prop · GL03159 · 1998-01-01 00:00:00 — infördes för kunder med s.k. direktmätning ett takpris på för timregistrerande mätutrustning och dess installation (prop. 1996/97:85, bet. 1996/97:NU11, rskr. 1996/97:266). Syftet med takpriset var att öka möjligheterna för kunder med liten elförbrukning att delta i handeln med el. beslutade om en ny ellag (prop. 1996/97:136, bet. 1997/98:NU3, rskr. 1996/97:27). Den nya ellagen (1997:857) trädde i kraft . upphävdes ellag och elhandelslagen. Den nya ellagen innebar i huvudsak en språklig och redaktionell modernisering av den gällande ellagstiftningen. I den nya ellagen fördes bestämmelserna ellag och elhandelslagen samman. De principer och regler som infördes som en följd av elmarknadsreformen ligger fast och bestämmelserna i dessa stycken fördes över till den nya lagen i huvudsak oförändrade. 7.2 Det nordiska elsamarbetet har haft ett elutbyte med grannländerna, främst genom de större nordiska elproduktionsföretagens samarbete inom den s.k. . Elhandeln har varit lönsam för företagen och till nytta för konsumenterna. En väl fungerande nordisk elmarknad innebär ömsesidiga fördelar för länderna. Elmarknaderna i de nordiska länderna har genomgått betydande strukturella förändringar. I , och har elmarknaderna omreglerats på ett sådant sätt att elnäten har öppnats och konkurrens har införts i produktions- och försäljningsleden. Omregleringarna har genomförts i olika takt, men det finns stora överensstämmelser mellan regelverken, framfört allt vad gäller de grundläggande principerna. Även i gäller en ny ellagstiftning. Den innebär bl.a. att den danska elmarknaden i begränsad utsträckning har öppnats för konkurrens i enlighet med EU:s elmarknadsdirektiv. Principerna för elsamarbetet mellan de nordiska länderna fastslogs av de nordiska energiministrarna i ett gemensamt uttalande . etablerades en svensk-norsk elmarknad med en gemensamt ägd elbörs, . organiserar en spotmarknad för fysiska leveranser av el inom det kommande dygnet, och en terminsmarknad för handel med finansiella elhandelskontrakt med upp till löptid. Även företag från och deltar i handeln på den svensk-norska elbörsen. Utvecklingen av den nordiska elmarknaden har inneburit en ökad konkurrens mellan elföretagen i de berörda länderna. Vidare skapar elsamarbetet förutsättningar för ett effektivare utnyttjande av de samlade produktionsresurserna. 7.3 Utvecklingen på elmarknaden Erfarenheter från uppföljningsarbetet Utvecklingen på elmarknaden bevakas inom ramen för det uppföljningsarbete som på regeringens uppdrag bedrivs av (tidigare , ) i samråd med , , och . Den strukturförändring inom elbranschen som inletts fortsätter. Utvecklingen mot ökad vertikal och horisontell integration som pågått har fortsatt också . Ett betydande antal företagsöverlåtelser har genomförts . Omstrukturerings- takten bland de största elföretagen har dock dämpats något jämfört med . Omstruktureringen sker främst inom den kommunala sektorn genom utförsäljning av kommunalt ägd elhandels- och nätverksamhet. De mindre företagen har i ökad utsträckning inlett samarbete inom inköps- och elhandelsområdet. Den nordiska elhandeln har ökat i omfattning och har under och bidragit till såväl ökad konkurrens på de nationella marknaderna som prisstabilitet och försörjningstrygghet. Det nordiska kraftutbytet förefaller att i huvudsak fungera effektivt med ett rationellt utnyttjande av produktionsresursena. De problem som har uppmärk- sammats sammanhänger enligt regeringens bedömning främst med skillnader i skattesystem och miljökrav mellan länderna. Det har ifrågasatts om regelsystemen fullt ut bidrar till ett från miljösynpunkt effektivt utnyttjande av det nordiska kraftproduktionssystemet. Detta och andra problem illustrerar betydelsen av anpassning av regelverken på skatte- och miljöområdet i samband med integrationen av energimarknaderna. På detta område pågår ett kontinuerligt arbete inom ramen för det nordiska samarbetet och inom EU. omsattes av den el som såldes i slutförbrukarledet utanför leveranskoncession, jämfört . Omsättningen på den svensk-norska elbörsen har ökat och uppgick till på spotmarknaden (40,) och på terminsmarknaden (42,). Till detta skall läggas en betydande bilateral fysisk och finansiell elhandel. Av det uppföljningsarbete som genomförts av och framgår att nätavgifterna har varit i stort sett oförändrade , vilket innebär att de realt sett har minskat något. Skillnaden mellan högsta och lägsta nättariff har minskat, men spridningen är fortfarande stor mellan företagen. De krav på rationalisering av nätverksamhet som nätmyndigheten riktat mot nätföretagen har generellt sett inte uppfyllts fullt ut. kommer att rikta särskild uppmärksamhet mot företag med fortsatt höga nättariffer. bedömer att kraven på åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet efterlevs, men att det i viss utsträckning förekommer s.k. korssubventionering. Vad gäller elprisernas utveckling bedöms konkurrensen på elmarknaden initialt ha haft störst betydelse för stora elkunder inom industri-, service- och fastighetssektorerna. Prissänkningarna har i vissa fall varit betydande. Det kan förväntas att denna utveckling fortsätter i takt med att äldre fleråriga leveransavtal löper ut och nya leveransavtal ingås. Genom det takpris på timregistrerande mätutrustning som infördes har möjligheterna att delta i handeln med el ökat för elkunder med låg förbrukning. Konkurrensen om dessa kundkategorier ökar nu med sänkta elpriser som följd. Den ökande konkurrensen gäller emellertid främst kunder med en förhållandevis stor elanvändning - såsom konsumenter med eluppvärmda villor och kunder med jordbruks- eller annan näringsverksamhet, etc - eller grupper av mindre elanvändare, exempelvis villaägare- och bostadsrättsföreningar. Kunder med låg elanvändning, exempelvis småföretag och hushåll med eller utan elvärme, som köper sin el inom leveranskoncessions- systemet har dock i allmänhet ännu inte fått del av prissänkningarna. Efter prishöjningar mellan , som delvis förklaras av skattehöjningar samt höjda produktionskostnader och inköpspriser till följd av låg vattenkraftproduktion, har priserna inom leveranskoncession varit oförändrade mellan . Prisspridningen mellan leveranskoncessionärerna har minskat. har dock priserna på framtida elleveranser enligt marknadsnoteringarna på elbörsen sjunkit med mellan . utreder inom ramen för tillsynen av leverans- koncessionärerna orsaken till att de sänkta elpriserna på elmarknaden inte har fått större genomslag i slutkundernas priser. När det gäller den småskaliga elproduktionen har enligt bedömning de ekonomiska villkoren för denna försämrats till följd av sänkta priser på elmarknaden. Ett annat problem är att andelen småskalig elproduktion inom vissa områden är så stor att det lett till högre nät- och elkostnader för kunderna i dessa områden. Regeringen återkommer i avsnitt 7.4 till systemet med leveranskoncessioner och situationen för kunder med låg elförbrukning och för den småskaliga elproduktionen. I detta samanhang berörs också frågan om kravet på timvis mätning och s.k. schablonvis avräkning, dvs. avräkning enligt fördefinierade uttagsprofiler. Det nya regelverket för elmarknaden har varit i kraft . Mot bakgrund av de omfattande förändringar av marknads- förhållandena som det nya regelverket innebär är det ännu för tidigt att göra en fullständig bedömning av reformens konsekvenser och långsiktigt bestående effekter. Regelverket har inneburit betydande legala och institutionella förändringar som påverkar såväl marknadens funktionssätt som förutsättningarna för producenter, leverantörer och konsumenter. Det är för tidigt att vänta sig att en fullständig anpassning till de nya förhållandena skall ha skett. Regeringens samlade bedömning är att förhållandena på elmarknaden som helhet utvecklas positivt och i huvudsak i enlighet med intentionerna bakom elmarknadsreformen. Konkurrensen på elmarknaden har ökat genom de förbättrade möjligheterna till handel med utlandet, etableringen av nya aktörer och en ökad rörligheten bland vissa kundkategorier. Detta kan antas komma att påverka den allmänna elprisutvecklingen för elanvändarna på ett mer påtagligt positivt sätt än vad som har kunnat verifieras. Myndigheternas uppföljning visar dock att det också finns utvecklingstendenser på elmarknaden som inte helt överensstämmer med elmarknadsreformens syften. Omfattningen av de pågående förändringarna av marknadsförutsättningarna gör dock att anpassningen till de nya förhållandena inte kan förväntas ske helt friktionsfritt. Regeringen bedömer att vissa problem kommer att försvinna i takt med att praxis från rättstillämpningen och tillsynsarbetet samt de berörda företagens kunskaper om regelverket utvecklas. I samband med det översyns- och utvärderingsarbete som inleds inom elmarknads- området finns det dock anledning att rikta särskild uppmärksamhet mot vissa områden för att säkerställa att utvecklingen går i en gynnsam riktning. Detta utvecklas i följande avsnitt. 7.4 Inriktningen av det kommande översynsarbetet Regeringen avser att inleda ett översyns- och utvärderingsarbete inom elmarknadsområdet. En översyn av systemet med leveranskoncessioner skall genomföras. Vidare skall vissa frågor med anknytning till nätverksamhet utredas. Systemet med leveranskoncession infördes som en övergångslösning i avvaktan på att förutsättningarna på elmarknaden har utvecklats dithän att kravet på timvis mätning kan anses utgöra ett hinder för små kunder att byta leverantör. Samtliga beviljade leveranskoncessioner gäller t.o.m. . En utvärdering av systemet skall ske före utgången av koncessionstiden med särskilt beaktande av de små konsumenternas och producenternas villkor. Regeringen har beslutat om direktiv för utvärderingen och bemyndigat näringsministern att tillkalla en särskild utredare för denna (dir. 1998:37). Genom utvärderingen skapas underlag för en prövning av systemet, bl.a. om det på ett ändamålsenligt sätt skapar trygghet för kunder med låg elanvändning. I utvärderingen ingår att överväga om det finns ett fortsatt skyddsbehov för elkunder som av olika skäl inte antas vilja eller kunna hantera en upphandling på den konkurrensutsatta elmarknaden. Om ett fortsatt skydd anses önskvärt skall utredaren föreslå en lämplig reglering. Utredningen kommer i detta sammanhang att beröra frågan om timvis mätning och schablonavräkning. Kravet på timvis mätning infördes för att säkerställa elsystemets effektiva drift och för att åstadkomma en rättvis kostnadsfördelning. Som framhållits av bl.a. i bet. 1995/96:NU20 om vissa kompletteringar av elreformen, uppnås bästa hushållning och största möjliga effektivitet vid mätning av den verkliga förbrukningen. Kravet på timvis mätning har från flera håll framhållits som ett betydande hinder för en ökad rörlighet bland elkunder med låg elanvändning och därmed för en ökad konkurrens och prispress inom denna del av marknaden. Det har också anförts att timvis mätning inte är kostnadseffektiv, särskilt inte för elkunder med låg förbrukning. Det har föreslagits att kravet på timvis mätning tas bort för vissa kundkategorier och ersätts med schablonavräkning. Enligt regeringens bedömning finns det flera skäl att hålla fast vid kravet på timvis mätning som huvudprincip. Mätarna ger möjligheter för kommunikation mellan elkunderna och elleverantörerna, vilket skapar förutsättningar för ett effektivt utnyttjande av elsystemet. Elkunderna kan få regelbunden information om sin elförbrukning vilket underlättar elhushållningen och en effektiv elanvändning. Detta är i sin tur en förutsättning för ett ekologiskt och ekonomiskt uthålligt energisystem. Erfarenheter visar också att en bred installation av timregistrerande mätare kan möjliggöra effektivisering av nätverksamhet och kostnads- sänkningar. Takpriset för timregistrerande mätutrustning bör med tiden kunna sänkas i takt med att teknik- och marknadsutvecklingen minskar kostnaderna för utrustningen. En fortsatt prispress på mätutrustning kan därmed säkerställas. Mycket talar för att det kommer att finnas tillgång till mätare till priser som är rimliga för de allra flesta elkunderna. Det bör dock övervägas att av rättviseskäl, konkurrensskäl och kostnadsskäl undanta kunder med låg elanvändning, dvs. lägenhets- kunder och liknande, från grundprincipen om timvis mätning. En viktig del i utvärdering av systemet med leveranskoncessioner är att analysera behovet och konsekvenserna av ett sådant undantag. I detta sammanhang skall utredaren analysera effekterna på elmarknadens funktionssätt, bl.a. såvitt avser konsumenternas ställning, balansansvaret och handeln med el. Ett viktigt krav vid införandet av ett system som inkluderar schablon- avräkning skall enligt direktivet vara att en effektiv elanvändning och ett effektivt utnyttjande av elsystemet säkerställs. Utredaren skall vidare vid sin utvärdering av systemet med leverans- koncession särskilt granska den småskaliga elproduktionens förutsättningar. Den småskaliga elproduktionen bör tillförsäkras rimliga ekonomiska villkor. Utredaren skall i samband därmed beakta utvecklingen av och reglerna för stöd inom EU till elproduktion från förnybara energikällor. Utredaren skall lämna ett förslag till stödsystem för småskalig elproduktion. En utgångspunkt skall vara att stödet skall bidra till teknikutvecklingen och stärka konkurrenskraften för energiteknik baserad på förnybara energislag. Om utredaren bedömer att det finns skäl att gå ifrån ett system som är baserat på mottagningsplikt för el från mindre elproducenter skall i stället förslag lämnas om alternativa styrmedel för att främja småskalig elproduktion med låg miljöpåverkan. Översynen av systemet med leveranskoncessioner är av stor betydelse för elkunder med liten elanvändning och för den småskaliga elproduktionen. Enligt regeringens uppfattning är det angeläget att möjligheterna till kostnadssänkningar utnyttjas så att de snabbt kommer kunderna till godo i form av låga elpriser och nättariffer. I detta sammanhang kan det finnas anledning att överväga behovet av kompletteringar av regelverket för att öka effektiviteten och slagkraften i tillsynsarbetet. Det gäller exempelvis regler för att förhindra och beivra s.k. korssubventionering mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. Detta har också betydelse för en sund konkurrens på elmarknaden. Regeringen återkommer till denna fråga i avsnitt 10. Också förutsättningarna för en fortsatt tariffutjämning mellan tätorts- och glesbygdskunder är viktiga att bevaka. En sådan utjämning är en viktig målsättning för elreformen. Regeringen återkommer till dessa frågor i avsnitt 11. Frågorna om åtgärder mot korssubventionering och tariffutjämning har anknytning till nätverksamheten och den reglering som gäller för denna. Det kan därför enligt regeringens bedömning vara lämpligt att utreda dessa frågor i ett sammanhang. I det sammanhang bör också frågan om regler för tvångsförvaltning av nätkoncession behandlas i enlighet med vad som anfördes i prop. 1996/97:136 Ny ellag (sid. 53). 8 Nätkoncession för utlandsförbindelser Regeringens förslag: Nätkoncession för utlandsförbindelser skall kunna beviljas även företag där den som har nätkoncession för stamnätet eller största delen av det har ett bestämmande inflytande. Endast den som uppfyller villkoren för att kunna beviljas nätkoncession för en utlandsförbindelse skall ha rätt att inneha en sådan nätkoncession. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. och tillstyrker förslaget med hänvisning till att det kan underlätta finansieringen av nya utlandsförbindelser. förordar en möjlighet för andra aktörer än staten att anlägga utlandsförbindelser. ställer sig försiktigt positiv till förslaget men framhåller att bestämmelserna om direkta ledningar i EG:s elmarknadsdirektiv kan vara av betydelse i sammanhanget. (Elbruk) avstyrker förslaget med hänvisning till att det kan vara oklart vad som avses med begreppet bestämmande inflytande. Enligt Elbruks uppfattning är de nu gällande bestämmelserna fullt tilfredsställande. Kammarrätten i framhåller att förslaget till lagtexten är diskretionärt utformad i fråga om återkallande av nätkoncession och att ett förtydligande bör ske. Skälen för regeringens förslag: Utbyggnad av överföringsförbindelser mellan länder sker regelmässigt i samverkan mellan företag i de berörda länderna. Ofta uppförs, drivs och förvaltas överföringsförbindelsen i ett gemensamt ägt bolag eller konsortium. Detta har i vissa fall bedömts vara en ekonomisk och juridskt mer praktisk lösning än att uppföra en förbindelse och att fördela ägande och ansvar för drift och förvaltning med utgångspunkt från landsgränserna. Enligt ellagen får nätkoncession för linje som avser en utlandsförbindelser beviljas endast den som har nätkoncession för stamnätet eller största delen därav, dvs. Nätkoncession får beviljas även andra om ledningen är av mindre betydelse för det samlade överföringsnätet till utlandet. Bakgrunden till denna bestämmelse är att stamnätet och utlands- förbindelserna utgör en del av samhällets infrastruktur. De utgör sammantaget en förutsättning för en fungerande utrikeshandel med el. Såväl tekniska skäl som kraven på opartiskhet och likabehandling talar för en nära samordning av utbyggnaden och driften av stamnätet och utlandsförbindelserna. har systemansvaret för det svenska elsystemet. Vidare skall affärsverket, såsom utövare av statens äganderätt till stamnätet, uppfylla krav på opartiskhet och icke-diskriminering. Genom att endast normalt kan meddelas koncessioner som avser nya utlandsförbindelser skapas garantier för att utbyggnaden av utlandsförbindelserna sker i en lämplig takt, och att tillkommande utlandsledningar upplåts på icke diskriminerande villkor. Erfarenheterna talar för att utbyggnad av nya utlandsförbindelser också bör tillåtas ske genom samverkan mellan och andra aktörer i gemensamt ägda företag. Utvidgningen bör begränsas till företag i vilka har ett bestämmande inflytande. Detta är förenligt med syftet med den nuvarande bestämmelsen i ellagen men inte med dess lydelse. I syfte att säkerställa att också över tiden har kontroll över utlandsförbindelserna bör det i lagtexten anges att endast den som uppfyller villkoren för att kunna beviljas nätkoncession för en utlandsförbindelse skall ha rätt att inneha en sådan nätkoncession. 9 Vissa frågor om nättariffer på stamnätet 9.1 Tillträde till och nättariffer för vissa utlandsförbindelser Regeringens bedömning: En effektiv gränsöverskridande handel med el underlättas av att utlandsförbindelser ingår i punkttariff- systemet. Ellagen bör ändras i syfte att möjliggöra att vissa utlandsförbindelser får omfattas av punkttariffsystemet. Regeringens förslag: Regeringen skall kunna förordna att betald nättariff i skall ge tillträde även till utlandsförbindelserna mot ett visst land eller del av ett visst land. Om ett sådant förordnande meddelas skall kostnaderna för dessa utlandsförbindelser ingå i nättariffen för stamnätet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan synpunkter. Till de instanser som tillstyrker förslaget hör bl.a. , , och Elleverantörer. anför att lagtexten bör utformas så, att regeringen har möjlighet att delegera beslutsrätten till . Vidare anför - med hänvisning till gällande, tidsbegränsade avtal om prioritet på gränsförbindelserna mellan och - att lagtexten bör utformas för att under en övergångstid möjliggöra tillämpning av prioritetsavgifter även då gränstariff mot land eller mot del av land avskaffas. anför att det är viktigt att i beslut om att ta bort gränstariffer väga in formella såväl som informella hinder för ömsesidighet i elhandeln. , och anför att man är tveksamma till förslaget med hänvisning till att det kan innebära ökade kostnaderna för elkunderna som inte motsvaras av någon ökad nytta. Liknande synpunkter framförs av LO. anför att förslaget kan vara tveksamt från EG- rättslig synpunkt då det kan hävdas att bestämmelserna diskriminerar aktörer i vissa länder. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Före avregleringen av elmarknaden byggde utformningen av nättarifferna på ett system med kanaltariffer. Detta system innebär att en elkund begär tillträde till och betalar för överföring på samtliga ledningsnät mellan inmatningspunkten och uttagspunkten. Systemet byggde på att varje elanvändare i praktiken var hänvisad till en producent för sina inköp av el. På en konkurrensutsatt elmarknad har dock detta tariffsystem en återhållande effekt på den fria handeln. Skälet till detta är att en elanvändare dels måste begära tillträde till flera ledningsnät för att kunna få en leverans från en viss producent, dels måste begära tillträde till andra nät när han vill byta leverantör. Motsvarande gäller för en producent beträffande dennes relation till kunderna. Utformningen av tarifferna på den avreglerade elmarknaden bygger därför på ett system med s.k. punkttariffer. Detta system innebär att elkunden betalar endast en avgift, nämligen till innehavaren av det nät till vilket han är ansluten. En elanvändare är vanligtvis ansluten till ett lokalnät. Större elanvändare är dock ofta anslutna till ett regionnät. Tariffen på ett lokalnät innefattar, förutom kostnaden för överföring på lokalnätet, också den tariff som lokalnätsinnehavaren betalar för att hans nät är anslutet till det överliggande regionnätet. Tariffen på ett regionnät, i sin tur, innefattar inte bara kostnaden för överföring på regionnätet utan också den tariff som regionnätsinnehavaren betalar för att hans nät är anslutet till det överliggande stamnätet. Den tariff en elanvändare på den nya konkurrensutsatta elmarknaden betalar inkluderar alltså kostnaden för överföring både på det ledningnät, till vilket han är ansluten och på de överliggande näten. Motsvarande förhållanden gäller producenters inmatning på stamnätet, vilken ofta sker via en regionledning. Den tariff producenten betalar till regionnäts- innehavaren inkluderar dennes kostnader för att vara ansluten till stamnätet. Vad gäller tillträde till nätet är varje nätkoncessionshavare, enligt ellagens bestämmelser, skyldig att överföra el för annans räkning. En förutsättning för att han skall kunna göra detta är dock att det finns kapacitet på nätet för en begärd överföring. Frågan om kapacitet prövas dock inte i samband med överföring av el utan då en elkund begär anslutning till ett ledningsnät. Anslutning sker alltid vid en viss effekt. Med utgångspunkt från den begärda effekten måste nätkoncessions- havaren bedöma huruvida hans nät har kapacitet att överföra el till eller från den begärda anslutningspunkten. För att godkänna den begärda anslutningen kan det bli nödvändigt för nätkoncessionshavaren att begära höjning av effekten i hans anslutningspunkt till det överliggande nätet. Innehavaren av sistnämnda nät måste då bedöma om det finns kapacitet på hans nät för den begärda effekthöjningen i det underliggande nätets anslutningspunkt. Om nätkoncessionshavaren godkänner en begärd anslutning innebär det att såväl han som innehavarna av överliggande nät har bedömt att det finns kapacitet på näten för överföring till eller från den nya anslutningspunkten vid den begärda effekten. Därefter kan de inte vägra överföring under hänvisning till bristande kapacitet. Nämnda förhållanden innebär alltså att varje nätkund som är ansluten till det svenska elsystemet dels har automatiskt tillträde till hela det svenska elsystemet, dels att den avgift han betalar till innehavaren av det nät till vilket han är ansluten inkluderar all överföring på det svenska elsystemet. Systemet med punkttariffer gäller dock inte vid överföring på utlandsförbindelserna. Dessa ledningar går från någon punkt på det svenska elsystemet till någon punkt på ett annat lands elsystem.