prop · GL03115 · 1998-01-01 00:00:00 — Hela befolkningen behöver omfattas, för att denna omställning skall lyckas. Det krävs att alla medborgare, unga och äldre, har kunskaper i miljöfrågor. Här behövs det ett långsiktigt folkbildningsarbete i den mest klassiska meningen, där ökade kunskaper leder till engagemang och förändring både av människors beteende och samhälleliga beslut. Regeringen är övertygad om att folkbildningen i alla dess delar har goda möjligheter att bidra till den utvecklingen och att den är beredd att ta på sig uppgiften. Folkbildningen, och då särskilt studieförbunden finns och verkar i människors vardag, i bostadsområden, på arbetsplatser och i folkrörelser. Studiecirklar når ut till människor av alla slag. I studiecirklar kan de tillsammans bearbeta nya kunskaper, reflektera över innebörden av dem, vilka konskvenser de leder till, hur man kan ta hand om intressemotsättningar och konflikter osv. Det gör att folkbildningen har en särskild betydelse för att ställa om till ett ekologiskt hållbart samhälle. De flesta kommunerna har också lyft fram folkbildningen i sina ansökningar om stöd till lokala investeringsprogram. Regeringen räknar därför med att folkbildningen via kommunerna kommer att få del av det statliga stödet och därigenom spela en viktig roll för att skapa en ekologiskt hållbar utveckling i . 9 Statens stöd till folkbildningen Regeringens bedömning: Regeringen avser att i vårpropositionen för behandla frågan om resurserna för folkbildningen. Särskilda medel bör avdelas ur folkbildningsanslaget för att möjliggöra en utvecklings- och försöksverksamhet inom folkhögskolor och studieförbund. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har gjort stora ansträngningar i syfte att sanera landets ekonomi för att därigenom möjliggöra fortsatt välfärd och utveckling. För att genomföra denna sanering har det varit nödvändigt att göra stora besparingar inom praktiskt taget alla samhällsområden. Trots detta har det varit möjligt att hålla folkbildningen i stort sett utanför besparingar och stora nedskärningar i statens bidrag. Regeringen har haft ambitionen att värna folkbildningen. Regeringen vill i sammanhanget även erinra om att de tillfälliga resurser, som 1996 tilldelats bl.a. folkhögskolorna av arbetsmarknadsskäl, fr.o.m. ersatts av permanenta resurser för 10 000 årselevplatser inom ramen för . Detta innebär en kraftig varaktig utbyggnad av folkhögskolans kapacitet. Folkhögskolorna har för dessa platser för tillförts ca . Härtill kommer studiestödskostnader beräknade till ca . Som anförts i det föregående kommer folkbildningen att ha stor betydelse för såväl den enskilda människan som för samhället när det gäller att möta framtidens behov av kunskaper, social kompetens och förmåga att fungera i och bidra till ett demokratiskt samhälle. För att fullgöra dessa viktiga arbetsuppgifter behöver studieförbunden och folkhögskolorna adekvata resurser. Detta bör inte ses som ett uttryck från statens sida att stötta en folkbildning i ekonomiskt trångmål utan som ett uttryck för att samhället behöver en stark och vital folkbildning för att klara de stora utmaningar som samhället nu står inför. Regeringen avser att i vårpropositionen för behandla frågan om resurserna för folkbildningen. I propositionen 1990/91:82 utgick regeringen från att även kommuner och landsting har ett ansvar för finansieringen av folkbildningen. Regeringen vill på nytt påminna om detta. Folkbildningen är ett nationellt ansvar för såväl stat som kommuner och landsting. Kommuner och landsting har således ett eget ansvar för att möjliggöra en god folkbildning. En fungerande folkbildning är en förutsättning för att medborgare oavsett bostadsort får en höjd bildningsnivå och därigenom skapar förutsättningar för utveckling och framsteg i hela landet. Uteblivna eller kraftigt sänkta bidrag minskar i hög grad folkbildningens möjligheter att fullgöra sina uppgifter. Staten varken kan eller bör åta sig att kompensera studieförbund och folkhögskolor för inkomstbortfall från andra bidragsgivare. Som redovisats under avsnittet 8.4. Folkbildningens och IT kommer folkbildningen att kunna disponera ca utöver ordinarie anslag för att möjliggöra för folkhögskolorna och studieförbunden att utveckla sitt arbete med IT. Varje folkbildningsorganisation bör fortlöpande bedriva utvecklingsarbete avseende den egna organisationens verksamhet som bekostas inom ramen för de medel som organisationen förfogar över. För att möjliggöra en utvecklings- och försöksverksamhet utöver detta föreslår regeringen att ur folkbildningsanslaget avdelas särskilda medel för att förstärka utvecklings- och försöksverksamheten inom folkhögskolor och studieförbund. Folkbildningen, till skillnad från skolan och komvux, har inte denna form av utvecklingsresurs. Enligt regeringens bedömning finns det ett stort behov av att det också inom folkbildningen finns avdelade medel för att pröva nya verksamhetsformer samt för att utvärdera och sprida erfarenheter mellan folkbildningens organisationer. I av snabba samhällsförändringar är det särskilt viktigt att förnyelsearbetet inom folkbildningen kan stimuleras. Folkbildningen har av regeringen getts en viktig roll i regeringens satsning på . Folkbildningen bör därför naturligt ingå i det femåriga utvecklingsarbete som pågår i landets samtliga kommuner. är det väsentligt att det också finns egna utvecklingsresurser inom folkbildningen för att bevara och vidareutveckla folkbildningens egen identitet. Det bör ankomma på att fördela medlen på studieförbund och folkhögskolor. För innevarande budgetår får användas för försöksverksamhet inom folkbildningen. Regeringens avsikt är att ge i uppdrag att fördela medlen (prop. 1997/98:1, utg. omr. 17, bet. 1997/98: KrU1, rskr. 1997/98:99). Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma till om vilka resurser som bör avdelas för ändamålet för . Regeringens avsikt är att den avdelade resursen för utvecklings- och försöksverksamhet inom folkbildningen bör utökas till att omfatta av det statsbidrag till folkbildningen som har att fördela, dvs. Sammanfattning av slutbetänkandet Folkbildningen en utvärdering (SOU 1996:159) SUFOs uppdrag har varit att genomföra en utvärdering av folkbildningen för att ge underlag för regeringens och bedömningar av om statsbidraget till folkbildningen används i enlighet med de syften och villkor som sammanställts. För att fullgöra uppdraget har SUFO dels låtit SCB utföra en riksomfattande intervjuundersökning, dels anlitat ett antal forskare vid olika universitet och högskolor, som genomfört forskningsprojekt inom studieförbundens och folkhögskolornas verksamhetsområden. De flesta projekten avser studieförbundens verksamhet, bl.a. därför att statistik och vetenskaplig kunskap om cirkelverksamhet och cirkeldeltagare är mindre omfattande än motsvarande kunskaper om folkhögskolornas verksamhet. Delar av utvärderingsarbetet har tidigare redovisats i sex delbetänkanden. Ett delbetänkande, Folkbildning och vuxenstudier (SOU 1995:141), innehåller resultat från intervjuundersökningen. De fem övriga delbetänkandena innehåller rapporter från ett eller flera av forskningsprojekten. Forskarna ansvarar själva för innehållet i rapporterna. Delbetänkandena heter Cirkelsamhället (SOU 1996:47), Värden i folkhögskolevärlden (SOU 1996:75), Kunskapssyn och samhällsnytta i hantverkscirklar och hantverksutövande (SOU 1996:122), Folkbildningens institutioner (SOU 1996:127), samt Tre rapporter om studiecirklar: Studieförbundens roll i vuxenutbildningen, "man lär sig mer än man tror genom att träffas", samt Rockmusik som folkbildning (SOU 1996:154). Analyser och slutsatser Utredaren och sekretariatet har i utvärderingsarbetet samrått med en referensgrupp, bestående av fem forskare och universitetslärare samt representanter för , och . Förordningen (1991:997) om statsbidrag till folkbildningen och propositionen (1990/91:82) om folkbildning är allmänt formulerade då det gäller syftena med det statlig bidraget och ger därför bara begränsad vägledning då det gäller att försöka fastställa graden av uppfyllelse av de mål som gäller för statsbidragen. Folkbildningen tillmäts dock stor betydelse då det gäller att befästa och utveckla demokratin i det svenska samhället och då det gäller att förbättra människors möjligheter att påverka sina livsvillkor. Samarbetet med andra betonas liksom folkbildningens betydelse för folkrörelser och föreningar. Genom folkbildningen ökar toleransen och förståelsen människor emellan och den folkliga kulturen utvecklas. En viktig uppgift för folkbildningen är att bidra till att utjämna utbildningsklyftorna och därför skall grupper som anses eftersatta utbildningsmässigt, socialt och kulturellt prioriteras. Utvärderingen skall belysa om samhällets förväntningar på folkbildningen infrias i verkligheten och ytterst ge underlag för beslut om det framtida statliga stödet till verksamheten. Enligt intervjuundersökningen har av svenskarna i åldern deltagit i en studiecirkel. har deltagit i en folkhögskolekurs och av svenskarna har gått igenom en lång folkhögeskolekurs. av befolkningen har deltagit i minst en studiecirkel . av svenskarna har genomgått mer än åtta studiecirklar och/eller minst tre cirklar . För denna grupp förefaller studiecirkeln att ingå i en livsstil. Förhoppningarna att folkbildningen skall bidra till att utjämna utbildningsklyftorna infrias emellertid inte. Liksom annan utbildning rekryterar studieförbunden fler deltagare med god utbildningsbakgrund än med kort utbildning. Däremot deltar fler människor med kort utbildning i studiecirklar och folkhögskolekurser än i annan vuxenutbildning. I de långa folkhögskolekurserna är andelen kortutbildade särskilt stor, främst i de allmänna, behörighetsgivande kurserna och på de extra utbildningsplatser som har tillkommit av arbetsmarknadsskäl. I de statliga beslutdokumenten pekas ett par grupper ut som särskilt prioriterade för folkbildningen, vid sidan av dem med kort utbildning, nämligen invandrare och handikappade. Enligt undersökningen lyckas studieförbunden rekrytera handikappade i något större utsträckning än icke handikappade. Däremot är deltagandet bland invandrare från länder utanför bara omkring hälften så stor som bland svenskar och nordbor. På folkhögskolorna är andelen invandrare väsentligt större än i studiecirklarna. Även andelen handikappade elever är förhållandevis stor där. En viktig grupp för all vuxenutbildning är de arbetslösa, men enligt undersökningen deltar dessa i studiecirklar i lika liten utsträckning som de kortutbildade. Folkhögskolorna rekryterar däremot många arbetslösa, både i reguljära allmänna kurser och på extra utbildningsplatser. Huvudvikten vid värderingen av folkbildningen skall enligt beslutsdokumenten läggas vid deltagarnas erfarenheter och det är i den andan som utvärderingsarbetet har bedrivits. Av intervjuundersökningen framgår att de som deltagit i studiecirklar har övervägande mycket positiva erfarenheter. Större delen av deltagarna uppger att de deltagit i studiecirkel för att öka sina kunskaper i ämnet. Många talar också om studiecirklarnas sociala funktion. Denna bild bekräftas av de djupstudier som gjort i de övriga rapporterna av olika typer av studiecirklar. Det sammanfattande intrycket är att studiecirkeln är en lyckad studieform för vuxna, även för dem som inte har trivts med den traditionella skolans arbetsformer. Nästan samtliga intervjuade som hade deltagit i folkhögskolestudier var nöjda med studieformen och de förvärvade kunskaperna. Enligt djupstudien, Värden i folkhögskolevärlden, tycks folkhögskolan skilja sig från den "vanliga" skolan främst genom ett lugnare tempo och att eleverna får vara mer aktiva och genom lärarnas attityder och personliga engagemang. Folkhögskolorna tycks på ett annat sätt än vanliga skolor utgöra en lärande miljö med ett starkt engagemang. Det viktigaste motivet för ett statligt stöd till folkbildningen har alltid varit att den bidrar till en demokratisk grundsyn och utveckling i samhället. I de av SUFO initierade undersökningarna har det visat sig att det inte bara är de studiecirklar som kan sorteras in under rubriken samhällsvetenskap som är av betydelse för samhällsklimatet och för kunskapen om hur samhället fungerar. Men man kan möjligen ställa frågan om inte studiecirkelverksamheten som helhet verkar mer disciplinerande än samhällsförändrande. I folkhögskolorna ser både rektorer och lärare det som självskrivet att deras roll i utbildningen är att ge någon form av demokratisk fostran. I intervjuerna förmedlar också många elever att de på skolan faktiskt har fått ökad tolerans och förståelse för andra liksom ökad ansvarskänsla och i vissa avseende också ökat engagemang i samhällsfrågor. Folkbildningen förväntas främja internationell och kulturell förståelse och utveckling. Intervjuundersökningen visar på ett lågt deltagande i studiecirklar bland invandrare, men i djupstudierna finns bra exempel på vad studieförbunden kan göra för att minska främlingsfientlighet och öka kulturell och internationell förståelse. Några studieförbund har också utvecklat kontakter med folkbildningsverksamheten i andra länder. Sådana kontakter har flera folkhögskolor . Som sagts är andelen invandrare förhållandevis stor vid folkhögskolorna. Om folkbildningen skall bidra till en demokratisk grundsyn hos deltagarna är det viktigt att studiecirklar och folkhögskolekurser i sitt arbetssätt präglas av demokratiska värderingar. I SUFOs undersökningar är bilden av hur folkbildningens verklighet motsvarar idealet mångtydig. Tydligt är att deltagarna i studiecirklar och folkhögskolekurser allmänt anser att deltagarinflytandet är väsentligt större där än i traditionell utbildning. Men uttalar många intervjuade att det i praktiken är anordnaren som bestämmer om de viktiga sakerna. När det gäller folkhögskolan har forskarna bakom djupstudien ställt frågan om det inte finns en förstelning och om inte folkhögskolans demokratiska arbetsformer behöver en förnyelse för att väcka elevernas intresse. I propositionen om folkbildning framhålls att studieförbunden och folkhögskolorna intar en framträdande roll i kulturlivet och att det är inom folkbildningen som amatörverksamheten inom kulturområdet har kunnat utvecklas bäst. Detta ger studieförbunden och folkhögskolorna ett särskilt ansvar för utvecklingen av den folkliga kulturen. Den största ämnesgruppen inom studiecirklarna är den estetiska. Även på folkhögskolorna är den estetiska verksamheten omfattande, särskilt i de långa, särskilda kurserna. Dessutom anordnar studieförbunden ett stort antal kulturprogram som framförs inför publik och även på folkhögskolorna anordnas ofta kulturprogram. Två av SUFOs projekt är direkt inriktade på att studera den estetiska verksamheten. Det gäller dels hantverkscirklar, dels rockmusikcirklar. De estetiska cirklarna tillfredsställer många olika behov. Den stora tillströmningen är ett bevis för att deltagarna ofta är nöjda med verksamheten. SUFO anser ändå att det finns anledning att ifrågasätta om all verksamhet håller en kvalitet som motiverar att den får statsbidrag. I vissa fall tycks studieförbundens roll begränsas till att tillhandahålla materiella förutsättningar för att deltagarna skall kunna ägna sig åt sina fritidsintressen eller tillverka "prylar". Cirkelarrangörerna bör därför tydligare än nu sker klargöra för sig själva och andra vilka syften cirklarna har. När det gäller folkhögskolorna är det angeläget att de fortsätter att spela sin traditionellt viktiga roll för kulturen, som nya kulturella funktioner bör utvecklas. Folkbildningen förväntas ge stöd och stimulans till ett idéburet studiearbete i folkrörelser och föreningar. Alla studieförbund och mer än hälften av folkhögskolorna har organisatoriska band till folkrörelser och andra ideella föreningar. Även de landstingsägda folkhögskolorna har ett omfattande samarbete med föreningslivet i sina respektive regioner. En stor del av funktionärs- och medlemsutbildningar i organisationer äger rum i studiecirklar och på folkhögskolor. Folkbildningen är en del av folkrörelserna och en viktig förutsättning för att de skall kunna fylla sin viktiga funktion i det svenska samhället. Den bild som ges av intervjuundersökningen och djupstudierna är att det framför allt på det lokala planet förekommer ett mycket omfattande samarbete mellan folkbildningen och föreningar och att en stor del av föreningarnas verksamhet bedrivs som studiecirklar eller folkhögskolekurser. Medlemsorganisationernas ledningar förefaller däremot måttligt intresserade av folkbildningen. Folkbildningen företräde har därför fått stort utrymme att utveckla en egen folkbildningsideologi, som i viktiga avseenden är gemensam för studieförbund och folkhögskolor och som staten också har gjort till sin i det senaste beslutet om mål för statsbidragen. I de statliga beslutsdokumenten framhålls att studieförbund och folkhögskolor själva skall sätta målen för sin verksamhet och att dessa skall skilja sig åt mellan de olika studieförbunden och folkhögskolorna. Profileringen anses viktig och betecknas som en särskild kvalitet. Intervju-undersökningen och några av djupstudierna visar att deltagarna inte bryr sig särskilt mycket om vem som anordnar studiecirklarna och kurserna. Detta bör vara en tankeställare för studieförbunden och folkhögskolorna. Detta bör dock inte, enligt SUFOs mening, tas till intäkt för att arbetet med att fastställa profilerade mål för verksamheten skulle vara meningslöst. Målen och profilen skapar en identitet för varje studieförbund och folkhögskola, och utan den identiteten försvagas förankringen i samhället och respekten för verksamheten. Sammanfattande bedömningar och förslag Den totala omfattningen av folkbildningen anses väl motsvara vad staten kan förvänta sig av bidragsgivningen. SUFO är medveten om svårigheten att öka deltagandet inom de prioriterade grupperna, men anser ändå att studieförbunden bör öka ansträngningarna att höja deltagandet bland kortutbildade, invandrare och arbetslösa. I de statliga måldokumenten bör arbetslösa tillföras som en prioriterad grupp. Deltagarna är i allt väsentligt nöjda med resultatet av sina studier och med verksamheten över huvud taget. Det är inte något tvivel om att folkbildningen betyder mycket för den allmänna bildnings- och kunskapsnivån bland vuxna liksom för kulturlivet i . Ett annat viktigt värde ligger i det sociala nätverk i vardagslivet som framför allt studiecirklarna utgör. Verksamheten inom både studieförbund och folkhögskolor måste anses ha den betydelse för demokratins befästande och utveckling i och för deltagarnas personliga utveckling som anges i de statliga måldokumenten. SUFO gör dock vissa påpekanden. Att döma av det material som framkommit bör studieförbunden se över såväl syftet med som kvaliteten och ambitionsnivån i vissa hantverkscirklar för att försäkra sig om att de uppfyller både de egna och statens mål. Det tycks också finnas anledning för folkhögskolorna att pröva nya vägar att ge eleverna möjlighet att utöva ett verkligt inflytande över kursernas innehåll och uppläggning. Studieförbunden bör också tydligare markera sin ideologiska profil och klargöra denna för deltagarna. När det gäller kommande utvärderingar av folkbildningen anser SUFO att andra former än kommitténs bör prövas. Vad som bör eftersträvas är en fastare organisation som har möjlighet att arbeta mer långsiktigt än den av tid och direktiv låsta kommittén. Det skulle ge utrymme för successiva beslut om forskningsprojekt med bättre tid för planering av projekten samt möjlighet att utnyttja vunnen kunskap för att starta nya projekt eller ta sig an frågor som aktualiseras i samhället. SUFO lämnar vidare förslag till ett antal studier som bör ingå i en kommande utvärdering: Intervjuundersökningen bör följas upp på lämpliga områden för att klarlägga ev. förändringar då det gäller deltagandet i vuxenutbildning och folkbildning. Analyserna av folkbildningens effekter bör fördjupas, t.ex. beträffande det lokala kulturlivet, den lokala politiska beslutsprocessen, kvalitén i lokala föreningslivet. Folkbildningens effekter för deltagarna bör undersökas, t.ex vad folkhögskolestudier leder till, samt om läroprocesserna i rockcirklar eller annan ungdomsverksamhet på ett observerbart sätt påverkar deltagarnas framtid. Hur påverkas folkhögskolornas verksamhet av det stora antalet arbetslösa elever? I vilken utsträckning påverkar folkbildningens interna utvärderingar beslut om framtida verksamhet? verksamhet bör följas upp och utvärderas fortlöpande. Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkandet Folkbildningen en utvärdering (SOU 1996:159) Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av , , , utbildningsstöd, , , , , , , i , , , nationellt program för folkbildningsforskning, , , , Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet, , , , , , , , , , , , , Rörelsefolkhögskolornas , , i , , , , , Handikappförbundens Samarbetsorgan, , , , , statlig vuxenutbildning, Folkrörelsernas Konstfrämjande, Arbetarnas Bildningsförbund ABF, , , , Bildningsverksamhet NBV, Studiefrämjandet, , , , , Tjänstemännens Bildningsverksamhet TBV, Bosöns Idrottsfolkhögskola, , Folkhögskolan Hvilan, Furuboda folkhögskola, gemensamt yttrande av , Hagabergs , , , , Strömbäcks och Sundsgårdens folkhögskolor, Hellidens folkhögskola, Hola folkhögskola, , gemensamt yttrande av och folkhögskolorna i , , , stifts folkhögskola, , S:ta , , Sundsgårdens folkhögskola, Sverigefinska folkhögskolan, , Sörängens folkhögskola, Tollare folkhögskola, . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1997/98:115 Folkbildning. 1997/98:115 Bilaga 1 1997/98:115 Bilaga 1 1997/98:115 Bilaga 2