prop · GL0390 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett beslut att inrätta eller utvidga en allmän farled eller allmän hamn innebär däremot inte automatiskt någon rätt att vidta åtgärder som behövs i form av t.ex. sprängning, muddring eller anläggande av kajer. Tillstånd för sådana åtgärder behövs enligt regler om vattenverksamhet. Dessutom kan förväntas att i sitt slutbetänkande med förslag till förordningar på område berör frågan om vissa hamnar skall behöva tillstånd enligt regler om miljöfarlig verksamhet. Det vanliga är att farleden först har funnits, därefter har hamnen byggts och slutligen har leden gjorts till allmän farled. Farleder har ofta som innehavare men nyttjas i princip av alla. skall tillämpas parallellt med annan lag som reglerar sådan verksamhet och sådana anläggningar som omfattas av balkens tillämpningsområde. och farledslagen gäller alltså parallellt. Detta innebär att den som inrättar eller vidtar andra åtgärder med allmänna farleder och allmänna hamnar är skyldig att iaktta , exempelvis de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Som framgår av avsnitt 4.2 kan det dock bli aktuellt att begränsa möjligheten att ingripa med stöd av , om farledslagen har bestämmelser som inte är förenliga med bestämmelser i balken. Några sådana bestämmelser finns emellertid inte. tillsynsregler kan därför användas för att se till att den som utövar verksamhet på allmän farled och allmän hamn följer de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB. Detsamma gäller de särskilda hänsynsreglerna för vattenverksamhet och vattenanläggningar i 11 kap. 6 8 och 17 §§ MB, i den utsträckning dessa är tillämpliga. Av nästa avsnitt framgår att vissa regler i skall tillämpas vid prövning enligt farledslagen. Farledslagens anpassningen till Regeringens förslag: allmänna hänsynsregler skall tillämpas vid prövningen enligt farledslagen. Allmänna farleder får inte inrättas som medverkar till att en miljökvalitetsnorm Regler om miljökonsekvensbeskrivningar införs som i huvudsak ansluter till de bestämmelser som gäller enligt . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får av miljöskäl meddela föreskrifter om hur en allmän farled skall ordnas och begagnas. Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Utredningen lämnade dock inget förslag om att allmänna hänsynsregler skall tillämpas vid prövningen enligt farledslagen. Remissinstanserna: , och i föreslår att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB skall tillämpas vid prövning av ärenden enligt farledslagen. är kritiskt mot ett uttalande av utredningen att bestämmelser till skydd för områden samt djur- och växtarter skall beaktas vid prövning enligt farledslagen utan att någon hänvisning görs i lagen. och i tillstyrker förslaget att föra in regler om miljökonsekvensbeskrivningar i lagtexten. föreslår att lagtexten kompletteras med att samråd bör ske med intresseföreningar som har till ändamål att tillvarata naturskydds-, miljöskydds- och kulturmiljövårdens intressen. Det bör enligt klargöras efter vilka principer ansvaret skall fördelas mellan länsstyrelserna vid bedömningen av om en miljökonsekvensbeskrivning kan godkännas i fråga om ett projekt som rör flera län. påpekar att det inte framgår av utredningens förslag vilken verkan godkännande av en miljökonsekvensbeskrivning har när det uppkommer frågor om komplettering av beskrivningen. anser att det vid en avlysning av ett område som allmän farled eller hamn även skall tas hänsyn till anläggningens kulturhistoriska värde. anser att utredningens förslag till samordning med bestämmelser om obligatorisk regeringsprövning är felaktigt utformat. Samfundet anför att regeringens prövning skall ske som ett led i den ordinarie prövningen och att därför uttrycket "ansökan om tillåtlighet" inte kan användas om den ansökan som skall ges in till . i anför att yttrande bör åtfölja ärendet när ärendet lämnas till regeringen för tillåtlighetsprövning. Skälen för regeringens förslag Tillämpningen av vid prövning enligt farledslagen Utredningen lämnade inte något förslag om att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB skall tillämpas vid prövningen enligt farledslagen. Bland annat har gjort gällande att balkens hänsynsregler borde gälla vid denna prövning. Regeringen delar uppfattning. Hänsynsreglerna skall naturligtvis tillämpas när regeringen med stöd av 17 kap. MB gör en tillåtlighetsprövning av en allmän farled. Innan detta sker skall dock, som framgår nedan, bereda ärendet och i samband med detta se till att bl.a. frågan om hänsynsreglerna är uppfyllda blir tillräckligt belyst. Efter ett eventuellt tillåtlighetsbeslut skall ärendet handläggas vidare av och föreskrifter kan då meddelas till skydd för hälsan, miljön och hushållningen med Enligt regeringens uppfattning bör i denna inledande och avslutande handläggning av farledslagsärendet tillämpa allmänna hänsynsregler. Ett ytterligare skäl för att tillämpa dessa bestämmelser är att någon tillståndsprövning enligt regler om miljöfarlig verksamhet inte kommer att ske av farleder. Regeringen finner således att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB skall tillämpas i ärenden enligt farledslagen. Vid prövning av ärenden enligt farledslagen skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen) tillämpas. Denna lag har arbetats in i Farledslagen skall efter detta vara knuten till hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. MB. Nuvarande hänvisning till naturresurslagen måste därför ändras. innehåller bestämmelser om miljökvalitetsnormer. Detta är föreskrifter om kvaliteten på mark, vatten, luft eller naturen i övrigt för vissa geografiska områden. Normerna skall ange t.ex. högsta eller lägsta förekomst av kemiska produkter eller högsta nivå för buller. Det åligger enligt 5 kap. 3 § MB myndigheter att säkerställa att miljökvalitetsnormer uppfylls när de prövar tillåtlighet, tillstånd och godkännanden. Enligt samma stadgande skall myndigheter vid planering och planläggning iaktta miljökvalitetsnormerna. Detta bör gälla även vid tillämpningen av farledslagen. Dessutom bör 16 kap. 5 § MB, att tillstånd inte får meddelas för ny verksamhet som medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds, ha motsvarande tillämpning vid beslut enligt farledslagen. På grund av den bestämmelsen kan det alltså finnas hinder mot att tillåta allmänna farleder eller hamnar. Av 6 kap. 1 § MB följer att en miljökonsekvensbeskrivning skall bifogas en ansökan om tillstånd eller tillåtlighet enligt eller föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Av detta följer dock inte att en miljökonsekvensbeskrivning skall finnas i ärenden enligt farledslagen. stadgas i 8 § förordningen (1991:738) om miljökonsekvensbeskrivningar att en sådan beskrivning skall bifogas ansökan om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled eller allmän hamn. Kravet på miljökonsekvensbeskrivning skall i fortsättningen följa av farledslagen. Frågan är hur formaliserad och omfattande beskrivningen bör vara och hur förfarandet i samband med upprättandet bör vara utformat. Regeringen har i avsnitt 5 anfört att bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar i i så stor utsträckning som möjligt bör få tillämpning även på sådana beskrivningar i lagar utanför balken. Vad först gäller innehållet i en miljökonsekvensbeskrivning gör skillnad på om verksamheten kan antas ha betydande miljöpåverkan eller inte (6 kap. 7 § MB). Det saknas enligt regeringens mening skäl att ha andra regler inom farledslagens område än de som gäller enligt . Bestämmelsen i 6 kap. 7 § MB skall därför tillämpas även på miljökonsekvensbeskrivningar enligt farledslagen. Vad avser förfarandet finns regler i om tidigt samråd, beslut om betydande miljöpåverkan, utökat samråd med miljökonsekvensbedömning, kungörande, allmänhetens tillfälle att yttra sig, godkännande, beaktande av miljökonsekvensbeskrivningen vid prövning och kostnader. Som tidigare nämndes bör ordningen enligt farledslagen i så stor utsträckning som möjligt likna den som gäller enligt . Förhållandena är dock speciella inom trafikområdet, eftersom trafikverken, däribland , kan ha flera uppgifter och roller, såsom be- slutsmyndighet, exploatör och granskningsmyndighet. Det är enligt regeringens uppfattning viktigt att förfarandet med miljökonsekvensbeskrivning startar i ett tidigt skede av planeringsprocessen. Med utgångspunkt från regler anser regeringen att förfarandet skall vara utformat på följande sätt. Innan en miljökonsekvensbeskrivning upprättas skall samråd ske med berörda länsstyrelser och enskilda, såsom närboende. I de fall där inte är sökande skall samråd även ske med verket. Efter samrådet skall den länsstyrelse inom vars område verksamheten huvudsakligen skall bedrivas besluta i frågan om verksamheten kan antas ha betydande miljöpåverkan. För det fall att verksamheten kan antas ha betydande miljöpåverkan skall sådant utökat samråd ske som föreskrivs i 6 kap. 5 6 §§ MB. Enligt bör samråd ske med intresseföreningar som har till ändamål att tillvarata naturskydds-, miljöskydds- eller kulturmiljövårdens intressen. Regeringen vill erinra om att samråd med berörda sådana organisationer skall ske enligt 6 kap. 5 § MB, när verksamheten har betydande miljöpåverkan. När verksamheten kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, föreskrivs i 6 kap. 8 § första stycket MB att miljökonsekvensbeskrivningen skall kungöras. Detta bör gälla även på farledslagens område. Miljökonsekvensbeskrivningen skall därefter hållas tillgänglig för allmänheten, som får tillfälle att yttra sig. På detta sätt ges en möjlighet att påverka myndigheter att ta större hänsyn till den enskildes intressen. När detta har skett och eventuell komplettering av miljökonsekvensbeskrivningen har gjorts, skall den godkännas av samtliga berörda länsstyrelser. Godkännandet innebär att länsstyrelserna anser att beskrivningen utgör ett tillräckligt underlag för en samlad bedömning av den planerade verksamhetens inverkan på exempelvis miljö, hälsa och hushållning med naturresurser. Godkännandet innebär således endast att kvaliteten godkänns och är inget ställningstagande till om miljökonsekvenserna kan godtas eller om projektet bör genomföras (jfr prop. 1995/96:2 s. 51). godkännande av miljökonsekvensbeskrivningen skall inte kunna överklagas (jfr 6 kap. 9 § första stycket MB). påpekar att det inte framgår av utredningens förslag vilken verkan länsstyrelsernas godkännande har när det uppkommer frågor om komplettering av miljökonsekvensbeskrivningen. Regeringen vill i anledning av detta påpeka att beslutsmyndigheterna enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer har ett ansvar för att ärendena blir tillfredsställande utredda. Därmed har de också en befogenhet att förordna om de kompletteringar av beslutsunderlaget som de bedömer erforderliga (jfr Lagrådets yttrande i prop. 1990/91 s. 567). I enlighet med vad som föreskrivs i 6 kap. 8 § andra stycket MB skall ett beslut om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn kungöras i de fall miljökonsekvensbeskrivningen har kungjorts. I samband med prövningen av ärenden enligt farledslagen bör det också finnas en lagstadgad skyldighet att beakta innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen och resultatet av samråd och yttranden (jfr 6 kap. 9 § andra stycket MB). Den som är skyldig att upprätta miljökonsekvensbeskrivningen skall stå för kostnaderna för beskrivningen. Så är fallet även enligt (6 kap. 10 § MB). Om det är påkallat med hänsyn till det ändamål som en allmän farled skall tillgodose, säkerheten i farleden eller i övrigt med hänsyn till allmän eller enskild rätt, får enligt nuvarande lydelse av 3 § särskilda föreskrifter meddelas om hur den allmänna farleden skall ordnas och begagnas. Det har ansetts att sådana föreskrifter inte får avse miljöhänsyn (prop. 1990/91:90 s. 182). Regeringen har uppfattningen att paragrafen bör ändras så att det tydligt framgår att föreskrifter får meddelas även för hälsan, miljön och hushållningen med mark och vatten och andra resurser. En nyhet med är att regeringen skall tillåtlighetspröva nya allmänna farleder (17 kap. 1 § ). Prövningen bör enligt regeringens uppfattning ske som ett led i den ordinarie prövningen enligt farledslagen (jfr prop. 1997/98:45, del 1, s. 441 ff). Enligt 6 § lagen om införande av skall ärenden som har inletts före ikraftträdande handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser. Reglerna om miljökvalitetsnormer skall dock tillämpas . Denna ordning bör gälla även vid ärenden om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn. Det avgörande blir alltså om ansökan har gjorts den dag ändringarna träder i kraft. En sådan bestämmelse får betydelse särskilt vad gäller miljökonsekvensbeskrivningar. Den som avser att ge in en ansökan närmast efter balkens ikraftträdande får ha en sådan planering att han ser till att balkens krav är uppfyllda när ansökan görs. Ellagen (1997:857) Ellagens förhållande till Regeringens förslag: Ellagen och gäller parallellt. Inga begränsningar införs i möjligheten att ingripa med stöd av . Vid prövning av nätkoncession skall ett antal bestämmelser i tillämpas. Utredningens förslag: Utredningen lämnade inte förslag om ändringar i ellagen, men däremot i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, i fortsättningen benämnd lag. Utredningens förslag beträffande lag överensstämmer i stora delar med regeringens förslag beträffande ellagen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inga synpunkter på för-hållandet mellan och ellagen utöver vad som redovisas i nästa avsnitt. Skälen för regeringens förslag: Ellagen (1997:857) trädde i kraft . upphörde lag att gälla. I ellagen behandlas bl.a. elektriska anläggningar. Framför allt kraftledningar är av intresse när förhållandet till diskuteras. An-läggandet av en kraftledning har en sådan miljöpåverkan att (MB) är tillämplig. Framdragandet av kraftledningar kan medföra stora ingrepp i natur- och kulturmiljö och innebär ofta att värdefull mark tas i anspråk. skall tillämpas parallellt med annan lag som reglerar sådan verksamhet och sådana anläggningar som omfattas av balkens tillämpningsområde. Ellagen och gäller alltså parallellt. Detta innebär att den som bedriver verksamhet enligt ellagen är skyldig att iaktta , exempelvis de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Som framgår av avsnitt 4.2 kan det dock bli aktuellt att begränsa möjligheten att ingripa med stöd av , när bestämmelser i en annan lag står i konflikt med bestämmelser i . En bedömning måste således göras i detta lagstiftningsärende om ellagen har sådana bestämmelser. Enligt 9 kap. 1 § skall elektriska anläggningar, elektriska anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel och elektriska installationer vara så beskaffade och placeras och brukas på sådant sätt att betryggande säkerhet ges mot bl.a. person- eller sakskada. Bestämmelsen avser endast skadlig inverkan av el (jfr prop. 1996/97:136 s. 76). Den reglerar alltså inte den inverkan på omgivningen som an- läggandet av en kraftledning innebär. Bestämmelsen avser därmed andra frågor än och kan därför inte komma i konflikt med bestämmelser. Inte heller i övrigt finns det enligt regeringens mening bestämmelser i ellagen som föranleder att möjligheten att ingripa med stöd av skall begränsas. En elektrisk starkströmsledning får enligt 2 kap. 1 § ellagen inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen eller nätmyndigheten. Till byggandet av en ledning räknas även schaktning, skogsavverkning eller liknande åtgärder för att bereda plats för ledningen. Det förhållandet att gäller vid utförandet av starkströmsledningar innebär inte automatiskt att skall tillämpas vid koncessionsprövning enligt ellagen av sådana anläggningar (jfr avsnitt 4.2). Vid koncessionsprövning enligt ellagen skall tillses att reglerna i just den lagen är uppfyllda. Enligt nuvarande lydelse av 2 kap. 8 § ellagen skall dessutom reglerna i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen) tillämpas vid prövning av frågor om meddelande av nätkoncession för linje. Starkströmsledningar kommer inte att tillståndsprövas enligt . Anmälan om samråd skall dock ske enligt 12 kap. 6 § MB om framdragandet kan komma att väsentligt ändra naturmiljön. Bestämmelsen blir enligt regeringens uppfattning alltid tillämplig när en ledning dras fram i helt ny sträckning. I övrigt får avgöras från fall till fall om framdragandet kan komma att väsentligt ändra naturmiljön. Eftersom någon tillståndsprövning inte sker enligt är det viktigt att nödvändiga miljökrav ställs vid koncessionsprövningen enligt ellagen. Detta åstadkoms genom att vissa regler i görs tillämpliga vid prövningen. behandlar i nästa avsnitt vilka bestämmelser i balken som skall tillämpas. Ellagens anpassning till Regeringens förslag: I ärenden om nätkoncession för linje skall allmänna hänsynsregler samt bestämmelser om hushållning, miljökvalitetsnormer och miljökonsekvensbeskrivningar tillämpas. Nätkoncession för linje skall inte få ges till en ny anläggning som medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. Lagen förtydligas så att det tydligt framgår att nätkoncession skall kunna förenas med villkor för att skydda bl.a. miljön. En nätkoncession skall för sin giltighet kunna göras beroende av att koncessionshavaren ställer säkerhet för kostnaderna för återställning. Utredningens förslag: Utredningen lämnade inte förslag på ändringar i ellagen, men däremot lag. Till skillnad från regeringen föreslog utredningen att bestämmelser om hushållning, miljökvalitetsnormer och miljökonsekvensbeskrivningar skall tillämpas även vid prövning av koncession för område. däremot inte att allmänna hänsynsregler skall tillämpas i ärenden om nätkoncession för linje. Vidare föreslog utredningen att regeringen skall kunna föreskriva nya eller ändrade villkor för en nätkoncession, om en oförutsedd betydande olägenhet har uppkommit eller om verksamheten medverkar till att en miljökvalitetsnorm överträds. I övrigt överensstämmer utredningens förslag i stort med de ändringar som regeringen föreslår i ellagen. Remissinstanserna: , och i föreslår att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. skall tillämpas vid koncessionsprövning enligt ellagen. ser det som anmärkningsvärt att långt-gående rättsverkningar knyts till miljökvalitetsnormer vilkas innebörd inte är kända vid det tillfälle då lagändringarna skall antas. Elleverantörer motsätter sig att bestämmelser om miljökvalitetsnormer införs i ellagen. Enligt Elleverantörernas mening kan inte verksamheten enligt ellagen påverka en miljökvalitetsnorm. Kraftnät anser att frågan bör övervägas närmare. () anför att en miljökonsekvensbeskrivning avseende områdeskoncession inte har någon av-görande betydelse för beslutet, men innebär en stor belastning på sökanden. Att miljökonsekvenser beaktas säkerställs enligt på ett tillfredsställande sätt genom andra regler. anför att omfattningen av informationen, samrådet och miljökonsekvensbeskrivningen måste bli rimlig utifrån vad ansökan avser. Föreningen ser det som viktigt att en onödigt komplicerad process för förnyelse av koncessioner inte framtvingas. I enlighet med vad föreslog (SOU 1995:108) bör enligt föreningen inte en miljökonsekvensbeskrivning upprättas vid förnyelse av nätkoncession för linje med i huvudsak oförändrad sträckning. Elleverantörer anser att beslut om en verksamhet kan antas medföra betydande miljö- påverkan skall kunna överklagas. Elleverantörerna ifrågasätter tillståndsmyndighetens befogenheter att kunna kräva att sökanden presenterar alternativ som åskådliggör jämförbara sätt att nå samma syfte. Elleverantörerna anser att en miljökonsekvensbeskrivning trots betydande miljöpåverkan inte alltid bör behöva innehålla allt som framgår av . i anför att processen från förstudie till arbetsplan bör vara densamma som i väglagen. Förfarandet med miljökonsekvensbeskrivningar bör enligt beskrivas i lagen. tillstyrker förslaget att i villkor för nätkoncession större vikt än skall läggas vid miljön. Elleverantörer anser att det inte finns behov av en möjlighet att förena en nätkoncession med nya eller ändrade villkor, eftersom enligt den nya ellagen nya eller ändrade villkor kan ställas vid förlängning av koncessionen. Under pågående kon-cessionstid bör verksamhetsutövaren enligt Elleverantörerna få bedriva verksamheten ostört. I vart fall måste bestämmelsen enligt Elleverantörerna begränsas till att omfatta endast betydande olägenhet rörande frågor om miljöintrång. motsätter sig att en möjlighet införs att under löpande koncessionstid förändra gällande koncessionsvillkor. påpekar att förutsättningarna för att meddela nya eller ändrade villkor inte är desamma som i . Begreppet återställning bör enligt ersättas med begreppet efterbehandling. Ställande av säkerhet för efterbehandlingsåtgärder bör enligt verket vara obligatoriskt. anser däremot att säkerhet endast bör behöva ställas i undantagsfall. Föreningen anser att nätföretagets och, i förekommande fall, dess företagsgrupps ekonomiska ställning bör beaktas. Elleverantörer avstyrker förslaget att säkerhet skall kunna krävas för återställning och pekar på att den nya ellagen har en regel om att åtgärder för återställning kan vidtas på koncessionshavarens ser inget behov av bestämmelsen om ställande av säkerhet för återställningsåtgärder och anför att koncessionshavarens möjlighet att vidta sådana åtgärder får anses ingå i den lämplighetsprövning som sker vid prövningen av kon- cessionsansökan. påpekar vidare att det torde innebära vissa svårigheter att pröva säkerheter som utställs för åtgärder som i många fall kanske blir aktuella först . Elleverantörer och anser att det äventyrar rättssäkerheten att tillämpa miljökvalitetsnormer på ärenden som har inletts före ikraftträdande. Elleverantörerna menar vidare att reglerna om ytterligare och ändrade villkor samt ställande av säkerhet för återställning inte skall gälla nätkoncessioner som har meddelats före ändringarnas ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag Tillämpning av vid prövning av koncession Utredningen lämnade inte något förslag om att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB skall tillämpas vid prövningen enligt lag. Regeringen finner däremot - i likhet med flera remissinstanser - att övervägande skäl talar för att hänsynsreglerna skall tillämpas vid prövningen enligt ellagen. Avgörande vid denna bedömning är att någon tillståndsprövning enligt inte kommer att ske av starkströmsledningar. Den enda prövningen som sker är koncessionsprövningen enligt ellagen. Det är därför viktigt att miljöhänsynen integreras i denna prövning. Av samma skäl som nedan anförs beträffande hushållningsbestämmelserna är det tillräckligt att hänsynsregler tillämpas vid nätkoncession för linje. Enligt lag skulle naturresurslagen tillämpas vid prövning av frågor om meddelande av nätkoncession. Detta gällde såväl vid nätkoncession för linje som vid nätkoncession för område. ville behålla denna ordning lag. Utredningen föreslog dock att bestämmelsen skulle ändras till att hänvisa till 3 och 4 kap. MB. I ellagen har tillämpningen av naturresurslagen begränsats till prövning av ansökan om nätkoncession för linje. Ändringen har motiverats med att nätkoncession för område innebär en rätt för koncessionshavaren att anlägga ett ledningsnät inom ett visst område och att vid prövningen inte avgörs var och hur ledningar skall dras fram. Bestämmelserna i natur-resurslagen kan därför i praktiken inte tillämpas vid prövning av ansökan om nätkoncession för område (prop. 1996/97:136 s. 44 f). Regeringen gör inte någon annan bedömning när införs. hushållningsbestämmelser skall alltså tillämpas bara vid prövning av ansökan om nätkoncession för linje. I finns bestämmelser om miljökvalitetsnormer. Detta är föreskrifter om kvaliteten på mark, vatten, luft eller miljön i övrigt för vissa geografiska områden eller för hela landet.