prop · GL031 · 1998-01-01 00:00:00 — Skattekvoten fortsätter att sjunka 1998, trots en höjning av den allmänna egenavgiften . sker en växling mellan den allmänna sjukförsäkringsavgiften och ATP-avgiften. En växling sker också mellan olika arbetsgivaravgifter. Den konsoliderade bruttoskulden beräknas till av BNP vid utgången av 1998. Nedgången i skuldkvoten kan till viss del förklaras av försäljningar av statliga tillgångar. uppgår dessa till av BNP.Under den fyraårsperiod, 1994-1998, som konsolideringsprogrammets åtgärder omfattar beräknas de TABELL 4.1 OFFENTLIGA SEKTORNS FINANSER LÖPANDE PRISER 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 59,7 59,9 63,5 62,5 61,7 60,8 59,9 Skatter och avgifter 912 49,8 50,0 54,3 53,8 53,2 52,7 51.8 Kapitalinkomster 87 6,0 5,8 5,2 4,7 4,5 4,3 4,3 Övriga inkomster 67 3,9 4,0 4,0 3,9 3,9 3,8 3,8 25,6 24,0 23,1 22,6 22,1 21,3 20,4 Övriga transfereringar 125 7,4 7,9 7,5 7,1 6,3 6,2 5,8 Ränteutgifter 119 6,8 7,1 7,1 6,8 6,1 5,7 5,2 Konsumtion och investeringar 475 30,2 28,8 28,3 27,9 26,6 27,1 26,9 -10,3 -7,9 -2,5 -1,9 1,5 Stat -53 -11,7 -8,8 -3,2 -2,3 -0,5 0,2 1,1 Socialförsäkring 16 1,6 1,2 0,9 0,7 1,3 0,4 0,3 Kommun -5 -0,2 -0,2 -0,3 -0,3 -0,3 -0,1 0,1 -9,5 -6,6 -0,6 21,9 24,0 23,9 26,5 24,9 23,0 21,5 Konsoliderad bruttoskuld3 1 306 79,3 78,2 77,8 77,1 73,9 70,2 67,0 Statsskuld 1 411 84,1 84,3 84,1 83,5 79,4 75,3 71,8 BNP, nivå (miljarder kronor) 1 531 1 645 1 678 1 747 1 842 1 931 2 025 1. Finansiella sparandet uppgår till av BNP inklusive utdelningen från men exklusive effekter av bolagiseringen av AP- fondens fastigheter. Finansiellt sparande exklusive kapitalinkomer och ränteutgifter. Enligt definitionen i Maastricht-villkoren. offentliga sektorns finansiella sparande, med justering för ovan nämnda tekniska faktorer, förstärkas med sammantaget av BNP. Detta kan jämföras med att programmets åtgärder beräknats ha budgetförstärkande effekter motsvarande av BNP. Eftersom den genomsnittliga BNP-tillväxten bara har varit något högre än vad som bedöms vara långsiktigt hållbart utan att driva upp inflationstakten har den konjunkturmässigt betingade förbättringen av offentliga sektorns finanser spelat en mindre roll. Den allra största delen av förstärkningen är således strukturell. Medan konsolideringsprogrammets åtgärder fördelar sig med ungefär hälften på ökade inkomster och hälften på reducerade utgifter har förstärkningen av det finansiella sparandet en tonvikt på utgiftssidan. Av den totala uppgången i finansiellt sparande på av BNP svarar en minskad utgiftskvot för och ökade inkomster för . Skillnaden gentemot konsolideringsprogrammet förklaras delvis av att åtgärder som medför nedskärningar av beskattade transfereringar bidrar till att reducera skatteintäkterna och därmed skattekvoten. Därtill har andra inkomster än skatter minskat bl.a. till följd av lägre räntenivå. Vidare inkluderade konsolideringsprogrammet inte den neddragning av konsumtion i förhållande till BNP som ägt rum . I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1996/97:150) preciserade regeringen mål för de offentliga finanserna efter 1998 som innebär att det skall etableras ett långsiktigt överskott på av BNP sett över en konjunkturcykel. skall anpassningen ske successivt genom ett överskott på respektive av BNP givet den ekonomiska utveckling som förutsattes i vårpropositionen. De medelfristiga kalkylerna i vårpropositionen visade att det med oförändrade regler för skatter och transferingar skulle uppkomma ett överskott i det offentliga sparandet som översteg dessa mål med ca 1999 och . De antaganden om den ekonomiska utvecklingen som görs i föreliggande kalkyl överensstämmer i stort sett med vad som antogs i vårpropositionen, varför de budgetpolitiska målen kvarstår. Den underliggande förstärkningen av de offentliga finanserna är något större. Med hänsyn tagen till de åtgärder som föreslås i budgetpropositionen samt den aviserade höjningen av statsbidragen till kommunerna med och ytterligare beräknas överskottet i de offentliga finanserna överstiga det målsatta med och ca . I likhet med vårpropositionen antas att budgetmålen är styrande så att detta utrymme överförs till den privata sektorn. Följaktligen uppgår offentliga sektorns finansiella sparande till det målsatta. Det finns alltid en osäkerhet i bedömningen av den ekonomiska utvecklingen på medellång sikt. Med hänsyn till att de offentliga finanserna är förhållandevis känsliga för variationer i tillväxttakt finns motsvarande osäkerhet vad gäller offentliga sektorns finansiella sparande. Om tillväxttakten skulle bli lägre 1999-2000 kan det finansiella sparandet beräknas bli ca sämre . Målen för de offentliga finanserna är betingade av konjunkturutvecklingen. Om däremot utvecklingen blir svagare av strukturella skäl, t.ex. en dåligt fungerande lönebildning, kvarstår målen om överskott. 4.3 Jämförelse med konvergens- programmet Trots en svagare tillväxt än vad som förutsattes i konvergensprogrammet har förbättringen i de offentliga finanserna skett snabbare än väntat. Målet att stabilisera statsskulden i relation till BNP uppnåddes . Det finansiella sparandet blir 1997 enligt vad som kan bedömas bättre än vad som förutsattes . Det är främst inkomsterna som utvecklats starkare än planerat. Skattekvoten kommer att vara nästan 2 ½ procentenhet högre än vad som angavs i konvergensprogrammet. Till viss del motverkas detta av att övriga inkomster, främst ränteintäkter, är lägre. Men även de offentliga utgifterna har vuxit långsammare. Om utgiftsutvecklingen följt vad som antogs i konvergensprogrammet hade utgifterna exklusive räntor mätt i reala termer varit ca högre . Därtill beräknas ränteutgifterna hamna betydligt lägre, genom att räntenivån fallit mer än vad som antogs 1995. Sammantaget innebär detta att utgiftskvoten ligger ½ procentenhet under prognosen i konvergensprogrammet, trots att BNP-nivån är lägre. Den offentliga bruttoskulden är påtagligt lägre än förutsett. Skuldkvoten vid utgången av 1997 mätt enligt Maastricht-villkoren är lägre. Detta är delvis en effekt av bättre sparande, men även av att valutakursen har blivit starkare, vilket påverkat den del av skulden som är bestämd i utländsk valuta. I konvergensprogrammet gjordes bedömningen att målet om balans i de offentliga finanserna 1998 inte skulle uppnås utan att ytterligare budgetförstärkande åtgärder vidtogs. Prognosen innebar att ett underskott på motsvarande av BNP skulle kvarstå detta år. Sådana åtgärder beslutades sedermera vårproposition. Den underliggande förbättringen av de offentliga finanserna har emellertid visat sig vara starkare än beräknat, vilket har gett utrymme för de åtgärder mot arbetslöshet som föreslogs vårproposition och föreslås i budgetpropositionen . I jämförelse med konvergensprogrammet nås balans i de offentliga finanserna 1998 främst genom lägre utgifter. Mätt i förhållande till BNP är det dock de lägre ränteutgifterna som förklarar denna skillnad. Utgifterna för transfereringar och konsumtion beräknas motsvara en större andel av BNP än vad som förutsågs i konvergensprogrammet. TABELL 4.2 OFFENTLIGA FINANSER DIFFERENSER MOT KONVERGENSPROGRAMMET Procentenheter av BNP 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Inkomster -0,7 2,3 1,1 -0,3 -0,9 -1,8 Utgifter -1,8 -0,4 -0,6 -1,8 -1,6 -2,6 Finansiellt sparande 1,2 2,7 1,7 1,5 0,7 0,8 Primärt sparande1 0,6 2,2 1,3 1,0 0,1 -0,2 Nettoskuld -7,3 - 10, 5 -9,2 - 9,8 - 10, 3 -9,7 Konsoliderad brutto-skuld2 -6,1 -7,0 -6,9 -7,4 -8,5 -8,5 Statsskuld -5,9 -7,2 -6,9 -8,2 -9,9 - 10, 5 1. Finansiellt sparande exklusive kapitalinkomster och ränteutgifter. Enligt definitionen i Maastricht-villkoren. I konvergensprogrammet förutsattes en förhållandevis kraftig ökning av skatteinkomsterna . beslut om en omläggning av uppbörden av mervärdesskatt och andra betalningsförskjutningar har emellertid medfört tillfälligtvis högre skatteinkomster och 1997. I stället för en ökning, faller skattekvoten och hamnar då ca en procentenhet högre än i konvergensprogrammet. Denna skillnad kan tillskrivas de tillkommande skattehöjningar som genomförts efter att konvergensprogrammet lades fram och som delvis används för att finansiera bl.a. utbildningssatsningen. Att den underliggande förstärkningen i de offentliga finanserna förefaller vara starkare än väntat visar sig även i en jämförelse av kalkylerna för perioden . I konvergensprogrammet beräknades en tillväxt på medföra en förbättring av offentliga sektorns finansiella sparande av BNP mellan 1998 och . Detta hade med de nuvarande målen för offentliga sparandet inte gett utrymme för några överföringar till hushållen. Den nu aktuella kalkylen ger med hänsyn tagen till de åtgärder som föreslås i budgetpropositionen och de inlagda överföringarna till hushållen en förstärkning av offentliga sparandet av BNP vid en tillväxt på . TABELL 4.3 FÖRÄNDRING I FINANSIELLT SPARANDE 1994-1998 PROCEN T AV BNP FÖRÄNDRING I PROCENT- ENHETER MELLAN 1994- 1998 BUDGETPRO - POSITIONEN 98 KONVERGE NS- PROGRAM 63,5 2,0 1,9 Skatter 54,3 3,4 1,8 Kapitalinkomster 5,2 -1,5 -0,1 Utgifter 66,0 -8,9 -7,6 Hushålls- transfereringar 23,1 -3,5 -4,8 Ränteutgifter 7,1 -0,7 -1,1 Konsumtion och investeringar 28,3 -3,6 -3,1 Finansiellt sparande -2,5 Finansiellt sparande uppgår till av BNP inklusive utdelningen från , men exklusive effekten av bolagiseringen av AP-fondens fastigheter. 5 Den ekonomiska politiken Den svenska ekonomin präglas av två grundläggande balansproblem underskottet i det offentliga sparandet och den höga arbetslösheten. Som framgått av tidigare avsnitt är nu de offentliga finanserna under kontroll. Det finns goda förutsättningar att etablera ett överskott efter 1998 och därmed börja reducera den offentliga nettoskulden. Utvecklingen av arbetslösheten har varit mer negativ. Återhämtningen i sysselsättning efter krisåren 1991-93 bröts och antalet sysselsatta minskade. Först finns tecken på en vändning. Regeringen har satt upp målet att den öppna arbetslösheten skall reduceras till . I den medelfristiga kalkylen beräknas arbetslösheten räknat som årsgenomsnitt uppgå till . En förutsättning för att arbetslöshetsmålet skall kunna uppnås är att finanspolitiken utformas på ett sätt som innebär att de budgetpolitiska målen upprätthålls och att inflationstakt och inflationsförväntningar kan bibehållas på en låg nivå. I annat fall hotar en stigande ränta att bromsa upp den tillväxt som krävs för att tillräcklig sysselsättning skall genereras. I syfte att stärka förtroendet för prisstabilitetsmålet föreslås att genom en lagändring ges en mer självständig ställning i förhållande till regering och riksdag. En minskad arbetslöshet med bibehållen låg inflation ställer ökade krav på en väl fungerande lönebildning. i ett längre perspektiv har den svenska lönestegringstakten varit högre än vad som gällt i konkurrentländerna. har detta kunnat kompenseras av en mycket kraftig produktivitetsökning. kan dock knappast löneökningstakten överstiga vad som gäller i andra länder. Lönebildningen är av tradition i första hand en fråga för parterna på arbetsmarknaden. Regeringen har dock uppdragit åt en särskild utredningsman att, i samråd med parternas representanter, pröva om den offentliga regleringen av löneförhandlingarna, bl.a. vad gäller regler för stridsåtgärder, förlikning m.m., kan förändras i en riktning som underlättar löneavtal på en lägre nivå. Mot bakgrund av den låga inflationen och reducerade inflationsförväntning och parternas ökade insikt om vikten av en icke-inflationsdrivande lönebildning bedöms det finnas goda möjligheter att löneökningstakten kan komma ned på en nivå som möjliggör varaktigt lägre arbetslöshet. Den huvudsakliga vägen att långsiktigt minska arbetslösheten är att höja arbetskraftens kompetens och därmed bättre anpassa utbudet av arbetskraft till den efterfrågan som råder vid gällande lönenivå och lönestruktur. Det sker därför en betydande utbyggnad av antalet studieplatser i utbildningsväsendet. Ambitionen är att fram öka antalet studerande med 140 000 personer, motsvarande av arbetskraften. Av denna totala ökning ligger 60 000 platser inom högskolan. Utbildningssatsningen skall bl.a. ses mot bakgrund av att andelen studerande tenderat att minska i och är lägre än i många andra länder. En viktig faktor för att hålla tillbaka inflationstendenser är att upprätthålla ett starkt konkurrenstryck. Den ökade internationaliseringen i allmänhet och den gemensamma marknaden inom EU i synnerhet har påtagligt reducerat utrymmet att passivt övervältra inflationsimpulser till höjda marknadspriser. Därtill har konkurrenslagstiftningen skärpts i viktiga avseenden, bl.a. genom att konkurrenshämmande samverkan mellan företag och missbruk av dominerande ställning förbjudits. En ökad flexibilitet på arbetsmarknaden kan undanröja hinder för en sysselsättningsexpansion. De arbetsrättsliga reglerna har förändrats med syfte att underlätta för mindre företag att anpassa sin arbetsstyrka till produktionens behov. Det innebär bl.a. utökade möjligheter till visstidsanställningar. Sysselsättningsökning i de mindre företagen har också getts stöd genom vissa förändringar i skattereglerna, bl.a. nedsatta arbetsgivaravgifter för en del av lönesumman. Arbetslöshetsförsäkringens utformning spelar en viktig roll för arbetsmarknadens funktionssätt. Beslut har fattats om reformerade regler för arbetslöshetsersättning med syftet att förtydliga dess funktion av omställningsförsäkring. Bl.a. har kvalifikationsvillkoren för rätt till ersättning stramats upp och möjligheterna att uppbära ersättning under mycket långa perioder begränsats. Ett bibehållande av sunda offentliga finanser förutsätter en fast kontroll över de offentliga utgifterna. Som ett led i konsolideringsprogrammet har genomförts en rad förändringar i de stora utgiftssystemen som kommer att ha effekt även på . Risken för utgiftsdrift inom socialförsäkringen har reducerats genom de sänkta ersättningsnivåerna. Därtill har villkoren för rätt till ersättning skärpts bl.a. inom sjukförsäkring och förtidspension. Effekterna av dessa förändringar visar sig bl.a. i ett minskat inflöde i förtidspension. En arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen har bidragit till att minska den korta sjukfrånvaron. Från och med gäller en ny ordning för den statliga budgetprocessen. Syftet med de genomförda förändringarna är att skärpa utgiftskontrollen. I princip är alla budgetanslag s.k. ramanslag som bara kan överskridas inom vissa begränsade ramar. Vidare styrs budgeten av treåriga nominella utgiftstak, dels för de samlade statliga utgifterna, dels för 27 separata utgiftsområden. En motsvarande kontroll över utgiftsutvecklingen i den kommunala sektorn uppnås genom det lagstadgade balanskrav som träder i kraft . Detta innebär att kommuner och landsting inte kan planera finansiella underskott. UNDERBILAGA Miljöhänsyn i den ekonomiska politiken Inledning Den ekonomiska politiken syftar till tillväxt, sysselsättning och rättvisa. Tillväxten måste ske i former som inte medför en ökad förslitning av natur och miljö och som inte ökar miljöskulden. Konvergensprogrammet innehåller en redovisning av de krav som ställs på en långsiktigt hållbar utveckling ur miljösynpunkt. Programmet anger att en ökad användning av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken och att producenter tar större miljöansvar för varor och tjänster bidrar till att värna miljön och en hållbar utveckling. Vidare framhålls att miljöproblemen i hög grad är internationella. Den svenska uppfattningen är att ambitionsnivån inom det miljöpolitiska området bör höjas inom det europeiska samarbetet. I enlighet med programmet görs varje halvår en avstämning vad avser den svenska ekonomins utveckling i förhållande till konvergenskriterierna. Utvecklingen på miljöområdet och miljöpolitikens inriktning redovisar regeringen löpande i samband med propositioner och i skrivelser till . I regeringens senaste miljöskrivelse till (skr. 1996/97:50) gavs en redogörelse av det aktuella miljöarbetet inom olika samhällssektorer för att främja en hållbar utveckling. Miljöpolitiken verkar långsiktigt och miljökonsekvenserna av den ekonomiska politiken kan inte avläsas löpande på samma sätt som utvecklingen vad avser uppfyllandet av konvergenskriterierna. Konvergensprogrammet har emellertid angett inriktningen på den ekonomiska politiken och det finns därför skäl att nu göra en allmän bedömning av hur miljöambitionerna i konvergensprogrammet har fullföljts. Ekonomisk politik och miljöpolitik dominerad av industrialiseringen, medförde tillväxten i produktionen ofta ökade utsläpp av miljöfarliga ämnen och ökad användning av energi och andra resurser. Under har förändringar i tillväxtmönstret, orsakad av bl.a. miljöpolitik och ökat miljömedvetande, medverkat till att luckra upp sambandet mellan produktionstillväxt och negativa miljöeffekter. Det finns emellertid ett fortsatt behov av förbättringar och ökad resurseffektivitet. Den ekonomiska politiken påverkar individer och organisationer genom bl.a. lagstiftning, skatter, avgifter, offentligt finansierad verksamhet och transfereringar. Sådana åtgärder fastställer hushållens och företagens handlingsutrymme och påverkar deras beteende genom förändrade priser och incitament. Även om det inte är avsikten kan enskilda delar av den ekonomiska politiken som en bieffekt medföra ett överutnyttjande av miljön och naturresurserna. Utformningen av den ekonomiska politiken har på så sätt stor betydelse för förutsättningarna för hållbar utveckling. Det är därför viktigt att på ett tidigt stadium analysera och i beslutsfattandet beakta miljökonsekvenser av de åtgärder som har tydlig anknytning till miljön. Miljöpolitiken bör vara så effektiv som möjligt och ta hänsyn till samhällsekonomiska vinster och kostnader. Miljöpolitiken bör därför utformas så kostnadseffektivt som möjligt, dvs. att given miljöeffekt uppnås till så låg kostnad som möjligt. Fler miljöinsatser blir då möjliga att genomföra och samhällsekonomiskt lönsamma. En viktig del i den ekonomiska politiken är att via skattepolitiken bidra till att hushåll och företag tar hänsyn till miljön i sitt agerande. I många fall är skatter och avgifter det mest kostnadseffektiva sättet att påverka mängden utsläpp. är ett föregångsland när det gäller att använda miljöskatter och -avgifter och är t.ex. ett av de få länder som tillämpar koldioxidskatter. Avgift på kväveoxidutsläpp samt skatter på svavelutsläpp och naturgrus är andra exempel på ekonomiska styrmedel inom miljöområdet. Viktigare miljöåtgärder Regeringen har sedan konvergensprogrammet presenterades 1995 vidtagit ett antal miljöåtgärder som bidrar till att den ekonomiska utvecklingen kan ske i miljömässigt acceptabla former. Både energi- och koldioxidskatterna har höjts kontinuerligt både före och efter 1995. Den senaste höjningen av koldioxidskatten innebär en viss generell ökning av skattesatsen och en fördubbling av industrins koldioxidskatt som nedsättningsreglerna för energiintensiv industri förändrades. Förändringarna i beskattning av förmånsbilar (se prop. 1996/97:19, bet. 1996/97:FiU1, skr. 1996/97:53) innebär att skatten har en starkare miljöprofil genom att bensin för privat användning skall betalas av bilinnehavaren. En skatt på naturgrus infördes och en skatt på avfall som deponeras är avsedd att införas . För att främja återvinning och återanvändning har producentansvar införts för en rad material. infördes producentansvar för förpackningar, returpapper och däck. överlämnade regeringen en proposition om hantering av uttjänta varor (prop. 1996/97:172) till . Den innebär att bl.a. deponering av organiskt avfall inte blir tillåtet. I propositionen finns också regeringens riktlinjer för hur ett producentansvar för elektriska och elektroniska produkter bör fungera. En förordning om producentansvar för bilar är tänkt att träda i kraft tidigast . Det förslag till miljöbalk som regeringen avser att lägga fram kommer att innehålla förslag till förstärkta styrmedel för att åstadkomma en hållbar utveckling. Bland annat avser regeringen att föreslå ett nytt instrument i form av miljökvalitetsnormer, att ställa starkare krav på miljökonsekvensbeskrivningar och att miljöbrott skall kunna beivras bättre. På det internationella planet prioriterar följande områden i miljöarbetet inom EU: försurning och klimatpåverkan, kemikalier och bekämpningsmedel, kretsloppsanpassning samt biologisk mångfald och naturvård. Vad gäller t.ex. försurning har på svenskt initiativ utarbetat ett förslag till EU-strategi för att bekämpa försurningen. Beträffande klimatpåverkan är drivande i det arbete som pågår med att ta fram en EU-position till förhandlingarna om ett protokoll till om utsläppsminskningar av växthusgaser. Miljösituationen i Vad kan då sägas om miljökonsekvenserna av den ekonomiska politiken och effekterna av den förda politiken? Som nämndes inledningsvis verkar miljöpolitiken långsiktigt och miljökonsekvenserna av den förda ekonomiska politiken kan inte avläsas löpande. Miljöeffekter och miljötillståndet i stort är komplexa variabler som ofta är svåra att mäta och värdera och förändringar i dem är resultatet av ett komplicerat samspel mellan ekologiska och ekonomiska faktorer om vilka vi ofta har begränsad kunskap. görs ändå försök att sammanfatta miljösituationen i mer åskådliga mått. Den s.k. miljöskulden är ett exempel. I konvergensprogrammet framhålls att miljöskulden inte får öka. Det finns dock ingen entydig definition av hur ett lands miljöskuld bör beräknas. har miljöskulden definierats som återställandekostnaden av miljöskador till någon lämplig nivå. har dock regeringen höjt sina ambitioner vad gäller en hållbar utveckling. ekonomiska vårproposition preciserade regeringen sin syn på vad som krävs för en ekologiskt hållbar utveckling. Tre övergripande mål formuleras; skydd av miljön, en effektiv användning av energi och naturresurser samt en hållbar försörjning, dvs. att ekosystemens långsiktiga produktionsförmåga säkras. Med den breda ansats som regeringen har vad gäller en hållbar utveckling, är inte miljöskulden enligt ovanstående definition tillräcklig. Flera delar av vad regeringen avser med en hållbar utveckling inkluderas nämligen inte i begreppet. är det angeläget att kunna följa och värdera om samhällsutvecklingen i stort är hållbar och vilka framsteg som gjorts. Miljövårdsberedningen har uppdragits att i nära samarbete med ta fram förslag till indikatorer för en ekologiskt hållbar utveckling. Även () och () arbete med utveckling av monetära respektive fysiska miljöräkenskaper ska beaktas. Eftersom indikatorer på en ekologiskt hållbar utveckling i ännu inte är färdigställda kommer det att dröja innan en heltäckande uppföljning av samhällsutvecklingen kan göras. Den statistik som produceras av bl.a. SCB ger dock en översiktlig bild främst vad avser skyddet av miljön. För att ändå få en viss grund för en bedömning av hur miljöambitionerna i konvergensprogrammet har fullföljts beskrivs nedan utvecklingen av några miljöindikatorer relaterade till de tre delmålen för ekologisk hållbarhet. Skydd av miljön Försurningen av mark och vatten orsakas till stor del av, förutom naturliga processer, nedfall av försurande svavel- och kväveföreningar. minskade svavelutsläppen i med . Det är främst en följd av en övergång till olja med lägre svavelhalter. har de svenska utsläppen legat på en relativt låg nivå. Svavelproblemet är trots detta långt ifrån löst då av svavelnedfallet kommer från utländska källor. Vägtrafik och annan samfärdsel svarar för av utsläppen av kväveoxider. minskade utsläppen med , medan målet var en minskning . Koldioxid är en växthusgas som liksom metan, dikväveoxid, ozon m.fl. antas förstärka växthuseffekten och därigenom påverka det globala klimatet. utsläpp av koldioxid har minskat med under 1980- talet. har dock utsläppen följt en svagt ökande trend. På grundval av normalårskorrigerade värden bedöms utsläppen av koldioxid öka . Styrmedel införda bedöms resultera i att utsläppen blir () lägre än vad som skulle vara fallet utan införda åtgärder.