiska tillgängligheten både för studenter och arbetsgivare. Företrädare för läkemedelsindustrin har framfört att de har svårigheter att rekrytera apotekare, med hänvisning till att utbildningen endast ges vid ett lärosäte. universitet har i skrivelse till presenterat sitt biovetenskapliga program med läkemedelsinriktning samt framfört skäl för att är en lämplig anordnare av apotekarutbildning. har ansökt om rätt att utfärda apotekarexamen, vilket regeringen välkomnar. utredning framgår att det finns förutsättningar att bygga upp en apotekarutbildning vid . har redovisat de goda förutsättningar som redan finns för en uppbyggnad av utbildningen. De kompetenser som inte finns vid kan kompletteras genom samarbete med framför allt Farmaceutiske Højskole men också med . Utbildningen kan påbörjas tidigast . Regeringen har erfarit att avser att ansöka om rätt att utfärda apotekarexamen. 5.2.2.4 Kvalitets- och huvudmannaskapsfrågor inom vårdhögskoleutbildningarna Bakgrund Regeringen föreslog i proposition 1993/94:177 Utbildning och forskning kvalitet och konkurrenskraft att utrymme skulle skapas för alternativa samarbets- och huvudmannaskapsformer för vårdhögskoleutbildningarna. beslutade i enlighet med förslaget (bet. 1993/94:UbU13, rskr. 1993/1994:400). Utskottet framhöll att ett statligt huvudmannaskap för vårdhögskoleutbildningarna skulle vara värdefullt. Särskilt viktigt ansåg utskottet det vara att utbildningen får forskningsanknytning. Frågan har därefter behandlats i kompletteringspropositionen Reviderad finansplan m.m. 1994/95 (prop. 1994/95:150, bet. 1994/95:UbU22, rskr. 1994/95:434) samt i budgetpropositionen för (prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:UbU1, rskr. 1996/97:100). granskar de avtal som slutits mellan högskolor och landsting. Dessa avtal slöts 1995 och avser överenskommelser mellan staten och sju landsting , , , , , och respektive , , , och . bereder beslut angående avtal gällande , , och respektive , och . Samtliga avtal granskas i avsikt att utröna huruvida de är kostnadsneutrala för staten. Granskningen av redan slutna avtal omfattar även en bedömning av förändringen av innehållet i de berörda utbildningarna efter övertagandet. De flesta landsting har visat ett mycket stort intresse för möjligheten att överflytta huvudmannaskapet för vårdhögskoleutbildning till staten. Högre utbildning är en nationell angelägenhet och staten har ett ansvar för att högre utbildning av hög kvalitet ges inom alla samhällssektorer. Staten har vidare ett särskilt ansvar för att bygga upp starka miljöer för forskning och utveckling. Regeringens målsättning är att vårdutbildningarna skall ingå på lika villkor i den nationella universitets- och högskolestrukturen. Omfattande kvalitetsutvecklingsarbete Vård- och omsorgsområdet är en samhällssektor inom vilken stora omvälvningar ägt rum. Stora förändringar har skett inom vården, både genom utvecklade diagnos- och behandlingsmetoder och genom förändrad sjukvårdsstruktur, styrning och organisation. Kommunerna har givits ett allt större ansvar för vård och omsorg. Dessa förändringar har inneburit större krav på många yrkesgrupper inom sektorn. Regeringen anser att det är av stor vikt att dessa grupper får yrkesrelevanta utbildningar av hög kvalitet och konstaterar därför med tillfredsställelse att det pågår ett intensivt kvalitetsutvecklingsarbete inom vårdhögskoleutbildningarna. Regeringen anser även att behovet av kompetensutveckling av personalen inom vård- och omsorgssektorn är av stor betydelse. Regeringens syn på detta redovisas under avsnitt 5.2.6 samt under Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg och Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Enligt regeringens uppfattning kommer ett ökat samarbete mellan vårdhögskolorna och andra delar av högskolan att underlätta en naturlig anknytning till forskarutbildning inom vårdområdet. Detta innebär att de traditionellt kvinnodominerade utbildningarna ges ökade möjligheter till akademisk karriär. Vidare främjas kvaliteten genom ökade möjligheter till större jämställdhet då tillgången till ett ökat utbud vid lärosätena gör det lättare att rekrytera män till utbildningarna inom vård och omsorg. Ett ökat samarbete mellan landsting, kommuner, sjukhus m.fl. skulle underlätta samstämmighet mellan utbildning och krav som ställs från yrkeslivet, liksom en ökad integrering av utbildningarnas teoretiska och praktiska delar. uppdrag Regeringen gav i uppdrag att lämna underlag för beslut om hur en nationell struktur för vårdhögskoleutbildningen bör utformas.