prop · GL0358 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:58 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att godkänner Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem (Amsterdamfördraget) samt de protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget. Amsterdamfördraget innehåller dels materiella ändringar i de grundläggande fördragen, dels en förenkling av fördragen genom att ett stort antal bestämmelser som är aktuella upphävs och artiklarna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen numreras om. I propositionen redovisas dessa ändringar. Genom Amsterdamfördraget förs ett antal samarbetsområden över från det mellanstatliga samarbetet i rättsliga och inrikes frågor till gemenskapssamarbetet. Detta innebär att beslutsbefogenheter i motsvarande grad lämnas över till Europeiska gemenskapen (EG). Den mellanstatliga karaktären på samarbetet när det gäller utrikes- och säkerhetspolitiken och rättsliga och inrikes frågor i övrigt består. Amsterdamfördraget öppnar en möjlighet för medlemsstaterna att ge EG- domstolen behörighet att meddela förhandsavgöranden när det gäller giltigheten och tolkningen av vissa beslut och tolkningen av konventioner inom tredje pelaren. Det kan ske genom att en medlemsstat avger en förklaring med denna innebörd. I propositionen föreslås att godkänner att lämnar en sådan förklaring. Ett tillträde till Amsterdamfördraget förutsätter en ändring av lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. I propositionen läggs fram förslag till en sådan lagändring. Lagändringen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 6 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen 7 3 Ärendet och dess beredning 10 4 Tillkomsten av 1997 11 4.1.1 Arbetet med regeringskonferensen i 13 4.1.2 Frågor som prioriterade i konferensen 13 4.1.3 Information till allmänheten 14 4.2 Amsterdamfördragets uppbyggnad 15 5 De konstitutionella förutsättningarna för tillträde till Amsterdamfördraget 15 5.1 Regeringsformen och internationella överenskommelser 16 5.2 anslutning till EU 17 5.3 De nya bestämmelserna i första pelaren 18 5.4 De nya bestämmelserna i andra pelaren 19 5.5 De nya bestämmelserna i tredje pelaren 20 6 tillträde till Amsterdamfördraget 26 7 Svensk förklaring om behörighet för att meddela förhandsavgöranden 33 8 Ändring i anslutningslagen 35 9 Unionen och medborgaren 37 9.1 Öppenhet 37 9.2 Grundläggande rättigheter 42 9.2.1 Gemensamma principer 43 9.2.2 kontroll av institutionerna 45 9.2.3 Åtgärder mot diskriminering 46 9.2.4 Övriga frågor 47 9.3 Unionsmedborgarskapet 48 9.4 Dataskydd för personuppgifter 50 10 Samarbetet inom EG (första pelaren) 50 10.1 Fri rörlighet för personer 53 10.1.1 Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa 54 10.1.2 Gränskontroll och visering 56 10.1.3 Asyl och invandring 59 10.1.4 Civilrättsligt samarbete 65 10.1.5 Protokollen om och respektive ställning 67 10.1.6 Beslutsfattande m.m. 69 10.2 Sysselsättning 71 10.3 Miljö 76 10.4 Jämställdhet mellan kvinnor och män 80 10.5 Konsumentpolitiken 83 10.6 Sociala frågor 85 10.7 Folkhälsa 88 10.8 Djurskydd 89 10.9 Radio och television i allmänhetens tjänst 90 10.10 Den gemensamma handelspolitiken 91 10.11 Avtal med tredje land 92 10.12 Övrig gemenskapspolitik 94 11 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (andra pelaren) 97 11.1 Samarbetet inom andra pelaren 98 11.2 Samarbetets mål och medel 100 11.3 Beslutsfattande 101 11.4 Institutionernas roller 102 11.5 Försvarsdimensionen 105 12 Samarbete i rättsliga och inrikes frågor (tredje pelaren) 108 12.1 Polissamarbete och samarbete i straffrättsliga frågor 108 12.1.1 Samarbetets mål och omfattning 110 12.1.2 Polis- och tullsamarbete 112 12.1.3 Straffrättsligt samarbete 116 12.1.4 Beslutsfattande m.m. 118 12.1.5 Institutionernas roller 122 12.2 124 12.2.1 innehåll 126 12.2.2 Införlivande av 129 13 Unionen och medlemsstaterna 133 13.1 Närmare samarbete 133 13.2 Subsidiaritet 136 13.3 Gemenskapslagstiftningens kvalitet 138 14 Institutionerna 139 14.1 Framtida institutionella reformer 139 14.2 Rådet 142 14.3 Rådets beslutsprocedurer med 144 14.4 Kommissionen 148 14.5 150 14.6 De nationella parlamentens roll 151 14.7 152 14.8 Revisionsrätten 153 14.9 Budget och bedrägeribekämpning 154 14.10 Ekonomiska och sociala kommittén och 156 14.11 Institutionernas säte 157 14.12 Statistik 157 15 Förenkling av fördragen 158 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 163 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 164 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 167 Del 2 Bilaga 3 Amsterdamfördraget 9 Bilaga 4 Protokollen 189 Bilaga 5 Slutakten med bifogade förklaringar 235 Bilaga 6 Förteckning över de artiklar enligt vilka, till följd av Amsterdamfördraget, beslutsfattande med kvalificerad majoritet skall tillämpas 325 Bilaga 7 Förteckning över de artiklar enligt vilka, till följd av Amsterdamfördraget, den s.k. medbeslutandeproceduren enligt artikel 189b i EG-fördraget skall tillämpas 327 Bilaga 8 Förteckning över de artiklar enligt vilka, till följd av Amsterdamfördraget, Ekonomiska och sociala kommittén skall höras 329 Bilaga 9 Förteckning över de artiklar enligt vilka, till följd av Amsterdamfördraget, skall höras 331 Bilaga 10 Konsoliderad version av Unionsfördraget 333 Bilaga 11 Konsoliderad version av EG-fördraget 381 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen, 2. godkänner Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem samt de protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget, 3. godkänner att en förklaring avges av enligt artikel K 7.2 och K 7.3 b i Fördraget om Europeiska unionen i deras nya lydelse. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § De fördrag och andra instrument som avses i 2 och 3 §§ är: 1. Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen 2. Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen 3. Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen 4. Konventionen om vissa gemensamma institutioner för Europeiska gemen- skaperna Konventionen om ändring av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemen- skapen i syfte att göra den särskilda ordningen för associering av och terri- torier som behandlas i fjärde delen av detta fördrag tillämplig med avseende på Nederländska Antil- lerna 4. Konventionen om ändring av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemen- skapen i syfte att göra den särskilda ordningen för associering av och terri- torier som behandlas i fjärde delen av detta fördrag tillämplig med avseende på Nederländska Antil- lerna 6. Fördraget om upprättandet av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna 5. Protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier 7. Fördraget om ändring av vissa budget- bestämmelser i fördragen om upp- rättandet av Europeiska gemen- skaperna och i fördraget om upp- rättandet av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna 6. Fördraget om ändring av vissa budget- bestämmelser i fördragen om upp- rättandet av Europeiska gemen- skaperna och i fördraget om upp- rättandet av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna 8. Fördraget om , , och Förenade Stor- och anslutning till Europeiska ekono- miska gemenskapen och Euro- peiska atomenergigemenskapen 7. Fördraget om , , och Förenade Stor- och anslutning till Europeiska ekono- miska gemenskapen och Euro- peiska atomenergigemenskapen 9. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om , , och Förenade och anslutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 8. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om , , och Förenade och anslutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 10. Fördraget om ändring av vissa bestämmelser i protokollet om Europeiska investe- ringsbankens stadga 9. Fördraget om ändring av vissa bestämmelser i protokollet om Europeiska investe- ringsbankens stadga 11. Fördraget om ändring av vissa finansiella bestämmelser i fördragen om upp- rättandet av Europeiska gemen- skaperna och i fördraget om upp- rättandet av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna 10. Fördraget om ändring av vissa finansiella bestämmelser i fördragen om upp- rättandet av Europeiska gemen- skaperna och i fördraget om upp- rättandet av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna 12. Akten om allmänna direkta val av företrädare i församlingen (Europa- parlamentet) samt beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om ändring av nämnda akt 11. Akten om allmänna direkta val av företrädare i församlingen (Europa- parlamentet) samt beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om ändring av nämnda akt 13. Fördraget om Hellenska republikens anslut- ning till Europeiska ekonomiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen 12. Fördraget om Hellenska republikens anslut- ning till Europeiska ekonomiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen 14. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om Hellenska republikens anslutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 13. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om Hellenska republikens anslutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 15. Fördraget om ändring av fördragen om upprättandet av Europeiska gemen- skaperna i fråga om 14. Fördraget om ändring av fördragen om upprättandet av Europeiska gemen- skaperna i fråga om 16. Fördraget om och Portugisiska republikens anslutning till Europeiska ekonomiska gemen- skapen och Europeiska atomenergi- gemenskapen 15. Fördraget om och Portugisiska republikens anslutning till Europeiska ekonomiska gemen- skapen och Europeiska atomenergi- gemenskapen 17. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om och Portugisiska republikens an- slutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 16. Beslutet av Europeiska gemenskapernas råd av om och Portugisiska republikens an- slutning till Europeiska kol- och stålgemenskapen 18. Europeiska enhetsakten 17. Europeiska enhetsakten 19. Fördraget om Europeiska unionen 18. Fördraget om Europeiska unionen 20. Fördraget om , Repub- liken , Republiken lands och anslutning till Europeiska unionen i samtliga fall med tillhörande bilagor och protokoll. Fördraget om , Repub- liken , Republiken lands och anslutning till Europeiska unionen Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem, med förklaring av enligt artikel K 7.2 och K 7.3 b i Fördraget om Europeiska unionen i deras lydelse enligt Amsterdam- fördraget 21. Bilagor och protokoll som hör till de fördrag och andra instrument som anges i 1 20. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3 Ärendet och dess beredning är medlem i Europeiska unionen (EU). Samarbetet inom EU grundar sig främst på Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget), Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (Kol- och stålfördraget), Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) samt Fördraget om Europeiska unionen (Unionsfördraget). I Unionsfördraget (artikel N.2) bestämdes att en regeringskonferens skulle sammankallas för att se över vilka bestämmelser i fördragen som behövde revideras. I enlighet med detta inleddes en regeringskonferens vid i . De politiska förhandlingarna om ett nytt fördrag avslutades vid i . Det nya fördraget Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem (Amsterdamfördraget) och dess slutakt granskades juridiskt och språkligt . Amsterdamför- draget och slutakten undertecknades i . Enligt artikel 14 i Amsterdamfördraget skall det ratificeras av de höga fördragsslutande parterna i enlighet med deras konstitutionella bestäm- melser. Innebörden av Amsterdamfördraget, dess konsekvenser och behovet av lagändringar har redovisats i en departementspromemoria Amsterdam- fördraget 1997 (Ds 1997:64). Promemo- rians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dossier H 110 B). Amsterdamfördraget i svensk text finns som bilaga 3 till propositionen och de protokoll som antogs av medlemsstaterna i regeringskonferensen finns i bilaga 4. Fördragets slutakt med de förklaringar som medlemssta- terna i regeringskonferensen antog eller beaktade finns som bilaga 5 till propositionen. Som bilagor finns också fyra förteckningar över artiklar som till följd av Amsterdamfördraget dels skall omfattas av beslutsfattande med kvalificerad majoritet respektive den s.k. medbeslutandeproceduren enligt artikel 189b i EG-fördraget, dels skall omfattas av krav på att höra Ekonomiska och sociala kommittén respektive (bilagorna 6-9). Konsoliderade versioner av Unionsfördraget och EG-fördraget har fogats till slutakten i informativt syfte och är inte en del av Amsterdam- fördraget. Dessa versioner finns som bilaga 10 och 11. För att underlätta jämförelser med gällande lydelse av olika artiklar avses vid hänvisningar i propositionen till artiklar i fördragen dessa artiklar i deras lydelse enligt Amsterdamfördraget, dvs. Detta gäller om något annat inte anges särskilt. Vid hänvisningar i denna proposition till protokoll och förklaringar anges inom parentes den beteckning som de har fått i slutakten. 4 Tillkomsten av Amsterdamfördraget Som EU-medlem har säte och stämma i EU:s beslutande organ och därmed möjlighet att direkt påverka beslut inom alla unionens samarbetsområden. Enligt regeringens uppfattning har väl tagit tillvara dessa möjligheter under de dryga tre årens medlemskap. Svenska intressen har bevakats och har i kraft av kompetens och kunskap kunnat påverka beslut inom för viktiga områden i en omfattning som väl motsvarar vårt lands storlek. Hur EU skall fungera och vilken inriktning unionen skall ha är dock inte en gång för alla givet. Medlemsstaterna beslutar gemensamt om utformningen av EU:s grundläggande fördrag. Som medlem av EU kan därmed också vara med och påverka den fortsatta utvecklingen av fördragen. medverkar som EU-medlem också i den för freden och avspänningen i mycket betydelsefulla utvidgningen av EU till de öst- och centraleuropeiska kandidatländerna samt . Den fortsatta utvecklingen av fördragen och utvidgningen av EU är en process vars betydelse för knappast kan överskattas. I och med 1997 gick denna process in i en aktiv fas som kommer att pågå . 4.1 1997 I slutskedet av den regeringskonferens som resulterade i Unionsfördraget stod det klart att det inte var möjligt att nå ett så långtgående resultat som vissa medlemsstater önskade. Medlemsstaterna kom därför överens om att en ny regeringskonferens skulle sammankallas för att under- söka vilka bestämmelser i fördragen som kunde behöva revideras. Detta kom till uttryck i artikel N.2 i Unionsfördraget. Konferensens inriktning kom i stor utsträckning att bestämmas av två frågor. Den första frågan avsåg behovet av att säkerställa det folkliga stödet för . Den problemfyllda ratifikationsprocessen efter Unionsfördragets undertecknande visade att det fanns grundläggande problem när det gällde det folkliga stödet. Den allmänna ekonomiska nedgången i och inte minst den oacceptabelt stora arbetslösheten ställde krav på EU att på ett mer ändamålsenligt sätt kunna ta sig an medborgarnas problem och ställa medborgaren mer i centrum för verksamheten. Den andra frågan avsåg de behov som skulle uppstå inför den förestå- ende utvidgningen. Att EU i princip välkomnade de öst- och centraleuro- peiska kandidatländerna som medlemmar slogs fast av i . Det handlade nu inte bara om att få unionen att fungera väl med 15 medlemsstater. Det handlade också om att försöka finna samarbetsformer som skulle säkra effektiviteten i en union med kanske långt fler än 20 medlemsstater. Det var således angeläget att sammankalla företrädare för medlemsstaternas regeringar till en konferens för att hitta lösningar på dessa frågor. Planeringen inför regeringskonferensen påbörjades . EU-medlemsstaternas utrikesministrar kom då överens om att en referensgrupp borde tillsättas med uppgift att förbereda konferensens arbete. (stats- och regeringscheferna i EU:s medlems- stater samt kommissionens ordförande) enades vid sitt möte på om att tillsätta en sådan grupp, den s.k. reflektionsgruppen. Gruppen bestod av personliga representanter för medlemsstaternas utrikesministrar. Även representanter för kommissionen och deltog i gruppens arbete. Reflektionsgruppens arbete redovisades i en slutrapport till Europeiska rådets möte i den 15 . Den kom att få ett avgörande inflytande på dagordningen för regeringskonferensen. De övergripande politiska riktlinjerna för arbetet i regeringskonferen- sen gavs av . Ansvaret för och ledningen av förhand- lingarna ankom på medlemsstaternas utrikesministrar och kommissionens representant, ledamoten . De grundläggande förhandlingarna skedde i en grupp som bestod av personliga representanter för utrikesministrarna. deltog inte i själva förhandlingarna men var enligt en särskild överenskommelse nära knutet till konferensen. Överenskommelsen innebar i korthet att ett regelbundet utbyte av åsikter med parlamentet skulle äga rum inom ramen för förhandlingarna på alla olika nivåer. Europeiska rådets möte i utgjorde den offici- ella startpunkten för regeringskonferensen. På grundval av reflektions- gruppens slutrapport bestämde stats- och regeringscheferna konferensens huvudinriktning. Dagordningen kom i enlighet härmed att delas in i huvudsakligen tre delar, nämligen unionen och medborgaren, en effektiv och sammanhängande utrikespolitik samt institutionella frågor. Vid sidan härav diskuterades två andra frågor under egna dagordningspunkter, nämligen dels frågan om ett närmare samarbete eller s.k. flexibel integration, dels frågan om en förenkling av fördragen. Konferensen fick därmed en bred inriktning, vilket låg väl i linje med svenska intressen. Återkommande försök under konferensens gång att snäva in dagord- ningen avvisades av den majoritet medlemsstater som tillhörde. Konferensen inleddes under italienskt ordförandeskap med en genom- gång av frågorna på dagordningen och de ståndpunkter som fanns. gick konferensen in i en mera aktiv förhandlingsfas. Medlemsstaterna, däribland , presenterade egna förslag. Under ledning av ordförandelandet började ett konkret förhandlingsresul- tat att mejslas ut. Ett första utkast till ett nytt fördrag presenterades för i den 13 . På grundval av detta dokument fortsatte och intensifierades förhand- lingarna under ordförandeskap. Efter intensiva slutförhandlingar inom ramen för kunde ordföranden, den nederländske premiärministern , konstatera att de politiska förhandlingarna hade avslutats. Ett nytt fördrag var framförhandlat. 4.1.1 Arbetet med regeringskonferensen i Att en regeringskonferens skulle inledas stod alltså klart redan när blev medlem i EU. De svenska förberedelserna för rege- ringskonferensen tog också fart så snart medlemskapet var ett faktum. En självklar utgångspunkt för regeringen var att dessa förberedelser skulle ske i mycket nära kontakt med . Regeringen inledde en dialog med redan under förberedelse- fasen, i första hand med . Detta fortsatte sedan under hela förhandlingen fram till och med det avslutande toppmötet i . Regeringen lade fast riktlinjer för den svenska förhandlingen i sin skrivelse till (skr. 1995/96:30). I skrivelsen lämnades en redogörelse för förberedelsearbetet inför regeringskonferensen och för vissa principiella ställningstaganden i de frågor som konferensen kunde komma att behandla. Regeringen har vidare i sin skrivelse till Berättelse om verksamheten i Europe- iska unionen (skr. 1996/97:80) redogjort för förhandlingslä- get i regeringskonferensen. har behandlat frågor om rege- ringskonferensen dels med anledning av regeringens skrivelse 1995/96:30 (bet. 1995/96: UU13, rskr. 1995/96:199), dels i samband med behandlingen av regeringens skrivelse 1996/97:80 (bet. 1996/97: UU13, rskr. 1996/97:269). Riksdagsbehandlingen visade att det förelåg en grundläggande samsyn mellan regeringen och en bred riksdagsmajoritet när det gäller de allra flesta frågor som aktualiserades i regeringskonfe- rensen. Den nära samsynen med var en styrka i det svenska för- handlingsarbetet. Regeringsskrivelsen och uttalande med anledning av regeringsskrivelsen gav en fast grund att stå på som de löpande kontakterna mellan regering och riksdag innebar att ramarna för den svenska förhandlingen kunde anpassas och preciseras på ett ändamålsenligt sätt allteftersom förhandlingarna utvecklade sig. kunde därigenom uppträda som en aktiv och konstruktiv medlem under den första stora regeringskonferensen inom EU med svenskt deltagande. 4.1.2 Frågor som prioriterade i konferensen ramen för regeringskonferensens båda huvudmål, att inrikta samarbetet mera på människors behov och problem i vardagen och att förbereda unionen för den kommande utvidgningen, rymdes ett stort antal frågor och områden där det fanns ett svenskt intresse att reformera EU-samarbetet. Den konkreta svenska förhandlingsinriktningen måste emellertid med nödvändighet präglas av en stark prioritering. I regeringskonferensen deltog 15 medlemsstater och EG-kommissio- nen. Vid sidan av de formella parterna vid konferensen var Europaparla- mentet nära knutet till förhandlingarna. För att säkerställa största möjliga påverkan på det slutliga resultatet i en förhandling med en så stor deltagarkrets måste de mest aktiva svenska insatserna koncentreras till ett begränsat antal punkter på dagordningen. Mot denna bakgrund kom det offensiva svenska agerandet att främst inriktas på områdena sysselsättning, miljö, öppenhet, jämställdhet mellan kvinnor och män, konsumentfrågor samt frågan om att förbättra unionens krishanteringsförmåga. Med undantag av konsumentfrågorna innefattade det svenska agerandet i dessa frågor att egna formella förslag förelades regeringskonferensen. I konsumentfrågan kunde det svenska agerandet inriktas på att stödja förslag som lades fram av bl.a. . 4.1.3 Information till allmänheten En mycket viktig del av arbetet med regeringskonferensen har varit att informera allmänheten om konferensen och att stimulera till debatt i de frågor som konferensen behandlade. Denna informationsverksamhet inleddes genom den parlamentariska som arbetade (dir. 1995:15). Kommittén hade i uppdrag att låta utreda viktiga sakfrå- gor som konferensen kunde komma att behandla, att stimulera den offentliga debatten om dessa frågor och att ge såväl förespråkare som motståndare till vissa EU-frågor utrymme att argumentera för sina uppfattningar. Kommittén har låtit publicera ett tjugotal s.k. expertrapporter, dvs. gett experter inom främst statsförvaltning, universitet och forskningsinstitut i uppdrag att utreda ett antal viktiga sakfrågor. Rapporterna har publicerats i . En serie småskrifter som på ett lättillgängligt sätt redogör för olika frågor i anslutning till regeringskonferensen har också getts ut. Kommittén har även arrangerat seminarier i och regionala möten över hela landet.