prop · GL03155 · 1998-01-01 00:00:00 — Behörighetsbestämmelser För de elever som söker till nationella program i gymnasieskolan höstterminen gäller nya krav på behörighet, som innebär krav på betyget Godkänd i i svenska, alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik. Dessa krav anger de lägsta kompetenskrav som är en förutsättning för att klara av studierna. Fram till nu har det inte funnits några som helst krav på en viss betygsnivå. De nya behörighetsbestämmelserna innebär därför att goda förutsättningar finns att höja kvaliteten på utbildningen på nationellt program. Fullföljda studier och övergång till fortsatta studier Av de elever som påbörjade gymnasieskolan på nationella program eller linjer /94 hade fullföljt sin utbildning på samma eller annan linje/program . Detta var en minskning i förhållande till de som börjat /93 då fullföljt utbildningen . Graden av fullföljande är högre på naturvetenskapsprogrammet och samhällsvetenskapsprogrammet eller motsvarande linjer () än på program/treåriga linjer med yrkesämnen (). Av de elever som avslutade någon linje i gymnasieskolan eller påbörjade respektive en högskoleutbildning . Det var en ökning jämfört med den elevgrupp som slutade gymnasieskolan repektive 1993. Motsvarande tal för de som avslutade gymnasieskolan var . Variationen i övergångsfrekvens var stor mellan enskilda kommuner. Störst andel uppvisar elever från storstäder och större städer medan lägst andel har glesbygdskommuner. Elever från treåriga studieförberedande linjer gick i betydligt större utsträckning över till högskolan än elever från övriga linjer och kvinnor hade högre övergångsfrekvens än män. Bedömning och betyg De elever som avslutade gymnasieskolan var de första med betyg enligt det nya betygssystemet. Av en preliminär rapport framgår följande: Av alla elever som var inskrivna vid de undersökta skolorna i årskurs 3 hade fått slutbetyg . Av de som saknade slutbetyg förväntades hälften genomgå prövning för att kunna få ut sitt slutbetyg eller beviljas förlängd undervisning för att kunna avsluta sina studier. Bland eleverna med de nya slutbetygen hade av eleverna på nationella program grundläggande högskolebehörighet. Andelen var högst på naturvetenskapsprogrammet . Vad gäller kursbetygen i alla kärnämnes- och tre karaktärsämneskurser samt betyget i specialarbete på nationella program visar undersökningen sammantaget att betygen har förbättrats jämfört med efter fem terminer . Av alla betyg i kärnämneskurser var minst godkända. Framför allt lyckades eleverna på programmen med yrkesämnen bra i karaktärsämneskurserna, som det var just dessa som hade högst andel icke-godkända betyg i kärnämnen. En världsomspännande undersökning inom TIMSS inriktar sig på elevers kunskaper i matematik och naturvetenskap efter avslutade studier i gymnasieskolan. I denna undersökning deltog 21 länder, varav åtta uppfyllt de centralt fastställda kriterierna för deltagande och urval. Studien omfattade samtliga avgångsklasser i gymnasieskolan och visar att svenska elever presterar ett mycket högt resultat på det gemensamma provet i matematik och naturvetenskap. har tillsammans med och en tätposition både i matematik och naturvetenskap. Enligt tillståndsbeskrivning framgår att intresset från skolhuvudmännens sida att följa upp elevernas betyg i gymnasieskolan är lågt. I av kommuner med minst fem gymnasieprogram vill den ansvariga styrelsen/nämnden ha redovisningar av resultaten på nationella prov samt betyg. I 57 kommuner har beslut fattats om att de nationella proven för gymnasieskolan skall användas. I ett fåtal kommuner finns former av organiserat samarbete mellan lärargrupper på olika gymnasieskolor inom kommunen eller med lärargrupper vid andra kommuners gymnasieskolor kring kunskapsbedömning och betygsättning. På många gymnasieskolor har man återkommande samtal (ofta benämnda utvecklingssamtal) med eleverna. Vanligast är att utvecklingssamtal hålls en gång per termin. Vid 12 av de 60 gymnasieskolorna gavs eleverna s.k. omdömen på kurser som ännu inte avslutats som komplement till samlat betygsdokument. Elevernas bedömning och föräldrarnas förtroende Enligt en undersökning som gjort har eleverna en positiv inställning till skolan och skulle inte välja att arbeta om de fick ett arbete. anser att det är lagom krav som ställs på dem medan tycker det är för höga krav. Större delen anser att lärarna har tillräckliga kunskaper i och är engagerade i de ämnen de undervisar. Knappt hälften anser att lärarna bryr sig om vad eleverna tycker och en fjärdedel att lärarna använder sig av det eleverna lärt sig utanför skolan. Det senare är något högre på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen. 1/3 av eleverna har förtroende för de flesta av sina lärare och lika stor andel för några få lärare. Ungefär hälften av eleverna anser att arbetssättet för det mesta är bra i de flesta ämnen medan bara 1/3 anser att informationen om betyg är tydlig. Tillfrågade föräldrar om deras förtroende för arbetet i gymnasieskolan besvaras med att har stort och ganska stort förtroende. Individuellt program Individuellt program skall erbjudas elever som inte tagits in på ett nationellt eller specialutformat program eller som avbrutit påbörjad utbildning. fanns det ca 15 700 elever på individuellt program dvs. av det totala antalet elever i gymnasieskolan. Detta var en smärre minskning i förhållande och . Det individuella programmet syftar främst till att stimulera till vidare studier på ett nationellt program. Det lyckas också till viss del. Drygt en tredjedel av eleverna som fanns på individuellt program gick på ett nationellt program . En andel som i stort är jämbördig med förhållandena . Jämställdhet Gymnasieskolans utbud bör attrahera ungdomar bl.a. så att en jämnare könsfördelning uppnås. varierar dock könsfördelningen mycket kraftigt mellan de olika programmen. På de nationella programmen varierar andelen flickor från på omvårdnadsprogrammet till på elprogrammet. Endast sex program, nämligen estetiskt, handels- och administrations-, hotell och restaurang-, livsmedels-, medie- samt naturbruksprogrammen har en relativt jämn könsfördelning. I utvecklingsplanen för förskola, skola och vuxenutbildning (Skr.1996/97:112) föreslog regeringen att ett tekniskt program förs in i gymnasieskolans utbud av nationella program. Ett nytt teknikinriktat program som skall fånga upp intressen inom bl.a. biokemi, miljöteknik och informationsteknik förväntas i högre grad komma att tilltala flickor. Elever med behov av särskilt stöd Flera av undersökningar visar att andelen elever med behov av särskilt stöd ökar. Det är dock inte möjligt att urskilja vad som är en faktisk ökning från vad som beror på att frågan blivit föremål för ökad uppmärksamhet. En orsak till den ökade fokuseringen kan bl.a. vara det nya mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet. tillståndsbeskrivning 1997 genomfördes i form av intervjuer med kommunernas förvaltningschefer för gymnasieutbildning, samt med 60 rektorer för grundskolor med årskurs 7 9 och 60 rektorer för gymnasieskolor. av kommunerna uppgav att andelen elever som är i behov av särskilt stöd har ökat. Cirka hälften av 60 gymnasieskolor kan inte alls eller endast delvis klara av att ge elever med behov av särskilt stöd den hjälp de är berättigade till. Nästan alla skolor upprättar åtgärdsprogram, mot . Gymnasieskolorna tog ofta upp problemen med elever som hade för dåliga förkunskaper då de kommer till gymnasieskolan. Enligt en elevundersökning gjorde uppger av tillfrågade elever att deras möjligheter att få det stöd de behöver är ganska bra. Prestationer Antalet elever i gymnasieskolan har varierat obetydligt under se senaste sex läsåren. Tabell 7.10 Elevutvecklingen 1997 År Gymnasieskolan Kommunala Landstingskom. totalt skolor skolor skolor 1993 313 662 281 216 26 876 5 570 1994 309 952 279 509 24 375 6 068 1995 312 375 284 484 20 691 7 200 1996 309 661 283 462 17 886 8 313 1997 312 936 286 576 16 781 9 579 Ungefär 2 200 elever med funktionshinder gick i gymnasieskolan /97, varav 531 studerade vid riksgymnasierna för döva/hörselskadade respektive för svårt rörelsehindrade. Intresset för de 16 nationella programmen varierar, störst sökandeintresse visar samhällsvetenskaps- (23,av antalet förstahandssökande) resp. naturvetenskapsprogrammet (20,) följt av hotell- och restaurangprogrammet (6,) och estetiska programmet (6,). Lägst andel sökande hade livsmedelsprogrammet (0,) och energiprogrammet (0,). Specialutformade program var det sjunde mest populära (4,) sökalternativet. Lokal gren Styrelsen för kommunens gymnasieskola får besluta att inrätta lokala grenar för att tillgodose ett sådant lokalt eller regionalt utbildningsbehov som de nationellt fastställda programmen och grenarna inte tillgodoser. En lokal gren kan omfatta andra och/eller enbart tredje utbildningsåret på programmet. Omfattningen av inrättade lokala grenar har ökat kraftigt sedan möjligheten infördes i den nya gymnasieskolan. Enligt första uppgift som avser anordnades det 169 lokala grenar mot 547 . Lokala grenar skall endast vara avsedda för den egna kommunens eller samverkansområdets elever. En lokal gren kan dock få vara riksrekryterande enligt beslut av regeringen om utbildningen har ett riksintresse. Regeringen har medgivit riksrekrytering för drygt 50 lokala grenar. Av antalet kontinuerligt inkommande ansökningar kan ett fortsatt intresse för riksrekrytering för lokal gren noteras. Specialutformade program Specialutformade program är avsedda att ge en utbildningsinriktning som inte tillgodoses inom de nationella programmen, men som är likvärdig med dessa. Samma kärnämneskurser som på nationellt program skall ingå i specialutformade program. Därutöver kan också lokalt fastställda kurser ingå. Intresset för att inrätta specialutformade program har ökat. Således anordnades sådant program i 111 kommuner, en ökning från 102 kommuner. Kostnader Totalkostnaden för utbildningen i gymnasieskolor med kommun eller landsting som huvudman har i löpande priser varit i stort sett oförändrad och uppgick till . Per elev har däremot kostnaderna ökat något. Kostnaden per elev i enbart gymnasieskola är betydligt lägre än i landstingsdriven gymnasieskola vilket kan förklaras med faktorer som skolstorlek och programutbud. 1996 har lokalytan per elev minskat , huvudsakligen beroende på ökat elevantal. Antalet lärare /98 var 28 460 varav 677 var lektorer. Omräknat till heltidstjänster betyder det 23 055 lärare vilket ger 13,6 elever per lärare. Motsvarande tal var 13. Kommunernas och landstingens kostnader för gymnasieskolan skiljer sig åt, främst beroende på att olika kombinationer av nationella program erbjuds. Tabell 7.11 Kommunernas och landstingens kostnader för gymnasieskolan (löpande priser) Huvudman kommuner/ Totalt Därav Totalt Därav landsting Undervis- Lokaler, Undervis- Lokaler ning Inventarier ning Inventarier Samtliga Totalt, mkr 19 100 7 685 5045 19 108 7968 5 154 Andel (%) 100 40,2 26,4 100 41,4 26,9 Kostnad per elev, kr 60 800 25 300 16 600 63 000 26 300 17 000 Kommun Totalt, mkr 17 247 7 685 4 462 17 314 7 335 4 611 Andel (%) 100 44,6 25,9 100 42,4 26,6 Kostnad per elev, kr 60 850 24 800 15 800 60 900 25 800 16 200 Landsting Totalt, mkr 1 876 693 584 1 793 532 543 Andel (%) 100 36,9 31,1 100 35,3 30,3 Kostnad per elev, kr 89 000 32 900 27 700 100 400 35 400 30 400 7.2.3 Särskolan Nationella mål Särskolan omfattar den obligatoriska särskolan (grundsärskola och träningsskola) samt gymnasiesärskola (nationella, specialutformade och individuella program). Utbildningen syftar till att ge utvecklingsstörda barn och ungdomar en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan. Läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) och de frivilliga skolformerna (Lpf 94) omfattar även särskolan. Eleverna i den obligatoriska särskolan har skolplikt. Därutöver har de rätt till ett tionde, frivilligt skolår. I gymnasiesärskolan erbjuds en fyraårig utbildning. Programmål har fastställts för gymnasiesärskolans nationella program. Kursplaner har fastställts för hela särskolan. Måluppfyllelse och kvalitet En av särskolans viktigaste uppgifter är att ge eleverna goda förutsättningar att vara aktiva i det dagliga livet och förbereda dem för vuxenlivet. Graden av utvecklingsstörning varierar kraftigt mellan eleverna. Många har dessutom ett eller flera ytterligare funktionshinder. Det finns stora svårigheter att mäta måluppfyllelsen. Uppföljningar och utvärderingar förekommer endast i en fjärdedel av kommunerna och rör då organisatoriska frågor, ekonomi samt ökningen av antalet elever. Mycket få uppföljningar/utvärderingar rör det inre arbetet och kvalitetsfrågor. Huvudmannaskapet för särskolan skulle enligt riksdagsbeslut överföras från landstingen till kommunerna före utgången av . Reformen har i hög grad mottagits positivt. Allt fler kommuner har startat egen särskola, vilket bl.a. medfört att elevernas resväg kortats, samverkan med andra skolformer underlättats och föräldrarna har fått ökat inflytande. Prestationer och kostnader Särskolan omfattade totalt ca 15 000 elever . Tabell 7.12 Särskolans elever 1992/93 5 287 2 942 3 649 1993/94 5 516 3 107 3 777 1994/95 5 915 3 181 3 754 1995/96 6 172 3 371 3 864 1996/97 6 385 3 487 4 050 1997/98 7 101 3 609 4 322 I grundsärskolan och träningsskolan har det sammanlagda antalet elever /93 ökat med . rör sig emellertid inskrivningen i särskolan om en procent av det totala antalet elever i dessa åldrar. Elevantalet i gymnasiesärskolan har /93 ökat med . Av de 4 300 eleverna i gymnasiesärskolan går 2 000 elever på nationella/specialutformade program och 2 300 elever på individuella. Andelen elever i obligatoriska särskolan integrerade i den vanliga är , i gymnasieskolan är andelen integrerade gymnasiesärskoleelever . Diagram 7.4 Utvecklingen av elevantalet i särskolan i förhållande till elevantalet i och gymnasieskolan Finns i den tryckta versionen Elevökningen i särskolan beror delvis på att skolformen är mer accepterad. Den ökade närheten som kommunaliseringen bidragit till har även lett till elevökningar. Dessutom ligger målen i kursplaner på en sådan nivå att lindrigt utvecklingsstörda inte klarar att nå dem. En del mindre orter har också startat egna särskolor, vilket bidragit till elevökningar i dessa kommuner. Bedömningarna och besluten om mottagande i särskolan är enligt utvärdering av skiftande karaktär. Resultatet visar vidare att kompetensen generellt sett inte minskat efter det ändrade huvudmannaskapet. Ett rekryteringsbehov kommer emellertid snart att uppstå, varvid svårigheter väntas att skaffa kompetent personal. Fram t.o.m. /2000 pågår försöksverksamhet enligt lagen (1995:1249) om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång. Bestämmelserna innebär att om vårdnadshavare inte medger att ett utvecklingsstört barn får sin skolgång i den obligatoriska särskolan, skall barnet tas emot i . har föräldrar till ca 430 elever låtit sina barn gå i i stället för i särskolan. tjänstgjorde ca 4 900 lärare i särskolan, vilka omräknat till heltidstjänster gör ca 3 400. Av särskolans lärarpersonal har pedagogisk utbildning. Kostnaden för den offentligt anordnade särskolan uppgick till , vari ingår ersättningar till landsting och fristående skolor (). Den genomsnittliga kostnaden per elev var . Kommunernas kostnad för särskolan avsåg till den obligatoriska särskolan och resterande del avsåg gymnasiesärskolan. Särskolans elevgrupp är mycket heterogen och därför kan kostnaderna per elev variera kraftigt. Undervisningskostnaderna var för både den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan den största delkostnaden och ungefär lika stor i båda fallen. Lokalkostnaden, som är den näst största delkostnaden, är däremot betydligt högre i gymnasiesärskolan. Det är svårt att göra kostnadsjämförelser bakåt i tiden eftersom kostnadsuppgifterna kan innehålla investerings- eller avvecklingskostnader som beror på huvudmannaskapsförändringen. 7.3 Vuxenutbildning Nationella mål för det offentliga skolväsendet för vuxna vuxenutbildning (komvux), innehåller tre olika nivåer: 1. Grundläggande vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv och till att lägga en grund för fortsatta studier. Genom den gymnasiala vuxenutbildningen kan vuxna få kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar får i gymnasieskolan. Påbyggnadsutbildningar syftar till att ge vuxna utbildning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till nytt yrke. Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) är till för utvecklingsstörda vuxna och skall ge kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan och på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan. Svenskundervisning för invandrare (sfi) skall ge vuxna nyanlända invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. De nationella målen för vuxenutbildningen anges i skollagen (1985:1100) och i läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) och i vissa fall i programmål och kursplaner. I timplaner anges riktvärden för undervisningens omfattning. inleddes och är en femårig satsning på vuxenutbildning. Det är ett gemensamt åtagande för staten och kommunerna. Kommunerna får särskilda statsbidrag för den utökade vuxenutbildningen på gymnasienivå som följer av . Kommunerna ges huvudansvaret och stor frihet att själva välja hur det lokala organiseras och genomförs. Målet för är att, genom utökad och breddad gymnasial vuxenutbildning, åstadkomma en kraftig höjning av utbildningsnivån för i första hand arbetslösa vuxna, som saknar treårig gymnasiekompetens (prop. 1995/96:222). skall bidra till förnyelse och omställning i arbetslivet och ligga till grund för en reformering av vuxenutbildningen. Det utgör starten på ett utvecklingsarbete, som efter femårsperioden skall övergå i ett nytt system för vuxenutbildningen med utökat kommunalt ansvar i reformarbetet. 7.3.1 vuxenutbildning (komvux) Måluppfyllelse och kvalitet Grundläggande vuxenutbildning Enligt skollagen ansvarar varje kommun för att de kommuninnevånare som har rätt till och önskar delta i grundläggande vuxenutbildning, får tillgång till det. Kommunerna skall verka aktivt för att nå dem i kommunen som har rätt till grundläggande vuxenutbildning och motivera dem att delta. Inom ramen för har regeringen avsatt medel motsvarande upp till 5 000 heltidsplatser för grundläggande vuxenutbildning. Regeringen har fastställt den turordning, enligt vilken kommuner kan komma i fråga för statligt stöd till grundläggande vuxenutbildning. Sådant stöd utbetalades till 111 kommuner för . För att få del av dessa medel skall en kommun först med egna medel finansiera en utökning () av tidigare års omfattning av grundläggande vuxenutbildning. Gymnasial vuxenutbildning Kommunerna skall erbjuda gymnasial vuxenutbildning och sträva efter att erbjuda en utbildning som så långt det är möjligt svarar mot individens efterfrågan och behov. Kommuninvånarna är behöriga att delta i komvux det år de fyller . Utav dem som deltog i på gymnasial nivå hade en utbildning motsvarande högst 2-årig gymnasieutbildning. Detta är en lägre utbildningsnivå i förhållande till den genomsnittliga utbildningsbakgrunden för dem som deltog i vuxenutbildning /97 där motsvarande andel uppgick till . Tabell 7.13 Antal kursdeltagare1 i komvux på olika nivåer /95 /96 /97 Grundläggande vuxenutbildning varav studerande på kvällstid 159 880 16 387 152 628 16 124 153 307 15 305 Gymnasial vuxenutbildning varav studerande på kvällstid 710 225 123 Påbyggnadsutbildning varav studerande på kvällstid 50 Samtliga nivåer 920 152 1 015 242 1 214 347 1 Eleven räknas som kursdeltagare på varje kurs hon eller han deltar i. Källa: Stöd till elever i komvux Vuxenstuderanden med funktionshinder har rätt till en utbildning som är likvärdig med den för övriga studerande. Det finns dock tecken på att vuxenstuderande med funktionshinder möter betydande svårigheter när de vill studera i vuxenutbildning. Det kan gälla t.ex. skollokaler som inte är handikappanpassade eller brist på tolkar för döva. (U1995:09) har därför fått tilläggsdirektiv (dir. 1997:104) för att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. Uppdraget skall redovisas . Komvuxstudier på kvällstid Andelen kursdeltagare som studerar på kvällstid har varit relativt stabil i grundläggande vuxenutbildning medan andelen kursdeltagare i gymnasial vuxenutbildning har minskat . Andelen undervisningsgrupper som var förlagda till har minskat från //97. Samma tendens finns vad gäller andelen studerande på kvällstid i påbyggnadsutbildningar . Personaltäthet och personalkompetens Antalet tjänstgörande lärare har mätts i oktober åren 1993 1996. Antalet tjänstgörande lärare uppgick till ca 10 500 personer, varav är kvinnor. Omräknat till heltidstjänster fanns det närmare 6 000 lärare i komvux. Jämfört med föregående läsår har antalet lärare omräknat till heltidstjänster ökat . ökade även antalet elever omräknat till heltidsstuderande . Detta har lett till att lärartätheten i komvux, uttryckt som antalet lärare (heltidstjänster) per 100 heltidsstuderande har minskat från //97. anger att lärartätheten kan vara något underskattad eftersom vissa kommuner har anlitat andra anordnare av komvux i större utsträckning . Andelen lärare med pedagogisk utbildning varierar något men ligger . Tabell 7.14 Kursdeltagare som slutfört, avbrutit eller fortsätter utbildningen i grundläggande och gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning Andel (procent) /95 /96 /97 Andel kursdeltagare som slutfört kurs grundläggande vuxenutbildning gymnasial vuxenutbildning påbyggnadsutbildning 54,0 77,3 80,2 Andel kursdeltagare som avbrutit kurs grundläggande vuxenutbildning gymnasial vuxenutbildning påbyggnadsutbildning 25,0 16,5 8,2 Andel kursdeltagare som fortsätter nästa läsår grundläggande vuxenutbildning gymnasial vuxenutbildning påbyggnadsutbildning 21,0 6,2 11,6 Antal kursdeltagare totalt 920 152 1 015 242 1 214 347 Källa: Andelen kursdeltagare som fullföljt utbildningen har ökat på gymnasial nivå medan andelen kursavbrott håller en oförändrad nivå . Som kursavbrott räknas även när kursdeltagare byter kurs därför att de påbörjat en kurs på för hög eller för låg nivå i förhållande till sina förkunskaper. I gymnasial vuxenutbildning fick de flesta eleverna under /95 betyg enligt det nya målrelaterade systemet. Läsåren 1995/96 och 1996/97 gällde det i princip alla. Liksom i grund- och gymnasieskolan hade kvinnor i genomsnitt något högre betyg än män. Bland de kursdeltagare i gymnasial vuxenutbildning som slutförde kurser och fick målrelaterade betyg uppvisade män och kvinnor följande studieresultat: Tabell 7.15 Betyg i slutförda kurser i gymnasial vuxenutbildning Andel (procent) 1994/95 totalt 1995/96 totalt 1996/97 totalt varav män kvinnor Icke godkänd 6,3 6,4 7,4 10,1 6,1 Godkänd 46,3 42,4 40,0 42,6 38,7 Väl godkänd 36,3 38,4 38,5 34,6 40,4 Mycket väl godkänd 11,2 12,8 14,1 12,7 14,8 Källa: Prestationer Antal elever och kursdeltagare i komvux mäts . För att undvika dubbelräkning i statistiken för komvux har elever som studerar på flera olika nivåer under läsåret förts till den nivå där de studerar flest timmar. Redovisning av resultat för påverkar endast resultatet vad gäller och påverkar inte resultatet vad gäller /97. Tabell 7.16 Antal kommuner och landsting som anordnat komvux på olika nivåer /95 /96 /97 Grundläggande vuxenutbildning 275 Minst en av nivåerna 280 beskriver i sin rapport över verksamhetsuppföljningen att samtliga kommuner anordnar gymnasial vuxenutbildning inom . Utbildningen bedrivs i regi inom egen () eller annan kommuns komvux eller landsting () eller av annan anordnare än kommun eller landsting (). Tabell 7.17 Elever1 i komvux på olika nivåer Antal elever, andel män och kvinnor i procent