prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — 026 bör beträffande svenska aktiebolag endast aktier i avstämningsbo- lag få bli föremål för kontoföring hos en central värdepappersförvarare. ,ANTBRUKARNAS 2IKSF¶RBUND ,2& anser att förlagsandelar i ekonomiska föreningar bör kunna registreras i ett avstämningsregister. 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG Bestämmelserna i aktiekontolagen (1989:827) avser huvudsakligen aktier och ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning. Enligt den lagen skall bestämmelserna om aktier respektive ensidiga skuldförbindelser i tillämpliga delar gälla även för vissa andra särskilt angivna instrument. De överväganden som gjordes vid lagens tillkomst var att endast sådana fordringar och rättig- heter som till en början omfattades av systemet skulle vara sådana vars civilrättsliga status var lagreglerad (prop. 1987/88:108 s. 22). Det ansågs därför lämpligt att det kontobaserade systemet i första hand borde om- fatta sådana rättigheter som då representerades av värdepapper med de civilrättsliga egenskaper som utmärker ett löpande skuldebrev (prop. 1988/89:152 s. 76). Skälet till detta ställningstagande var att de civil- rättsliga verkningar som tidigare följt av innehavet av den fysiska hand- lingen genom införandet av lagen skulle komma att ersättas av registre- ring på konto hos VPC. För att den framtida värdepappershandeln skulle kunna bedrivas på ett effektivt sätt ansågs det emellertid vara viktigt att systemet gjordes så flexibelt att det kunde anpassas till nya instrument, handelstekniker och handelsmönster. Systemet borde därför utformas så att det, förutom att tillgodose nationella krav, inte hindrade en internationalisering av verksamheten (prop. 1987/88:108 s. 23). Möjligheterna att kontoföra finansiella instrument enligt aktiekontola- gen utvidgades . Lagändringen innebar att VPC gavs rätt att besluta att även andra finansiella instrument än de i lagen särskilt upp- räknade skulle få registreras i ett avstämningsregister. I den proposition som låg till grund för utvidgningen hänvisades till att det enligt interna- rekommendationer var en viktig förutsättning för en säker och effektiv avveckling och clearing att ett lands kontosystem kunde registre- ra de finansiella instrument som handlas på landets värdepappersmark- nad. Denna omständighet liksom utvecklingen på den svenska värdepap- persmarknaden ansågs tala för att möjligheterna till registrering av finan- siella instrument borde utvidgas. De nya instrument som efter lagänd- ringen kan komma i fråga för registrering är sådana som i sin grundform inte är löpande men som utan olägenhet kan inordnas i ett system avsett för löpande instrument. Vidare bör instrumentet vara sådant att det är tekniskt förenligt med registreringssystemet (prop. 1993/94:232 s. 7 och 8). Aktiekontolagen tillåter endast kontoföring av s.k. dematerialiserade finansiella instrument. Dematerialisering innebär att det dokumentbase- rade värdepapperet och dess egenskaper ersatts av registrering i ett re- gister. Utomlands är det emellertid vanligt att det existerar ett dokument- baserat instrument, men att detta tagits i förvar på sådant sätt att det sä- kerställts att det inte kommer i omlopp. I realiteten baseras äganderätts- övergångar och liknande även i ett sådant system på registreringsåtgär- Denna ordning kallas för immobilisering. Immobilisering sker enligt vissa rättsordningar genom att ett enda globalt dokumentbaserat in- strument emitteras för att därefter tas i förvar. Rättighetsinnehavarna an- ses i ett sådant system inneha andelar i det förvarstagna instrumentet. I andra rättsordningar emitteras aktier och liknande handlingar på vanligt sätt, varefter de immobiliseras. Även i sådana system konstitueras rättig- hetsövergångarna av registreringsåtgärder i stället för fysiskt överläm- nande av värdepapper. Eftersom aktiekontolagen förutsätter att det inte finns något fysiskt in- strument är det inte möjligt att registrera finansiella in- strument utgivna i länder där lagstiftningen bygger på immobilisering. Som exempel på ett sådant land kan nämnas . Som nämnts ovan uttalades redan i motiven till aktiekontolagen att lagen borde utformas så att den inte hindrar en internationalisering av verksamhet. I efterhand kan konstateras att vilket också framhållits av några remissinstanser ak- tiekontolagens bestämmelser till stor del hindrar att utländska finansiella instrument kontoförs i , eftersom det enligt rättsordningar i andra länder ofta krävs att ett dokumentbaserat finansiellt instrument har getts ut. Immobliseringen är i sådana fall en förutsättning för att kontoföring skall kunna ske i utgivningslandet. Detta påtalades också av Clearingut- redningen, som bl.a. ansåg att det borde ges möjlighet till kontoföring av utländska immobiliserade finansiella instrument som var föremål för handel i (SOU 1993:114 s. 216). Utredningen föreslog därför att utländska finansiella instrument skulle få registreras och immobiliseras i , under förutsättning att utgivaren deponerade instrumenten hos VPC eller i en särskild depå för VPC:s räkning. En sådan lösning skulle emellertid inte lösa de problem som kan uppkomma när ett enda s.k. globalpapper ligger till grund för registreringen. I promemorian görs den bedömningen att det är tveksamt om registrering enligt aktiekontola- gen kan ske i sådana fall. Det föreslås därför att registrering, utöver de fall där det dokumentbaserade instrumentet förvaras av en central värde- pappersförvarare eller för dennes räkning, skall få ske om det på annat sätt säkerställts att den fysiska handlingen inte kommer i omlopp. Frågan om möjligheterna till registrering i de fall där det utfärdats ett globalpapper berördes inte när aktiekontolagens bestämmelser utvidgades så att det blev möjligt att kontoföra bl.a. utländska aktier hos VPC. I det sammanhanget uttalades emellertid att frågan om möjligheterna till kon- toföring av sådana utländska finansiella instrument som har dokument- form i utgivningslandet skulle tas upp i senare sammanhang (prop. 1993/94:232 s. 8). Mot den bakgrunden liksom det faktum att grundprin- ciperna i aktiekontolagen bygger på dematerialisering kan man enligt regeringens uppfattning utgå från att globalpapper inte kan bli föremål för kontoföring enligt aktiekontolagen. Att tillåta kontoföring i av utländska dokumentbaserade finan- siella instrument skulle vara i enlighet med intentionerna bakom aktie- kontolagen. Mot bakgrund av den alltmer tilltagande internationalise- ringen och de samarbetsdiskussioner som pågår mellan börser, clearing- organisationer och centrala värdepappersförvarare i olika länder finns det också ett påtagligt behov av att öppna möjlighet för sådan kontoföring i . Regeringen ansluter sig därför till det förslag som lämnas i pro- memorian när det gäller kontoföring av immobiliserade finansiella in- strument som har getts ut i annat land än i . Naturligtvis bör utan att det uttryckligen behöver anges i lagtexten en förutsättning vara att immobilisering är tillåten enligt lagstiftningen i det land där de finan- siella instrumenten har getts ut och att en kontoföring i kommer att godtas där. Det ankommer på den centrala värdepappersförvararen att noga pröva de legala förutsättningarna innan medgivande lämnas till kontoföring. Om en utländsk emittent väljer att direktregistrera sina aktier hos en svensk central värdepappersförvarare torde behovet av handel med depå- bevis avseende aktierna upphöra. Det är naturligtvis emittenten själv som under hänsynstagande till lagstiftningen i hemlandet avgör om aktier- na eller depåbevisen skall kontoföras. Det torde inte vara nödvändigt att införa några särskilda övergångsbestämmelser för de fall där kontoföring av depåbevisen ersätts av att aktierna som sådana kontoförs. I promemorian förslås att immobilisering, efter särskilt tillstånd av Fi- nansinspektionen, skall kunna tillåtas av dokumentbaserade finansiella instrument som har getts ut i . Även anser att det bör vara möjligt att kontoföra immobiliserade finansiella instrument i (se avsnitt 4.2). Det har emellertid inte framkommit att det skulle finnas något behov av en sådan möjlighet. Regeringen är därför inte beredd att föreslå en sådan utvidgning. Några remissinstanser har även efterlyst att de sakrättsliga konsekven- serna analyseras innan det öppnas möjlighet att kontoföra utländska im- mobiliserade finansiella instrument i . Att göra en sådan kartlägg- ning, som skulle behöva omfatta ett stort antal rättsordningar i vilka getts ut finansiella instrument som potentiellt skulle kunna komma i fråga för kontoföring i , är i detta sammanhang inte en fråga för regeringen. Som påpekats ovan är det i stället den centrala värdepappersförvararen som skall, innan ett utländskt finansiellt instrument godtas för kontofö- ring, pröva om kontoföringen är förenlig med lagbestämmelserna i utgiv- ningslandet. Det ligger därvid nära till hands att värdepappersförvararen ställer krav på att emittenten skall tillhandahålla erforderlig utredning. Om rättsverkningarna av en registrering vid en sådan undersökning skulle visa sig vara oklara får det anses vara självklart att den centrala värdepappersförvararen vägrar kontoföring av emittentens finansiella instrument. När det gäller sådana finansiella instrument som har getts ut inom EES kan frågan till viss del få sin lösning när det s.k. finalitydirek- tivet antas (se avsnitt 4.1). Direktivförslaget innebär bl.a. att tillämplig lag för pantsättning skall vara det lands lag där registret finns. Om en pantsättning sker i ett register hos en förvaltare skall emellertid förvalta- rens hemlands lag under vissa förutsättningar tillämpas på pantsättningen. Denna bestämmelse skall gälla oavsett om de finansiella instrumenten är dematerialiserade eller immobiliserade. gäller att aktier i utländska bolag kontoförs enligt de bestämmelser som gäller för kontoföring av ensidiga skuldförbindelser (prop. 1993/94:232 s. 12). Detta skall gälla även i fortsättningen. Med hänsyn till att frågan har varit föremål för diskussion bör emellertid an- märkas att om en central värdepappersförvarare beslutar att registrera aktier i ett utländskt bolag, registreringen av ett förvärv normalt måste förutsättas gälla inte bara placerarens rätt gentemot den centrala värde- pappersförvararen utan också själva aktierätten. dock vara att detta är förenligt med det främmande landets lagstiftning. Innan registrering av ett utländskt finansiellt instrument sker är det såle- des angeläget att den centrala värdepappersförvararen undersöker den tillämpliga utländska lagstiftningen så att det står fullt klart vad det är för någon rättighet som kommer att kontoföras i . de fall kan det vara lämpligt att någon form av prospekt ges ut. I betänkandet Attityder och lagstiftning i samverkan (SOU 1996:31) har föreslagits att s.k. förlagsandelar i ekonomiska föreningar skall kunna bli föremål för kontoföring enligt aktiekontolagen. gen bedömt att denna fråga bör bli föremål för ytterligare överväganden innan ställning kan tas till förslaget (prop. 1996/97:163 s. 29). ställningstagande hänger samman med den särskilda lagstiftning som gäller för sådana andelar. Nuvarande förslag avser i stället de generella förutsättningarna för kontoföring av finansiella instrument i allmänhet. Det finns därför inte anledning att i detta sammanhang ta ställning till frågan om kontoföring av förlagsandelar. 2EGERINGENS F¶RSLAG: Centrala värdepappersförvarare avgör om andra företag skall få vidta registreringsåtgärder. Sådana företag skall även i fortsättningen benämnas kontoförande institut. Om en central värdepappersförvarare använder sig av kontoförande institut skall och uttryckligen ha rätt att bli sådana institut. får även delta i kontoföringen för an- nans räkning. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock att de företag som deltar i kontofö- ringen skall kallas andra företag. Vidare finns i promemorians förslag ingen uttrycklig rätt för respektive att delta i kontoföringen, om den centrala värdepappersförvararen tillämpar ett system med kontoförande institut. 2EMISSINSTANSERNA De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Några remissinstanser, bl.a. 3VENSKA &OND HANDLAREF¶RENINGEN och 3VENSKA "ANKF¶RENINGEN, invänder att begreppet andra företag är oklart och föreslår i stället att termen kontoinstitut används. Vidare menar föreningarna att centrala värdepappersförvarare vars struktur påminner om VPC:s bör vara skyldiga att använda kontofö- rande institut i sin verksamhet. 2IKSBANKEN och 2IKSG¤LDSKONTORET anser att de uttryckligen bör ges rätt att bli kontoförande institut, om en central värdepappersförvarare väljer att använda sig av sådana institut. anser därvid att banken bör få delta i kontoföringen även för annans räkning. efterlyser ett klargörande av att försäkringsbolag även i fortsättningen skall få vara kontoförande innehav. anser att svenska clearingorganisationer på samma villkor som motsva- rande utländska organisationer av konkurrensskäl bör få bli kontoförande Enligt 0ENNINGMARKNADSINFORMATION 0MI !" 0MI bör kontoförande institut stå under tillsyn av . 3VERIGES !KTIESPARARES 2IKSF¶RBUND !KTIESPARARNA anser att utländska institut bör vara skyldiga att lämna den information som behövs för insiderövervakning och fullgö- randet av s.k. flaggningsskyldighet. 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG Som nämnts i avsnitt 4.1 är de kon- toförande institut som är knutna till VPC i huvudsak samma institut som deltar i den clearing som VPC ombesörjer i egenskap av clearingorgani- sation. Överensstämmelsen är emellertid inte fullständig. förslag innebar att det inte skulle vara obligato- riskt för en central värdepappersförvarare att tillämpa en organisation med kontoförande institut utan att värdepappersförvararen borde kunna välja att själv öppna konton och svara för registreringar. Några invänd- ningar mot det förslaget framfördes inte under remissbehandlingen. Enligt vad som sägs i promemorian ställer sig VPC och OM bakom den modell som föreslogs av . Däremot hävdar bank- och fondhandlareföreningarna att den nuvarande ordningen med kontofö- rande institut bör behållas och att den bör vara obligatorisk även för and- ra centrala värdepappersförvarare än VPC. Under remissbehandlingen synes föreningarna ha reviderat denna uppfattning något, och menar nu att ordningen med kontoförande institut bör vara obligatorisk hos VPC liksom hos andra centrala värdepappersförvarare med likartade uppgifter som VPC. Enligt föreningarna är detta nödvändigt för att de institut som är kontoförande institut respektive förvaltare skall kunna ge den kundser- vice som efterfrågas. Regeringen delar den uppfattning som förs fram i promemorian, näm- ligen att ett obligatorium när det gäller systemet med kontoförande insti- tut skulle kunna begränsa konkurrensmöjligheterna och även innebära ett visst hinder för nya strukturer på området. Exempelvis har det angetts vara ett angeläget önskemål för värdepappersinstituten att kunna utveckla kundrelationer till dem som anlitar kontoförande institut, något som sy- nes underlättas om man minskar regleringen på området. Av samma skäl bör det inte heller införas något krav på att kontoförande institut skall användas, om verksamheten utformas på visst sätt. Huruvida en central värdepappersförvarare skall som VPC arbeta med kontoförande institut eller inte bör således lämnas öppet. Mot denna bakgrund skulle det kunna övervägas att helt avstå från reglering när det gäller kontoförande institut. finns det emellertid föreskrifter om att VPC måste tillämpa principerna om fritt tillträde och neutralitet i förhållande till de kontoförande instituten. En sådan föreskrift synes nödvändig även i en ny reglering. Därtill kommer att regleringen om ersättning för skador som har reviderats i vissa fall befriar VPC från ansvar och lägger detta ansvar på det kontofö- rande institutet. Det finns inte någon anledning att ompröva den lösning- en . Det är därför inte möjligt att helt avstå från regler avseende kontofö- rande institut, utan regleringen bör innebära att en central värdepappers- förvarare kan men inte behöver tillämpa ett system med kontoförande institut. Väljer värdepappersförvararen att göra detta, måste denne tilläm- pa principerna om fritt tillträde och neutralitet. Eftersom frågan således inte kan lämnas helt oreglerad ligger det nära till hands att behålla termen kontoförande institut. VPC anser emellertid att denna term inte bör finnas i lagstiftningen. Som skäl för detta har an- förts dels att den anses ha lett till förvirring i praktiken, dels att den nuva- rande begreppsapparaten anses försvåra en övergång till en för- enklad ordning, enligt vilken clearingmedlemmar och vad som be- tecknas som kontoförande institut blir synonyma begrepp. OM har biträtt denna uppfattning. I promemorians förslag har dessa synpunkter om än med viss tvekan beaktats. I promemorian framförs vidare den uppfatt- ningen att termen kontoförande institut tillskapats av lagstiftaren med VPC för ögonen och att den därför får anses vara alltför "VPC- orienterad" för att lämpligen böra överföras till en ny reglering. I prome- föreslås därför att begreppet kontoförande institut inte används i lagen. Enligt promemorian har VPC förklarat sig inte ha några avsikter att åstadkomma en mera principiell ändring av det nuvarande systemet med kontoförande institut, något som enligt promemorian skulle kunna leda till en svårbemästrad situation. Enligt uppgift i promemorian avser VPC att behålla själva termen i det interna arbetet. Naturligtvis skulle man i lagen som också konstateras i promemorian kunna använda en annan term än kontoförande institut. Nära till hands skulle då ligga "medlemmar", vilket svarar mot vad som gäller för börser och clearingorganisationer. Å andra sidan skulle det kanske te sig förvir- rande med en terminologi som innebär att börser, clearingorganisationer och centrala värdepappersförvarare var för sig har en krets medlemmar med delvis olika omfattning. Regeringen delar därför den uppfattning som framförs i promemorian att begreppet medlem inte bör användas på den nu avsedda kategorin företag. Under remissbehandlingen har det i promemorian föreslagna uttrycket medverkande företag kritiserats som alltför oklart. Regeringen instäm- mer i denna kritik. Inte heller det från visst håll föreslagna begreppet kontoinstitut får anses lämpligt, eftersom det kan leda tanken till en mängd andra verksamheter än de som avses i den nya lagen. Det kan konstateras att begreppet kontoförande institut funnits sedan aktiekontolagen infördes och att det får anses vara väl inarbetat. Att be- greppet kommit att nära förknippas med VPC:s verksamhet är naturligt, eftersom VPC haft monopol på verksamheten. Enligt regeringens uppfattning talar i stället det faktum att begreppet är väl känt för att det används även i fortsättningen. Vidare kan konstateras att samma begrepp används för att beskriva motsvarande krets i bl.a. dansk lagstiftning. Även i används ett liknande begrepp. I ett nordiskt perspektiv är således begreppet inte exklusivt förbehållet VPC. Mot denna bakgrund är det regeringens uppfattning att begreppet kontoförande institut bör an- vändas även i fortsättningen. har och alltid rätt att va- ra kontoförande institut. I promemorian har föreslagits att denna uttryck- liga rätt tas bort och att den ersätts med en möjlighet för företag att bli kontoförande institut. skulle således omfatta även myndigheter såsom exempelvis och . Som jämförelse har därvid angetts att är clearingmedlem hos OM utan att banken tillagts en uttrycklig sådan rätt i lag. Regeringen anser att bestämmelserna i denna del så långt som möjligt bör utformas på samma sätt som bestämmelserna om börs- respektive clearingmedlemmar i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet. har beslutat att bestämmelserna i den lagen uttryckli- gen skall ange att respektive skall kunna bli medlemmar i en börs eller en clearingorganisation (prop. 1997/98:71, bet. 1997/98:FiU21, rskr. 1997/98:203). kommer således att ha en uttrycklig rätt att bli clearingmedlem för annans räkning. För att bestämmelsena skall bli mer enhetliga men också i klarhetens intresse föreslår regeringen att bestämmelserna om kontoförande institut i lagen om kontoföring av finansiella instrument utformas på samma sätt, varvid det även i fortsättningen bör framgå att Rikbanken kan vara kontoförande räkning. För övrigt kan i detta sammanhang slås fast att de föreslagna bestämmelserna i huvudsak inte innebär någon ändring i förhållande till den krets som kan bli kontoförande institut enligt nuva- rande lagbestämmelser. Företag och institut som inte står under tillsyn skall således även i fortsättningen kunna vara kontoförande räkning, om de uppfyller lagens allmänna krav för medverkan i kontoföringen. Att införa ett krav på att kontoförande institut skall stå under tillsyn enbart av det skälet att VPC:s monopol upphävs kan enligt regeringens uppfattning inte komma i fråga. I övrigt ansluter sig rege- ringen till de överväganden som gjordes i propositionen om clearingverk- samhet (se prop. 1995/96:50 s. 95 och 96). Någon anledning att inskränka kretsen av kontoförande institut till sådana företag som står under tillsyn har inte heller framkommit. Enligt aktiekontolagens bestämmelser kan både svenska och utländska clearingorganisationer bli kontoförande institut. Det finns inte någon an- ledning att inskränka denna möjlighet. Dessutom bör svenska och utländ- ska centrala värdepappersförvarare liksom andra centralbanker än Riks- banken kunna bli kontoförande institut både för egen och annans räkning. Aktiespararna anser att utländska kontoförande institut bör vara skyl- diga att lämna nödvändig information med avseende på Finansinspektio- nens insiderövervakning och övervakning av offentliggörande av aktie- förvärv i börsnoterade aktiebolag (s.k. flaggningsskyldighet). I 4 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument fö- reskrivs att fysiska och juridiska personer är anmälningsskyldiga för akti- eförvärv och aktieöverlåtelser i svenska aktiemarknadsbolag när förvär- vet eller överlåtelsen medför att förvärvarens eller överlåtarens andel av vissa särskilt i lagen angivna gränser av röstvärdet i bolaget uppnås eller passeras. Dessa gränser är , , 33 1/, respektive 66 2/. Anmälan skall ske till bolaget och den börs eller auktoriserade mark- nadsplats där bolagets aktier är noterade. I vissa fall skall anmälan ges in till . Skyldigheten gäller även för utländska fysiska och juridiska personer. När det gäller anmälningsskyldighet enligt 18 § insiderlagen (1990:1342) har beslutat att kontoförande institut uttryckligen skall ingå i den krets som är anmälningsskyldiga en- ligt den paragrafen (prop. 1997/98:71, bet. 1997/98:FiU21, rskr. 1997/98:203). I de fall ett utländskt kontoförande institut står under till- syn i annat land än har dessutom ofta möjlig- het att inhämta information från utländsk tillsynsmyndighet med stöd av innehållet i olika internationella överenskommelser om informationsut- byte (MoU). Det är enligt regeringens uppfattning inte påkallat att införa ytterligare bestämmelser om informationsskyldighet för utländska kon- toförande institut än de nu nämnda. 2EGERINGENS F¶RSLAG: Grunddragen i aktiekontolagens bestämmelser om förvaltarregistrering förs över till den nya lagen om kontoföring av finansiella instrument. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens 2EMISSINSTANSERNA 2IKSSKATTEVERKET 236 anser att det även vid för- valtarregistrering bör finnas uppgift om ägarförhållanden i avstämnings- 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG Förvaltarregistrering dvs.