prop · GL031D16 · 1998-01-01 00:00:00 — Sådana mål är ägnade att stimulera ett långsiktigt och systematiskt jämställd- hetsarbete på alla nivåer. För att ett lärosäte skall kunna uppnå sitt mål måste åtgärder vidtas såväl inom grund- utbildning och forskarutbildning som inom den fortsatta akademiska karriären. I propositionen Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141) gav regeringen förslag till principer för uppställande av rekryteringsmål. Preliminära mål bör nu sättas upp för andelen nyrek- ryterade professorer av underrepresenterat kön vid , , , , och , , Kungl. Tekniska högskolan, , högskolorna i , och , , , Stiftelsen och . Målen bör gälla för perioden 1997- 1999 och bör kunna höjas inför efterföljande treårspe- rioder i takt med att andelen kvinnor ökar i rekry- teringsunderlaget. I följande tabell anges de preliminära rekryterings- målen för perioden 19971999. Dessa mål är beräknade efter den uppskattning av rekryteringsunderlaget som ges i 1997:9 R, Rekryterings- mål för kvinnliga professorer, dvs. efter dels andelen kvinnor respektive män bland det totala antalet docent- kompetenta lektorer vid fakulteterna i landet, dels den nuvarande fördelningen av respektive lärosätes pro- fessorer över fakulteterna (resp. lektorer för de fyra medelstora statliga högskolorna). Som jämförelse anges även andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer under tidigare perioder. Uppgifterna är hämtade bl.a. ur . PRELIMINÄRA MÅL FÖR ANDEL KVINNOR BLAND NYREKRYTERADE PROFESSORER PROFESSORER KVINNOR AV NYREKRYT PROF HÖGSKOLA TOTA LTANT AL 93- 95 MÅL 97- 99 261 5 3 14 22 323 9 8 16 19 223 10 3 16 22 203 16 18 10 21 143 7 6 4 22 131 6 14 0 17 152 7 10 4 23 Kungl. Tekniska högskolan 150 2 1 15 6 49 2 0 0 8 4 0 - 0 18 4 0 - 0 21 8 25 - 25 21 3 0 - 0 18 107 4 8 4 6 Stiftelsen 8 0 - 0 20 lantbruksuniversit et 143 10 7 21 26 Universiteten och högskolorna kommer att beredas tillfälle att yttra sig över de preliminära målen. De definitiva målen anges sedan i regleringsbrev. Här- igenom kan målen anpassas till lärosätenas långsiktiga planering, bl.a. vad gäller antalet professorer som kan förutses bli anställda inom olika områden. I propositionen Högskolans ledning, lärare och organisation redovisas ekonomiska åtgärder som regeringen kan komma att vidta i det fall ett lärosäte inte uppfyller sitt mål vad avser andel kvinnor bland nyrekryterade professorer. Lärosätena kommer vidare i regleringsbrev att få i uppdrag att sätta upp egna mål för könsfördelningen bland nyrekryterade inom övriga lärarkategorier. 5.5 En reformerad forskarutbildning genomfördes en stor reform av forskarutbildningen. Dåvarande licentiatexamen och doktorsgraden avskaffades och en ny examen, doktorsexamen, infördes. Statsmakterna hade ambitionen att få till stånd en väl planerad forskarutbildning som inte bara skulle förbereda för en forskarkarriär utan också för kvalificerade insatser i yrkeslivet utanför högskolan. Studierna för den nya examen skulle läggas upp så att den effektiva studietiden kunde begränsas till . En genomtänkt, systematiskt planerad utbildningsgång skulle läggas upp för varje enskild doktorand. Inslaget av metodisk undervisning och handledning skulle öka väsentligt. Denna uppläggning av forskarutbildningen, som enligt statsmakternas intentioner skall gälla också , finns i stort sett vid fakulteter med laborativ eller klinisk inriktning men har bara i begränsad utsträckning förverkligats vid övriga fakulteter. har emellertid en förändring inträtt på många håll även vid dessa senare fakulteter och som följd av detta har bl.a. examinationsfrekvensen ökat. Regeringen anser det angeläget att befästa och förstärka dessa positiva tendenser och ämnar därför vidta ett antal åtgärder som sammanfattas nedan. Kvantitativa mål för examinationen föreslås bli införda. Graden av måluppfyllelse kommer att utgöra ett underlag för statsmakternas beslut om resurser för forskning och forskarutbildning. De nu gällande reglerna för antagning skärps vad avser studiefinansieringen. Doktorander som har utbildningsbidrag skall erbjudas anställning som doktorand senast när återstår av studierna. Möjligheterna att utnyttja studiemedel under forskarutbildning begränsas. De åtgärder som presenteras i detta avsnitt är ägnade att effektivisera forskarutbildningen vid samtliga fakulteter. I syfte att ytterligare höja examinationen föreslås vidare i denna proposition (avsnitt 5.4) en särskild satsning om för studiefinansiering för doktorander. 5.5.1 Ärendet och dess beredning På uppdrag av regeringen har gjort en översyn av studiefinansieringssystemet i forskarutbildningen. Uppdraget redovisades i en rapport . Regeringen tillkallade en särskild utredare för att göra en översyn av studiefinansieringen i forskarutbildningen. Uppdraget redovisades i rapporten och examina i forskarutbildningen (Ds 1996:35). Rapporten har remissbehandlats och en sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (dnr U96/2109/UH). Utredningen om uppföljning av universitets- och högskolereform () överlämnade betänkandet Reform och förändring (SOU 1996:21). I detta avsnitt berörs endast den del av utredningens uppdrag som gällde att analysera formerna för resurstilldelning till forskning och forskarutbildning. Betänkandet har remissbehandlats och en samman- fattning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr U96/788/UH). () har inkommit med rapporten forskarutbildning, 1996:52. har inkommit med rapporterna Forskarutbildningen inom det språkvetenskapliga området, rapportserie 1996:9 R, och Förfarande med inaktiva doktorander, rapportserie 1996:29 R. tillkallade en referensgrupp bestående av lärare vid universitet och högskolor samt av företrädare för och , att biträda departementet med synpunkter på den framtida forskarutbildningen. Gruppen har sammanträtt fyra gånger . () har på uppdrag av utfört en omfattande statistisk databearbetning avseende forskarutbildningen och behovet av forskarutbildade. Materialet finns tillgängligt i och kommer att presenteras i departementsserien. har inhämtat synpunkter på forskarutbildningen från regeringens forsknings- beredning vid ett möte , från företrädare för universitet och högskolor vid ett möte samt från universitets- och högskole- rektorer vid ett möte . 5.5.2 Vetenskapligt kompetensbehov inför 2000-talet Samhället har ett stort och växande behov av personer med vetenskaplig kompetens. Inom snart sagt varje samhällssektor ställs det kraftigt ökade kompetenskrav på alla nivåer. Därmed ökar bl.a. behovet av arbetskraft som kan utföra uppgifter inom forskning och utveck- lingsarbete respektive avancerat utredningsarbete. Fler personer med forskarkompetens i samhället kan markant påskynda utvecklingen, medan en brist på sådana personer riskerar att hindra den. Mer forskning och utvecklingsarbete i näringslivet, även i mindre och medelstora företag, kan ge upphov till nyskapande och en tillväxt som i sin tur kräver ännu fler personer med vetenskaplig kompetens. Företag med liten satsning på forskning och utvecklingsarbete riskerar däremot att komma efter i den allt hårdare internationella konkurrensen. Regeringen anser att det är väsentligt för näringslivets konkurrenskraft och för hela samhället att fler personer med forskarutbildning verkar i samhället utanför högskolan. Dessa personer kommer, förutom att tillföra kompetens, att skapa naturliga och värdefulla kontaktytor mellan högskolan och det omgivande samhället. Enligt de bedömningar som redovisas i avsnitt 5.5.4 kommer behovet av forskarutbildade redan på relativt kort sikt att överstiga tillgången. Enligt regeringens mening bör statsmakterna inte invänta att en brist- situation skall uppstå utan sätta in åtgärder för att ytterligare öka examinationen i forskarutbildningen. Forskarutbildningen och högskolan Forskarutbildningen är av central betydelse för högskolan. I fördjupade studier ökas inslagen av vetenskaplig metodik, kritisk analysförmåga och självständighet. Inom forskarutbildningen skaffar sig doktoranderna självständigt större överblickar och metodkunskap inom sitt forskningsområde som de närmar sig forskningsfronten inom de problemområden som de koncentrerar sig på. Dokto- deltar i en stor del av forskningen och arbetar även i viss mån i grundutbildningen. Endast drygt hälften av lärarna i högskolan totalt sett har doktorsexamen. Vid universiteten har av lärarna doktors- eller licentiatexamen, medan motsvarande andel för de mindre och medelstora högskolorna endast är . Det råder även stora skillnader mellan olika fakulteter och utbildnings- områden i detta avseende; samhällsvetenskaplig fakultet har relativt låg andel, medan matematisk-naturveten- skaplig och medicinsk fakultet har mycket hög andel lärare med doktorsexamen. Lärarutbildningar och medellånga vårdutbildningar har genomgående låg andel lärare med doktorsexamen. finns således ett stort behov av forskarutbildade lärare, vilket närmare redovisas i avsnitt 5.5.4. , , avlades endast cirka 800 doktorsexamina . har examinationen dock ökat och /96 utfärdades 1 600 doktorsexamina. Därav var 110 inom humanistisk, 160 inom samhällsvetenskaplig, 480 inom medicinsk, 305 inom naturvetenskaplig och 360 inom teknisk fakultet. Ett omfattande lokalt arbete med forskarutbildningsfrågor inom olika fakulteter har haft ett stort inflytande på utvecklingen. Den viktigaste orsaken till den stigande examinationen torde dock vara den kraftigt ökade studiefinansieringen, främst i form av anställningar som doktorand (tidigare doktorandtjänst). Det kvarstår alltjämt problem med forskarutbild- ningens effektivitet, framför allt inom de humanistiska, teologiska, juridiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna, som kan motverka den önskvärda ytterligare ökningen av examinationen. Vid dessa fakulteter präglas forskarutbildningen i många ämnen av långa studietider, låg examinationsfrekvens, dvs. andelen av de antagna som sedermera tar examen är låg, och hög ålder vid disputationen. Dessa fakulteter svarade /96 för (300) av de nyexaminerade doktorerna men för (3 800) av de minst halvtidsstuderande doktoranderna. De som disputerar vid dessa fakulteter uppvisar brutto- studietider, dvs. tiden från antagning till examen, om i medeltal . De problem som dessa siffror illustrerar har angripits med olika åtgärder vid flera lärosäten och goda resultat har redan nåtts. Statistik från visar t.ex. att läget där har förbättrats men att examinationsfrekvensen vid de aktuella fakulteterna fortfarande ligger klart under vad som gäller vid övriga fakulteter vid . Det är önskvärt att en forskarutbildning kan avslutas inom rimlig tid, eftersom de enskildas möjligheter att finna arbete efter avlagd examen därmed ökar. Långt utdragna eller avbrutna studier innebär också att samhällets resurser utnyttjas ineffektivt. Som ovan framhållits är det angeläget att statsmakterna understöder de positiva tendenser som börjat visa sig. Nya resurser för anställningar som doktorand (tidigare benämnda doktorandtjänster) föreslås i avsnitt 5.4. Enligt uppgift kommer också forskningsstiftelserna att dela ut betydande belopp till lärosätena för anställningar som doktorand. Forskar- utbildningen bör även effektiviseras och lärosätenas och fakultetsnämndernas ansvar förtydligas. Regeringen presenterar i det följande ett antal åtgärder i detta syfte. 5.5.3 Behörighet, forskarutbildningens längd, licentiatexamen Regeringens bedömning: Den allmänna behörigheten för tillträde till forskarutbildningen samt forskar- utbildningens omfattning bör inte ändras. bör den allmänna behörigheten dock benämnas grundläggande behörighet. Licentiatexamen bör behållas. Utredningsförslag: I betänkandet Studiefinansiering och examina i forskarutbildningen föreslås att den allmänna behörigheten för forskarutbildningen höjs från 120 till 160 poäng, att forskarutbildningens omfattning minskas från 160 till 120 poäng samt att licentiatexamen avskaffas. Remissinstanserna: Den övervägande delen av remissinstanserna avstyrker förslagen. De anser att utredningens förslag skulle gå ut över kvaliteten i forskarutbildningen och avhandlingarna. En fyraårig utbildning behövs för att hålla en internationellt sett acceptabel kvalitet på den svenska doktorsexamen. Skälen för regeringens bedömning: För att bli antagen till forskarutbildning krävs att den sökande har dels allmän behörighet, dels den särskilda behörighet som fakultetsnämnden kan ha föreskrivit samt att den sökande bedöms ha den förmåga i övrigt som behövs för att gå igenom utbildningen. Allmän behörighet har den som har gått igenom grundläggande högskoleutbildning om minst 120 poäng. Forskarutbildningen omfattar 160 poäng och avslutas med doktorsexamen. En etapp i forskarutbildningen om minst 80 poäng kan avslutas med licentiatexamen. I likhet med flertalet remissinstanser anser regeringen att den nuvarande nivån för allmän behörighet för forskarutbildningen samt forskarutbild- ningens längd är väl avvägda. Några förändringar i dessa avseenden bör därför inte göras. I propositionen Tillträde till högre utbildning m.m. (prop. 1995/96:184, bet. 1995/96:UbU11, rskr. 1995/96:264) ändrades emellertid för den grundläggande högskoleutbildningen benämningen allmän behörighet till grundläggande behörighet . Motsvarande ändring bör göras för forskarutbildningen. Den särskilda behörigheten bör inte regleras centralt närmare än vad som görs i högskoleförordningen. Regeringen utgår från att fakultetsnämnden inte beslutar om krav för särskild behörighet som reser onödiga hinder för sökande från t.ex. lärarutbildningar, medel- långa vårdutbildningar eller högskoleingenjörsutbild- ningar. I likhet med flertalet remissinstanser anser regeringen att möjligheten att avlägga licentiatexamen bör behållas. Såsom framhålls av åtskilliga remiss- instanser skulle licentiatexamen även kunna ges en yrkesinriktning - det skulle t.ex. kunna finnas både en akademiskt inriktad och en yrkesinriktad teknologie licentiatexamen respektive licentiatexamen i medicinsk vetenskap. Det vetenskapliga arbetet skall dock alltid omfatta minst 40 poäng. En licentiatexamen av detta slag skall vara en etapp på vägen mot doktors- examen men bör även svara mot ett behov i samhället och vara ett mål i sig. Inom högskoleförordningens ramar kan varje lärosäte utforma en utbildning med en sådan inriktning. Regeringens förslag: Ett forskarutbildningsuppdrag skall ges till varje universitet och högskola som har rätt att utfärda doktorsexamen, utom i . Uppdraget skall innehålla mål för examinationen inom forskarutbildningen under två treårsperioder. Mål skall anges för varje vetenskaps- område som anvisas resurser för forskning och forskarutbildning vid lärosätet. lantbruks- universitet skall dock ges ett samlat mål. Målen skall anges med utgångspunkt i de allmänna budgetperioderna inom statsförvaltningen och alltså fastställas åt gången. Målen skall fastställas i det regleringsbrev som avser i en treårsperiod. Ändringar skall dock kunna ske . Målen skall fastställas för varje universitet eller högskola och för varje aktuellt vetenskapsområde. Målen skall preciseras efter samråd med respektive universitet och högskola. Regeringens bedömning: Den första treårsperioden avser . Mål för varje lärosäte och vetenskapsområde (motsvarande grupper av fakulteter) bör anges i regleringsbrevet för . Liksom bör anges den minsta andel av anslagsposten för forskning och forskarutbildning för varje vetenskapsområde vid lärosätena som skall avsättas för studiefinansiering i forskarutbildningen. En preliminär bedömning av det samlade målet för examinationen inom forskarutbildningen (inklusive licentiatexamina) vid alla universitet och högskolor utom anges nedan för perioderna 1997-1999 och 2000-2002. Som en planeringsförutsättning anges också målen för den följande treårsperioden, 2003-2005. VETENSKAPSOMRÅDE ANTAL EXAMINA UNDER PERIODEN (PREL.) (EXKL. SLU) 1997-1999 2000-2002 2003-2005 Humanistisk- samhällsvetenskapli gt 1154 1445 1526 Medicinskt 1693 1979 2075 Naturvetenskapligt 1172 1477 1530 Tekniskt 1640 2038 2120 RIKET TOTALT (inkl. SLU) 5949 7285 7592 Utredningsförslag: I rapporten och examina i forskarutbildningen föreslår utredaren att systemet med öronmärkta belopp inom fakultetsanslagen för studiefinansiering i forskar- utbildningen skall upphöra. Statsmakterna bör i stället mer direkt ange examensmål för forskarutbildningen. Målen bör anges för varje lärosäte och ha formen av krav på minsta antal examina inom fyra vetenskaps- områden kulturvetenskap, naturvetenskap, teknik och medicin. Dessutom bör minsta antal nyantagna heltids- doktorander inom lärosätet anges. Remissinstanserna: Endast ett fåtal instanser, varav bara en högskola, kommenterar förslaget. Dessa instanser är positiva. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Prognos för antalet doktorsexamina Enligt SCB:s bedömning kommer antalet doktors- examinerade att öka från cirka 1 600 /96 till knappt 1 900 . SCB har i denna prognos självfallet inte kunnat ta hänsyn till effekterna av de effektivitetshöjande åtgärder och de resursökningar för forskarutbildningen som föreslås i denna proposition och inte heller till ökade medel från forskningsstiftelser och fonder. Behovet av forskarutbildade befolkning är välutbildad. Både den offentliga och den privata tjänstesektorn har en större andel högutbildade än flertalet av större medlemsländer och enligt de flesta bedömningar är ar- betskraftens kompetens en av stora kon- kurrensfördelar. En förstärkning av den svenska ekonomin och en utveckling av befolkningens välfärd förutsätter emellertid en ytterligare ökning av kompetensen på alla utbildningsnivåer och i hela samhället. Behovet av forskarutbildade växer därmed. Inte minst industri- sektorn, som fortfarande har en förhållandevis låg andel högutbildade, behöver ett kraftigt tillskott av forskar- kompetens. Expansionen av den grundläggande högskoleutbild- ningen ställer krav på en ökad rekrytering av högskolelärare. En betydande andel av dessa nyrekryterade lärare bör vara disputerade för att kvaliteten i utbildningen skall kunna upprätthållas på minst nuvarande nivå. Om samma antal studerande per lärare i högskolans grundutbildning som skall kunna bevaras, måste antalet lärare öka med ungefär 4 000 (omräknat till heltid) . Det stigande antalet pensionsavgångar och en förväntad ökning av lärarnas arbete inom forskning och hand- ledning medverkar även till att den totala efterfrågan på nyexaminerade från forskarutbildningen blir större än tillgången, redan med oförändrad rekrytering av forskarutbildade till arbete utanför högskolan. Sammanlagt kan högskolans egna behov av doktorer inom samtliga fakulteter upp- skattas motivera en examination av drygt 1 950 doktorer , vilket är drygt 350 fler än ovan nämnda prognos. För perioderna 2000-2002 och 2003-2005 beräknas behovet öka ytterligare. I en skrift från universitets- och högskoleförbunds kompetens- kommitté (Får vi nog av doktorer?, augusti, 1997) görs en liknande bedömning. Den planerade expansionen av grundutbildningen leder således till ett större examina- tionsbehov än vad som kunde förutses bara (Ds 1994:79, Lärarkåren vid universitet och högskolor ). Industrisektorn bör enligt flera bedömare öka andelen forskarutbildade bland sina anställda relativt kraftigt för att stärka sin konkurrenskraft gentemot utlandet. Branschsammansättningen och attityderna till att anställa forskarutbildade är emellertid faktorer som kan verka återhållande på efterfrågan. För ett stort antal företag, däribland många mindre, är forskarutbildade personer fortfarande inte någon etablerad rekryterings- kategori. I samband med den pågående strukturomvand- lingen inom industrin sker inte desto mindre nu en viss uppgradering av företagens utbildningsnivå. Det är emellertid en process som varit ganska långsam. Utgångsläget är dessutom ofördelaktigt, eftersom den svenska industrisektorn, med undantag för bl.a. läkemedelsindustrin och de högteknologiska företagen, har en mindre andel högutbildade än motsvarande sektorer i flertalet andra större industriländer. Det har gjorts många analyser av behovet av forskarutbildade på arbetsmarknaden utanför högskolan . Flertalet av dessa, t.ex. Industri- förbundets analyser (Kompetens Industrins kärna, 1996) pekar åt samma håll; inom näringslivet väntas efterfrågan på forskarutbildade öka i allt snabbare takt. Denna ökning är en effekt av företagens behov av att stärka sin konkurrenskraft, men också av att gruppen högre utbildade inom företagen skapar en ökad efterfrågan på vetenskapligt skolad personal. Dessutom etablerar allt fler forskarutbildade nya kunskapsintensiva företag, vilket ger en ökad sysselsättning. , , har i betänkandet Aktiv arbetsmarknadspolitik (SOU 1996:34) bedömt att behovet av forskarutbildade utanför högskolan motiverar en mycket kraftig ökning av antalet nyexaminerade. Enligt kommer betydligt fler forskarutbildade att efterfrågas enbart av arbetsmarknaden utanför högskolan än vad som enligt prognosen förväntas bli examinerade . Allt fler inom högskolan studerar på 60- och 80- poängsnivåerna och antalet examinerade från längre grundutbildningar ökar. 1977 har många utbildningar tillkommit som blivit nya vägar till forskarutbildning vid sidan av de traditionella. Basen för rekrytering till forskarutbildning har således ökat och väntas öka än mer . Detta torde leda till ett ökat intresse för forskarutbildningen. Av samtliga forskarutbildade på arbetsmarknaden finns inom högskole- området, vilket är en större andel än i början av 1990- talet. Denna utveckling bör inte fortsätta. En oförändrad eller helst ökad andel av de forskarutbildade bör vara verksam utanför högskolan. Sammanfattningsvis kan konstateras att högskolans och det övriga samhällets behov av forskarutbildade ökar kraftigt enligt de flesta bedömningar. De examensmål som föreslås nedan motsvarar en ambitionsnivå som är realistisk med hänsyn till det statsfinansiella läget och till forskarutbild- ningens kapacitet. Målen har satts betydligt högre än dagens examination. Examensmålen är beräknade med hänsyn till dels den resursförstärkning om som föreslås i avsnitt 5.4, dels kända och förväntade ökade resurser från bl.a. forsknings- stiftelserna, dels beslutade besparingar. Dessutom förutsätts en viss effektivitetshöjning i forskarutbildningen, bl.a. som resultat av de åtgärder som presenteras i det följande. Därtill kommer en ökning av forskningsresurserna vid de mindre och medelstora högskolorna. Mål för examinationen Statsmakternas styrning av forskarutbildningens volym och inriktning har huvudsakligen skett genom regleringsbrevet, där regeringen anger vilka minimi- belopp som av varje fakultetsanslag skall avsättas för studiefinansiering inom forskarutbildningen. Vidare anges i den gällande lydelsen av regleringsbrevets gemensamma bestämmelser för alla lärosäten det allmänna målet att antalet doktorsexamina skall öka. Fram t.o.m. /93 påverkade regering och riksdag dimensioneringen och inriktningen av forskarutbildningen även genom beslut om inrättande av flertalet professurer. Enligt regeringens mening bör statsmakternas prio- riteringar anges tydligare än . Regeringen föreslår därför att ett särskilt uppdrag avseende forskarutbild- ningen skall ges till varje lärosäte med rätt att utfärda doktorsexamen, med undantag för i som inte anvisas något anslag för forskning och forskarutbildning. Detta uppdrag skall innehålla kvantitativa mål för examinationen inom forskar- utbildningen. Härigenom tydliggörs statsmakternas förväntningar och ambitioner och lärosätenas olika grad av måluppfyllelse blir synlig. Genom att mätbara mål sätts upp skapas också bättre förutsättningar för uppföljning såväl av lärosätena själva som av stats- makterna.