prop · GL0397 · 1998-01-01 00:00:00 — Registret bör slutligen också enligt vad regeringen närmare föreskriver få användas för att till enskild lämna uppgift som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. 9.2 innehåll Regeringens förslag: skall innehålla uppgifter om den som har fyllt och som är skäligen misstänkt antingen för något brott mot eller för något annat brott för vilket svårare straff än böter är föreskrivet. Uppgifter skall också föras in om den som är skäligen misstänkt för ett motsvarande brott utomlands, om frågan om lagföring för brottet skall avgöras i . Registret skall vidare innehålla uppgifter om den mot vilken det har inletts talan om förvandling av böter och om den som begärts utlämnad för brott. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i anser att frågan under vilka omständigheter uppgifter skall tas in i registret bör övervägas ytterligare. i län menar att registrering i belastnings- och misstankeregistret av unga som fyllt bör övervägas, i vart fall vad avser allvarlig brottslighet. Skälen för regeringens förslag Enligt 6 § polisregisterkungörelsen får i polisregister tas in uppgift om den som är misstänkt för brott om det är nödvändigt för att polisen skall kunna förebygga och upptäcka brott samt fullgöra sina uppgifter i övrigt och det dessutom är av särskild betydelse för brottsspaning. Med stöd av denna bestämmelse registreras i person- och belastningsregistret uppgifter enligt den s.k. personbladsrutinen. Enligt föreskrifter och allmänna råd för personbladsrutinen (FAP 441-2) åligger det lokal polismyndighet, och i vissa fall tull- och åklagarmyndighet, att upprätta ett personblad (personblad 1), om den som har fyllt är skäligen misstänkt för brott mot , brott mot lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, brott mot narkotikastrafflagen (1968.64), valutaförordningen (1959:264) och brott mot andra lagar eller författningar då för brottet är stadgat svårare straff än böter eller disciplinstraff. I föreskrifterna görs undantag från registreringen bl.a. för vissa brott mot och trafikbrottslagen. Sedan åklagaren har fattat beslut i åtalsfrågan upprättas ytterligare ett personblad, personblad 2. Även detta sänds till . Uppgifter från personbladen registreras i person- och belastningsregistret. Utgångspunkten för de förslag regeringen nu lägger fram är enligt riktlinjepropositionen (prop. 1994/95:144 s. 22) att ersätta den registrering av uppgifter som enligt personbladsrutinen sker i person- och belastningsregistret. Brott mot och andra brott för vilket svårare straff än böter är föreskrivet Såvitt gäller brott begångna i delar regeringen utredningens bedömning, som också godtagits av remissinstanserna, att brott enligt alltid skall registreras och att andra brott för vilka svårare straff än böter är föreskrivet skall registreras. Detta innebär en viss förenkling i förhållande till gällande rätt. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, bör, som utredningen föreslagit, få föreskriva att registreringen skall begränsas. I en förordning i anslutning till lagen kan då undantag göras för de mer bagatellartade brott som inte bör registreras. i län anser att registrering av unga som fyllt bör övervägas, i vart fall vad avser allvarlig brottslighet. pekar på att en sådan åtgärd skulle ge ökat stöd åt den förebyggande närpolisverksamheten. Enligt 3 § polislagen (1984:387) åligger det allmänt sett polisen att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. skall alltså underrättas om en polisutredning rörande ett barn. Den brottslighet som ett enskilt barn misstänks för kommer därför som regel att registreras i barnets akt hos . Med anledning härav anser regeringen att det är tveksamt om det finns något behov av att registrera minderåriga. Mot detta talar också hänsynen till den unges integritet. Regeringen anser således inte att det finns inte tillräckligt starka skäl för att motivera att barn som inte är straffmyndiga registreras på samma sätt som vuxna personer. Någon registrering av ungdomar bör därför inte ske. Misstankar om brott begångna i utlandet I misstankeregistret bör det framför allt tas in uppgifter som har betydelse för samordning av pågående brottsutredningar mot en och samma person. Regeringen delar dock utredningens bedömning att det under vissa förhållanden kan finnas skäl att registrera uppgifter också om brott begångna i utlandet, nämligen om lagföring skall vidtas i . I sådana fall bör uppgifter antecknas på samma villkor som avses gälla för brott begångna i . Uppgifterna bör föras in i registret oberoende av om sådan åtalsprövning som föreskrivs i 2 kap 5 § har företagits eller ej. Det bör vara tillräckligt att frågan om var personen skall lagföras skall avgöras i , naturligtvis under den grundläggande förutsättningen att det föreligger skäliga misstankar mot personen i fråga. Talan om förvandling av böter Uppgift om att åklagaren inlett utredning i mål om förvandling om böter antecknas i person- och belastningsregistret enligt 6 § polisregister- kungörelsen. Sådana uppgifter antecknas däremot inte enligt personbladsrutinen. I riktlinjepropositionen föreslogs att talan om förvandling av böter borde antecknas. Något som föranleder regeringen till annan bedömning i detta lagstiftningsärende har inte framkommit. Med anledning härav och då remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran föreslår regeringen - i likhet med utredningen - att uppgift om att åklagaren har inlett talan om förvandling av böter skall antecknas i misstankeregistret. Begäran om utlämning för brott Personblad skall enligt anvisningar upprättas inte bara då någon är skäligen misstänkt för brott, utan också då någon begärs utlämnad för brott. Enligt utredningen antecknas dock inte uppgifter av det här slaget i person- och belastningsregistret (slutbetänkandet s. 186). Av 11 § första stycket lagen (1957:668) om utlämning för brott framgår att förundersökning och åtal utgör hinder mot utlämning för brott i främmande stat. En motsvarande bestämmelse finns i 6 § första stycket lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Enligt denna bestämmelse hindras utlämning dock endast om det är fråga om brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver. Regeringen delar utredningens bedömning att det bör framgå av misstankeregistret om utlämning begärts. 9.3 Utlämnande av uppgifter Regeringens förslag: I lagen införs bestämmelser om att de myndigheter för vars räkning registret förs oavsett sekretess skall ha rätt till uppgifter ur registret. Uppgifter ur registret skall vidare i viss utsträckning kunna lämnas till myndigheter och organisationer utomlands. Behovs- och proportionalitetsprincipen skall gälla när en myndighet begär uppgifter ur misstankeregistret. Utredningens förslag: Utredningen föreslår inga särskilda bestämmelser om utlämnande av uppgifter till de myndigheter för vars räkning registret förs. I övrigt överensstämmer utredningens förslag i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissopinionen anser att en uttrycklig bestämmelse som ger domstolarna samt vissa andra myndigheter rätt till utdrag behövs och att 14 kap 3 § sekretesslagen (1980:100) inte är tillräcklig. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 6.1 föreslagit att den absoluta sekretessen för uppgifter i polisregister skall avskaffas utom såvitt avser belastningsregistret. Förslaget innebär också att reglerna i 14 kap. sekretesslagen görs tillämpliga. Den registrerade kommer därför om det kan ske utan skada för polisens arbete med att förebygga eller beivra brott att kunna få ut uppgifter om sig själv med stöd av 14 kap. 4 § sekretesslagen. Det innebär vidare att det inte krävs några särskilda regler om utlämnande av uppgifter till Justitiekanslern, och Datainspektionen. Dessa myndigheter har rätt att med stöd av bestämmelserna i 14 kap 1 och 2 §§ sekretesslagen (1980:100) få ut uppgifter från registret. En uppgift ur misstankeregistret får vidare, enligt 14 kap. 3 § sekretesslagen, lämnas till en annan myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Detta gäller dock inte om utlämnandet strider mot lag eller förordning eller föreskrift som har meddelats med stöd av personuppgiftslagen. Bestämmelser om utlämnande av uppgifter till domstol, allmän åklagare, polismyndighet, eller tullmyndighet skulle därför i de flesta fall inte behövas. Många remissinstanser har dock föreslagit att lagen ändå bör innehålla särskilda bestämmelser om att uppgifter skall få lämnas ut till de myndigheter för vilkas räkning registret förs. Remissinstanserna anser inte att dessa myndigheter skall behöva förlita sig på en sekretessprövning enligt 14 kap. 3 § sekretesslagen. Regeringen delar denna bedömning. Regeringen anser därför att det bör införas särskilda bestämmelser om att uppgifter får lämnas ut till polis, tull, åklagarmyndighet och allmän domstol. Även om den absoluta sekretessen avskaffas behövs det vissa bestämmelser om att uppgifter oavsett sekretess får lämnas ut. Det gäller uppgifter till annan enskild än den registrerade, uppgifter till utlandet och uppgifter för att framställa rättsstatistiken. Dessa bestämmelser bör motsvara vad som gäller om utlämnande av uppgifter enligt polis- och kriminalregisterlagstiftningen. Det innebär att det i detta avseende behövs motsvarande bestämmelser som beträffande belastningsregistret (se avsnitt 8.3.3, 8.3.4 och 8.3.5.). Till skillnad från vad som föreslås gälla enligt lagen om belastningsregister bör uppgifter från misstankeregistret dock inte få lämnas till utländsk domstol. I avsnitt 8.3.1 har föreslagits att en behovs- och proportionalitets- principen skall gälla när en myndighet begär uppgifter ur belastningsregistret. En motsvarande princip bör föras in i lagen om misstankeregister. 9.4 Gallring Regeringens förslag: Uppgifter i misstankeregistret skall gallras om en förundersökning har avslutats utan att åtal har väckts med anledning av misstanken, om åtal har lagts ned eller om dom eller beslut har vunnit laga kraft. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med utredningens. Har den misstänkte frikänts skall dock uppgiften om misstanken gallras först när domen vunnit laga kraft. Riksåklagaren anser att uppgift om misstanke som lett till dom inte bör gallras förrän domen vunnit laga kraft. En förutsättning för att skall acceptera förslaget till totalgallring av misstankeregistret är att de uppgifter som överlämnas till är av sådan kvalitet och mängd att de ändamål som anges i arkivlagen tillgodoses. Skälen för regeringens förslag: Enligt 14 § polisregisterkungörelsen skall uppgifter utgå ur person- och belastningsregistret bl.a. om misstanke som antecknats inte längre föreligger, om framställning om utlämning för brott inte har bifallits eller när den registrerade har fyllt , allt under förutsättning att det kan ske med hänsyn till registrets tekniska beskaffenhet. I riktlinjepropositionen angavs att utgångspunkten skulle vara att uppgifterna i misstankeregistret skall gallras när misstanken har prövats, t.ex. genom att förundersökningen har avslutats utan att åtal har väckts, åtalet har lagts ned eller saken har prövats av domstol. Vi har inte nu skäl att göra någon annan bedömning. I avsnitt 8.4 har vi föreslagit att en uppgift ur belastningsregistret bör gallras vid frikännande dom. Uppgifterna bör därför, trots att det innebär en viss dubbelregistrering, stå kvar i misstankeregistret tills domen eller beslutet vunnit laga kraft. Uppgift om utfärdande av strafföreläggande bör finnas kvar så länge godkännande från den misstänkte saknas. Om den misstänkte godkänner föreläggandet, bör uppgiften på samma sätt som i fråga om fällande dom utgå ur misstankeregistret och i stället föras över till belastningsregistret. Samma gallringsregler bör gälla för uppgift om talan om förvandling av böter. Uppgift om begäran om utlämning om brott bör gallras om begäran inte har bifallits. För det fall att utlämning beviljas bör uppgiften i misstankeregistret stå kvar till dess att beslutet om utlämning har verkställts. Vad slutligen gäller frågan om undantag från gallring för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål hänvisas till avsnitt 8.4. om belastningsregister. 9.5 Rättelse och sanktioner Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter och om skadestånd skall gälla för behandling av uppgifter i misstankeregistret. En hänvisning till personuppgiftslagens regler om rättelse och skadestånd görs. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ifrågasätter att styrelsen skall vara ensam personuppgiftsansvarig. förordar att den myndighet som för in uppgifterna i registret även skall vara ansvarig för felaktiga uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om rättelser av felaktiga uppgifter och om skadestånd. Dessa bestämmelser bör gälla även för behandling av personuppgifter i misstankeregistret. Såsom förslaget till personuppgiftslag är utformat måste en hänvisning göras till personuppgiftslagens bestämmelser om skadestånd och rättelse. kommer, precis som belastningsregistret, i stor utsträckning att förses med uppgifter från andra myndigheter än . Av samma skäl som anförts beträffande behandlingen av uppgifter i belastningsregistret (avsnitt 8.5) anser regeringen att skall vara ensam personuppgiftsansvarig. 10 Polisdatalagen 10.1 Tillämpningsområde 10.1.1 Polisdatalagen kompletterar personuppgiftslagen Regeringens förslag: Polisregisterlagen ersätts med en ny lag, polisdatalagen. Den nya lagen skall bygga på den föreslagna personuppgiftslagen och endast innehålla de särbestämmelser som är nödvändiga för polisens verksamhet. Utredningens förslag: Överensstämmer i med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser godtar förslaget i sak eller lämnar det utan erinran. Flera remissinstanser har dock synpunkter på den lagtekniska lösningen och förordar att de regler i personuppgiftslagen som skall gälla för polisen skall arbetas in i den nya lagen så att den blir fullständig. ombudsmän () anser inte att den lagtekniska lösning som valts kan läggas till grund för lagstiftning. JO förordar att registerbegreppet undviks och hela regleringen av personuppgifter på polisområdet samlas i en lag. Riksåklagaren anser att personuppgiftslagen överhuvudtaget inte bör göras gällande inom straffrättens område. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.2 har propositionen med förslag till en ny datalag - personuppgiftslagen - behandlats. Personuppgiftslagen är, liksom den nuvarande datalagen, tänkt att vara generellt tillämplig och omfatta även sådant som faller utanför EG-rätten. I propositionen (prop 1997/98:44, s. 41) redogör vi för vår uppfattning att det traditionella svenska systemet med särregler i särskilda registerförfattningar är att föredra framför generella undantag från den nya lagen. Det skulle naturligtvis vara möjligt att upprepa personuppgiftslagens bestämmelser i den nya lagen och i de övriga registerförfattningar som måste anpassas till personuppgiftslagens bestämmelser. Ett sådant system skulle dock bli väldigt tungrott. Regeringen anser därför att man bör undvika en dubbelreglering. Däremot är det naturligtvis viktigt att behovet av särreglering noga övervägs och att registerlagstiftningen görs så tydlig att det inte råder någon tvekan om vilka regler i personuppgiftslagen som gäller trots särregleringen. Regeringen anser således sammanfattningsvis att den nya lagen bör bygga på personuppgiftslagen och endast innehålla de särbestämmelser som är nödvändiga för polisens verksamhet. Den nya lagen kommer främst att gälla för automatiserad behandling av personuppgifter. Vissa bestämmelser kommer dock även att gälla för behandling. Utredningen har föreslagit att lagen skall heta lag om polisens behandling av personuppgifter m.m. (polisdatalag). Eftersom lagen främst kommer att gälla för automatiserad behandling av personuppgifter och dessutom innehålla bestämmelser om traditionella datoriserade register anser regeringen att lagen bör benämnas polisdatalagen. 10.1.2 Begrepp som används Regeringens förslag: De begrepp som används har samma betydelse som i personuppgiftslagen. Detta skall uttryckligen framgå av lagtexten. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock inte föreslagit någon uttrycklig bestämmelse om det. Remissinstanserna: Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I förslaget till personuppgiftslag definieras vissa uttryck och begrepp som används i lagen. Eftersom polisdatalagen skall bygga på personuppgiftslagen bör begreppen ges samma innebörd. För tydlighetens skull bör detta framgå av lagtexten. Det finns ingen anledning att i detta lagstiftningsärende gå in på begreppen. I stället hänvisas till definitionen i 3 § i förslaget till personuppgiftslag (prop. 1997/98:44). 10.1.3 Polisverksamhet som lagen skall tillämpas på Regeringens förslag: Den nya lagen skall gälla vid behandling av personuppgifter i polisens verksamhet för att 1. förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, 2. övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när något sådant har inträffat eller 3. bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock även föreslagit en bestämmelse om att lagen inte skall gälla vid insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning eller kameraövervakning. Remissinstanserna: Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller, som nämnts, generella bestämmelser för behandling av personuppgifter. Syftet med den lag vi nu föreslår är att den skall innehålla de särbestämmelser som är nödvändiga för polisverksamheten. Den nya lagen skall därför självfallet gälla för den del av polisens verksamhet som består i att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt förebygga, förhindra eller utreda brott. Dessa delar omfattas inte heller av EG:s dataskyddsdirektiv och avvikande bestämmelser kan därför meddelas utan att det står i strid med direktivet. Utredningen har däremot inte ansett att den nya lagen bör tillämpas i samband med handläggning av polismyndighetsärenden, i polisens hjälpande verksamhet eller för polisens interna administration. Remissinstanserna har inte haft någon annan uppfattning. Regeringen, som inte kan se att några särregler skulle behövas på dessa områden, delar utredningens bedömning att den nya lagen skall tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som företas för att polisen skall kunna 1. förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, 2. övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav, samt ingripa när sådana har inträffat eller 3. bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Utredningen har undantagit insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning eller kameraövervakning från lagens tillämpningsområde. Utredningen har motiverat det med att det är osäkert vad som i EG:s dataskyddsdirektiv avses med automatiserad behandling av personuppgifter och att det inte ankommer på utredningen att lösa eventuella konflikter mellan personuppgiftslagen och t.ex. rättegångs- balkens regler. Regeringen anser inte att det finns något skäl till ett sådant undantag. Polisdatalagen kommer nämligen inte att innehålla några särregler beträffande själva insamlingen av uppgifter. Det betyder att personuppgiftslagen är tillämplig på insamlingen av uppgifter. Eftersom det finns särskilda bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning i samt om hemlig kameraöver- vakning i lagen (1990:484) om övervakningskameror och i lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning kommer dessa att gälla framför personuppgiftlagens bestämmelser (jfr 2 § personuppgiftslagen). 10.2 Behandling av personuppgifter Regeringens förslag: En särreglering i förhållande till personuppgifts- lagen behövs beträffande behandling av uppgifter om etniskt ursprung, politiska eller religiösa åsikter m.m. samt av uppgifter av underrättelse- karaktär och kvarstående brottsmisstankar. Särskilda bestämmelser om register behövs även i fortsättningen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i framhåller att det av utredningens resonemang inte framgår om persondatalagen hindrar att personuppgifter inhämtade och automatiskt behandlade inom en förundersökning, får behandlas automatiskt inom ramen för t.ex. en särskild undersökning. Övriga remissinstanser lämnar förslaget utan erinran. Bakgrund: Personuppgiftslagen skall gälla för all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. Den skall därutöver gälla för vissa register. Personuppgiftslagen innehåller vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter. Personuppgifter skall enligt dessa behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. Uppgifter får samlas in endast för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och får inte sedan behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ursprungliga. Behandling av personuppgifter för historiska, vetenskapliga eller statistiska ändamål skall dock aldrig anses oförenliga med de ursprungliga ändamålen. De personuppgifter som behandlas skall vidare vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet. Fler uppgifter än som är nödvändiga med hänsyn till ändamålet skall inte få behandlas. Vidare skall personuppgifter som behandlas vara riktiga och aktuella. Alla rimliga åtgärder skall vidtas för att rätta, blockera eller utplåna felaktiga eller ofullständiga uppgifter. Personuppgifter skall inte heller få bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen. För historiska, vetenskapliga eller statistiska ändamål skall dock personuppgifter få bevaras . (9 § personuppgiftslagen). Personuppgiftslagen innehåller vidare en uppräkning av när behandlingen av personuppgifter är tillåten. Personuppgifter får behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller när behandlingen är nödvändig för att fullgöra ett avtal med den registrerade, för att på den registrerades begäran vidta åtgärder innan ett avtal träffas, för att den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet, för att skydda vitala intressen för den registrerade, för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse, för att den personuppgiftsansvarige eller en tredje man till vilken personuppgifter lämnas skall kunna utföra en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning, eller för ändamål som rör ett berättigat intresse hos den personuppgiftsansvarige eller hos sådana tredje män till vilken personuppgifterna lämnas ut när detta intresse väger tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten. Behandling av särskilt känsliga uppgifter skall i princip vara förbjudet. Från förbudet finns dock flera undantag. Med känsliga uppgifter avses personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Det skall vidare vara förbjudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihets- berövanden. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får föreskriva undantag från förbudet. Skälen för regeringens förslag Personuppgiftslagens krav på behandling av uppgifter bör gälla