prop · GL03165 · 1998-01-01 00:00:00 — Det kan t.ex. handla om samverkan mellan flera mindre företag för att bredda produktutbudet och kunskapsbasen så att de tillsammans kan leverera hela system snarare än enskilda komponenter var för sig. Lyckas man inte svara upp till kundernas förändrade krav ökar risken att kunderna söker nya samarbetspartners, kanske i ett annat land. 3.4 Sysselsättning och arbetslöshet i storstadsregionerna har alla regioner i drabbats hårt av arbetslöshet. Det s.k. obalanstalet, dvs. andelen arbetslösa personer samt personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, har femdubblats , från av arbetskraften. I har obalanstalet sjudubblats från till av arbetskraften. har det lägsta obalanstalet i riket såväl som , som man har den största försämringen av alla län. har konjunkturen stärkts mer i än i riket som helhet och obalanstalet var så pass lågt som . har halkat ner från ett av de starkaste länen till ett av de svagaste , med ett obalanstal på . Storlänet där ingår har hållit sig i mitten vad gäller obalanstalen i riket och hade ett obalanstal av . Arbetslösheten är dock högre i städerna , och än i länen. Det är framförallt som har mycket hög arbetslöshet. var den öppna arbetslösheten , vilket kan jämföras med rikssiffran . Arbetslösheten i var betydligt högre bland män, , medan den var bland kvinnor. Arbetslösheten var i och i . Även i och , liksom för riket i helhet, är arbetslösheten högre bland män än bland kvinnor. Arbetsmarknadsläget är således betydligt bättre inom än i de två andra storstadsområdena. Sysselsättningsgraden är också klart högst i landet i med av befolkningen i arbetsför ålder som är sysselsatta, vilket kan jämföras med rikssnittet på . Såväl som län ligger under snittet för riket med en sysselsättningsgrad kring 69 resp . Liksom för arbetslösheten är situationen något sämre beträffande sysselsättningen i städerna än i storstadslänen. Framför allt har en mycket låg andel sysselsatta i sin befolkning. I var sysselsättningsgraden så låg som för männen och för kvinnorna. Sysselsättningsgraden är generellt ett par procent högre för män än för kvinnor såväl i storstadsregionerna som för riket som helhet. Storstadsregionerna skiljer sig från övriga landet så tillvida att man inom regionen kan ha stora skillnader i sysselsättning och arbetslöshet. I välmående villaförorter har man en sysselsättninggrad kring och en arbetslöshet av . I vissa ytterstadsområden är sysselsättningsgraden nere på och arbetslösheten uppe på . Även i ett internationellt perspektiv kännetecknas de svenska storstäderna av stora skillnader i sysselsättning och arbetslöshet mellan områden inom städerna. I en del områden var arbetskraftsdeltagandet enbart av arbetskraftsdeltagandet i den övriga regionen. För övriga länder i studien var arbetskraftsdeltagandet i de fattiga bostadsområdena mellan av arbetskraftdeltagandet i den övriga regionen. 3.5 Skolresultat och befolkningens utbildningsnivå i storstadsregionerna Även när det gäller skolresultaten och befolkningens utbildningsnivå återfinns mönstret att skillnaderna inom storstäderna är mycket stora och att de områden i storstäderna som har dåliga förutsättningar ligger långt under den genomsnittliga nivån i riket. Det genomsnittliga medelbetyget i årskurs 9 var /97 3,25 i riket som helhet att jämföra med 3,36 för , 3,26 för och 3,21 för . Av statistik över utbildningsresultat i framgår dock att andelen elever som saknar betyg i två eller fler ämnen är nära dubbelt så stor i storstäderna jämfört med genomsnittet för riket. I saknar av eleverna betyg i två eller fler ämnen, i och i medan genomsnittet för riket är . Dessa genomsnittssiffror rymmer inom sig mycket stora skillnader mellan olika stadsdelar. I delbetänkande Att växa bland betong och kojor (SOU 1997:61) redovisas att var andelen elever som slutade med låga eller ofullständiga betyg i de utsatta stadsdelarna, att jämföra i storstäderna i sin helhet. I har man sammanställt antalet elever som höstterminen i årskurs 9 inte når upp till godkänt betyg i något av de ämnen som krävs för tillträde till ett nationellt gymnasieprogram (svenska, alt. svenska som andraspråk, matematik och engelska). Andelen elever som inte nått godkänt i något eller några av dessa ämnen skiljer sig mellan i den socialt starka stadsdelen och i den utsatta stadsdelen . Befolkningens allmänna utbildningsnivå skiljer sig inte nämnvärt mellan storstadsregionerna och riket i sin helhet. ligger nästan exakt på rikssnittet, har en något lägre utbildningsnivå och en något högre genomsnittlig utbildningsnivå i förhållande till riket i sin helhet. Tabell 1 Befolkningens utbildningsnivå i storstadsregionerna,. Andel av befolkningen med Gymnasium Högre utbildning Uppgift saknas Riket totalt 25 47 27 1 24 44 30 2 19 43 35 3 Skånelän 27 44 27 2 Källa: SCB Utbildningsnivå i kommunerna, länen och riket, 1997:2 Not. Med högst grundskola avses folkskoleutbildning eller grundskoleutbildning. Med gymnasium avses både gymnasial utbildning högst och längre än . eftergymnasial utbildning avses utbildning kortare än t.o.m. forskarutbildning. Däremot uppvisar olika områden inom storstäderna stora skillnader i utbildningsnivå. Skillnaderna mellan två kommuner kan vara så stora som mellan , där av befolkningen har eftergymnasial utbildning, och där motsvarande siffra är . Även inom kommunerna är skillnaderna i utbildningsnivå mycket stora. och de lägsta utbildningsnivåerna av befolkningen med eftergymnasial utbildning medan motsvarande siffra för är . Liknande skillnader finns även inom där andelen av befolkningen med eftergymnasial utbildningsnivå i församling (som bl.a. innefattar ) uppgår till medan motsvarande andel i Slottsstaden är . 3.6 Storstaden som kulturell miljö Storstaden är livsrum och hembygd för en tredjedel av landets invånare och utgör därmed en viktig del av de förhållanden som bygger upp en nationell och personlig identitet. Storstadens kulturella miljö präglas framför allt av mångfald. I de stora städerna finns utrymme för olika livsstilar och skilda kulturella preferenser. Toleransen för det nya och annorlunda är oftast större än på mindre orter och ur detta uppstår en mängd olika kulturmönster och delkulturer. Framför allt bland ungdomar kan många delkulturer, som för en utomstående betraktare kan vara både obegripliga och provocerande, innebära identitet, samhörighet och ett led i deras utveckling till vuxna och självständiga individer. Storstaden kan vara öppen och tillåtande men också anonym. För många upplevs storstadsmiljön som lockande och välkomnande men för andra som isolerande och hård. Anonymiteten, bristen på samhörighet och gemenskap är mångfaldens baksida. För att motverka detta behövs bland annat kulturella mötesplatser. Det finns ett nära samband mellan ett rikt och mångsidigt kulturliv och ett öppet och demokratiskt samhälle. Kulturen och konsten är vidare ett omistligt medel för att levandegöra människans mångfald och okränkbara värde. Den stora andelen storstadsbor som är födda eller har föräldrar som är födda i ett annat land, har fört med sig att mångfalden av kulturer, främst i storstäderna, har breddats. Influenser från andra länder, på grund av nya resvanor, förbättrade kommunikationsmöjligheter och en omfattande invandring, har gjort att de svenska storstäderna genomgått en omfattande förvandling vad gäller musikliv, teater, konst, matkultur och umgängesvanor. Invandringen har påverkat hela det svenska samhället och särskilt berikat storstäderna kulturellt och gjort dem till metropoler av internationellt snitt. Den kulturella mångfalden ökar de svenska storstädernas attraktionskraft och drar till sig internationella lokaliseringar. Storstaden med sina många invånare och sin sammansatta befolkning har med bredd och variation i sitt kulturliv ett omfattande kulturutbud. Medvetenheten om kulturens roll som drivkraft i samhällsutvecklingen och dess betydelse för människors och företags val av bostads- respektive etableringsort har ökat och trots det kärva ekonomiska klimat kan en viss ökning av offentliga satsningar på kultur noteras. , och har växt fram ur skilda historiska förutsättningar. Olika sociala, ekonomiska och ideologiska strukturer har bidragit till att ge städerna dess fysiska utformning, vilket skett i ett kontinuerligt samspel med omlandet och omvärlden. Detta har gett karaktär och identitet åt stadsplaner, bebyggelsemiljöer och enskilda byggnader och anläggningar. Det har gett ett historiskt innehåll och i stadens planmönster och bebyggelse kan samhällets utveckling och historia avläsas. Omsorgen om de kulturvärden som har skapats av tidigare generationer är en viktig förutsättning för att vidmakthålla och skapa en god livsmiljö i staden. Variationen i den successivt framvuxna bebyggelsen är värd att slå vakt om genom att vårda det gamla och verka för kvalitet i det nya som tillkommer. Kunskap om storstädernas historiska utveckling och kulturvärden skall vara lätt tillgänglig för invånare och besökare, men även för de som äger och förvaltar bebyggelsen. Stora kulturpolitiska satsningar har redan genomförts i storstäderna. En av de större är den nya byggnaden för och som invigdes i . Staten har även lämnat ett kraftigt bidrag till Kulturhuvudstad 1998. Vidare har t.ex. särskilda insatser gjorts för nationalscenerna och Operan. Ett nytt musikcentrum har inrättats för Rikskonserter vid i . Inom bildkonsten har nya institutioner med statligt stöd, t.ex. Färgfabriken och Skulpturens Hus, etablerats i huvudstaden. I har och Folkteatern erhållit särskilda statliga medel för att upprätthålla den konstnärliga nivån på verksamheten. Där kommer även det nya statliga att ha sitt säte. Teater, som är verksam i förorten , har fått ett nationellt uppdrag att utveckla barn- och ungdomsteatern . I har , Dramatiska teater och i likhet med institutionerna i erhållit särskilda statliga medel . Projektet i har fått statliga bidrag och till dess centrala grupper hör det uppmärksammade Dramatiska teaterkompaniet. 3.7 Storstaden som ekologisk miljö Bebyggelseutveckling har inneburit en utglesning av stadsbygden och en uppdelning av dess funktioner på olika områden. Storstäderna har omvandlats till storstadsregioner. Miljonprogrammets bostadsområden i storstadens ytterområden gjorde det möjligt att klara efterkrigstidens urbanisering utan framväxt av slumområden och möjliggjorde en stor befolkningsökning i storstadsområdena utan att i stort sett några bostäder har tillkommit i stadens centrala delar. Bilen och utbyggnaden av kollektivtrafik har varit en förutsättning för denna utveckling. Luften i de svenska tätorterna har blivit bättre genom utbyggnad av fjärrvärme, installation av reningsutrustning och övergång till svavelfattig olja. Trots förbättringar i luftkvaliteten har antalet människor som har allergier eller astma mer än fördubblats. Någon tillfredsställande förklaring till detta har dock inte kunnat ges. Den utspridda bebyggelsestrukturen och den uppdelade staden har inneburit ett kraftigt ökat transportbehov. Det ökade transportarbetet har lett till att trafiken är den största källan till luftföroreningar i tätorter. Andra källor till utsläpp av hälsopåverkande luftföroreningar i tätorter är lokaluppvärmning och industriella utsläpp. Luftföroreningar från trafiken kan påverka människors hälsa på flera olika sätt. I första hand drabbas luftvägarna, astmatiker och barn är de känsligaste grupperna. Vissa ämnen medverkar till uppkomst av cancer. Allergiska besvär misstänks kunna förvärras av luftföroreningar. Hos vissa känsliga grupper har akuta dödsfall kunnat observerats efter exponering av partiklar.. Vägtrafiken är också den största bullerstörningskällan i storstadsmiljön. Boende längs hårt trafikerade trafikleder i tätorter är särskilt utsatta för bullerstörningar. Trafiken ger också störningar i parker och grönområden. Flygplatser i eller i anslutning till staden utgör också en stor bullerkälla. En stadsplanering där bilinnehav är en förutsättning för att kunna ta del av stadens utbud medför inte bara påfrestningar på miljö och människors hälsa och välbefinnande, utan kan också ge negativa sociala konsekvenser för den del av befolkningen som inte har tillgång till bil. Därtill kommer svårigheter för människor, djur och växter att passera de barriärer som större vägar utgör. Städernas energianvändning avser bl.a. transporter, industriproduktion och uppvärmning av hushåll och kontor. Användningen av icke förnybara energikällor leder till klimatförändringar, luftföroreningar och följdproblem för miljön och för människors hälsa och kan utgöra ett allvarligt hot mot en hållbar utveckling. Avfallshanteringen är ett särskilt problem i storstäder och tätorter. Ökad återanvändning och återvinning krävs för att uppnå en bättre resurshushållning och för att minska avfallsmängderna. Avfallet innehåller också i vissa fall gifter som kan läcka ut i naturen med risk för allvarliga störningar i miljön som följd. Avfallsdeponeringen innebär dessutom i sig ett volymmässigt och estetiskt problem i landskapet och skapar ofta konflikter vid markanvändningen, främst i och i anslutning till tätorterna. Den ekologiskt hållbara storstaden är viktiga för omställningen till ett hållbart samhälle. Den stora befolkningen och den täta bebyggelsen erbjuder stora möjligheter för hållbara lösningar i exempelvis trafik-, energi- och bostadsfrågor. För att en ekologisk omställning av skall lyckas är det av största vikt att storstädernas potentiella ekologiska fördelar utnyttjas. Det ekologiska perspektivet handlar om resurshushållning, kretslopp, återvinning och försiktighet. Att bygga ekologiskt i tät stadsbygd är en utmaning. De nya krav kan komma att ställas på transporter, distribution och kommunalteknik måste anpassas till nya krav. Lösningar som bygger på naturliga kretslopp måste komma fram. Ett ekologiskt synsätt måste komma tidigt i planeringen. Storstaden har speciella förutsättningar för långsiktiga investeringar i storskaliga system för hantering av energi, vatten, avlopp och avfall. Systemen är ofta sammanvävda med varandra och är ytsnåla, energisnåla och utnyttjar avancerad reningsteknik. En storstad är mer eller mindre beroende av sitt omland för sin försörjning med föda, energi, vatten m.m. och för avsättning av restprodukterna. Dessa måste, genom att bli bättre sorterade och renare från miljögifter, i högre grad kunna återföras och återvinnas i slutna kretslopp. Möjligheten till effektiva och miljövänliga transporter för det som inte kan tillvaratas lokalt måste beaktas. Närheten till parker och naturområden är av stor betydelse för livskvaliteten i storstäderna. I många av våra städer finns centrala park-, natur- och rekreationsområden bevarade som inte bara har stora natur- och kulturvärden utan också ger möjlighet att bibehålla det nära samspelet mellan stadsbebyggelsen och landskapet. I har en nationalstadspark inrättats för att stadens centrala parklandskapet och naturmiljö skall kunna skyddas. Att värna och utveckla de stadsnära grönområdena och deras samband med större sammanhängande naturområden är viktigt inte bara ur miljö- och rekreationssynpunkt utan även för den biologiska mångfalden. Trafik i storstadsregionerna Resvanorna varierar i landet. I storstäderna finns ett mer välutvecklat resande med kollektivtrafik än på andra håll i landet. av de lokala och regionala bussresorna, samtliga tunnelbaneresor och den övervägande delen av spårvagnsresorna i landet sker i storstäderna. Även tågresandet sker till stor del inom de tre storstadsregionerna. av resor med regionaltågtrafik sker utanför storstadsområdena. I sker av resorna till och från arbetet med kollektivtrafik. Det bör dock påpekas att resvanorna i hög grad även skiljer sig åt inom storstäderna. Enligt en undersökning av landstings svarar den tiondel av befolkningen som reser mest med bil i för av trafikarbetet med bil men bara för av resandet med kollektivtrafik. Förhållandet är det motsvarande för den tiondel av befolkningen som åker mest kollektivtrafik. De svarar för av det totala kollektivtrafikresandet och av trafikarbetet med bil. Storkonsumenterna av biltrafik och kollektivtrafik reser i genomsnitt respektive per dag med sitt transportmedel. Den typiske storkonsumenten av bilresor är en förvärvsarbetande, heltidsanställd man med hög inkomst. Storkonsumenterna av bilresor bor oftare än andra i villa eller radhus och har oftare flera bilar. Typiska storkonsumenter av kollektivtrafik bor oftare i lägen med bättre kollektivtrafikförsörjning men inte i innerstaden. De saknar oftare än andra tillgång till bil i hushållet. Med tanke på biltrafikens stora miljöpåverkan så är det av nationellt intresse att andelen resande med kollektivtrafik i städerna kan ökas ytterligare. Ett av de större folkhälsoproblemen i är de dödsfall och allvarliga personskador som uppstår till följd av trafikolyckor. Ungefär en tredjedel av dödsfallen och två tredjedelar av de allvarliga skadefallen i trafiken sker inom tätbebyggda områden. Starka hälso- och trafiksäkerhetspolitiska skäl talar för att på olika sätt begränsa trafikens skadeverkningar. 3.8 Storstaden som social miljö Storstaden som social miljö präglas av ovanligt stora skillnader mellan olika grupper, av en stor mångfald och av en lösare social struktur än andra delar av landet. Invånarnas inkomster i de tre storstadsregionerna är som genomsnitt något högre än i riket som helhet. Den genomsnittliga sammanräknade inkomsten i ligger på , för på medan ligger på riksgenomsnittet på . Inkomstklyftorna inom städerna är dock enorma. Den genomsnittliga medelinkomsten per invånare i Stockholmsförorten ligger på , att jämföra med i området runt . I varierar medelinkomsten mellan i stadsdelen och i stadsdelen . Liknande klyftor finns också i . De rikaste stadsdelarna har alltså mellan tre och fyra gånger så höga medelinkomster som de fattigaste. Ett annat uttryck för segregationen är skillnader i arbetsmarknadsdeltagande. Förvärvsfrekvens är egentligen ett bättre mått på delaktigheten på arbetsmarknaden än arbetslösheten. Förvärvsfrekvens mäter hur stor andel av befolkningen i arbetsför ålder som förvärvsarbetar eller söker arbete. Den genomsnittliga förvärvsfrekvensen för är något högre än i riket som helhet, medan och ligger något under rikssnittet. Skillnaderna inom städerna är dock mycket stora. I har den lägsta förvärvsfrekvensen av alla stadsdelar och Västerled har stadens högsta förvärvsfrekvens med . I har stadsdelen en förvärvsfrekvens på att jämföra med Västra Innerstadens . I är skillnaden stor mellan stadsdelen i förvärvsfrekvens och . Kvinnorna i de utsatta stadsdelarna har genomgående en något lägre förvärvsfrekvens än männen. Storstäderna präglas av en annorlunda befolkningssammansättning med större rörlighet och lösare sociala strukturer än andra orter. Den årliga omflyttningen inom storstadsregionerna är betydande. Som exempel kan nämnas att inte mindre än 153 794 (av totalt ca 700 000 ) stockholmare flyttade . Drygt 80 000 flyttade in eller ut över kommungränsen, resten flyttade inom stadens gränser. Andelen personer som flyttat in eller ut ur kommunen eller inom kommunen var för , för kommun och för , att jämföra för riket i genomsnitt. Storstäderna präglas också av en mycket hög andel ensamhushåll och en mycket hög andel ensamstående föräldrar med barn. var andelen barnhushåll bestående av en ensamstående förälder i , i och i , att jämföra i övriga delar av riket (SCB Hink 1996). Här är skillnaderna inom storstadsregionerna betydande. I städer (SOU 1997:118) redovisas att i stadsdelar med mycket hög eller extremt hög inkomst består av barnhushållen av en ensamstående förälder. Motsvarande siffra i stadsdelar med mycket låg eller extremt låg inkomst är . Den helt övervägande delen av de ensamstående föräldrarna är kvinnor. Befolkningens genomsnittliga ålder skiljer sig inte så mycket åt mellan storstadsregionerna och riket i sin helhet. Däremot är ålderssegregationen inom storstadsregionerna betydande. De mest utsatta bostadsområdena är mycket barnrika. Andelen barn och ungdomar uppgår i genomsnitt till av befolkningen, att jämföra med 25 i övriga områdestyper (SOU 1997:118). En annan siffra som visar på samma fenomen är att av samtliga barn och ungdomar i storstadsregionerna växer upp i områden med mycket låga eller extremt låga inkomster. Detta skall jämföras med att dessa stadsdelar totalt endast har av storstadsregionernas befolkning. Dessa demografiska fakta visar tydligt att en mycket stor del av storstädernas framtida vuxna befolkning kommer att ha vuxit upp i de fattigaste stadsdelarna. Det innebär också att dagens uppväxtvillkor för barn och ungdomar i de utsatta stadsdelarna är mycket avgörande för storstadsregionernas framtid. Storstadsregionerna har en betydligt mer blandad befolkning med avseende på ursprungsland än resten av riket. Andelen utlandsfödda invånare är i , i och i att jämföra i riket som helhet. De mest utsatta stadsdelarna har ännu högre andelar utlandsfödda, i genomsnitt . Andelen barn och ungdomar med utländsk bakgrund (dvs. någon av föräldrarna födda utomlands) i de mest utsatta stadsdelarna är så hög som att jämföra i storstadsregionerna som helhet (Tre städer SOU 1998:25). Storstadsregionernas bostadsbestånd och därmed invånarnas boende skiljer sig också en del från riket i övrigt. Betydligt fler lägenheter i storstäderna finns i flerbostadshus () att jämföra i övriga riket. Av storstädernas lägenheter i flerbostadshus är hyresrätter och bostadsrätter. av storstädernas hyreslägenheter ägs av allmännyttiga bostadsföretag och är privatägda. I de socialt utsatta stadsdelarna ägs den övervägande delen av lägenheterna av de allmännyttiga bostadsbolagen. Storstäderna har den i särklass högsta andelen socialbidragsberoende, dvs. personer som är helt eller delvis beroende av socialbidrag för sin försörjning. har socialbidragskostnaderna näst intill tredubblats i de tre storstadsregionerna. Diagram 1: Socialbidragskostnader 1991 97 i kronor per invånare. Jämförelse , , och riket. Källa: samt respektive kommun Arbetslösheten har stor betydelse när det gäller socialbidragstagandet men arbetslöshetens betydelse varierar och med konjunkturförhållanden. Arbetslösa som blivit hänvisade till socialbidrag är ofta personer som inte hunnit kvalificera sig för arbetslöshetsersättning. Det är framförallt flyktingar, ungdomar och andra med svårigheter att ta sig in på arbetsmarknaden som blir beroende av socialbidrag för sin försörjning. Även sociala och medicinska problem hos människor, t.ex. missbruk, psykiska problem, andra hälsoproblem eller sociala problem kan ha betydelse för socialbidragsberoende. Socialbidragstagare har sämre levnadsförhållanden än andra låginkomsttagare, sämre hälsotillstånd , svagare position på arbetsmarknaden och är mer utsatta för våld. Det betyder att de i större utsträckning än andra låginkomsttagare har andra problem än bara ekonomiska. Storstäderna har den högsta andelen hushåll med socialbidrag och det högsta genomsnittliga bidraget per hushåll. I glesbygdskommuner är andelen socialbidragstagare lägre men istället har fler människor ersättning från det generella socialförsäkringssystemet såsom förtidspension eller arbetslöshetsersättning. Som storstadskommittén visat så är andelen socialbidragstagare särskilt högt i storstädernas utsatta områden. Skillnaden mellan de olika bostadsområden är emellertid stor. Huvuddelen av socialbidragskostnaderna betalas av kommunerna. Statlig ersättning utgår emellertid för mottagandet av flyktingar och vissa andra utlänningar. Kommunerna får en schabloniserad ersättning för varje mottagen flykting och annan utlänning som omfattas av flyktingmottagandet. 3.9 Otrygghet och kriminalitet i storstadsregionerna 1996 har antalet polisanmälda brott i ökat från ca 200 000 till ca 1 200 000 brott . har den anmälda brottsligheten legat på en relativt stabil nivå, men sett som efterkrigstiden utgör rör det sig om en ökning .