prop · GL03152 · 1998-01-01 00:00:00 — Då den ändrade taxeringen medför en sänkning av pensionsrätten för förfluten tid skall den pensionsberättigade, som angetts ovan, i regel inte åläggas återbetalningsskyldighet av för mycket uppburen inkomstgrundad pension. I sådant fall påverkas således inte den garantipension som den pensionsberättigade kan ha erhållit av den ändrade taxeringen. Däremot kan en retroaktiv sänkning av pensionsrätt avseende inkomst- grundad pension som har sin grund i att den pensionsberättigade lämnat oriktiga uppgifter eller liknande medföra att den inkomstgrundande ålderspensionen skall betalas tillbaka och att garantipension för förfluten tid borde ha utgetts med högre belopp än vad som faktiskt betalats ut. Vi föreslår att också i sådana situationer skall ändra sitt tidigare beslut om garantipension och bevilja sådan pension retroaktivt. Härvid bör samordna pensionsbetalningarna på så sätt att det belopp avseende inkomstgrundad pension som den pensionsberättigade är skyldig att återbetala skall räknas av på den retroaktivt beviljade garantipensionen innan denna betalas ut. En enskild som inte varit berättigad till garantipension, t.ex. på grund av att han eller hon haft för hög inkomstgrundad pension, och som retroaktivt får sänkt inkomstgrundad pension kan, till följd av henne eller honom eventuellt ålagd återbe- talningsskyldighet av för mycket utbetald sådan pension, i efterhand upp- fylla förutsättningarna för rätt till garantipension. Regeringen föreslår att i en sådan situation skall kunna bevilja den pensionsberättigade garantipension för förfluten tid utan ny ansökan från den pensionsberättigade. Även i detta fall bör samordning av pensionsbetalningarna ske. Om garantipension beviljas retroaktivt och den enskilde tidigare, som garantipension beviljats, efter beslut av en allmän försäkringskassa eller en arbetslöshetskassa uppburit ersättning enligt en annan författning, föreslår vi att avdrag skall göras på den retroaktiva garantipensionen. Avdraget skall motsvara det belopp som överstiger vad som skulle ha betalats ut för perioden om beslut om båda ersättningarna hade fattats . För det fall en enskild som retroaktivt beviljas garantipension tidigare, som garantipension beviljats retroaktivt, i väsentlig om- fattning fått sin försörjning genom ekonomiskt bistånd enligt social- tjänstlagen (1980:620) utan villkor om återbetalning, föreslår regeringen att den retroaktivt beviljade garantipensionen skall få betalas ut till socialnämnden till den del den motsvarar vad socialnämnden sammanlagt betalat ut till den pensionsberättigade och dennes familjs försörjning för den tid som den retroaktiva pensionen avser. 9 Ålderspension i internationella förhållanden 9.1 Inledning I utformningen av såväl det nuvarande regelsystem som gäller för ålders- pension i form av folkpension som de regler för garantipension som föreslås gälla inom det reformerade systemet har hänsyn tagits till att den försäkrade kan ha varit bosatt utomlands eller bor utomlands som pensionär. Både enligt nuvarande regelsystem och det reformerade systemet föreskrivs en försäkringstid om ett visst antal år för rätt till oavkortat grundskydd. Vidare finns regler för vad som skall gälla för utbetalning av grundskyddet till personer bosatta utomlands. Med hänsyn till internationella förpliktelser får emellertid de nationella reglerna inte alltid fullt genomslag. I detta avsnitt behandlas avsteg från de nationella reglerna som EG-rätten kan medföra. Motsvarande avvikelser kan gälla även för medborgare i länder med vilka har träffat överenskommelse om socialförsäkringskonvention. 9.2 Nuvarande regler Folkpension och pensionstillskott utges i förhållande till antingen antalet bosättningsår i eller antalet år med pensionspoäng inom ATP-systemet. För rätt till folkpension krävs enligt nationella regler antingen minst tre bosättningsår eller med pensionspoäng. Enligt förordningen (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (förordningen beskrivs kortfattat i avsnitt 9.3) kan kravet på minsta försäkringstid uppfyllas genom sammanläggning med försäkringstid härrörande från annat land inom EU/EES-området. Minst måste dock avse . Förordningens regler innebär en avvikelse även vad gäller pensionstillskottets avräkning mot utländsk pension, dvs. pensionstillskottet samordnas i regel inte med pension från annat EU/EES-land. Enligt den nationella lagstiftningen utges folkpension till svensk med- borgare bosatt utomlands endast tillsammans med ålderspension från ATP-systemet och då i förhållande till antalet intjänade år med pensionspoäng. Svensk medborgare som inte är berättigad till ålderspension från ATP-systemet eller utländsk medborgare har således inte rätt till svensk folkpension vid utflyttning från . Pensionstillskottet utges enbart vid bosättning i . För personer som omfattas av förordningen (EEG) nr 1408/71 gäller dock samma regler för rätt till utbetalning av folkpension och pensionstillskott vid bosättning i annat land inom EU/EES-området som vid bosättning i . 9.3 Garantipension i internationella förhållanden Regeringens bedömning: Garantipensionen kommer att betalas ut inom EU/EES-området. Garantipension till en person som även varit försäkrad i ett annat EU/EES-land beräknas enligt principerna om an- delsberäkning i förordningen (EEG) nr 1408/71. Därvid skall garanti- pensionen trappas av även mot utländsk pension. Bedömning i promemorian: Bedömningen i promemorian stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstanserna: () påpekar att tolk- ningen i promemorian av EG-rättens regler om minskning av garantipen- sionen med hänsyn till utländska förmåner inte är självklar, vilket inne- bär att det eventuellt skulle kunna visa sig att en sådan minskning inte är tillåten. läns allmänna försäkringskassa påpekar att tolkningen i promemorian av samordningsreglerna i artikel 46 i förordningen (EEG) nr 1408/71 inte stämmer överens med nuvarande tillämpning enligt RFV:s allmänna råd om socialförsäkringen och EU. Skälen för regeringens bedömning: Garantipensionen skall dels ut- göra ett grundskydd för pensionärer som helt saknar rätt till inkomst- relaterad pension, dels ge en viss utfyllnad till dem med låg inkomstrelaterad pension. Garantipensionens maximala nivå skall därför, på sätt som närmare beskrivs i avsnitt 7, avräknas mot den inkomstgrundade ålderspension som individen tjänat in. Vidare föreslås avräkning ske mot bl.a. motsvarande pension enligt utländsk lagstiftning. För rätt till oavkortad garantipension skall krävas en försäkringstid i enligt förslaget i avsnitt 6. Garantipensionen föreslås enligt den svenska lagstiftningen kunna betalas ut enbart till personer som är bosatta i landet (avsnitt 8). I avsnitten 6 8 har således redogjorts för vad som föreslås gälla beträffande beräkning av garantipension för personer som under del av sin förvärvsaktiva tid har varit bosatta utomlands samt beträffande garantipension till utomlands bosatta pensionärer. För pensionärer som är eller har varit bosatta inom EU/EES-området och omfattas av reglerna i förordningen (EEG) nr 1408/71 kan emellertid komma att gälla andra regler om garantipensionen kan anses falla inom ramen för förordningens tillämpningsområde. Förordning (EEG) nr 1408/71 innehåller regler som syftar till att ge- nom samordning av medlemsstaternas lagstiftning säkerställa den sociala tryggheten för personer som flyttar inom gemenskapen. Den omfattar i huvudsak socialförsäkringsförmåner och s.k. familjeförmåner. Förordningen vilar på fem huvudprinciper; principen om en tillämplig lagstiftning, likabehandlingsprincipen, sammanläggningsprincipen, ex- portabilitetsprincipen och proratatemporis-principen. Principen om en tillämplig lagstiftning innebär att en person endast skall omfattas av lagstiftningen i ett medlemsland och som huvudregel det land där arbete utförs. Likabehandlingsprincipen innebär att medborgare i en medlemsstat som är bosatta inom en annan medlemsstats område och som omfattas av förordningen har samma rättigheter och skyldigheter i fråga om förmåner för social trygghet och avgifter till sådana system som bosättningsstatens egna medborgare. Sammanläggningsprincipen innebär att anställda eller egenföretagare som flyttar till en annan medlemsstat eller får arbete där har rätt att lägga samman försäkrings- eller bosättningsperioder i syfte att uppfylla nationella krav för rätt till förmåner. Exportabilitetsprincipen innebär att kontantförmåner som utges vid bl.a. invaliditet eller ålderdom eller till efterlevande inte får minskas, ändras, innehållas, dras in eller konfiskeras med anledning av att den be- rättigade är bosatt i eller flyttar till ett annat medlemsland än det land som utger förmånen. Proratatemporis-principen innebär att den som på grund av flyttning till ett annat land inte har tjänat in rätt till oavkortad förmån i ett visst land skall ha rätt att erhålla en så stor andel av förmånen som svarar mot intjänandetiden. Det torde vara klart att garantipensionen skall betraktas som en trygg- hetsförmån och därmed falla under förordningens tillämpningsområde snarare än att betraktas som en socialhjälpsförmån. Det gäller garantipension såväl till personer med som till personer utan rätt till inkomstgrundad ålderspension. Skäl som talar härför är att garantipensionen är en lagfäst rättighet som utges enligt klart avgränsade villkor och inte är beroende av en uppskattning av individuella behov. Export av garantipensionen Av det ovan sagda följer att, enligt exportabilitetsprincipen, garantipen- sionen skall betalas ut vid bosättning inom EU/EES-området. I sammanhanget bör nämnas att vissa icke-avgiftsfinansierade förmå- ner är undantagna från exporträtt. Det gäller bostadstillägg och särskilt bostadstillägg för pensionärer, handikappersättning som inte utgör tillägg till pension och vårdbidrag. Garantipensionen, som skall ersätta folkpensionen, torde dock inte kunna hänföras till den kategori av förmåner som kan undantas från export. Samordning av garantipension och utländsk pension Eftersom garantipensionen är en utfyllnadsförmån skall den reduceras om den pensionsberättigade uppbär inkomstgrundad ålderspension. Vid beräkningen av garantipensionen skall, enligt vårt förslag, med inkomst- grundad ålderspension likställas vissa andra pensionsförmåner, bl.a. ut- ländsk pension. I det följande behandlas frågan huruvida reglerna i för- ordningen (EEG) nr 1408/71 uppställer något hinder mot att garantipen- sionen reduceras med hänsyn till utländsk pension. En grundläggande princip bakom regelsystemet i förordning (EEG) nr 1408/71 är att det ankommer på den nationella lagstiftningen att, om så är önskvärt, uppställa regler om minskning av pensionsförmåner med hänsyn till annan pension eller social förmån. I den mån sådana regler medger reduktion av nationell pension kan, inom vissa gränser, motsvarande regler uppställas med avseende på förmåner som förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning. I förordningens artikel 12.2, under rubriken , föreskrivs som huvudregel att minsknings- regler i den nationella lagstiftningen får åberopas även gentemot förmå- ner som har förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning. Detta gäller dock inte om annat är föreskrivet i förordningen. Beträffande pen- sioner finns det sådana föreskrifter i artiklarna 46 a c. I artiklarna finns dels allmänna, dels särskilda bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av förmåner. I artikel 46 b reg- leras i vilka fall minskning, innehållande och indragning av en förmån får ske när denna sammanträffar med förmåner av samma slag enligt två eller flera medlemsstaters lagstiftning. Här anges bl.a. att nationella minskningsregler inte får användas på en förmån som har prorataberäk- nats enligt artikel 46.2. Med förmåner av samma slag avses förmåner vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevande som beräknas eller utges på grundval av försäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts av en och samma person. I artikel 46 regleras frågor om beviljande av förmåner. Av artikeln följer att den förmånsberättigade skall ha rätt till den högsta av den enligt nationella regler beräknade förmånen och förmånen beräknad efter proratatemporis-principen. Artikel 46 är uppdelad i tre punkter. I första punkten anges villkoren för beräkning av en förmån enligt nationella regler och i andra punkten regleras den s.k. prorata- beräkningen. Den sistnämnda beräkningen innebär att den behöriga institutionen först skall beräkna hur stor pension den pensionsberättigade skulle ha fått enligt det aktuella landets lagstiftning om samtliga försäkrings- och/eller bosättningsperioder hade fullgjorts i det landet. Detta belopp kallas det teoretiska beloppet. Med utångspunkt från detta beräknas sedan den faktiska pensionen som en andelspension (prorata-pension) utifrån förhållandet mellan den pensionsberättigades försäkrings- eller bosättningstid i det aktuella landet och den totala tid som ligger till grund för beräkning av det teoretiska beloppet. I artikelns tredje punkt, som fick sin nuvarande lydelse , anges att det är den högsta av förmånerna beräknade enligt första respektive andra punkten som skall utges "utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om minskning, innehållande eller indragning, som gäller enligt den lagstiftning enligt vilken förmånen skall utbetalas." Vidare sägs att i förekommande fall skall den jämförelse som skall göras stå i relation till de belopp som har fastställts efter tillämpningen av nämnda bestämmelser. De nu beskrivna reglerna anger alltså i vilka fall som nationella minsk- ningsregler får användas på förmåner som sammanträffar. Som har anförts föreslås att garantipensionen skall avräknas mot andra pensionsförmåner, i förekommande fall även mot utländska sådana. Frågan är nu om detta sätt att beräkna garantipensionen är att anse som en nationell minskningsregel av det slag som anges i artikel 46 a c. Den anser att så inte är fallet av följande skäl. Av artikel 46 b torde följa att eventuella minskningsregler i den nationella lagstiftningen blir aktuella först efter det att en förmån har beräknats enligt artikel 46.1 2. Frågan är då när en förmån har beräknats. När det är fråga om en utfyllnadsförmån såsom garantipension är stor- leken av denna i sig beroende av storleken på andra förmåner. En utfyll- nadsförmån kan med andra ord inte beräknas självständigt utan hänsyns- tagande till vissa angivna andra förmåner. Hänsynstagandet till dessa andra förmåner, vilkas storlek påverkar storleken på utfyllnadsförmånen är därför ett led i beräkningen av utfyllnadsfömånen och inte någon minskning på grund av att förmånerna sammanträffar. Det går således inte att beräkna förmånens storlek fristående. Den beräknade förmånen kan sedan eventuellt bli föremål för reducering enligt regler om sam- manträffande av förmåner om det finns någon sådan regel i den natio- nella lagstiftningen. I sådant fall blir eventuella föreskrifter i förord- ningen som begränsar sådana nationella minskningsregler tillämpliga. Det är därför den uppfattning att garantipension skall få avräknas mot allmän obligatorisk pension såväl ren inkomst- grundad pension som annan allmän pension som inte är av utfyllnadska- raktär intjänad i annat EU/EES-land och att en sådan tolkning är fören- lig med reglerna i förordning (EEG) nr 1408/71. Ytterligare ett argument för att utländsk pension bör få beaktas är att det teoretiska beloppet skall återspegla den pension som skulle ha utgetts om all försäkringstid hade fullgjorts i . I beräkningen bör då även beaktas den utländska pension som skulle ha tjänats in under hela oavsett var den fullgjorts. Enligt reglerna i förordning (EEG) nr 1408/71 skall, som tidigare an- förts, en förvärvsarbetande uppbära pension från vart och ett av de länder där han eller hon tjänat in pension. Beräkningen av pensionen sker i så- dana fall enligt proratatemporis-principen. Tillämpat på garantipensionen får detta anses innebära följande. Först beräknas det garantipensionsbelopp som skulle ha utgetts om försäkringstid inom EU/EES-området likställs med försäkringstid i . Därvid likställs med svensk inkomstrelaterad ålderspension motsvarande pension från annat land. Detta pensionsbelopp utgör det teoretiska beloppet. Med utgångspunkt från det teoretiska beloppet beräknas sedan den faktiska pensionen som en andelspension (prorata-pension) utifrån förhållandet mellan försäkringstiden i och den totala försäkringstiden inom EU/EES-området. För att förtydliga beräkningsgången kan tas ett exempel med en person som under sin förvärvsaktiva tid varit försäkrad i , i och resten av tiden utanför . Först beräknas ett garantipensionsbelopp enligt beskrivningen i avsnitt 7 med tillgodoräknande av en försäkringstid av 40 erforderliga detta är det teoretiska beloppet. Det faktiska garantipensionsbelopp, som personen skall erhålla, utgör 20/30 av det teoretiska beloppet. 10 Processregler 10.1 Inledning I detta kapitel behandlas frågor som rör det processuella förfarandet så- som förslag till regler angående ändring, omprövning och överklagande av beslut enligt den här föreslagna lagen om garantipension. Vidare be- handlas frågor om utrednings- och uppgiftsskyldighet, preskription och utmätning m.m. Dessa frågor behandlades inte närmare i princippropositionen. För den inkomstgrundade ålderspensionen lämnades däremot detaljerade förslag i Ds 1995:41. Med anledning av vissa synpunkter från remissinstanserna på förslagen i den promemorian presenterades i Ds 1997:66 processuella regler som utformats på ett delvis annorlunda sätt. De förslag som därvid presenterades avsåg i tillämpliga delar såväl den inkomstgrundade ålderspensionen som garantipensionen. Regeringen lämnar i propositionen angående inkomstgrundad ålderspension förslag till hur de processuella reglerna för den pensionen skall se ut. Dessa förslag överensstämmer till stor del med de förslag som lämnades i Ds 1997:66. Som angavs i den promemorian är avsikten att de båda systemen skall kopplas samman på så sätt att samma processuella regler, så långt möjligt, skall gälla för såväl den inkomstgrundade ålderspensionen som för garantipensionen. Vi föreslår här att detta lagtekniskt sker genom hänvisningar i lagen om garantipension till lagen om inkomstgrundad ålderspension. 10.2 Ärendehantering och beslut Regeringens förslag: Förvaltningslagens regler om handläggning av ärenden skall gälla för samtliga ärenden om garantipension enligt denna lag. Enskilda, statliga och kommunala myndigheter, arbetsgi- vare m.fl. skall, precis som enligt nuvarande regler, vara skyldiga att efter föreläggande komma in med de uppgifter som behövs för till- lämpning av den nya lagen. Uppgifter som den enskilde skall lämna om faktiska förhållanden skall lämnas på heder och samvete. Beslut om garantipension skall fattas av den försäkringskassa där den pensionssökande är eller skulle vara inskriven för beslutet. Beslut om garantipension får fattas med stöd av automatisk databehandling av för de allmänna försäkrings- kassornas räkning. Ändring och omprövning av beslut skall göras av samma försäk- ringskassa som fattat beslutet eller den försäkringskassa för vilkens räkning har fattat beslutet med stöd av automa- tisk databehandling. Promemorians förslag: Det lagförslag som presenterades i promemorian stämmer överens med regeringens förslag såvitt gäller vilken försäkringskassa som skall fatta beslut enligt lagen om garantipension. I promemorian föreslogs också att den enskilde normalt skulle underrättas i pensionsärenden om tänkte avvika från uppgifter som lämnats av den pensionssökande själv. Regeringen lämnar här inte något motsvarande förslag. Förslagen i övrigt har inte behandlats i promemorian. Remissinstanserna: Med hänvisning till diskussionen i proposition 1996/97:121 Systembrister och missbruk inom socialförsäkringssyste- men, föreslår () att lagen om garantipension kompletteras med en bestämmelse om att uppgifter som den enskilde lämnar för bedömning av rätten till olika förmåner skall, när det gäller faktiska förhållanden, lämnas på heder och samvete om särskilda skäl inte talar emot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt förvaltningslagen gäller att myndigheter skall handlägga ärenden enkelt, snabbt och billigt utan att säkerheten eftersätts. Myndigheten skall beakta möjligheten att själv in- hämta upplysningar och yttranden från andra myndigheter om det be- hövs. Ett ärende får inte avgöras innan den enskilde fått tillfälle att yttra sig över uppgifter som tillförts ärendet genom någon annan än den en- skilde själv. Utgångspunkten i propositionen angående inkomstgrundad ålderspen- sion är att samma handläggningsregler, så långt möjligt, skall gälla inom pensionssystemet oavsett om det är skattemyndigheten, den allmänna eller som handlägger en fråga. Regeringen föreslår därför i nämnda proposition att förvaltnings- lagens regler i så stor utsträckning som möjligt skall vara tillämpliga vid handläggning av ärenden enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension. Motsvarande bör enligt regeringens uppfattning gälla vid handläggningen av ärenden om garantipension. Detta innebär bl.a. att den allmänna servi- ceskyldighet och utredningsskyldighet som gäller enligt förvaltnings- lagen skall gälla även för ärenden enligt den här föreslagna lagen om ga- rantipension. Som nämnts ovan skall den enskilde enligt förvaltningslagen under- rättas om uppgifter som tillförts ärendet genom någon annan än henne eller honom själv. I Ds 1997:66 föreslogs att denna kommunikations- skyldighet i pensionsärenden skulle utvidgas till att även gälla uppgifter som tillförts ärendet av den enskilde om myndigheten tänker avvika från denna uppgift. I det fortsatta beredningsarbetet har en sådan utvidgad kommunikationsskyldighet bedömts som onödig. I de fall försäkrings- kassan avviker från uppgifter lämnade av den enskilde torde det ofta vara fråga om att motstridiga uppgifter har lämnats av någon annan. Dessa uppgifter skall då, enligt förvaltningslagens regler, kommuniceras med den enskilde. Om i annat fall avviker från uppgifter som lämnats av den enskilde torde det inte göra någon skillnad om upp- gifterna kommuniceras eller inte. Den enskilde som inte är nöjd med beslutet har då i stället att begära omprövning och därefter eventuellt överklaga beslut. För att handlägga ärenden om garantipension är den allmänna försäk- ringskassan i första hand beroende uppgifter från den enskilde och upp- gifter som själv förfogar över. föreslog regeringen ett antal lagändringar för att förbättra försäkringskassornas utrednings- och kontrollmöjligheter. Bl.a. föreslogs en generell regel om att uppgifter som den försäkrade lämnar om faktiska förhållanden skulle lämnas på heder och samvete (prop. 1996/96:121). Förslaget har antagits av (bet. 1996/97:SfU10, rskr. 1996/97:231). Motsvarande bör gälla även för uppgifter som en enskild skall lämna enligt lagen om garantipension. Som närmare utvecklats i avsnitt 8.2, kräver garantipension ansökan av den enskilde. I sådan ansökan skall det således åligga den enskilde att på heder och samvete lämna fullständiga uppgifter om de förhållanden som är av betydelse för att bedöma rätten till garantipension och storleken av denna. Även i andra sammanhang än i en ansökan kan den enskilde komma att lämna uppgifter om faktiska förhållande. Dessa uppgifter skall då också lämnas på heder och samvete. Eftersom uttag av garantipension kräver uttag av eventuell inkomstgrundad ålderspension bör ansökan om båda dessa pensioner göras i ett sammanhang och förslagsvis i en och samma ansökan. Upp- giften om den inkomstgrundade ålderspensionen, som krävs för bestäm- mande av garantipensionen, kommer därmed att själv förfoga över.