prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — för skattereduktion eller om aktierna registrerats på annan ägare eller på I fråga om aktier som förvaltas I fråga om aktier som förvaltas av EN AUKTORISERAD förvaltare av ETT F¶RETAG SOM HAR MEDGIVANDE AV DEN SOM HAR TILLST¥ND enligt SOM förvaltare enligt KAP g AV FINANSIELLA INSTRUMENT skall sty- utom hos förvaltaren anmäla att relsen dessutom hos förvaltaren intyg enligt 7 § fjärde stycket ut- anmäla att intyg enligt 7 § fjärde I anmälan skall det anges när aktierna betalades helt. det anges när aktierna betalades valtare som tagit emot anmälan är Förvaltare som tagit emot skyldig att så snart det kan ske anmälan är skyldig att så snart det kan ske underrätta Riksskattever- aktierna registreras på ny ägare ket om aktierna registreras på ny efter utgången av det år aktierna förvärvades. av det år aktierna förvärvades. Den som beviljats skattereduktion är skyldig att anmäla till en skattemyndighet, om han eller hon vidtar åtgärd eller får kännedom om sådant förhållande som enligt 1, 2, 3, 4 eller 5 § utgör hinder för skattereduktion. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1996:764) om Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § lagen (1996:764) om företagsre- konstruktion skall ha följande lydelse. Bestämmelserna i denna lag om Bestämmelserna i denna lag om gäldenär gäller inte bankaktiebo- gäldenär gäller inte bankaktiebo- lag, sparbank, medlemsbank, kre- lag, sparbank, medlemsbank, kre- rening, försäkringsbolag, värde- och 6¤RDEPAPPERSCENTRALEN 60# Bestämmelserna avser inte heller sådana gäldenärer i vars verksamhet staten, en kommun, ett landsting, ett kommunalförbund, en församling eller en kyrklig samfällighet har ett bestämmande inflytande. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1997:471. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om Härigenom föreskrivs att 8 kap. 3 § lagen (1998:000) om inkomstgrun- dad ålderspension skall ha följande lydelse. ,YDELSE ENLIGT PROP &¶RESLAGEN LYDELSE Överföring enligt 2 § första stycket 1 får göras till fonder som har an- mälts för registrering hos och för förvaltas av fondförvaltare som 1.har rätt att utöva fondverksamhet enligt lagen (1990:1114) om vär- depappersfonder, 2.har slutit samarbetsavtal med myndigheten, 3.har åtagit sig att på begäran lämna sådana informationshandlingar som avses i 26 och 27 §§ lagen om värdepappersfonder till pensionsspa- rare som har valt eller överväger att välja någon av förvaltarens fonder i premiepensionssystemet, 4.har åtagit sig att inte ta ut några avgifter för inlösen av fondandelar, har åtagit sig att, med eller utan särskild prisnedsättning, inte ta ut avgif- ter i övrigt utöver vad som godtagits av myndigheten, och 6. har åtagit sig att för 6. har åtagit sig att för till myndigheten rapportera alla kostnader som har tagits ut ur fon- kostnader som har tagits ut ur fon- den, uppdelade på olika kost- den, uppdelade på olika kost- OMFATTAS AV INFORMATIONSSKYLDIG HETEN ENLIGT A g LAGEN OM V¤R DEPAPPERSFONDER SKALL TILL MYNDIG HETEN DESSUTOM ANGE VILKA KOST NADSBELOPP SOM DAGLIGEN BELASTAT FONDEN BER¤KNAT PER FONDANDEL. Medlen får inte placeras i sådana fonder som avses i 3 § lagen om vär- depappersfonder i andra fall än som anges i tredje stycket. får, efter att ha inhämtat yttrande från Fi- nansinspektionen, medge att medlen placeras i fonder vars värdeutveck- ling är beroende av index. Ett sådant medgivande får lämnas om god riskspridning uppnås i fonden. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning &¶RSLAGET TILL LAG OM KONTOF¶RING AV FINANSIELLA INSTRUMENT () har monopol på kontoföring enligt aktiekontolagen. Genom beslut tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att bl.a. se över de regler som gäller för kontoföring i . I uppdraget ingick att analysera frågan om VPC:s fortsatta monopol (dir. 1991:111). Utred- ningen som antog namnet lämnade sitt betän- kande . I betänkandet föreslås att VPC:s monopol skall upphöra och att fri konkurrens bör råda i fråga om kontoföring av finan- siella instrument. Utredningens förslag innebär att aktiekontolagens re- gelsystem i princip bör gälla även om monopolet tas bort (SOU 1993:114 gav Finansministern vice riksbankschefen ves i uppdrag att undersöka hur en effektiv och konkurrenskraftig in- frastruktur på den svenska finansmarknaden lämpligen kunde se ut. Upp- draget redovisades i en rapport till (dnr Fi 97/900). Bland andra åtgärder föreslås i rapporten att mono- polet för VPC tas bort och att en mer generell ändring av aktiekontolagen bör övervägas. Mot nu angiven bakgrund uppdrog åt justitierådet att utarbeta ett förslag till revidering av aktiekontolagen (1989:827) med utgångspunkt i att monopolet för VPC skulle tas bort och att lagen skulle göras generellt tillämplig. har upprättat en promemoria, PM med förslag till lag om kontofö- ring av finansiella instrument (Ds 1997:76), som överlämnats till Finans- departementet . I promemorian föreslås att VPC:s monopol avskaffas och att en ny lag om kontoföring av finansiella instrument skall ersätta aktiekontolagen. Enligt förslaget skall den nya lagen i huvudsak motsvara vad som gäller enligt aktiekontolagen. I vissa avseenden före- slås emellertid ändrade regler, bl.a. genom att det öppnas viss möjlighet till kontoföring av immobiliserade finansiella instrument. Promemorians lagförslag finns i BILAGA Promemorian har remissbe- handlats. En förteckning över remissinstanserna finns i BILAGA . En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i Finansdepar- tementet (dnr Fi 97/3209). &¶RSLAGET OM KOSTNADSINFORMATION TILL FONDANDELS¤GARE Regeringen gav i regleringsbrevet för avseende bud- /96 inspektionen i uppdrag att inkomma med en rapport som redovisar fondbolagens struktur för och hantering av avgifter och kostna- der för förvaltning samt administration av värdepappersfonder. tionen fick vidare i uppdrag att utreda eventuella behov av ytterligare information till fondandelsägare. rapport i enlighet med uppdraget (Rapport rörande värde- pappersfondernas avgifter och informationsgivning, dnr 3679-95-101). Mot bakgrund av har Prop. 1997/98:160 utarbetat en promemoria om förbättrad kostnadsinfor- mation till andelsägare i värdepappersfonder. I promemorian föreslås att en ny bestämmelse införs i lagen om värdepappersfonder som innebär att fondbolagen skall informera varje andelsägare i en fond om de kostnader som belastar andelsinnehavet. Promemorian har remissbe- handlats. I propositionen har lagts till en ändring i 8 kap. 3 § första stycket 6 i förslaget till lag om inkomstgrundad ålderspension (prop. 1997/98:151). Synpunkter på ändringen har inhämtats under hand från de närmast be- Promemorians lagförslag finns i BILAGA och en förteckning över re- missinstanserna i BILAGA . En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Fi 96/575). Regeringen beslutade att inhämta ,AGR¥DETS yttrande över de lagförslag som finns i BILAGA . De lagförslag som finns i avsnitt 2.25, 2.8, 2.11, 2.1418 stämmer överens med motsvarande lagförslag i Dessa lagförslag har därför utelämnats i bilagan. Lagrådets yttrande finns i BILAGA . Lagrådets synpunkter behandlas under de avsnitt som de hänför sig till eller i författningskommentaren. Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissen har även vissa ändringar av redaktionellt slag gjorts i lagtexten. Efter lagrådsgranskningen har tillkommit ett förslag till en ny bestäm- melse, 27 a §, i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Bestämmel- sen rör fondbolags skyldighet att informera fondandelsägare om kostna- der som belastar andelsinnehavet. I lagen om värdepappersfonder finns redan bestämmelser om information som fondbolaget skall lämna till fondandelsägarna. Den föreslagna bestämmelsen utgör ett mindre tillägg till dessa bestämmelser och får därför anses vara av mindre betydelse. Vidare har tillkommit ett förslag till ändring i 8 kap. 3 § första stycket 6 i förslaget till lag om inkomstgrundad ålderspension. Ändringen är ett komplement till den föreslagna nya bestämmelsen i lagen om värdepap- persfonder och görs i syfte att vidga kretsen av fondsparare som får kost- nadsinformation. Även den ändringen är av okomplicerad beskaffenhet. Ett yttrande av Lagrådet skulle enligt regeringens bedömning inte tillföra ärendet något av betydelse. Något lagrådsyttrande över de nu nämnda lagförslagen har därför inte inhämtats. Kontoföring av finansiella instrument Genom aktiekontolagen (1989:827) infördes ett dokumentlöst system för aktier i s.k. avstämningsbolag, dvs. sådana aktiebolag för vilka VPC för aktieboken. De rättsverkningar som var förenade med aktiebreven knöts i stället till registrering på konto hos VPC. Registreringen ombesörjs till den allra största delen av kontoförande institut, dvs. främst banker och värdepappersbolag som tillagts dessa uppgifter av VPC. Konstruktionen bygger på vad man brukar kalla dematerialisering, dvs. aktierna finns inte i fysisk form (dokumentform). Härifrån bör skiljas immobilisering, en ordning som förekommer i många andra länder. Im- mobilisering innebär att det existerar aktiebrev eller åtminstone ett ak- tiebrev omfattande bolagets samtliga aktier men att dessa på ett eller annat sätt har spärrats, gjorts immobila, i den utsträckning rättsverkning- arna knyts till registreringar. VPC:s kontosystem omfattar inte bara aktier utan också obligationer och andra ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning och har efter hand kommit att omfatta större delen av de instrument som handlas på penningmarknaden. VPC har ensamrätt i fråga om lagreglerad kontoföring av dematerialiserade finansiella instrument. Bortsett från fall då transak- tioner företas inom en begränsad krets där rättighetsinnehavarna står i avtalsförhållande till varandra, är det endast genom registrering hos VPC som man utan några underliggande finansiella instrument i dokument- form kan uppnå de rättsverkningar som enligt vanliga civilrättsliga prin- ciper är förenade med innehav av sådana instrument. VPC:s ensamrätt gäller bara i fråga om själva kontoföringen. Övriga funktioner hos VPC, såsom clearing och likvidutväxling, är inte föremål för något legalmonopol. ,AGSTIFTNINGEN OM KONTOF¶RING OCH 60# En aktie är ett värdepapper som representerar aktieägarens samtliga eko- nomiska rättigheter. Man brukar säga att värdepapperet, i detta fall akti- en, är bärare av rättigheterna. Av en sådan konstruktion följer att aktie- ägaren måste förete aktiebrevet vid varje ekonomisk transaktion som har anknytning till aktieägandet, t.ex. vid utdelningar och emissioner. Vid försäljning och pantsättning måste således aktiebrevet fysiskt överlämnas. Varje transaktion med en aktie kräver i ett sådant system en individuell hantering. En sådan hantering av värdepapper kan möjligen accepteras på en marknad med mycket liten omsättning och få värdepapper. stod det klart att den pappersbaserade hanteringen av värde- papper passade illa ihop med en modern finansmarknad eftersom meto- den var ineffektiv, riskfylld och dyr. Problemen med hanteringen av värdepapper uppmärksammades av (SOU 1968:59). Utredningen övervägde bl.a. en för mycket radikal lösning, nämligen en övergång till ett värdepap- perslöst system. Osäkerhet om de praktiska konsekvenserna av ett sådant system och risken för att den svenska marknaden i ett internationellt per- spektiv skulle bli isolerad medförde emellertid att utredningen inte lade fram något sådant förslag. I stället föreslogs en lag (1970:596) om för- enklad aktiehantering. Denna lag byggde på ett system där man med hjälp av datateknik åtgärdade vissa brister med den pappersbaserade hanteringen av aktier. Aktiebolag, bankaktiebolag och försäkringsbolag fick genom lagen möjlighet att ansluta sig till den förenklade aktiehante- ringen. Det första bolaget som anslöt sig till systemet var . Sys- temet skulle administreras av ett centralt institut, en värdepapperscentral. Denna fick namnet () och startade sin verksamhet . VPC skulle drivas av staten och fondkommissio- närerna som också var ägare av bolaget vardera. Ägarförhål- landena mellan staten och fondkommissionärerna reglerades i ett aktie- ägaravtal och i bolagsordningen. VPC som fick monopolställning anförtroddes således viktiga men likväl begränsade uppgifter i fråga om aktiehanteringen. Bakgrunden till och frågan om VPC:s monopol be- handlas närmare i avsnitt 4.2. Även enligt lagen om förenklad aktiehantering var aktiebrevet i huvud- sak bärare av aktierätten. I fråga om rätt till utdelning och till deltagande i ny- eller fondemission knöts emellertid rättigheterna i stället till regist- reringen av aktieinnehavet i aktieboken och således inte till företeende av utdelningskupong eller aktiebrev. Bolag som tillämpade den förenklade aktiehanteringen kallades avstämningsbolag och i dessa bolag skulle i bolagsordningen finnas ett avstämningsförbehåll. Av detta förbehåll framgick att den som på fastställd avstämningsdag var införd i aktiebo- ken var behörig att ta emot aktieutdelning, emissionsbevis och vid fond- emission brev på ny aktie som tillkom aktieägare. I dessa situationer ra- tionaliserades således kupongklippandet och företeendet av aktiebrev bort. VPC skulle i detta system föra aktiebok och pröva frågor om infö- ring av aktieägare i aktieboken samt sända ut aktiebrev, utdelningar och emissionsbevis. VPC skulle som nämnts utföra denna hantering med hjälp av datateknik (se prop. Utvecklingstakten på finansmarknaderna var inte lika Både finansmarknaderna och VPC utvecklades i en lugna- re takt än . Av FIGUR framgår utvecklingen på Emellertid framstod pappershanteringen alltjämt som ett problem och möjliggjordes en aktiebrevslös hantering inom ra- men för förvaltarregistrering. Förvaltare kunde nämligen för förvaltarre- gistrerade aktier medge att aktiebrev inte utfärdades. Denna lösning byggde på fiktionen att om aktiebrev inte utfärdades skulle det vad avser aktieägarens rätt anses som om aktiebrevet hade utfärdats till förvaltaren som hade omhändertagit brevet. För att begränsa den fysiska hanteringen av aktiebrev kunde man också utfärda bara ett aktiebrev per bolag oavsett storleken på aktieinnehavet. &IGUR RSOMS¤TTNING AV AKTIER P¥ ! Källa: s Fondbörs Omsättningen på aktiemarknaden fortsatte emellertid att öka. Detta re- sulterade i att pappershögarna fortsatte att växa och var det hög tid för ett helt papperslöst system där värdepapperet som bä- rare av rättigheter ersattes av ett system med registreringar i ett register. Förebild fanns på nära håll eftersom redan år 1983-84 infört ett sådant, kontobaserat system. Ett antal förslag till lösningar diskuterades mellan främst värdepappersmarknadens intressenter. tog beslut om ett kontobaserat system där de grundläggande bestämmelserna för aktier och andra fondpapper återfanns i aktiekontola- gen (1989:827). Förarbeten till aktiekontolagen är den s.k. princippropo- sitionen, prop. 1987/88:108, och det efterföljande förslaget, propositio- nen om ett kontobaserat aktiesystem (prop. 1988/89:152). Genom aktie- kontolagen avskaffades aktiebreven i alla s.k. avstämningsbolag, dvs. aktiebolag för vilka VPC skall föra aktiebok. De rättsverkningar som var förenade med aktiebreven knöts för avstämningsbolagen i stället till re- gistrering på ett konto hos VPC. Registreringarna utförs till den allra största delen av kontoförande institut, främst banker och värdepappers- bolag, som fått tillstånd av VPC. Övergången till ett kontobaserat system skedde successivt och inleddes med aktierna i och slutfördes för alla avstämningsbolag . Denna övergång till ett "papperslöst system" eller med andra ord, ett kontobaserat system utan dokument, var ett mycket stort steg för den svenska värdepappersmark- naden och genomfördes på ett mycket smidigt sätt av VPC och övriga inblandade. Av FIGUR framgår att omsättningen på aktiemarknaden har ökat på ett remarkabelt sätt . Det kontobaserade systemet och VPC har på ett effektivt sätt kunnat hantera denna ökning. som det kontobaserade systemet togs i bruk blev även emit- tenterna delägare i VPC. Ändringen innebar ingen förändring av statens ägarandel. Staten äger således fortfarande hälften av aktierna (Aaktier). Däremot minskades fondkommissionärernas ägarandel genom att fond- handeln och emittenterna genom och Stock- holms Handelskammare kom att äga vardera. har därvid Baktier och emittentföreträdarna . förhållandena medförde vissa ändringar av bolagsordningen och i kon- Aktiekontolagen är, som framgår av namnet, i första hand avsedd för registrering av aktier och aktierelaterade instrument. Tanken var också att vissa skuldförbindelser skulle registreras enligt aktiekontolagen. fande instrumenten på penningmarknaden stats- och bostadsobligatio- ner samt statsskuldväxlar fanns det flera tämligen långgående planer på att dessa skulle registreras i ett särskilt system. vecklingen av affärer på penningmarknaden skedde direkt mellan aktö- rerna med fysiska leveranser av värdepapperen i det s.k. MVPS-systemet. Aktörerna träffades varje förmiddag i en lokal i för att utväxla likvider och instrument. Systemet var relativt billigt och fun- gerande enligt intressenterna tillfredsställande. Hanteringen var långsam och arbetskrävande med risk för stölder och förfalskning (se SOU 1993:114 s. 80 och 81). bestående av , , banker, fondkommissions- bolag, försäkringsbolag och stadshypotekskassan stod bakom ett förslag till ett särskilt system för penningmarknaden, det s.k. PmC-systemet. Detta system var uppbyggt kring en central värdepappersförvarare som tillika skulle vara clearingorganisation, nämligen PenningmarknadsCent- Arbetet med PmC ledde till att an- tog en särskild lag, lagen (1991:195) om penningmarknadskonton, som skulle stödja det planerade systemet på penningmarknaden (prop. 1990/91:106). Denna lag var i åtskilliga avseenden anpassad till vad som gällde beträffande det kontobaserade systemet enligt aktiekontolagen. PmC togs emellertid aldrig i bruk och lagen upphävdes därför. har penningmarknadsinstrumenten med början i stor omfattning lagts in i VPC:s system och därmed dematerialiserats enligt aktiekontola- Aktiekontolagen har ändrats . dan fick de kontoförande instituten s.k. delegationsrätt, dvs. rätt att sätta annan i sitt ställe (prop. 1990/91:106). gäldskontoret blev genom en lagändring som trädde i kraft 1993 kontoförande institut inom sina respektive verksamhetsområden 1992/93:206). utvidgades möjligheterna att regist- rera finansiella instrument enligt aktiekontolagen (prop. 1993/94:232). Detta förslag byggde på betänkande (SOU Huvuddelen av förslag behandlades i propositionen Clearingverksamhet m.m. (prop. 1995/96:50). kontolagens del innebar det bl.a. att det överläts till VPC att avgöra vilka institut som skulle få delta i den kontohållning centralen anordnar och att reglerna för förvaltarregistrering förenklades. ansvaret för fel enligt aktiekontolagen upp på så sätt, att VPC och de kontoförande instituten var och en skulle ansvara för skador som är att hänföra till den egna kontrollsfären. I Ds 1997:76 återfinns en detaljerad genomgång av bestämmelserna i aktiekontolagen (se s. 3948). Efter nämnda lagändringar som trädde i kraft kan VPC:s verksamhet i huvudsak delas upp i två delar. tillstånd som clearingorganisation, dels har bolaget monopol på kontofö- ring enligt aktiekontolagen. Organisatoriskt är bolaget uppdelat i tre af- färsområden för emittenter, fondhandel respektive placerare. finns en avdelning för produktion och teknik, en för applikationsutveck- ling samt en administrativ avdelning. Verksamheten i VPC har sedan starten vuxit väsentligt i om- VPC intar en central roll på den svenska finansmarknaden. VPC sköter clearingverksamhet och kontoföring på aktiemarknaden (garantidelen) och på penningmarknaden (avtalsdelen) i . och som utvisar omsättningen på dessa marknader i VPC illustrerar väl VPC:s centrala roll. &IGUR -¥NADSOMS¤TTNING GARANTIDELEN & IG U R - ¥N AD SO M S¤TTN IN G AVTALSD M d r kr K älla: V P C VPC:s egna kapital uppgick vid utgången av till 163 miljoner Till detta kommer att garantier ställts för bolagets verksamhet med sammanlagt ca , varav de tre ägargrupperna sva- rar för (ägargarantier) och till VPC anslutna emit- tenter för återstoden (emittentgarantier). /98 var 668 emittenter anslutna till VPC. uppgick antalet räntebärande lån till 557. sammanlagt genom VP-systemet, varav penning- marknaden svarade för huvuddelen (). 1996 direktregistrerades aktier i stället för depåbevis i ett utländskt bolag hos VPC. har tre utländska bolag aktier direktregistrerade i VPC:s system. hos VPC uppgick till 58, av vilka de flesta dessutom var clea- Inte minst introduktionen av premieobligationer i VP-systemet under Prop. 1997/98:160 år 1996 har bidragit till att antalet kontohavare hos VPC vid utgången av uppgick till närmare tre miljoner. &IGUR visar den stora ökning- en av antalet personer med VP-konto i VPC:s system. Flertalet fysiska och juridiska personer, , har endast ett VP-konto medan övriga har flera konton. Antalet VP-konton var vid utgången av cirka 3 576 000. &IGUR 0ERSONER MED ELLER UTAN INNEHAV HOS 60# har utförligt beskrivit hur clearingen av aktier och skuldförbindelser går till hos VPC (se SOU 1993:114 s. 69 74 och 81 84). Dessa beskrivningar gäller i allt väsentligt fortfarande. introducerade VPC även en funktion för bruttoavveckling i realtid (Real Time Gross Settlement, RTGS), vilket enkelt uttryckt innebär att affärer kan avvecklas när de anmäls till VPC. VPC har också varit en av initiativtagarna till bildandet av ECSDA (), som är ett sam- arbetsorgan för centrala värdepappersförvarare inom EU. ECSDA har sitt officiella säte i , me- dan sekretariatet ligger i och sköts av Deutsche Börse Clearing (DBC). Bland de uppgifter ECSDA tagit sig an kan nämnas att etablera effektiva länkar mellan de nationella europeiska centrala värdepappers- förvararna. I syfte att effektivisera och säkerställa clearing och avveck- ling inom EU avser ECSDA dessutom att arbeta fram kriterier för "best practices" avsedda att tillämpas av centrala värdepappersförvarare. I de flesta länder och på de flesta nationella marknader i har det tidigare funnits ett mönster av endast en marknadsplats (börs), en clea- ringorganisation och en central värdepappersförvarare (CSD, Central Securities Depository). Tillträdet till dessa institutioner har vanligen varit begränsat till vissa medlemmar, nämligen inhemska fondhandlare, som i regel också har haft ett betydande inflytande i institutionen. En sådan marknadsstruktur eller marknadsuppdelning har ofta varit sanktionerad av lagstiftaren. Som närliggande exempel kan nämnas det förutvarande monopolet för och monopol på kontoföring med stöd av aktiekontolagen. Detta mönster har emellertid i grunden rubbats av utvecklingen på finansmarknaderna (se bl.a. vice riksbanks- chefen utredning, Synpunkter på den svenska finanssek- torns infrastruktur, dnr Fi97/900). Ett viktigt undantag från det nu nämn- da mönstret är statspappersmarknaden. Det är vanligt utomlands att clea- ring och kontoföring av statspapper sköts av . Tekniska framsteg inom data- och kommunikationsteknologi har medfört att inträdeskostnaderna på de olika marknadsplatserna har blivit lägre och att nya handelsmönster har uppkommit. Gränsöverskridande affärer med finansiella instrument har vanligen krävt medverkan av flera mellanhänder. De tekniska landvinningarna innebär emellertid att det numera är fullt möjligt för en aktör att vara direkt uppkopplad mot ut- ländska marknader inklusive clearingorganisationer och centrala värde- pappersförvarare (s.k. fjärrdeltagande). Utöver de tekniska framstegen har avregleringarna starkt ökat utrym- met för den gränsöverskridande handeln. Valutaavregleringarna och ska- pandet av EG:s inre marknad är exempel på avregleringar eller, i EG:s fall, bättre uttryckt en reglering som syftar till att riva nationella skydds- murar.