prop · GL03115 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:115 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen läggs fast att regeringen har samma principiella syn på folkbildningen som präglade riksdagsbeslut om folkbildning (prop. 1990/91:82, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358). Det innebär bl.a. att riksdag och regering även fortsättningsvis skall lägga fast övergripande mål och motiv för att bevilja statsbidrag. Inom dessa gränser skall studieförbund och folkhögskolor själva lägga fast målen för sin verksamhet. Det arbete som den statliga utvärderingen av folkbildningen (SUFO 96) har fullgjort redovisas. Efter att ha tagit del av utvärderingsresultatet gör regeringen den bedömningen att folkbildningen har genomfört en verksamhet som står i god överensstämmelse med de uppsatta målen och att den verksamhet som studieförbund och folkhögskolor har bedrivit till sin omfattning väl motsvarar vad staten kan förvänta sig av statsbidragsgivningen. Folkbildningen bör därför ges fortsatt statligt stöd. De nu gällande syftena med statens bidrag som lades fast genom beslut skall fortfarande gälla. Därutöver föreslås två nya syften med statsbidraget. Det ena är att statsbidraget skall bidra till att stärka och utveckla demokratin. Det andra är att statsbidraget skall bidra till att bredda kulturintresset i samhället, till ökad delaktighet i kulturlivet, till kulturupplevelser samt till eget skapande. Arbetslösa bör tillföras som en viktig målgrupp för folkbildningen. skall ha fortsatt ansvar för att fördela det statliga bidraget på studieförbund och folkhögskolor utifrån de övergripande syften med statsbidraget som riksdag och regering lägger fast. Bestämmelsen om att folkhögskolans undervisning skall anordnas så att den tydligt skiljer sig från den som anordnas i det offentliga skolväsendet och högskolan föreslås borttagen som särskilt villkor för statsbidrag. Regeringens satsning på bör kompletteras med ett lyft för kultur och bildning i bred bemärkelse genom den fria och frivilliga folkbildningen. Naturvetenskap och teknik bör ges ökad uppmärksamhet i bildningsarbetet. I propositionen redovisar regeringen sin bedömning om folkbildningens relation till vuxenutbildningen och högskolan samt behandlar några centrala områden där folkbildningsarbetet kan få stor betydelse för samhällsutvecklingen. Det gäller inom kultur-, IT- och integrationsområdena. Vidare behandlas folkbildningens roll för personer med funktionshinder och dess betydelse i arbetet med att forma ett ekologiskt hållbart samhälle. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut............................................. .....................4 2 Ärendet och dess beredning 5 3 Regeringens principiella utgångspunkter...........................................5 4 Studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet 1991/92 1997 11 4.1 riksdagsbeslut i sammanfattning 11 4.2 Verksamhetsutvecklingen inom studieförbund och folkhögskolor 12 5 Den statliga utvärderingen av folkbildningen (SUFO 96) 15 6 Statens förhållande till den fria och frivilliga folkbildningen 17 6.1 Bedömning av folkbildningens verksamhet 17 6.2 Syftet med statsbidraget 18 6.3 och dess uppgift att fördela statsbidrag 20 6.4 Utvärdering och forskning 22 7 Folkbildningens relation till vuxenutbildningen och högskolan 25 7.1 Folkbildningens nuvarande möjligheter att anordna behörighetsgivande vuxenutbildning 25 7.2 Folkbildningens roll beträffande behörighets- givande vuxenutbildning 28 7.3 Inga betyg inom folkbildningen 29 7.4 Möjligheter att få betyg i komvux genom tillgodoräknande av resultat av utbildning vid folkhögskola 30 7.5 Folkbildningens samverkan med högskola och forskning 31 8 Några centrala utvecklingsområden 32 8.1 Ett lyft för kultur och bildning 32 8.2 Folkbildningens roll för kulturen 35 8.3 Folkbildningens roll för personer med funktionshinder 38 8.4 Folkbildningen och IT 39 8.5 Folkbildningen och integrationsarbetet 43 8.6 Folkbildningen och arbetet med att forma ett ekologiskt hållbart samhälle 44 9 Statens stöd till folkbildningen 45 Bilaga 1 Sammanfattning av slutbetänkandet Folkbildningen - en utvärdering (SOU 1996:159)..........................................48 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som avgivit en yttrande över betänkandet Folkbildningen - en ut- värdering (SOU 1996:159)..................................................53 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............54 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner vad regeringen föreslår om 1. syftet med statsbidraget till folkbildningen (avsnitt 6.2), 2. ändrade grunder för fördelning av statsbidrag till folkhögskolan (avsnitt 7.2). 2 Ärendet och dess beredning Regeringen beslöt att tillkalla en särskild utredare med uppgift att planera och genomföra en utvärdering av folkbildningen (dir. 1994:12). Utvärderingen skulle ge underlag för regeringens och bedömningar av om statsbidraget till folkbildningen används i enlighet med de syften och villkor som fastställts. Utvärderingen skulle främst syfta till att utifrån ett deltagarperspektiv belysa kvalitativa aspekter i verksamheter som bedrivs av studieförbund och av folkhögskolor med stöd av statsbidrag. Utredningen antog namnet Statens utvärdering av folkbildningen 1996 (SUFO 96). Arbetet har presenterats dels i sex delbetänkanden: Folkbildning och vuxenstudier (SOU 1995:141), Cirkelsamhället (SOU 1996:47), Värden i folkhögskolevärlden (SOU 1996:75), Kunskapssyn och samhällsnytta i hantverkscirklar och hantverksutövande (SOU 1996:122), Folkbildningens institutioner (SOU 1996:127), Tre rapporter om studiecirklar. Studieförbundens roll i vuxenutbildningen, "man lär sig mer än man tror genom att träffas" och Rockmusik som folkbildning (SOU 1996:154), dels i slutbetänkandet Folkbildningen en utvärdering (SOU 1996:159). En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 1. Slutbetänkandet har remissbehandlats och varit föremål för en omfattande diskussion inom studieförbund och på folkhögskolor. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanfattning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr U96/3821/V). har som en komplettering till sitt remissyttrande över slutbetänkandet från SUFO 96 överlämnat promemorian Folkbildningen framtida uppgifter och arbetsvillkor. 3 Regeringens principiella utgångspunkter Regeringen har samma principiella syn på folkbildningen som präglade riksdagsbeslut om folkbildning (prop. 1990/91:82, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) . Folkbildningen är och skall vara fri och frivillig. Det fria och frivilliga folkbildningsarbetet öppnar möjlighet till kunskapssökande för var och en utifrån egen erfarenhet och längs egna vägar, utan att begränsas av krav på resultat och utan uteslutningsmekanismer. Det är detta som ger möjlighet till samtal, engagemang och ifrågasättande utan på förhand givna ramar. Just därigenom fyller folkbildningen en roll som ingen annan utbildningsform kan göra, en roll som också bidrar till att upprätthålla demokratins vitalitet. Förutsättningen för att folkbildningen skall kunna vara fri och frivillig och fylla de funktioner som följer av detta, är att den kan styras av sin egen idé, sätta sina egna mål, vara oberoende av politiska och ekonomiska maktgrupper och inte tvingas till kommersialisering eller anpassning till specifika samhälleliga krav för att hävda sin verksamhet. Dessa för folkbildningen värdefulla egenskaper är grunden för stödet från stat, landsting och kommuner. Av detta följer också att inte heller bidragsgivningens villkor skall styra folkbildningens inriktning eller att folkbildningen skall fogas in i det allmänna utbildningsväsendet. Detta förhållningssätt mellan staten och folkbildningen, som lades fast 1991, bygger på att staten har ett grundläggande förtroende för folkbildningens egna organisationer. har såväl staten som folkbildningen ett intresse av att verksamheten utvärderas så att fler får kunskap om resultaten av bildningsarbetet. En sådan ömsesidig process kan belysa och bredda användningen av folkbildningens kvaliteter. Stödet till folkbildningens organisationer syftar alltså till att bevara och utveckla folkbildningens egenvärde friheten, frivilligheten, idéstyrningen och självständigheten. Folkbildningen kring två sekelskiften Beröringspunkterna är många mellan dagens situation och , den tidsepok då folkbildningens idé växte fram. Folkbildningens idé grundades i påtagliga samhällsbehov och utgick från en stark vilja att minska orättvisor och skapa ett samhälle där alla var delaktiga och hade förutsättningar att påverka både sin egen livssituation och samhällets utveckling. är dessa behov lika starka om än med nya förtecken och därför är folkbildningen lika angelägen som då. Då, kring , pågick kraftfulla samhällsomvälvningar. De tekniska framstegen var snabba, livsmönster och maktstrukturer förändrades och sociala krafter var på marsch. , inför ett nytt sekelskifte, förändras samhället också i grunden. Internationaliseringen i alla dess aspekter, EU-medlemsskapet, informationsmängden, komplexitet och snabbhet i förändringar, ny teknik, banbrytande genombrott i naturvetenskaplig forskning, miljöförstöring hör till de faktorer som påverkar såväl maktfördelning och samhällsekonomi som den enskilda människans vardagsliv. Då ledde förändringarna till ett stort behov av förståelse och av att kunna samlas och diskutera omvälvningarna. Nya, radikala tankar uppstod om allas rätt och möjlighet till inflytande och makt. De nya folkrörelserna, folkhögskolorna och studieförbunden blev samlingspunkter kring ett ökat medborgerligt medvetande. Som mötesplatser bidrog de till att många, inte bara några få priviligierade och välutbildade, kunde påverka utvecklingen. är behovet av förståelse och delaktighet minst lika stort. 1800-talets tillstånd av omvandling har av historiker kallats ett sprängfullt vakuum mellan två samhällsformationer ett uttryck som kanske ännu mer träffsäkert beskriver nutiden. Tekniken är ny, de ekonomiska villkoren annorlunda men de stora politiska frågeställningarna är i grunden desamma. De handlar ytterst om demokrati och jämställdhet. Förändringstakten är hög och det är svårt att skaffa den kunskap och den överblick som är första steget till inflytande och självtillit. Behoven av mötesplatser för och tillfällen till reflexion och eftertanke är tydliga. Ett aktivt medborgarskap Då, , ledde förändringarna och samtalen om samhället till att synen på demokrati förändrades. Målet var ett aktivt och lika medborgarskap. Udden var riktad mot gammalt auktoritetstänkande, för ett nytt, brett folkligt engagemang. Synen på kunskap förändrades. Kunskapen blev för folkbildningen ett redskap för frigörelse och förändring i stället för den tidigare överhetssynen kunskap för att tämja och passivisera. , inför 2000-talet, är behovet av en vital demokrati lika stort. är även allmänbildning och medborgarkunskaper lika viktiga förutsättningar för det breda folkliga inflytandet som kring det . Det blir allt tydligare , som har informationsutbyte och kunskap som viktiga kännetecken, att kunskap är makt. Då, när bildningsidén växte fram, fyllde den flera olika behov. För folkrörelserna och de fackliga och politiska rörelserna fick bildningen en strategisk betydelse som en del av organiseringen för att genom medborgarkunskaper kvalificera sig för att påverka och leda samhället. Men folkbildningen var också en kulturrörelse som nådde många. , på väg in i ett nytt årtusende, är behovet av kulturrörelser som motkraft till förråande och förytligande tendenser i samhället också uppenbart. Folkbildningens demokratisyn lade stor vikt vid individens självständighet, vid reflexion och kritisk tänkande. Studiecirkeln blev en frigörelseprocess. Bildningen hade en positiv människosyn och såg varje människas möjlighet att utvecklas. Människor bli vi i den mån vi bättre förstå tillvaron, djupare glädjas i den, och ju större kraft vi komma i tillfälle att göra för dess utveckling och framåtskridande , skrev 1902 en av folkbildningens mest kända pionjärer . Bildningen skulle främja personlighetens utveckling. Bildningen hjälper människan att bli större än hon är , skrev 1927. Genom bildningsarbete kunde verkligheten beskådas med nya ögon. Bildningen blev därför mer av en attityd än en kunskapsmängd. Målet var att göra arbetarna till medborgare . Bildningen var ett led i utvecklingen till demokrati. Demokratins kultur Folkbildningens betydelse är också en fråga om att försvara, vitalisera och utveckla demokratin. Demokratins instabilitet är uppenbar i ett internationellt perspektiv. Det handlar om risken för bristande folklig förankring och om avstånd mellan väljare och valda, vanmakt inför en samhällsutveckling man tror sig inte kunna påverka. Genom EU- medlemsskapet har den svenska beslutsprocessen vidgats över nationsgränsen. En rad nya rättigheter och skyldigheter har också inträtt för den enskilde. Denna situation ställer krav på nya kunskaper. Demokratins överlevnad och vitalitet måste bygga på en demokratins kultur med samtal, diskussion och delaktighet som viktiga ingredienser. Den måste också innefatta en kunskap om demokratins värden, villkor och nödvändiga institutioner. Att ge folkbildningen möjlighet att utvecklas handlar om just detta om att stärka den demokratiska kulturen, om att motverka klyftor i kunskaps- och informationssamhället. Här har folkbildningen en nyckelroll. Den kan bidra till att skapa mötesplatser för förändring och överbrygga klyftor mellan grupper av människor och mellan människa och teknik. En idé modernare än någonsin Folkbildningens idé är modernare . Behoven är desamma som då den växte fram förståelse i av omvälvning, samtal, eftertanke, kunskap och insikt för att kunna påverka samhället och sina egna livsvillkor. Men också folkbildningens arbetsformer, såväl på folkhögskolor som i studieförbund, visar att folkbildningen har en egen plats i det nuvarande och kommande utbildningssamhället. Dess metoder när de är som bäst präglas av allas delaktighet och utgår från deltagarnas egna erfarenheter och egna behov av insikter och kunskaper, något som är viktiga kriterier i alla moderna lärandeprocesser såväl i utbildningssammanhang som i arbetslivets utveckling. Studiecirkeln som arbetsform är flexibel och anpassningsbar. I själva verket har vi funnit att mångsidigheten i studiecirkelverksamheten är en central egenskap. En viktig sida av denna mångsidighet är att folkbildningens verksamhet utvecklas för att svara mot varje tids nya behov. (Cirkelsamhället, SOU 1996:47 s. 251). Folkbildningens metoder låter sig väl förenas med ny informationsteknik, som accentuerar dess fördelar möjlighet för många att delta, utvidgade resurser för kunskapssökande, brobygge mellan människa och teknik, plats för samtal och kritisk granskning av den information man hämtat in. Den nya tekniken ger möjlighet för folkbildningen att gå in på nya områden och att höja kvaliteten i kunskapssökandet. Studiecirkelns pedagogik i kombination med den nya informationstekniken är folkbildning på väg in . Folkbildningens och samhällets utmaningar står samhället inför en rad utmaningar där folkbildningens egenskaper måste tas till vara. Folkbildningen bidrar till insikt, eftertanke, reflexion och ifrågasättande ... Samhällsutvecklingen sker snabbt och på många fronter . Klyftorna ökar mellan dem som har insikt om förändringarnas påverkan på våra livsvillkor och dem som endast glimtvis får denna kunskap, på ett sätt som kanske snarare bidrar till vanmakt. Det gäller inte minst internationaliseringen av politik, ekonomi och näringsliv, nya tekniker och nya media. Det gäller också den nya kommunikationstekniken och dess användning, liksom miljöproblemens ursprung och svårighetsgrad. Också den ökande informationsmängden kan vara en källa till vanmakt. Många människor har svårt att sålla, ta till sig och göra informationen till redskap i stället blir resultatet blockering. Förändringarna leder till att människor får delvis olika världsbilder och därför också skiftande syn på sin egen förmåga att påverka. Vissa debattörer har hävdat att detta är en obönhörlig utveckling och att framtiden tillhör människor av kategorin , globala, högteknologiska problemlösare. Men demokratins försvarare kan aldrig acceptera en sådan fortgående skiktning av människor. Folkhögskolor och studieförbund kan här på flera sätt bidra till att hävda demokratins kultur genom att ge fler möjlighet att inhämta kunskap och använda den för att förändra, genom att skapa möteplatser för samtal, eftertanke och ifrågasättande. Om folkbildningen förmår att axla en sådan roll kan den också bidra till att fler människor deltar i formandet . Vanmakt i riskerar att förstärka klyftorna i det kommande. Insikt i samhällets övergripande förändringar är grundläggande om man skall kunna formulera olika alternativ för framtiden och se sin egen möjlighet att påverka och handla. Folkbildningen som mötesplatser för människor och kulturer... Folkbildning och folkrörelsearbete är i vidare mening detsamma som mötesplatser. Folkbildningens arbetsformer ger utrymme för att skapa nya kontakter, mellan olika människor och olika kulturer, på oväntade sätt. Många fler sådana mötesplatser är nödvändiga för att skapa delaktighet i samhället, för att förebygga och motverka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism, för att värna grundläggande demokratiska värden. Internationalisering och invandring ger ytterligare tyngd åt denna uppgift. Folkbildningen och dess organisationer kan starkt bidra till integrationen samla olika människor kring likartade intressen, som erbjuder tillfällen till förbättrade språkkunskaper och till att få kunskaper och insikter om andra människors kultur. Folkbildningens roll som kulturanordnare skapar också otaliga mötesplatser. Kulturarrangemang runt om i landet ger många människor tillfälle att bekanta sig med olika konstarter och ger arbetstillfällen åt kulturarbetare i demokratins och estetikens tjänst. Ca 250 av landets kommuner saknar kulturinstitutioner och där utgör folkbildningen tillsammans med folkbiblioteken den viktigaste kulturbäraren. Det understryker folkbildningens betydelse att skapa fler möten mellan allmänheten och konstnärer, författare och skådespelare. Folkbildningen som redskap för alla människors kunskapserövring ... Folkbildningen har traditionellt, och genom sina metoder, kunnat locka människor som valt bort det ordinarie skolväsendet men här finner ny stimulans i lärandet. Denna roll blir allt viktigare för att förebygga ökande och delvis nya klyftor mellan människor. Den nya informationstekniken, IT, öppnar här vida möjligheter. För folkbildningen kan IT innebära att arbetet vitaliseras, förnyas och breddas. Rätt använd kan den bli en stark utvecklingskraft i bildningsarbetet. Tekniken kan ge fler möjlighet att delta i folkbildningen genom olika former av distansutbildning. Möjligheterna till kunskapsinhämtning på folkhögskolor eller i studiecirklar vidgas flerfaldigt, inte minst genom tillgång till bibliotekens och högskolornas kunskapsbanker. Med IT som redskap i folkbildningen får många fler chans att bli förtrogna med och ta del av den nya tekniken. Folkbildningens organisationer är särskilt väl lämpade för detta, eftersom de finns över hela landet och når människor som av olika skäl inte kunnat ta del av det reguljära skolväsendet. Flexibiliteten i folkbildningsarbetet kan utvecklas med den nya teknikens hjälp. Nya kontakter och band kan skapas mellan människor i olika länder, mellan folkbildning och bibliotek, mellan folkbildning och högskola och mellan folkbildning i olika delar av landet. utgör en studiecirkel eller en folkhögskolekurs en träffpunkt, där man tillsammans kan värdera och diskutera den hämtade informationen en funktion som också behövs allt mer när informationsflödet tilltar i omfattning och som understryks av att IT-baserad information via exempelvis Internet saknar ansvarig utgivare. Till folkbildningens viktiga demokratiska uppgift kan läggas ytterligare en betydelsefull dimension jämställdheten. Kvinnor hävdar sig väl inom folkbildningen och deltar oftare än män både i folkhögskolors och studieförbunds utbud och i vuxenutbildningen. Kvinnor ser ofta långsiktigt på sitt lärande. Folkbildningen är därför också viktig för stärka kvinnors position i samhället. Ett lyft för kultur och bildning Utbildning i vid mening är det som mer än annat rustar individer och samhällen för framtiden. Regeringen har satsat kraftfullt för att höja utbildningsnivån i samhället, med insatser för att stärka kvaliteten i den grundläggande utbildningen, med en gymnasieskola för alla och med utbyggd högskola och forskning. Genom görs större satsningar än för att ge fler vuxna möjlighet att höja sin kompetens. De hittillsvarande satsningarna har till stor del gällt att ge fler korttidsutbildade möjlighet och tillgång till formell och behörighetsgivande utbildning. Men skall alla människor kunna ta del i det kunskaps- och informationssamhälle som växer fram, krävs vidgade möjligheter till fritt och frivilligt kunskapssökande, till sociala, kulturella och estetiska insikter och färdigheter. Självtillit och självkänsla avgör hur väl man kan hantera de möjligheter den formella kompetensen ger. Andra sidor av intelligensen känslan, tanken, fantasin, handens kunskap blir allt viktigare. Därför behövs nu också ett lyft för kultur och bildning i vid bemärkelse. Där har också en bred bildning i naturvetenskap och teknik en viktig roll för att utjämna kunskapsklyftor och ge fler möjlighet att påverka utvecklingen. Folkbildningens traditionella värden, tillsammans med den nya tidens behov och möjligheter, gör folkbildningen till ett omistligt inslag i ett samhälle med bred utbildning och demokratisk kultur som ambition. Folkbildningen är, om man ser till verksamheten, ingen krisbransch i den meningen att studieförbunden och folkhögskolorna behöver mera pengar för att klara sin fortlevnad på nuvarande nivå. Däremot behövs det mer, inte mindre folkbildning för att nå underpriviligierade grupper i vårt samhälle. Flera, inte färre bör få en andra eller tredje chans. Folkbildningens egen utmaning Men folkbildningens organisationer behöver också ägna uppmärksamhet åt sitt inre liv så att arbetsformerna inte tillåts stelna. Folkbildningen får inte bli seg selv nok . Folkbildningen är väl utbyggd landet över och har en stark ställning på många håll. Men den får inte betraktas som folkhögskolor i lantlig idyll eller hantverkscirklar på lugna småorter. Folkbildningens behövs i storstäderna och måste vara modern även i förhållande till storstadens utbud. Men den får inte förflackas till ett utbud, som inte kan särskiljas från kommersiella utbildningsanordnares. Folkbildningen måste vara relevant för nutidens människor. Folkbildningens egenskaper måste tas till vara i kvällskurser i storstäderna, i föreläsningar som vågar ta sig an de verkligt stora och viktiga frågorna, i kaféverksamhet för arbetslösa som spränger gränser och inrotade föreställningar, i förortens rockskola som samlar ungdomar med vitt skilda bakgrunder, i studiecirkeln där bygdens eller grannskapets människor tillsammans lägger grund för självtillit, handling och framtidstro. Nya arbetsformer måste prövas i syfte att engagera fler ungdomar och att nå även män i de åldrar som är underrepresenterade i folkbildningen. Folkbildningen framsprungen ur förra sekelskiftets idé och arbetsform har en stor potential inför . Stat, kommun och landsting kan genom stöd och bidragsgivning förbättra förutsättningarna för folkbildningens utveckling. Men det är bara folkbildningens organisationer själva som kan förverkliga sina möjligheter. 4 Studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet 1991/92 1997 4.1 riksdagsbeslut i sammanfattning beslut (prop. 1990/91:82, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) innebar en markant förändrad ansvarsfördelning mellan staten och folkbildningen.