prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — Det bör vidare leda till att förhållandet mellan myndigheterna och klargörs och att myndigheterna på central nivå i ökad utsträckning söker samverkanslösningar med andra myndigheter. I syfte att uppnå en tydligare ansvarsfördelning har även regeringen för avsikt att se över förordningen (1982:877) om regionalt utvecklingsarbete. Därvid skall bl.a. klargöras vilken typ av information myndigheterna skall tillhandahålla länsstyrelserna för att dessa effektivt skall kunna arbeta långsiktigt med länets utveckling. De föreslagna förändringarna bör medföra att effektiva lösningar baserade på en helhetssyn kan uppnås oftare än vad fallet har visat sig vara . Löpande uppföljning av förändringar i den statliga förvaltningen Det finns ett starkt behov på såväl central som regional nivå av att systematiskt kunna överblicka det samlade utfallet av genomförda och planerade förändringar inom den statliga sektorn. Den kartläggning som Statskontoret, i samband med utredningen, genomförde av de organisatoriska och sysselsättningsmässiga förändringarna i statlig sektor gav en god överblick av det samlade utfallet . För att även i fortsättningen ha tillgång till sådan information kommer materialet kontinuerligt att uppdateras. De myndigheter som är organiserade regionalt och/eller lokalt bör därför kontinuerligt rapportera planerade och genomförda organisatoriska förändringar. Ett syfte med en löpande uppföljning är att ge myndigheter möjlighet att använda materialet i samband med utformningen av nya organisationsstrukturer. På detta sätt kan de enskilda myndigheterna lättare sätta in den egna verksamheten i ett regionalt perspektiv. Vidare ges även länsstyrelserna en bättre överblick över såväl det egna länets statliga verksamheter som hur motsvarande verksamheter är representerade i angränsande län. Detta kan vara en viktig informationskälla för att föra diskussioner med centrala verk om alternativa organisationsmodeller. I de fall organisatoriska förändringar skall beslutas på central nivå kommer en förbättrad överblick att underlätta en helhetsbedömning av dels regionala konsekvenser, dels konsekvenser ur ett myndighets- och effektivitetsperspektiv för såväl den egna verksamheten som för det samlade utfallet. Regeringen kommer senare att ta ställning till hur de närmare formerna för uppföljningen skall ske. Lokalisering av statliga myndigheter lade fast vissa riktlinjer för lokalisering av statlig verksamhet. Där uttalas bl.a. att omlokalisering, men framför allt decentralisering, är viktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling inom landet. Överväganden vid omlokalisering av central statlig verksamhet bör i första hand ske till de s.k. stödjepunkterna, dvs. länscentra eller vissa andra orter i eller i anslutning till stödområdet. En utgångspunkt är att myndigheten även efter en omlokalisering eller decentralisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter effektivt. Det gäller således att förutom de regionalpolitiska aspekterna beakta förutsättningarna att behålla och rekrytera kvalificerad personal, behovet av kontakter med andra myndigheter, medflyttandes möjligheter till arbete m.m. Lokalisering även till andra orter än stödjepunkter, särskilt i sydöstra och , kan komma i fråga. När det gäller lokalisering av nya myndigheter är det viktigt att pröva möjligheterna att välja annan lokaliseringsort än . har vidare uttalat att frågor om lokalisering av statlig verksamhet som är av större vikt eller på annat sätt av principiell betydelse bör underställas (bet. 1996/97: AU2, rskr. 1996/97:106). uttalades dessutom att utskottet förutsätter att regeringen, förutom i den årliga redovisningen för behandlingen av riksdagsskrivelser, också i särpropositionen redovisar vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av tillkännagivandet (bet. 1997/98: AU2, rskr. 1997/98:128). har regeringen vidtagit följande åtgärder när det gäller lokalisering av statlig verksamhet. För att motverka effekterna av nedläggningen av flygflottiljen F15 i har regeringen utlovat att 350 statliga arbetstillfällen skall etableras i kommunen. Etableringarna i berör om- och nylokaliseringar inom ett flertal verksamhetsområden. Exempelvis kan nämnas att har etablerat ett regionkontor, Svenska EU programkontoret har etablerat ett vägledningscentrum, håller på att etablera varumärkesavdelningen och att kommer att etablera verksamhet i kommunen. Arbetet med lokaliseringar till kommer att slutföras . Vidare har regeringen uppdragit åt och Försvarsmakten att omlokalisera minst 100 arbetstillfällen till för att motverka de negativa effekterna som uppkom i kommunen i samband med Aero Corporation AB:s avveckling av sin verksamhet där. I samband med det energipolitiska beslutet (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272) föreslogs att en ny energimyndighet skulle bildas. I propositionen föreslog regeringen att en ny central myndighet skulle inrättas. I näringsutskottets betänkande konstateras att vad gäller frågan om lokalisering av en ny energimyndighet är detta inte en sak för att ta ställning till . Regeringen har därefter beslutat att myndigheten skall etableras i . Regeringen har arbetat med att åstadkomma ett system för en bättre kunskapsförsörjning när det gäller utvecklingen av den statliga sysselsättningen. Statskontoret har redovisat en kartläggning av den geografiska fördelningen av i stort sett samtliga verksamheter. Ett av syftena med en ökad kunskap om den aktuella regionala fördelningen är att ge underlag för beslut om bl.a. lokalisering av statlig verksamhet. Regeringen vill i detta sammanhang betona vikten av att ha en helhetssyn i ett sådant förändringsarbete. Det är viktigt att se den framtida dimensioneringen och lokaliseringen av den statliga verksamheten i ett sådant helhetsperspektiv. 6.3 De särskilda regionalpolitiska medlen Regeringens bedömning: De särskilda regionalpolitiska medlen avser anslagen under utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling. Målet för verksamheten inom utgiftsområdet är främst att underlätta för näringslivet i regionalpolitiskt prioriterade områden att utvecklas så att det bidrar till att uppfylla målen för regionalpolitiken. De regionalpolitiska företagsstöden fungerar i huvudsak väl och bidrar till att näringslivet utvecklas i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. Regeringen avser att föreslå att den får ett ytterligare bemyndigande att låta staten ta på sig ekonomiska förpliktelser som innebär utgifter om högst under budgetåren 1999, 2000 och 2001. Särskilda regionalpolitiska medel anslås i statsbudgeten under Utgiftsområde 19 Regional utjämning och utveckling. Denna del av regionalpolitiken brukar också kallas den lilla regionalpolitiken. Utgiftsområdet omfattar bl.a. olika former av regionalpolitiska företagsstöd samt medel för regional projektverksamhet och för en del av medfinansieringen av EG:s strukturfondsprogram. Dessutom ingår utgifterna för och (). Målet för verksamheten inom utgiftsområdet är främst att underlätta för näringslivet i regionalpolitiskt prioriterade områden att utvecklas så att det bidrar till att uppfylla målen för regionalpolitiken. I budgetpropositionen (prop. 1997/98:1, utgiftsområde 19) har regeringen lämnat en utförlig redogörelse för utfallet av verksamheten under /96. Regeringens sammanfattande bedömning av verksamheten var att den, främst genom stöd till näringslivets utveckling, bidragit till ökad sysselsättning och ekonomisk tillväxt i regionalpolitiskt utsatta områden. Detta gäller främst de tillväxtinriktade stöden. Driftstöden har störst betydelse i de regionalpolitiskt mest utsatta regionerna. Enligt de utvärderingar som gjorts fungerar de regionalpolitiska företagsstöden i huvudsak väl i enlighet med de riktlinjer som gäller för dem. Som exempel härpå kan nämnas att ca 20 000 nya arbetstillfällen beräknades tillkomma i dessa områden med hjälp av beslut om olika former av regionalpolitiska företagsstöd under /96. Härtill kommer att vissa driftstöd medverkat till att upprätthålla sysselsättningen i de mest utsatta regionalpolitiska stödområdena. Verksamheten inom utgiftsområdet bidrar också till att på olika sätt stödja regeringens jämställdhetspolitik. Inom det regionalpolitiska företagsstödet finns t.ex. en regel som innebär att av det antal nya arbetstillfällen som tillkommer genom stödet skall förbehållas vartdera könet. Utfallet av denna bestämmelse rapporterar regeringen regelbundet till . beslutade att bemyndiga regeringen att disponera högst inom ramen för anslaget A 1. Regionalpolitiska åtgärder för att genomföra ett program för regional näringspolitik och särskilda regionalpolitiska åtgärder (prop. 1997/98:1, förslag till tilläggsbudget, bet. 1997/98:FiU11, rskr. 1997/98:46). En närmare redovisning av detta programarbete lämnas senare (avsnitt 10). I detta sammanhang bemyndigade också regeringen att låta staten ta på sig ekonomiska förpliktelser i samband med regionalpolitiska åtgärder som innebär utgifter om högst på nämnda anslag. Detta bemyndigande förde regeringen vidare till länsstyrelserna för att deras beslutskapacitet skulle vara oförändrad . har vidare beslutat om ändringar i företagsstöden som bl.a. ytterligare ökar flexibiliteten och därmed effektiviteten av medlen inom utgiftsområdet (prop. 1997/98:1, utgiftsområde 19, bet. 1997/98:AU2, rskr. 1997/98:128). Detta gäller särskilt medel som disponeras på regional nivå, t.ex. genom ändrade regler för beviljande och medelsanvisning för sysselsättningsbidraget. Regeländringarna innebär att det fr.o.m. i varje enskilt ärende skall prövas om sysselsättningsbidraget är nödvändigt för att åstadkomma den avsedda sysselsättningsökningen och att stödsummorna betraktas som maximinivåer som prövas i varje enskilt ärende. De totala anslagen för utgiftsområdet uppgår till ca . Härtill kommer att bemyndigat regeringen att låta staten ta på sig ekonomiska förpliktelser i samband med regionalpolitiska åtgärder som innebär utgifter om högst under budgetåren 1999, 2000 och 2001. Regeringen avser att återkomma till , dels i tilläggsbudget till statsbudgeten med förslag om ett ytterligare bemyndigande om högst för , dels i budgetpropositionen med förslag om att införa ett fullständigt bemyndigandesystem för anslaget A.1. 6.3.1 Allmänna riktlinjer Regeringens bedömning: Det behövs en ökad samordning mellan de särskilda regionalpolitiska medlen och medel inom andra utgiftsområden. Uppföljningen av vissa stödformer behöver förbättras. Effekterna av nedsatta socialavgifter bör utvärderas och det sätt på vilket staten bäst stödjer utvecklingen av näringslivet i dessa utsatta regioner belysas. Ytterligare förändringar i syfte att bl.a. öka effektiviteten i företagsstöden bör genomföras. Skälen för regeringens bedömning: Som närmare kommer att framgå senare (avsnitt 9), är det regeringens bedömning att det för att få en större effekt behövs en ökad samordning mellan de särskilda regionalpolitiska medlen och medel inom andra utgiftsområden. Verksamheterna inom utgiftsområdet bör också i ökad utsträckning baseras på långsiktigt övergripande utvecklingsstrategier för de olika länen. Målet, att underlätta för näringslivet i regionalpolitiskt prioriterade områden att utvecklas, uppnås bl.a. genom olika former av företagsstöd. Dessa företagsstöd lämnas till största delen i geografiskt avgränsade områden, stödområden. Som tidigare framgått är den regionalpolitiska problembild som ligger bakom stödområdenas omfattning mycket stabil. Att vända utvecklingen i ett område är en lång process. Vissa områden har också mer eller mindre permanenta nackdelar på grund av sitt geografiska läge. När stödområdesfrågorna behandlas i nästa avsnitt föreslås därför nu inte några förändringar i omfattningen. De regionalpolitiska företagsstöden är regionalt utvecklingsstöd (regionalt utvecklingsbidrag och regionalt utvecklingslån), landsbygdsstöd (landsbygdsbidrag, landsbygdslån och bidrag för anställda i hemarbete), lån till privata regionala investmentbolag, sysselsättningsbidrag, nedsatta socialavgifter, transportbidrag och småföretagsstöd. Som regionalpolitisk risklånefinansiär fungerar även Stiftelsen . Inom utgiftsområdet kan även lämnas stöd till kommersiell service i glesbygder (hemsändningsbidrag, investeringsbidrag, landsbygdslån och servicebidrag). Inom bedrivs också lokaliseringssamråd med tjänsteföretag. Uppföljningen av vissa stödformer skall förbättras. Som tidigare informerats om avser regeringen exempelvis att låta utvärdera effekterna av nedsatta socialavgifter och i samband härmed även belysa på vilket sätt staten effektivast stödjer utvecklingen av näringslivet i de mest utsatta regioner där nedsatta socialavgifter gäller; genom nedsatta socialavgifter eller andra driftstöd, stöd i samband med investeringar och etableringar och/eller förbättrad samhällelig infrastruktur. I detta sammanhang bör också ställas frågan om möjligheterna att förbättra metoderna att mäta de samhällsekonomiska effekterna av företagsstöden. I det följande lämnas förslag till vissa förändringar av företagsstöden, vilka bl.a. syftar till att medverka till att ytterligare öka effektiviteten i stödsystemet. Risklånemarknaden i norra föreslås förstärkas genom bl.a. ett kapitaltillskott till Stiftelsen . Regionala utvecklingslån föreslås därvid upphöra. En viss inskränkning av nedsättningsberättigade verksamheter föreslås för nedsatta socialavgifter. Även för transportbidraget föreslås vissa förändringar. Regeringen återkommer till anslagskonsekvenserna av dessa förslag i budgetpropositionen för . (avsnitt 8.2.1) redogörs närmare för olika frågor som rör riskfinansiering för främst små och medelstora företag. Många av de åtgärder som staten vidtagit berör regionalpolitiskt prioriterade områden. Regeringen vill dock redan i detta sammanhang informera om att Stiftelsen Industrifonden, Stiftelsen samt teknikbrostiftelserna i och /har bildat ett riskkapitalbolag, , med ett eget kapital på som skall verka i Norrlandslänen. Bolaget skall inrikta sin verksamhet mot små och medelstora företag, med betoning på företag som är verksamma inom högteknologiska branscher. I detta sammanhang lämnas också en samlad redovisning av gles- och landsbygdens utvecklingsmöjligheter och problem samt förslag till en rad åtgärder 6.3.2 Stödområdesfrågor Regeringens förslag: De delar av som har geografiska lägesnackdelar och andra långsiktiga regionalpolitiska problem skall, liksom , vara inplacerade i två långsiktiga stödområden, benämnda 1 och 2. Även systemet med inplacering av områden med strukturomvandlingsproblem i tillfälliga stödområden skall behållas. Eftersom stödområdesindelningen numera bestäms av regler utfärdade av EG kommissionen skall det fortsättningsvis vara en uppgift för regeringen att närmare bestämma vilka områden som skall ingå i de långsiktiga stödområdena 1 och 2. Huvudprinciperna för stödområdena 1 och 2 skall vara att de skall omfatta de från regionalpolitisk synpunkt mest utsatta områdena, att de skall bedömas utifrån hur svåra de långsiktiga regionalpolitiska problemen är och att de inte skall ändras för ofta. Regeringens bedömning: Lokala arbetsmarknadsregioner är de lämpligaste områdena för att analysera de regionalpolitiska problemens svårighetsgrad och att bedriva regionalpolitik inom. När nya områden för stöd från läggs fast bör samband eftersträvas mellan dessa och de nationella stödområdena. Skälen för regeringens förslag och bedömning: För de regionalpolitiska företagsstöden, exklusive transportbidraget, finns tre olika stödområden. Dels finns två långsiktiga områden, benämnda stödområde 1 respektive 2, som omfattar ett stort sammanhängande geografiskt område i norra och västra . Omfattningen av dessa är beslutad av . Dels är vissa kommuner eller delar av kommuner inplacerade i tillfälligt stödområde. Detta områdes omfattning beslutas av regeringen. Dessutom kan landsbygdsstöd lämnas, förutom i nämnda stödområden, även i tätorter som omfattas av EG:s strukturfonders mål 2- och mål 5b program samt i glesbygds- och landsbygdsområden. Dessa sistnämnda områden fastställs av länsstyrelserna. Stödområdena 1 och 2 samt de tillfälliga stödområdena omfattar av befolkning. De ekonomiska stimulanserna varierar i de olika stödområdena. De är högst i stödområde 1, näst högst i stödområde 2 och minst i tillfälliga stödområden. har i olika sammanhang uttalat att de regionalpolitiska resurserna bör koncentreras till de mest utsatta områdena samt att ett system med stödområden bör vara stabilt. Följande kommuner och delar av kommuner ingår i de olika stödområdena: Stödområde 1 : , , , , , , , , och kommuner. : , , , , och kommuner samt i kommun. : , , och kommuner samt Hotagens, Laxsjö, , och Alsens församlingar i , Håsjö och Hällesjö församlingar i kommun och i Åre kommun. : , , och Ådals-Lidens församlingar i kommun samt f.d. kyrkobokföringsdistrikt i . Stödområde 2 : kommun samt Edefors och församlingar i Bodens kommun och f.d. Markbygdens kyrkobokföringsdistrikt i kommun. : , och kommuner samt Fällfors, Jörns och församlingar i kommun och kommun utom . : och Häggenås församlingar i kommun och i samt kommun utom Håsjö och Hällesjö församlingar och Åre kommun utom . : kommun samt Holms och Lidens församlingar i , Anundsjö utom f.d. kyrkobokföringsdistrikt, , och Trehörningsjö församlingar i och kommun utom , , och Ådals-Lidens församlingar. : och kommuner, : , , , , , och kommuner samt och församlingar i kommun. : , och kommuner, län: och kommuner. : , , , , , , , och kommuner. : , och Åmåls kommuner. Tillfälliga stödområden : kommun utom f.d. Markbygdens kyrkobokföringsdistrikt. : kommun och kommun utom Fällfors, Jörns och församlingar. : och kommuner samt utom Anundsjö, , och Trehörningsjö församlingar. : , , och kommuner samt i . län: och kommuner samt och församlingar i . : och kommuner. : och kommuner. län: , , och kommuner. I det fall avsevärda sysselsättningssvårigheter uppkommit till följd av industrinedläggning eller liknande orsak kan regionalt utvecklingsstöd lämnas även i samband med större investeringar som bedöms vara av strategisk betydelse i sådana orter i som inte ingår i ett stödområde. Det nuvarande stödområdessystemet har gällt . har endast smärre ändringar gjorts i de olika områdena. Det visar dels att den av betonade stabiliteten har tillämpats, dels att de regionalpolitiska problemen mestadels är av mycket långsiktig karaktär. Även de flesta områden som är inplacerade i tillfälliga stödområden har varit detta under en lång följd av år. Den analys som tidigare (avsnitt 4.4.2) gjorts av den regionala utvecklingen visar också att den regionalpolitiska problembilden relativt sett är mycket stabil och att något motiv för större förändringar i stödområdesinplaceringarna inte föreligger . De senaste årens kraftiga befolkningsminskningar inom de regionalpolitiskt prioriterade områdena följer således i stort den nuvarande stödområdesindelningen. I enlighet med skall bl.a. alla regionalpolitiska stödområden i medlemsländerna godkännas av EG kommissionen. Denna har utfärdat noggranna regler för vilka områden som kan godkännas som stödområden för företagsstöd. Medlemsländerna måste i princip rätta sig efter dessa regler för vilka områden som tillåts vara regionalpolitiska stödområden. EG kommissionen har utfärdat nya riktlinjer för hur nationella regionalpolitiska områden skall utses . De innebär bl.a. att de områden i vilka regionalpolitiska stöd kommer att få lämnas 2006 totalt sett skall minska från att omfatta av Europeiska unionens befolkning till av densamma. Det närmare utfallet för de olika medlemsländerna kommer att beräknas . Enligt de kriterier som kommissionen lagt fast skulle endast få ha nationella regionalpolitiska stödområden som omfattar av landets befolkning. Kriterierna baseras på bruttoregionprodukt per capita och arbetslöshet i olika regioner jämförda med nationella värden och värden för hela unionen. Det i jämförelse med andra medlemsländer mycket låga utfallet beror främst på att arbetslösheten i är jämförelsevis jämnt fördelad över landet. EG kommissionen anser även att det skall vara bättre överensstämmelse mellan nationella regionalpolitiska stödområden och områden i vilka arbetar. Regeringen återkommer senare till denna fråga (avsnitt 6.4.3). Beslut om de tillfälliga stödområdena bör liksom fattas av regeringen. Som tidigare nämnts gäller att nationella regionalpolitiska stödområden skall utses enligt regler som utfärdats av EG kommissionen. Varken regeringen eller har annat än mycket begränsade möjligheter att påverka denna fråga. Det bör därför i fortsättningen vara en uppgift för regeringen att besluta även om den närmare omfattningen av de långsiktiga stödområdena 1 och 2. bör dock, inom de ramar som följer av EG kommissionens regler, kunna lägga fast huvudprinciper för stödområdesindelningen som regeringen skall följa vid förhandlingar med kommissionen. Huvudprinciperna för vilka områden som skall ingå i stödområdena 1 och 2 bör vara att de skall omfatta de från regionalpolitisk synpunkt mest utsatta områdena, att de skall bedömas utifrån hur svåra de långsiktiga regionalpolitiska problemen är samt att de inte skall ändras för ofta. Omfattningen av stödområde 1 bör främst bygga på de geografiska lägesnackdelarnas storlek, medan stödområde 2 bör fungera, dels som en övergångszon från stödområde 1 till områden utanför stödområdena, dels som stödområde för områden med andra långsiktiga regionalpolitiska problem. Exempel på faktorer som bör beaktas vid sammanvägningen av de regionalpolitiska problemens svårighetsgrad är befolkningsutveckling, befolkningstäthet, andel äldre invånare, sysselsättningsutveckling, andel sysselsatta inom offentlig sektor, sysselsättningsgrad för män och kvinnor, skattekraft, utbildningsnivå och statliga transfereringar. Vid bedömningen av särskilt tillfälliga stödområden bör också arbetslösheten spela en stor roll och EG kommissionen använder dessutom bruttoregionprodukt per capita som ett viktigt kriterium. I detta sammanhang kan påpekas att de regionalpolitiska problemens svårighetsgrad, kombinerade med förbättrade kommunikationer m.m. gör det nödvändigt, och möjligt, att i än högre grad än , bedöma och åtgärda större problem med utgångspunkt från lokala arbetsmarknader i stället för från enskilda kommuner. Med lokala arbetsmarknader avses i detta sammanhang områden inom vilka människor kan bo och arbeta utan att behöva göra långa resor mellan bostad och arbetsplats. har delat in i 108 lokala arbetsmarknader utifrån faktisk arbetspendling mellan kommuner. Det är stora skillnader på de lokala arbetsmarknadernas storlek. Den minsta, , har cirka 3 300 invånare, den största, , över 1,8 miljoner. Denna skillnad illustrerar också att förutsättningarna för näringslivet är mycket olika i olika områden. I norra omfattar de lokala arbetsmarknaderna oftast en enskild kommun, medan de i med dess mindre avstånd ofta omfattar flera kommuner. Dessa lokala arbetsmarknader har också godtagits av EG kommissionen som i princip minsta enheter vid analys av svenska regionalpolitiska stödområden. Regeringen har diskuterat med EG kommissionen om att regionalpolitiskt företagsstöd även skall få lämnas i den s.k. (, , och kommuner) samt i KAK regionen (, och kommuner) och i i län. Förhandlingarna har resulterat i att kommissionen godkänt att det tillfälliga stödområdet utökas med kommun. 6.3.3 Regionalt utvecklingsstöd Regeringens förslag: Stödformen regionalt utvecklingslån skall upphöra. Kreditbehovet skall i stället tillgodoses främst genom lån från Stiftelsen och . Utestående lånefordringar avseende lokaliseringslån och regionala utvecklingslån, som beviljats enligt förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd och motsvarande äldre förordningar, skall överföras till Norrlandsfonden mot ersättning till staten. Förvaltningen av dessa lånefordringar innebär myndighetsutövning, vilket kräver stöd i lag. Sådana bestämmelser tas in i en särskild lag.