prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — kunde lösas på annat sätt än genom en disciplinnämnd (se prop. 1996/97:71 s. 54). Som Aktiespararna anfört skulle det kunna finnas vissa fördelar med ett gemensamt externt organ. Ett sådant organ skulle kunna bidra till praxisbildning och på så sätt medverka till förutsebarhet och likabehand- ling av rättighetsinnehavare till de finansiella instrument som är föremål Mot bakgrund av erfarenheterna från Aktiekontonämn- dens verksamhet finns det till skillnad från verksamheten hos den dis- ciplinkommitté som finns inrättad hos emellertid anledning anta att nämnden skulle komma att pröva endast ett begränsat Det kan därför starkt ifrågasättas om det är motiverat att behålla kravet på att det skall finnas en aktiekontonämnd. faktum att försiktighet bör iakttas vid tillskapandet av nya nämnder och organ med domstolsliknande uppgifter är det ytterst tveksamt om det av kostnadsskäl är försvarbart att behålla ett sådant krav. Från dessa utgångspunkter anser regeringen att lagbestämmelserna om bör tas bort. Reglerna bör i stället kunna ersättas av en allmän bestämmelse om att centrala värdepappersförvarare skall ha en ändamålsenlig organisation för hantering av ersättningskrav från allmän- Det ingår i tillsyn över centrala värdepap- persförvarare att pröva om verksamheten är organiserad på ett sådant sätt att eventuella ersättningskrav kan hanteras på ett godtagbart sätt. hindrar en bestämmelse av nu nämnt slag inte att det skapas ett särskilt organ för prövning av ersättningsanspråk. Det är emellertid en fråga för respektive central värdepappersförvarare att avgöra på vilket sätt ersätt- ningsanspråk skall hanteras. 2EGERINGENS F¶RSLAG Centrala värdepappersförvarare skall före ut- gången av januari lämna kontohavare besked om kontots ställning föregående år. I övrigt skall regeringen el- ler, efter vidaredelegation, meddela närmare före- skrifter om uppgiftsskyldigheten. Sådana uppgifter som centrala värdepappersförvarare skall lämna självmant skall lämnas avgiftsfritt. I övrigt får centrala värdepappers- förvarare träffa avtal med kontohavare och andra som har rätt att få uppgifter om ersättning för uppgiftslämnandet. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Enligt promemorians förslag skall emellertid centrala värdepap- persförvarare avgiftsfritt lämna uppgifter även när dessa har begärts av 2EMISSINSTANSERNA Flera remissinstanser tillstyrker förslaget. +AM MARR¤TTEN I '¶TEBORG anser emellertid att skyldigheten att lämna uppgif- ter en gång bör finnas kvar och dessutom framgå av lagtexten. 60# menar att skyldigheten för centrala värdepappersförvarare att kost- nadsfritt lämna information till kontohavare bör tas bort, eftersom en så- dan skyldighet bl.a. utgör en konkurrensnackdel för svenska centrala vär- depappersförvarare. 3VENSKA &ONDHANDLAREF¶RENINGEN 3VENSKA "ANKF¶ RENINGEN 3TOCKHOLMS (ANDELSKAMMARE och 3VERIGES )NDUSTRIF¶RBUND delar i princip denna uppfattning. &INANSINSPEKTIONEN är av delvis samma uppfattning, och menar att avgiftsfriheten skall begränsas till de fall där uppgiftsskyldighet föreligger enligt de föreskrifter inspektionen medde- lar. Enligt $ATAINSPEKTIONEN kommer bestämmelserna i personuppgiftsla- gen (1998:000) att utgöra hinder mot att ges före- skriftsrätt beträffande underrättelseskyldigheten. Datainspektionen anser därför att uppgiftsskyldigheten bör regleras direkt i lagen om kontoföring med finansiella instrument. 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG Enligt aktiekontolagen har VPC en långt gående informationsskyldighet gentemot kontohavare. Detta moti- verades i princippropositionen med att det borde vara ett oeftergivligt krav att kontohavare har fullständig insyn i uppgifterna på det egna kon- tot (prop. 1987/88:108 s. 44). Uppgiftsskyldigheten utformades därför på så sätt att VPC dels skulle informera kontohavare vid varje förändring som skedde på kontot, dels en gång lämna besked om ställningen på kontot och som huvudregel de förändringar som skett . Vi- dare skulle VPC på begäran lämna uppgifter till kontohavare om kontots innehåll. Vid de ändringar i aktiekontolagen som gjordes skedde en viss lindring i VPC:s uppgiftsskyldighet. Ändringarna innebar främst att VPC i den årliga kontosammanställningen skall lämna uppgift om de transak- tioner som registrerats endast om kontohavaren begär det. Vi- dare ändrades bestämmelserna så att det blev möjligt att samordna utsän- dandet av ändringsmeddelanden och på så sätt minska antalet meddelan- den avseende en och samma registreringsåtgärd. Enligt motiven till änd- ringarna bör en kontohavare alltid få meddelanden vid förändringar på hans konto i den mån hans rätt berörs. Vidare ansågs det vara både lämp- ligt och praktiskt, inte minst av deklarationsskäl, att årsbesked sänds till kontohavare (prop. 1995/96:50 s. 118). Både VPC och OM har framhållit att det vid övergången till en ny ord- ning är ett starkt önskemål att minska antalet underrättelser som en cen- tral värdepappersförvarare måste sända ut. De förändringar som efter förslag av genomfördes har inte bedömts vara tillräckliga. Rätten till insyn på det egna kontot betonades som nämnts starkt i prin- cippropositionen om övergång till ett kontobaserat system. Clearingut- redningen framhöll att det i ett dokumentlöst system för den enskilde kontohavaren är av väsentlig vikt att denne har möjlighet att själv över- blicka och handha sina rättigheter. För att så skall kunna ske krävs att kontohavaren får aktuell information om vilket innehåll hans konto har och således fortlöpande erhåller uppgifter om förändringar på hans konto. Endast på detta sätt kan ju en värdepappersägare i ett dokumentlöst sys- tem fortlöpande kontrollera vad som sker på hans konto och med hans värdepapper. Även med beaktande av dessa uttalanden som regeringen i huvudsak ansluter sig till finns det skäl att något begränsa underrättelseflödet. gäller enligt 5 kap. 1 § första stycket aktiekontolagen att, när en registreringsåtgärd har verkställts, VPC utan dröjsmål skall underrätta alla som är registrerade på kontot, i den mån de berörs av åtgärden. Det torde i fråga om aktier vara svårt att helt undvara en ordning som innebär att den som registreras som ägare eller panthavare måste få besked om detta; registreringen fyller ju samma funktion som när handlingen över- lämnas i ett dokumentbaserat system. Det torde däremot inte vara nöd- vändigt att kontohavaren får en underrättelse varje gång det sker en för- ändring på kontot. Det finns t.ex. inte några sådana krav på underrättelser vid den registrering som sker hos förvaltare eller hos fondbolag. Att även överlåtaren får en underrättelse om att finansiella instrument har förts bort från kontot fyller närmast den funktionen att eventuella fel snabbare kan upptäckas, men möjligen kan åtminstone för vissa fall un- derrättelseskyldigheten i detta avseende begränsas eller helt tas bort. Till detta kommer att det är tänkbart att en blivande konkurrent till VPC startar en verksamhet avseende exempelvis aktiefondsandelar eller de- rivatinstrument som är så organiserad att information finns tillgänglig för kontohavarna dygnet runt via internetuppkoppling eller på annat mot- svarande sätt. VPC har dessutom utvecklat en sådan funktionalitet som har tagits i bruk. Mot bakgrund av nu nämnda omständigheter finns det även med be- aktande av de överväganden som ligger bakom nuvarande bestämmelser anledning att överväga om inte aktiekontolagens bestämmelser delvis kan ersättas med att regeringen eller, efter vidaredelegation, Finansin- spektionen ges rätt att meddela föreskrifter i dessa frågor. Det kan emel- lertid ifrågasättas hur en sådan lösning skulle förhålla sig till bestämmel- serna i personuppgiftslagen (1998:204). finns allmänna bestämmelser om information till regist- rerade i samband med förande av personregister i 10 § datalagen (1973:289). Bestämmelsen innebär i huvudsak att uppgifter skall lämnas endast på begäran från den registrerade. I och med att datalagen ersätts av personuppgiftslagen kommer uppgiftsskyldighe- ten att utvidgas väsentligt. De nya bestämmelserna innebär att informa- tion som huvudregel skall lämnas självmant av den som är att betrakta som personuppgiftsansvarig. I vissa fall gäller emellertid viss lindring i informationsskyldigheten, nämligen om ett uppgiftslämnande skulle vara omöjligt eller innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Uppgifter behöver inte heller lämnas om det finns bestämmelser om registrerandet eller utlämnandet av personuppgifter i en annan lag eller någon annan författning. Vidare är den personuppgiftsansvarige skyldig att till var och en som begär det en gång gratis lämna besked om huruvida per- sonuppgifter som rör den sökande behandlas eller inte. Slutligen gäller undantag från uppgiftsskyldigheten om sekretess gäller för uppgifterna (2327 §§). Personuppgiftslagen är subsidiär till annan lagstiftning. Om det i en annan lag eller i en förordning finns bestämmelser som avviker från per- sonuppgiftslagen skall således de bestämmelserna gälla (2 §). Enligt mo- tiven tar däremot föreskrifter som myndigheter utfärdat inte över be- stämmelserna i personuppgiftslagen (prop. 1997/98:44 s. 115). Bestäm- melserna om uppgiftsskyldighet i aktiekontolagen, eller den nya lagen om kontoföring av finansiella instrument, innebär att motsvarande be- stämmelser i personuppgiftslagen frångås. Det får emellertid sägas vara tveksamt om det mot bakgrund av nu nämnda motivuttalanden är möjligt att genom delegation helt överlåta till regeringen eller, efter vidaredele- gation, att meddela föreskrifter om uppgiftsskyldig- heten. Någon motsvarighet till aktiekontolagens bestämmelser om informa- tion till kontohavare finns inte för företag som fått tillstånd som förvalta- re. har emellertid meddelat föreskrifter om den in- formation som värdepappersinstitut skall lämna till sina kunder (1997:36). Enligt dessa skall ett värdepappersinstitut regelbundet, företrä- desvis varje kvartal men minst varje halvår, till depåkunder skicka kon- toutdrag som utvisar kundens innehav av finansiella instrument och pen- ningmedel. Institutet kan emellertid avtala med kunden om att upp- giftslämnandet skall ske på annat sätt (8 §). Enligt regeringens uppfattning bör den grundläggande principen att en central värdepappersförvarare en gång skall lämna uppgift om kontoinnehåll föras över till den nya lagen. I övrigt bör det överlämnas till regeringen eller, efter vidaredelegation, att före- skriva i vilken omfattning en central värdepappersförvarare självmant skall lämna uppgifter. Denna lösning kan inte anses strida mot reglering- en i personuppgiftslagen. Om ges möjlighet att med- dela föreskrifter uppnås den fördelen att bestämmelserna kan anpassas på ett smidigt sätt allt eftersom utvecklingen ger anledning till det. skrifterna behöver inte bara ta sikte på när och hur ofta uppgifter skall lämnas utan också på vilket sätt så skall ske. via exempelvis internet kan exempelvis leda till att uppgifterna bör få lämnas den vägen, under förutsättning att det kan ske på ett säkert sätt. En annan minst lika viktig fråga är om en central värdepappersförvara- re skall ha rätt att ta ut avgifter för de uppgifter som lämnas. kontolagen infördes tog VPC inte ut några avgifter för sina tjänster till de kunder som var direktregistrerade (se prop. 1987/88:108 s. 47). aktiekontolagen kom denna princip att lagfästas utan närmare kommentar Det kan framhållas att någon motsvarande skyldighet att lämna uppgifter utan kostnad inte finns för t.ex. värdepappersinstitut som har tillstånd som förvaltare. Frånsett det faktum att nuvarande skyldighet att lämna uppgifter utan avgift utgör en konkurrensnackdel för VPC får den anses utgöra en på- taglig ekonomisk belastning för bolaget. VPC har i sitt remissvar uppgett att enbart portokostnaderna för de utskick som gjordes Någon motsvarighet till bestämmelsen finns inte i de övriga nordiska rättsordningarna och detsamma torde gälla i flertalet andra länder. Som exempel kan nämnas att i den som be- gärt ett kontoutdrag själv skall stå för kostnaderna för detta, såvida inte utdraget varit nödvändigt för att undersöka om Verdipapirsentralen eller någon som sentralen svarar för har begått något fel. de krav i den nya lagen skulle således kunna ha en viss negativ inverkan på konkurrensförutsättningarna för svenska centrala värdepappersförva- rare i förhållande till förvaltare och utländska värdepappersförvarare. Dessutom finns det fog för att anse att nuvarande i princip oinskränkta skyldighet att kostnadsfritt lämna kontoinformation är oskälig. En rimlig avvägning mellan den enskildes intresse av att kunna bevaka sina rättigheter och centrala värdepappersförvarares intresse av att kunna bedriva en kostnadseffektiv verksamhet anser regeringen vara att begrän- sa skyldigheten att kostnadsfritt lämna uppgifter i förhållande till vad Centrala värdepappersförvarare bör således även enligt den nya lagen vara skyldiga att utan avgift lämna sådana upp- gifter som enligt lag skall lämnas självmant. Detta gäller dels de årsvisa beskeden om kontoinnehåll, dels de uppgifter som enligt Finansinspek- tionens föreskrifter skall sändas ut med viss regelbundenhet eller i sär- skilt angivna fall. Vad däremot gäller sådana utskrifter som begärs av en kontohavare bör centrala värdepappersförvarare vara oförhindrade att träffa avtal om avgifter. Några orimliga kostnader för den enskilde torde detta inte leda till. Det får förutsättas att de centrala värdepappersförva- rarna utnyttjar den nu öppnade möjligheten till att få kostnadstäckning för sina tjänster och inte för att generera vinst i verksamheten. tionen bör som tillsynsmyndighet bevaka att några oskäliga avgifter inte 2EGERINGENS F¶RSLAG Den nya lagen träder i kraft . Beslut om auktorisation som central värdepappersförvarare skall kun- na meddelas innan lagen trätt i kraft. () ges rätt att fullgöra verksamhet som central värdepappers- förvarare till dess auktorisation meddelats, under förutsättning att an- sökan om auktorisation har lämnats in till innan lagen trätt i kraft. Aktiekontolagen, promulgationslagen till aktiekon- tolagen och lagen (1987:829) om upphävs. Förvaltartillstånd som meddelats enligt äldre bestämmelser skall gälla även efter ikraftträdandet till dess VPC prövat en ansökan om medgivande som förvaltare, dock längst till . Personuppgiftslagen (1998:204) skall gälla även vid sådan behand- ling av personuppgifter som påbörjats före . 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag, med den skillnaden att det i promemorian föreslås att den nya lagen skall träda i kraft . I promemorian föreslås inga övergångsbestämmelser beträffande personuppgiftslagen. 2EMISSINSTANSERNA $ATAINSPEKTIONEN anser att det bör klargöras om datalagens eller personuppgiftslagens bestämmelser skall tillämpas om behandling av personuppgifter påbörjats före . 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG Den nya lagen föranleder inte några ändringar av rutinerna hos VPC eller andra organ på marknaden eller för enskilda placerare som är av den omfattningen att det föreligger något hinder mot att den träder i kraft . Då det är angeläget att en ny reglering kan träda i kraft föreslås att detta sker nämnda dag. Förslaget bygger på att VPC får auktorisation som central värdepap- persförvarare, och det skulle därför kunna övervägas att bland över- gångsbestämmelserna ta in en särskild regel om att VPC skall anses ha erhållit auktorisation. Sådana lösningar har förekommit i liknande sam- manhang (se t.ex. ikraftträdandebestämmelserna till lagen [1974:191] om bevakningsföretag; enligt den lagen skulle bevakningsföretag vars bo- lagsordning godkänts av regeringen dvs. i det fallet ABAB anses ha erhållit auktorisation enligt lagen). Övergångsregler av detta slag före- kom emellertid inte vare sig när auktorisationskrav infördes för börser eller när tillståndskrav infördes för clearingverksamhet. Regeringen av- står därför från att föreslå en sådan regel. Däremot föreslås en föreskrift om att beslut om auktorisation skall kunna meddelas före ikraftträdandet liksom en regel om att VPC under en övergångstid utan auktorisation får fullgöra den verksamhet som ankommer på central värdepappersförvara- re. Det bör emellertid krävas att VPC ansöker om auktorisation innan lagen träder i kraft. Om en ansökan getts in bör VPC få fortsätta med sin verksamhet som värdepappersförvarare till dess ansökan har prövats slutligt. Det bör också finnas en övergångsbestämmelse för att underlätta över- gången från systemet med tillstånd från att vara för- valtare till den nya ordningen där centrala värdepappersförvarare i stället lämnar medgivande till förvaltarregistrering. ändring gjordes avseende prövningen av kontoförande institut innebär den nya ordningen att antagningen, kontrollen, och övervakning- en samt regleringen av ansvarsförhållandena kommer att behöva regleras på ett nytt sätt. Vidare bör i vart fall VPC och de nuvarande förvaltarna ges att anpassa bl.a. organisation och rutiner till de förändringar som ändringarna ger upphov till (jfr prop. 1995/96:50 s. 77 och 78). Aktiekontolagen och dess promulgationslag samt lagen (1987:829) om bör upphävas i samband med Av allmänna principer följer att bestämmelserna i pro- mulgationslagen såvitt avser övergången till aktiekontolagens reglering på de bolag som var avstämningsbolag när den lagen trädde i kraft lik- väl fortfarande kommer att gälla. Detsamma gäller i fråga om bolag som blivit avstämningsbolag efter aktiekontolagens ikraftträdande och skuld- förbindelser eller andra finansiella instrument som därefter har demateri- Det bör dock uttryckligen föreskrivas att överklagandebestäm- melserna i de upphörda lagarna skall tillämpas vid överklagande av be- slut som meddelats med stöd av någon av dessa lagar. Bestämmelser måste även meddelas med avseende dels på fall då ak- tiebolag efter ikraftträdandet av den nu föreslagna lagen övergår till att bli avstämningsbolag, dels på situationer då redan emitterade skuldför- bindelser eller andra finansiella instrument skall dematerialiseras. regler föreslås i detta hänseende gälla som de som finns intagna i 5 10 §§ promulgationslagen till aktiekontolagen. DET påpekat bör dessa regler dock tas in i själva lagen i stället för i över- Personuppgiftslagen (1998:204) träder i kraft . Enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till den lagen skall, i fråga om behandling av personuppgifter som påbörjats före ikraftträdandet, bestämmelserna i datalagen (1973:289) i stället tillämpas. skall gälla vid behandling som utförs för ett visst bestämt ändamål om behandling för ändamålet påbörjats innan personuppgiftslagen trädde i En stor del av den behandling av personuppgifter som sker i av- stämningsregister hos VPC kan således komma att omfattas av bestäm- melserna i datalagen. Detta kan medföra svårigheter för både enskilda och företag att överblicka vilka regler som gäller. Det bör därför förord- nas att personuppgiftslagen skall gälla även när personuppgifter börjat behandlas i ett avstämningsregister innan den lagen träder i kraft. Kostnadsinformation till andelsägare i 5.1Gällande reglering av kostnadsuttaget i värdepappersfonder och spararnas rätt till information Bestämmelser om värdepappersfonder finns i lagen (1990:1114) om vär- depappersfonder. Lagregleringen kompletteras av föreskrifter som Finan- sinspektionen meddelat med stöd av regeringens bemyndigande (föreskrifter om värdepappersfonder, FFFS 1997:11). Av bestämmelserna framgår att en värdepappersfond skall förvaltas av ett aktiebolag som fått tillstånd att utöva fondverksamhet (fondbolag) och att tillgångarna skall förvaras av en bank eller annat kreditinstitut (förvaringsinstitut). Fond- bolaget investerar medlen i fondpapper och andra finansiella tillgångar inom de ramar som anges i lagen, föreskrifter och fondbestämmelserna för fonden. Tillgångarna i fonden ägs av de som tillskjutit kapital till fonden (andelsägarna). Fondbolaget och förvaringsinstitutet tar ut ersättning av andelsägarna för sin befattning med fonden, fondbolaget för dess förvaltning av fonden och omhändertagande av fondtillgångarna. De kostnader som är förknippade med fondsparandet tas ut genom två typer av avgifter; avgifter för försäljning respektive inlösen av andelar och förvaltningsavgifter. Avgifterna för försäljning respektive inlösen av andelar tas ut genom debitering av varje enskild andelsägare vid försälj- ning och inlösen av fondandelar. Avgifterna påverkar således inte storle- ken av den gemensamma fondförmögenheten. Förvaltningsavgifter är avgifter som debiteras den gemensamma fondförmögenheten för att täcka kostnader för förvaltning och förvaring av fonden. Förutom debiteringen av förvaltningsavgifter förekommer det även annat kostnadsuttag ur fon- den (se närmare avsnitt 5.2). Det finns inga bestämmelser i lag om vilka eller hur stora kostnader som får tas ut av fondandelsägarna. Enligt lagen om värdepappersfonder skall det dock i fondbestämmelserna för varje fond anges grunderna för beräkningen av fondbolagets och förvaringsinstitutets ersättning från fonden. Vidare skall anges vilka avgifter som tas ut för försäljning, för- valtning och inlösen av andelar (9 § 7 och 8 lagen om värdepappersfon- der). Syftet med regleringen är att de totala kostnaderna för placering för den enskilde placeraren skall framgå på ett klart och lättfattligt sätt samt att kostnaderna skall kunna jämföras mellan olika fonder (se prop. 1989/90:153 s. 57). I föreskrifter anges att om fondbolaget tar ut av- gifter för försäljning respektive inlösen av andelar skall det i FONDBE ST¤MMELSERNA för fonden anges bl.a. hur sådana avgifter beräknas. gifternas högsta storlek skall anges i procent av fondandelarnas värde. I fondbestämmelserna skall vidare anges den högsta avgift som fondbo- laget får ta ut ur fonden för att täcka kostnaderna för förvaltning och för- Avgiften skall anges som en årlig procentuell andel av fondens värde (5 kap. 6 och 7 §§ i föreskrifterna). !NDELS¤GARNAS R¤TT TILL INFORMATION I lagen om värdepappersfonder finns bestämmelser som har till syfte att säkerställa att andelsägarna får information om bl.a. vilka kostnader fondbolaget tar ut. Bestämmelserna bygger på EG:s direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), det s.k. UCITS-direktivet. I direktivet anges att den som förvaltar en värdepap- persfond skall offentliggöra ett prospekt med information om fonden. Prospektet skall bl.a. innehålla information dels om de avgifter som tas ut direkt av den enskilde andelsägaren, dels om beräkningen av och sättet för utbetalning av ersättningar från fonden till fondbolaget, förvaringsin- stitutet och tredje man. Vidare skall fondbolaget offentliggöra en årsrap- port och en halvårsrapport. I årsrapporten skall det finnas uppgift om bl.a. förvaltningsavgifter, avgifter till förvaringsinstitutet samt andra avgifter och skatter. Den som avser att köpa fondandelar skall innan avtalet ingås erbjudas att gratis få prospektet och den senaste halvårsrapporten. Års- rapporterna och halvårsrapporterna skall finnas tillgängliga för allmän- heten och skall på begäran kostnadsfritt tillställas andelsägarna. UCITS- direktivet anger en gemensam minimistandard beträffande informatio- nen till andelsägarna. Direktivet hindrar inte att medlemsländerna inför bestämmelser som ytterligare förbättrar informationen. UCITS-direktivets regler om prospekt har inarbetats i 2629 §§ lagen om värdepappersfonder och föreskrifter om värde- För varje värdepappersfond skall det således finnas en INFORMATIONSBROSCHYR om fonden och dess verksamhet. utöver fondbestämmelserna innehålla bl.a. uppgift om högsta och gäl- lande storlek, angiven i procent av fondandelarnas värde, på eventuella avgifter för försäljning respektive inlösen av andelar.