prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — mentbaserade finansiella instrument kan bidra till ökade intäkter för Sammantaget torde således förslaget ha positiva effekter för VPC. För marknadens aktörer främst emittenter och mellanhänder torde de nya förutsättningarna för konkurrens kunna bidra till effektivare kon- toföring och lägre priser. En enskild placerare med endast ett VP-konto betalar inga avgif- ter för de bastjänster som VPC tillhandahåller. förväntas emellertid även i denna del bli begränsade. pappersförvarare i viss mån ges rätt att ta ut avgifter för kontoutdrag tor- de inte leda till några betungande kostnader för enskilda kontohavare. Genom avskaffandet av monopolet och en eventuell avveckling av statens engagemang i VPC kan statens åtagande för kontoföringen ex- empelvis genom de garantier som är ställda till säkerhet för VPC:s verksamhet tas bort. Det legala ramverk som föreslås säkerställer att förtroendet för kontoföringen inte kommer att påverkas. konsekvenser för samhället i stort torde förslaget därför inte leda till. staten kan komma att avveckla vissa garantier utgör en positiv kostnads- har tillsyn över VPC. let tas bort kommer denna tillsyn att ersättas av ett auktorisationsförfa- rande och löpande tillsyn över samtliga centrala värdepappersförvarare. Sannolikt kommer emellertid antalet tillsynsobjekt utöver VPC att bli Monopolets avskaffande torde därför inte i sig leda till något större merarbete för inspektionen. Till detta kommer att inspektionen lyfts av arbetsuppgifter genom att tillståndsprövningen av förvaltare förs över till centrala värdepappersförvarare. Förslaget leder i ett kortare per- spektiv till visst merarbete för inspektionen med att utarbeta nya före- Sammantaget torde de ekonomiska konsekvenserna med avseen- de på inspektionen bli begränsade. Något ökat resursbehov för inspektio- nen bedöms därför inte föreligga. Förslaget innebär att vissa nya överklagandemöjligheter till allmän domstol och förvaltningsdomstol införs. Mot bakgrund av de erfarenheter som finns av liknande bestämmelser inom andra delar av den finansiella lagstiftningen kan detta emellertid inte anses leda till några beaktansvär- da kostnadsökningar för domstolsväsendet. Något ökat resursbehov före- ligger därför inte. &¶RSLAGET AVSEENDE F¶RB¤TTRAD KOSTNADSINFORMATION TILL ANDELS¤GARE I V¤RDEPAPPERSFONDER En individuell beräkning och årlig redovisning av hur kostnaderna för- delas på de enskilda andelsägarna i en värdepappersfond kommer att krä- va ändringar i de datasystem som fondbolagen har. Eftersom köp och försäljning av andelar sker krävs i regel dagliga databearbet- ningar av fondernas andelsägarregister för att kostnaderna skall fördelas på ett korrekt sett. Beroende på vilken typ av datasystem det enskilda fondbolaget har kan systemändringarna således medföra kostnader för fondbolagen. Emellertid torde det huvudsakligen röra sig om initiala kostnader för systemutveckling. Den återkommande kostnaden för informationsläm- nandet består i kostnaden för att processa kundregistret. Denna kostnad torde variera beroende på dels systemens uppbyggnad och fond- bolagets maskinkapacitet, dels antalet fondandelsägare som administreras i systemet. Systemen för informations- och datahantering har utvecklats mycket snabbt . Inget tyder på att utvecklingstakten kom- mer att avta. Mot en sådan bakgrund kan inte det här föreslagna kravet om kostnadsinformation till andelsägarna i värdepappersfonder ses som en isolerad företeelse i utvecklingen av fondbolagens informations- och datasystem. Kostnader för utveckling av datasystem kommer även att uppkomma för och den nya sjunde fondstyrelsen inom Allmänna pensionsfonden. Dessa kostnader finansieras genom att myn- digheten tar ut avgifter på premiepensionsmedlen. Individuell kostnadsinformation för andelägare i värdepappersfonder kommer att innebära en större medvetenhet hos denna kategori av spa- rare. i samband med totalavkastningen på fondandelarna kommer spararen att vara bättre att träffa val avseende både vilka fonder han skall investera i och om värdepappersfonder är den sparform som är den mest kostnadseffektiva. Detta kommer i sin tur att medföra att kraven på fondförvaltarnas effektivitet ökar. 7.1Förslaget till lag om kontoföring av finansiella in- strument I överensstämmelse med vad som är vanligt vid lagstiftning av här aktuellt slag inleds lagen med en beskrivning av dess huvudsakliga tillämpningsområde. I F¶RSTA STYCKET konstateras sålunda att det i lagen finns bestämmelser om kontoföring i avstämningsregister av äganderätt och särskild rätt till sådana aktier och andra finansiella instrument för vilka aktiebrev, skuldebrev eller annan motsvarande skriftlig handling inte har utfärdats samt att lagen också är tillämplig i vissa fall där det finns en skriftlig handling men där det genom förvaring eller på annat sätt har säkerställts att handlingen inte kommer i omlopp. Denna beskrivning utgör en avgränsning av för vilka ändamål avstämningsregister får föras. Av 4 kap. 5 § framgår att endast utländska dokumentbaserade finansiella instrument får bli föremål för kontoföring. Det bör anmärkas att lagen avses vara tillämplig på aktier i avstäm- ningsbolag oberoende av om de är utgivna för allmän omsättning eller inte. Det behövs emellertid inte någon särskild bestämmelse om detta. Den legaldefinition av begreppet finansiellt instrument som finns i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument innebär näm- ligen att aktier alltid är att anse som finansiella instrument (se dock prop. 1997/98:40 s. 93 och 155). I överensstämmelse med vad som har anförts i den allmänna motive- ringen har termen avstämningsregister behållits liksom termen avstäm- ningsbolag (jfr 2 §) som förekommer i den associationsrättsliga lagstift- ningen. Termerna kommer från begreppet avstämningsförbehåll, som betyder ett i bolagsordningen intaget förbehåll av innebörd att den som på fastställd avstämningsdag är införd i aktieboken (eller i särskild för- teckning avseende vissa panthavare m.fl.) skall anses behörig att ta emot utdelning och nya aktier vid fondemission samt att utöva aktieägares fö- reträdesrätt att delta i emission (3 kap. 8 § aktiebolagslagen). På motsva- rande sätt gäller i fråga om skuldförbindelser att den som på fastställd avstämningsdag är registrerad på ett konto i avstämningsregistret som ägare skall anses vara berättigad att ta emot betalningen (se vidare för- fattningskommentaren till 6 kap. 6 §). Lagen gäller inte bara kontoföring av äganderätt till finansiella instru- ment utan också av särskild rätt till sådana instrument. Med särskild rätt avses i första hand panträtt. I ANDRA STYCKET introduceras termen central värdepappersförvarare. Av samma stycke framgår att det är som auktoriserar centrala värdepappersförvarare. Avstämningsregister får föras endast för de ändamål som anges i första stycket. I paragrafen anges vilka företag som kan ges auktorisation som central värdepappersförvarare. De närmare förutsättningarna för auktorisation framgår av 2 kap. I paragrafen finns definitioner av vissa begrepp som förekommer i lagen. Med emittent avses i lagen utfärdaren eller utgivaren av ett finansiellt instrument. För tydlighetens skull sägs i fråga om aktier att det är aktie- bolaget som är att anse som emittent. Detta gäller både i fråga om redan utgivna aktier och beträffande nyemissioner. Skulle det bolag som gett ut aktier efter fusion ha uppgått i ett annat bolag, skall självfallet det bolaget betraktas som emittent. På motsvarande sätt gäller att när skuldförbindel- ser har getts ut, det är utgivaren gäldenären som är emittent. Begrep- pen kvalificerat innehav och koncern motsvarar de begrepp som från finns i 1 kap. 4 § 11 och 12 lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet (se prop. 1997/98:71, bet. 1997/98:FiU21, rskr. 1997/98:203). KAP !UKTORISATION AV CENTRALA V¤RDEPAPPERSF¶RVARARE I paragrafen anges de grundläggande krav som ställs på centrala värde- pappersförvarare. Kraven har utförligt behandlats i avsnitt 4.3.2. Säker- hetskravet innebär bl.a. att de tekniska system värdepappersförvararen använder t.ex. data- och kommunikationssystem är driftsäkra och att denne vidtagit tillräckliga åtgärder till förebyggande av dataintrång och andra obehöriga förfaranden. I kravet på säkerhet ligger också att värde- pappersförvararen organiserar verksamheten på ett sådant sätt att det inte uppstår någon juridisk tveksamhet om de registreringar som sker. En värdepappersförvarares registreringssystem och regelverk, inklusive eventuella anslutningsavtal, skall således uppfylla högt ställda krav. Kra- vet på effektivitet innebär bl.a. att registreringar skall ske snabbt. Paragraferna motsvarar i allt väsentligt de krav som enligt 2 kap. 2, 4 7 §§ och 4 kap. 6 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet och beträffande 2 kap. 2 § med beaktande av de ändringar som föreslås i införs i den lagen gäller för auktorisation som börs. En skillnad finns dock i 4 §, där kapitalkravet för centrala värdepappersför- varare som är aktiebolag satts i relation till det bundna egna kapitalet i stället för till aktiekapitalet. Ändringen har skett efter påpekande av &I NANSINSPEKTIONEN i dess remissvar. Enligt inspektionen är det numera sällsynt att ett bolags aktiekapital ligger till grund för den bedömning som bör ske. De förutsättningar som gäller för att ett utländskt företag skall kunna få auktorisation som central värdepappersförvarare motsvarar i allt väsent- ligt de som i motsvarande situation gäller för börsverksamhet (jfr prop. 1991/92:113 s. 177 och 178). Bestämmelserna har behandlats närmare i avsnitt 4.3.2. I paragrafen finns bestämmelser om vilken annan verksamhet en central värdepappersförvarare får bedriva. &¶RSTA STYCKET innebär att börs- och clearingverksamhet utan särskilt tillstånd får bedrivas parallellt med verksamheten som central värdepappersförvarare. har som regel nära samband med varandra. Som exempel kan nämnas att VPC har auktorisation som clearingorganisation vid sidan av den verksamhet som bedrivs med stöd av aktiekontolagen. Bankverksamhet och bedrivande av värdepappersrörelse anses inte ha ett sådant nära samband utan kräver särskilt tillstånd enligt ANDRA STYCKET. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 4.3.2. KAP +ONTOF¶RANDE INSTITUT OCH F¶RVALTARREGISTRERING Paragraferna motsvarar närmast bestämmelserna i 3 kap. aktiekontolagen (1989:827). Vissa justeringar har dock gjorts med anledning av att cent- rala värdepappersförvarare själva skall få avgöra om de vill tillämpa en ordning med kontoförande institut eller inte. De nya bestämmelserna har utformats på huvudsakligen samma sätt som motsvarande bestämmelser för börs- och clearingmedlemmar (se 3 kap. respektive 8 kap. 610 §§ lagen [1992:543] om börs- och clearingverksamhet). vad som gäller enligt aktiekontolagen finns inte något krav på att ett av de kontoförande instituten skall vara dotterbolag till den centrala värde- Utöver de aktörer som kan bli kontoförande institut har lagts till utländska centralbanker. Bildandet av den europeiska valuta- unionen (EMU) och införandet av en gemensam valuta kan förväntas leda till ett ökat intresse för centralbanker inom EU att direkt kunna delta i verksamheten hos centrala värdepappersförvarare inom unionen. vidgningen syftar således till att göra detta möjligt i . Bestämmelserna har behandlats närmare i avsnitt 4.5. Paragraferna motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 8 kap. aktiekontola- Enligt aktiekontolagen meddelas emellertid tillstånd som förvaltare Enligt 7 § är det i stället den centrala värdepap- persförvararen som skall ge förvaltare rätt att i stället för ägaren av de finansiella instrumenten antecknas i avstämningsregister och föras in i aktieboken för avstämningsbolag (jfr 3 kap. 10 § andra stycket aktiebo- lagslagen [1975:1385]). De juridiska personer som skall kunna få rätt att vara förvaltare är desamma som de som får bli kontoförande institut för Om en juridisk person uppfyller förutsättningarna för att vara kontoförande institut bör som regel medgivande som förvaltare ges, om den juridiska personen begär det och om denne uppfyller de generella krav som ställs på förvaltare enligt de regler som tillämpas av den cent- Ändringen innebär att förvaltare kommer att stå i avtalsförhållande till centrala värdepappersförvarare. centrala värdepappersförvarare ställa krav på bl.a. teknisk anpassning hos förvaltare och att dessa följer de krav som gäller för bl.a. insiderrapporte- ring och uppgiftsskyldighet till skattemyndighet (se t.ex. prop. 1995/96:50 s. 106). Bestämmelserna har behandlats närmare i avsnitt 4.6.13. &¶RSTA TREDJE STYCKENA motsvarar 8 kap. 8 § aktiekontolagen om skyldig- het för förvaltare att lämna uppgifter till VPC om aktieägare som har sina får med stöd av FJ¤RDE STYCKET meddela undantag från uppgiftsskyldigheten, om det finns särskilda skäl. pensmöjlighet liksom bestämmelsen i övrigt har behandlats i avsnitt Som exempel på särskilda skäl kan nämnas att uppgiftsskyldighe- ten hindrar ett angeläget samarbete med en utländsk central värdepap- KAP !VST¤MNINGSREGISTER OCH AVST¤MNINGSKONTON I redaktionellt hänseende har samtliga bestämmelser om registrering av finansiella instrument sammanförts i detta kapitel (jfr 2 och 9 kap. aktie- Bestämmelserna har i huvudsak behandlats i avsnitt 4.4. &¶RSTA STYCKET motsvarar närmast 2 kap. 1 § andra stycket aktiekontola- gen, dock med vissa avvikelser. Eftersom lagen avses vara generellt till- lämplig för finansiella instrument talas i lagen inte längre om "aktiekonto" utan om "avstämningskonto" eller när missförstånd inte kan uppstå enbart "konto". Det är avstämningskontona som utgör inne- hållet i registret. I anslutning till att registret förs skall också i enlighet med vad som närmare framgår av 5 kap. 1 § varje anmälan om något för- hållande som skall framgå av avstämningsregistret registreras med angi- vande av tidpunkt för registreringen. Den i aktiekontolagen förekom- mande termen daglig journal har utgått eftersom den uppfattats som I F¶RSTA STYCKETS första mening anges att aktier i avstämningsbolag skall vara registrerade i avstämningsregister. Detta är alltså fortfarande ett ob- ligatorium för avstämningsbolag. Någon kontraheringsplikt för en central värdepappersförvarare föreligger emellertid inte. Ett aktiebolag som vill anta avstämningsförbehåll måste träffa avtal med en central värdepap- persförvarare för att avstämningsförbehållet skall kunna realiseras (se avsnitt 4.3.3 och 4.3.4). I andra meningen av första stycket anges för tydlighetens skull att akti- er i svenska bolag som inte är avstämningsbolag inte får registreras i ett avstämningsregister. Skälet är att en sådan registrering skulle skapa osä- kerhet vad avser rättsverkningarna av en registrering. !NDRA STYCKET motsvarar 1 kap. 2 § andra stycket aktiekontolagen. Förevarande paragraf motsvarar i huvudsak 9 kap. 1 § aktiekontolagen. Enligt andra meningen skall i princip lagens bestämmelser om skuld- förbindelser tillämpas även på andra finansiella instrument än svenska aktier. Detta skall tillämpas bl.a. vid kontoföring av sådana instrument som nämns i 9 kap. 1 § andra stycket aktiekontolagen. Regeln överens- stämmer med gällande rätt. Det bör i detta sammanhang erinras om att nuvarande system är uppbyggt för registrering av sådana instrument som i fysisk form utgör löpande innehavarpapper. När en generell möjlighet att registrera finansiella instrument infördes betonades det att registrering borde kunna ske även av sådana instrument som inte är löpande i sin grundform men som utan svårighet kan inordnas i ett system avsett för löpande instrument, varvid andelar i värdepappersfonder angavs som ex- empel (prop. 1993/94:232 s. 12). För finansiella instrument som över huvud taget inte har någon löpande karaktär t.ex. vissa former av deri- vat fyller en reglering av här aktuellt slag inte någon funktion. I F¶RSTA STYCKET slås fast att det är emittenten som bestämmer vilken cen- tral värdepappersförvarare han vill vända sig till och att registreringen sker på grundval av ett avtal mellan emittenten och värdepappersförvara- ren (se avsnitt 4.3.3 och 4.3.4). En central värdepappersförvarare kan av ett eller annat skäl ha anledning att ställa sig tveksam till fortsatt regis- terföring av en viss emittents finansiella instrument. Denna situation bör lämpligen regleras i avtalet mellan emittenten och den centrala värdepap- persförvararen. Även förutsättningarna för en uppsägning från emitten- tens sida bör givetvis behandlas i detta avtal (se vidare 4 kap. 15 §). Ett undantag måste emellertid göras för fall då instrument är utfärdade i ett annat land och samarbete etableras mellan en utländsk värdepap- persförvarare och en svensk central värdepappersförvarare. let, får således registrering också ske enligt avtal mellan den centrala vär- depappersförvararen och företag som i det andra landet har motsvarande De finansiella instrumenten skall i överensstämmelse med flera internationella rekommendationer på området ha avskilts för kontoföring genom den svenska centrala värdepappersförvararen. En särskild situation uppkommer om det är den centrala värdepap- persförvararen själv som har antagit avstämningsförbehåll och önskar registrera aktierna i bolaget. Föreskriften att registrering skall ske enligt avtal mellan emittenten och värdepappersförvararen får självfallet inte uppfattas så bokstavligt att den skulle förhindra exempelvis att aktierna i VPC kontoförs av VPC eller att aktierna i kontoförs av bolaget självt, om nämnda bolag påbörjar verksamhet inom det lag- reglerade kontoförande systemet. Att belasta lagtexten med en särskild regel för fall av detta slag har inte ansetts nödvändigt. !NDRA STYCKET innehåller ett förbud mot att registera samma finansiella instrument på avstämningskonto hos fler än en svensk central värdepap- Någon möjlighet för en svensk central värdepappersförva- rare att avskilja finansiella instrument för kontoföring av annan svensk central värdepappersförvarare föreligger således inte. Ett aktiebolag måste anlita samma centrala värdepappersförvarare för all registrering som avser aktier och sådana till aktier kopplade rättigheter som avses i 2 § andra stycket. Någon motsvarande restriktion gäller inte med avseende på konvertibla skuldebrev eller andra skuldförbindelser. &¶RSTA STYCKET motsvarar i huvudsak 1 kap. 3 § aktiekontolagen. lighetens skull har lagts till att om ett skuldebrev eller någon motsvaran- de handling har utfärdats för ett registrerat instrument, handlingen inte gäller som förbindelse. Detta torde även vara den nuvarande lagens me- ning, trots att frågan har lämnats öppen i lagtexten. !NDRA och TREDJE STYCKENA återgår i huvudsak på förslag (SOU 1993:114 s. 217 och 280) och har utförligt behandlats i För att öka möjligheterna till samarbete med andra länders värdepappersförvarare skall förbudet mot skriftliga bevis inte tillämpas i fråga om finansiella instrument utfärdade i annat land än . rande skall alltså vara platsen för utfärdandet och inte huruvida emitten- ten är svensk juridisk person eller ej. I enlighet med förslag föreskrivs vidare som hu- vudregel att aktiebrev, skuldebrev eller annat skriftligt bevis som utfär- dats för ett sådant instrument som avses i andra stycket skall vara inläm- nat för förvaring hos den centrala värdepappersförvararen eller för detta företags räkning, innan registrering i avstämningsregister får ske och så länge som denna registrering pågår. En sådan ordning är dock uppenbar- ligen inte genomförbar om det endast existerar ett enda aktiebrev som förvaras i det ansvariga utländska institutets valv och registrering utom- lands sker med avseende på andelar i detta aktiebrev, något som är van- Det har därför öppnats möjlighet att på annat sätt säkerställa att den skriftliga handlingen inte kommer i omlopp. En förutsättning för kontoföring av utländska immobiliserade finansi- ella instrument är givetvis att kontoföring av sådana instrument är tillåten enligt lagstiftningen i det land där de finansiella instrumenten har getts ut. Detta har inte ansetts behöva anges uttryckligen i lagtexten. mer på den centrala värdepappersförvararen att noga pröva de legala för- utsättningarna innan medgivande lämnas till kontoföring i dessa fall. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt 510 §§ lagen (1989:828) om införande av aktiekontolagen (1989:827). framgår att en central värdepappersförvarare kan uppdra åt kontoförande institut att utföra de i 613 §§ angivna åtgärderna. på en permanent ordning som bl.a. skall tillämpas när ett bolag blir av- I enlighet med ,AGR¥DETS förslag har därför bestämmel- serna tagits in i själva lagen i stället för i övergångsbestämmelserna. (Jfr 4 kap. 7 § i lagrådsremissens förslag). I paragrafen regleras den situationen att finansiella instrument skall upp- höra att vara registrerade i avstämningsregister. En i praktiken tänkbar situation är att ett avstämningsförbehåll återtas, t.ex. därför att företaget har blivit uppköpt och kommit att utgöra ett helägt dotterbolag till ett Att ett sådant återtagande är möjligt att göra under förut- sättning av panthavarnas samtycke följer uttryckligen av 3 kap. 8 § sista Den centrala värdepappersförvararen blir då skyldig att överlämna avstämningsregistret till emittenten, som beroende på omständigheterna kan välja mellan att utfärda aktiebrev eller t.ex. i den berörda situationen att det endast finns en aktieägare avstå från detta enligt den möjlighet som aktiebolagslagen erbjuder. En annan tänkbar situation kan vara att emittenten önskar byta central Den tidigare värdepappersförvararen blir då skyl- dig att sörja för att avstämningsregistret överlämnas till den värdepap- persförvarare som emittenten har utsett. Som angetts i avsnitt 4.3.3 kan det självfallet vara förenat med tekniska problem att ombesörja detta i sådan form att kontoföringen kan fortsätta, men det är från konkurrenssynpunkt ett starkt önskemål att de centrala värdepappersför- vararna bedriver ett utvecklingsarbete så att ett byte kan ske snabbt. av central värdepappersförvarare är dock en för de enskilda placerarna ingripande åtgärd och förenat med vissa svårigheter. bör därför vid behov meddela särskilda föreskrifter till stöd för tillämp- Detta kan ske med stöd av 21 §. Ytterligare ett skäl till att registreringen i avstämningsregister upphör kan vara att ett avtal med en utländsk värdepappersförvarare upphör att Den svenska centrala värdepappersförvararen måste givetvis då säkerställa att alla registrerade behåller sina rättigheter vid överlämnandet av avstämningsregistrets innehåll till den utländska värdepappersförvara- (Jfr 4 kap. 811 §§ i lagrådsremissens förslag). De föreslagna bestämmelserna motsvarar i huvudsak 2 kap. aktiekontola- gen med den avvikelsen att bestämmelserna om aktier har förts samman med motsvarande föreskrifter rörande andra finansiella instrument som finns i 9 kap. aktiekontolagen. I 19 § anges vilka kompletterande uppgifter som skall finnas på ett av- stämningskonto för skuldförbindelser. Av 3 § följer att bestämmelsen skall tillämpas även för andra finansiella instrument än svenska aktier. Utländska aktier omfattas således av bestämmelsen. Kravet på att skuld- förbindelsernas nominella belopp skall anges gäller i sådana fall givetvis inte utländska aktier som har getts ut utan nominellt belopp. I 19 § har dessutom gjorts vissa mindre justeringar i förhållande till motsvarande bestämmelse i aktiekontolagen. Bland annat har kravet på att lånevillkoren för skuldförbindelser skall anges i ett avstämningsregis- ter tagits bort. (Jfr 4 kap. 6 § i lagrådsremissens förslag). I ett kontobaserat system krävs det att ett konto öppnas för den som för- värvar finansiella instrument. Det har inte ansetts försvarligt att ens teo- retiskt öppna ett utrymme för en ordning som skulle innebära att ett för- värv inte kan göras gällande i det fallet att den aktuella centrala värde-