prop · GL03159 · 1998-01-01 00:00:00 — Prishöjningen beror i första hand på att produktionsskatten för el höjdes , vilket gav utslag eltariffer. Även bristen på vattenkraft bedöms ha verkat i prishöjande riktning. Prisspridningen bland leveranskoncessionärer minskar i förhållande till föregående år. Denna effekt bedöms i första hand bero på konkurrensutsättningen och får enligt tolkas som en effekt av att andelen el som omsätts på den fria marknaden, liksom rörligheten på elmarknaden, ökar. På väg mot en marknad Föregående år såldes totalt ca 20 - av den omsatta elen på den fria marknaden. har av den el som säljs i slutförbrukarledet omsatts utanför leveranskoncession. Härtill kommer omsättning på den fria marknaden i bakre säljled. Omsättningen på den norsksvenska elbörsen, NordPool, har ökat med 16 - beroende på typ av handel. med elmarknadsreformen bytte knappt 1 000 höspänningskunder och drygt 17 000 lågspänningskunder elleverantör. Bland dessa fanns knappast något enskilt hushåll eller annan kund med motsvarande elförbrukning. beräkningar visade också att ett byte av elleverantör skulle vara klart olönsamt för ett normalt villahushåll med elvärme, på grund av kostnaderna för timvis elmätning. Det underlag som föreligger tyder på att, lågt räknat, mellan 5 000 och 10 000 hushållskunder, av allt att döma främst villakunder med elvärme, har bytt eller står i begrepp att byta elleverantör. Bland övriga mindre kunder, jordbrukare småföretagare m fl, bedöms ytterligare minst lika många ha tagit steget ut på den fria elmarknaden. Denna utveckling beror enligt bedömning uteslutande på att regeln om takpris på timvis elmätning infördes . Det förtjänar också framhållas att i , där avräkning mot typkurvor infördes för små elkunder , antalet byten av elleverantör i målgruppen var betydligt färre med typkurvor, än vad som noterats i med takpris på mätutrustning. Skillnaden är större än vad som kan förklaras med storleksskillnader mellan marknaderna. Leveranskoncessionärer erbjuder bindning av elpriset och olika typer av rabatter och förmånserbjudanden, för att möta konkurrensen från nya aktörer, bensinbolag m fl, som inte funnits på elmarknaden. Marknadsföringsaktiviteten bland elhandelsföretag med leverans- koncession ökar av allt att döma. Den marknadsföring, framför allt av möjligheter att binda elpriset, som blivit vanlig , har hållit en påtagligt låg kvalitet. Informationsinnehållet är, enligt bedömning, överlag osakligt, ofullständigt och vilseledande. Skrämselargument har förekommit i syfte att motverka leverantörsbyte. Mätning, rapportering och avräkning avräknar affärsverket 29 balansansvariga företag. För avräkning rapporterar nu ca 175 nätföretag eller mätvärdes- operatörer avseende 479 geografiska nätområden. Rapporteringen av mätvärden har förbättrats avsevärt i förhållande till föregående år. förekommer dock förseningar liksom vissa tekniska problem i samband med insamling av mätvärden. har i olika omgångar beslutat om investeringsstöd till småskalig vattenkraft och vindkraft, . Detta har lett till att en stor andel småskalig elproduktion i vissa områden, och högre nät- och elkostnader för kunderna i dessa områden. Exempel på sådana områden är och vissa delar av . Kostnaden för nyinvesteringar, drift och underhåll av ledningsnät, som den småskaliga elproduktionen ger upphov till, måste bäras av det lokala kundkollektivet i form av högre nätavgifter. bedömer att leveranskoncessionärernas skyldighet att köpa el från småskaliga produktionsanläggningar minskar deras möjligheter att köpa el på den fria marknaden. Detta kan också bidra till högre elpriser inom vissa koncessionsområden. Genom den snabba tekniska utvecklingen finns nu möjlighet att bygga betydligt större vindkraftverk . Det är därför av betydelse att ellagens särskilda regler om småskalig elproduktion ses över så att den fortsatta teknikutvecklingen inte hämmas. Den reformerade elmarknaden utgör inte eller under överskådlig framtid något reellt hot mot fjärrvärmeverksamheten. Det är klart billigare med fjärrvärme än med elvärme. Endast ett fåtal kommuner har ansökt om skydd för fjärrvärmeverksamheten med stöd av bestämmelserna härom. Tvärtom finns ett beaktansvärt utrymme att höja fjärrvärmepriserna. Dessutom föreligger en risk att fjärrvärmekunderna tvingas subventionera elhandelsföretag på den fria elmarknaden, eftersom dessa verksamheter vanligen bedrivs i samma koncern. Här skall också beaktas att fjärrvärmeföretagen i praktiken verkar i form av ett naturligt monopol och att någon kontroll av prissättningen inte sker från det allmännas sida. Uppföljningen av elmarknaden ger vid handen att vissa åtgärder kan behöva övervägas i syfte att nå en ännu snabbare anpassning till en effektiv elmarknad i konkurrens. Som framgått är elkonsumenter med liten förbrukning alltjämt utestängda från den fria elmarknaden, trots att regeln om takpris på mätutrustning inneburit en omfördelning av kostnaderna från enskilda kunder till kundkollektivet. anser att samtliga svenska elkonsumenter bör ges möjlighet att handla el i konkurrens, genom att metoden med avräkning mot typkurvor införs. Innan så sker är det av vikt att eventuella kvarstående tekniska och administrativa hinder härför undanröjts. Med hänsyn till att rörligheten på elmarknaden nu ökar betydligt, inte minst bland de mindre elkonsumenterna, bedöms att mer omfattande insatser för att förbättra marknadsinformationen är nödvändiga än som genomförts. avser att i samråd med berörda myndigheter och organisationer verka för att tillgången på relevant och aktuell marknadsinformation ökar . anser att handeln på den gemensamma nordiska elmarknaden behöver underlättas ytterligare. Det är betydelsefullt att även kommer att omfattas av handeln på den svensknorska elbörsen och att den särskilda gränstariff som tillämpas vid överföring mellan och övriga slopas. Eventuellt kan en utbyggnad av överföringskapaciteten mellan de nordiska länderna behöva övervägas utöver vad som redan genomförts och planerats. pekade i sin rapport på elmarknaden () på att det finns en klar risk för korssubventionering mellan nätverksamhet och elhandel. Sådana fenomen kan behöva motverkas genom att en ny sanktion, riktad mot klara fall av korssubventionering, införs. I samma syfte föreslår bl a ett förbud mot direktupphandling från elhandelsbolag i den egna koncernen av el, som behövs för att ersätta energiförluster i näten, samt att nätföretagens möjligheter att ställa säkerheter för det konkurrensutsatta elhandelsföretagets ekonomiska förpliktelser begränsas. Rationella områden för nätkoncessioner utredde vilka krav som bör ställas på ett koncessionsområde för att det skall anses utgöra en lämplig koncessionsenhet. I en rapport till regeringen sådana avseende kriterier föreslogs följande: kundunderlaget måste vara tillräckligt stort för att kunna anses omfatta kunder med såväl höga som låga kostnader för nättjänsten, anslutningsskyldigheten måste kunna bäras av ett tillräckligt stort kundunderlag, kundunderlaget måste vara tillräckligt stort så att sammanlagrings- effekter kan utnyttjas, området får inte vara alltför beroende av några få stora kunder. Härutöver bör, enligt , restriktionen om geografisk närhet inte längre vara bindande vid beslut om sammanläggning av koncessionsområden, om de beskrivna kriterierna är uppfyllda. För att åstadkomma en utjämning mellan tätorts- och glesbygdskunder och härtill nödvändiga prisjusteringar mellan berörda kundkollektiv, krävs att en legal grund ges för en successiv avgiftsutjämning när områden läggs samman. bedriver såväl nätverksamhet i sin egenskap av ägare till och operatör av stamnätet, som annan typ av verksamhet, exempelvis förbunden med systemansvaret. I den praktiska tillämpningen av ellagen har, enligt uppfattning, oklarheter uppstått på grund av Svenska kraftnäts olika uppgifter. och anser mot denna bakgrund att ellagen bör modifieras, så att Svenska kraftnäts roll och särskilda uppgifter förtydligas. Därvid bör också beaktas att är ett statligt affärsverk, som är föremål för särskild insyn och reglering från regering och riksdag. anser att fjärrvärmens konkurrenskraft bör analyseras närmare och att frågorna om risk för korssubventionering mellan fjärrvärmeverksamhet och nät- eller elverksamhet samt skyddet för konsumenterna mot oskäliga priser och andra oskäliga villkor för leverans av fjärrvärme behöver utredas. Förteckning över remissinstanser vid remissbehandling av rapporten på elmarknaden Närings- och teknikutvecklingsverkets rapport på elmarknaden har tillställts totalt 18 remissinstanser. Efter remiss har yttranden avgetts av följande remissinstanser. Statskontoret, , , , , , och Tjänsteföretagen, , , , , , , i , Konsumentråd, Elleverantörer, . och Akademikers Central- organisation har avstått från att yttra sig över rapporten. Sammanfattning av Närings-och teknikutvecklings- verkets rapport nätkoncessioner för område - kriterier för lämplig enhet har i regleringsbrevet för fått i uppdrag att formulera kriterier för bedömning av vad som utgör ''''lämpligt enhet'''' i samband med beslut om nätkoncessioner för områden. Vidare skall de strukturförändringar som behöver ske för att få en rimlig fördelning av kostnader mellan tätort och glesbygd belysas. Det finns två skäl bakom önskemålen att lägga samman företag som sysslar med nätverksamhet. Dels önskemålet att få till stånd en mer rationell företagsstruktur genom att realisera förekomsten av stordrifts- fördelar, dels att lägga samman områden med olika kundtäthet för att få till stånd en avgiftsutjämning. En utjämning mellan områden är ett mål som kan uppnås direkt vid exempelvis en företagsfusion, medan realiser- andet av stordriftsfördelar tar beroende på hur snabbt de olika funktionerna kan samordnas. Den företagsstruktur som finns är historiskt betingad, där företrädes-vis kommunalt ägda företag kommit att betjäna tätorter, medan andra företag tagit hand om mer glest befolkade områden. Mot bakgrund av att möjligheten att samredovisa koncessionsområden inom enskilda företag i princip är uttömd, förutsätter en utjämning av avgiftsnivåerna mellan tätorts- och glesbygdskunder att företag går samman. Utvecklingen mot större och färre nätföretag eftersträvas inte enbart i , utan även i grannländerna och . Gemensamt för de tre nordiska länderna är att den eftersträvade horisontella integrationen är svår att åstadkomma lagstiftningsvägen. Istället försöker man få till stånd strukturförändringar genom att ställa krav på effektiviseringar. Det finns dock skäl att som ett komplement till detta utnyttja de möjligheter som ges vid koncessionsgivning och därför vidareutveckla kriterier för lämplig enhet. Erfarenheterna visar att koncessionsgivningen inte har använts som tvingande medel för att åstadkomma lämpliga fusioner av nätområden. Att avslå en koncessionsförlängning medför att kunderna inte får de rättigheter som är kopplade till tillståndet. verkar dessutom långsamt eftersom tillstånden gäller får . Frågan är hur de legala instrumenten i den svenska ellagen kan förfinas eller vidare- utvecklas för att driva på strukturomvandlingen. För att få till stånd utjämning mellan tätorts- och glesbygdskunder krävs strukturförändringar som innebär att tätortskunder generellt tvingas godta avgiftshöjningar och därmed en subvention av glesbygdskunderna. Särskilt kännbara blir höjningarna om tätorten är liten i förhållande till den omgivande glesbygden. Ett sätt att hantera detta problem är att en legal grund ges för en successiv avgiftsutjämning när områden läggs samman. Beräkningar av nätföretagens kostnadseffektivitet visar på potentialer i intervallet . Det innebär att ovan nämda utjämning mer än väl skulle kunna realiseras inom ramen för den effektiviseringspotential som har mätts upp i olika studier. Att med ledning av gjorda studier över nätföretagens effektivitet närmare ange vad som är optimal storlek eller minsta acceptabla storlek är svårt. Det kan dock konstateras att de minsta företagen och deras områden med allt för få eller för ensidigt kundunderlag är olämpliga av flera skäl. Hur många företag härutöver som bör integrera sin verksamhet med andra företag är däremot betydligt svårare att fastställa. Antalet företag med färre än 10 000 kunder är 119, vilket motsvarar nästan hälften av alla företag. Mot bakgrund av uppdragets formulering fokuseras analysen på ellagens regler för koncession som ett direkt verkande medel med syfte att nå fram till konkreta förslag till kriterier för lämplig enhet. En diskussion förs även kring indirekt verkande styrmedel, som t ex att ange pris- eller intäktstak som normgivning eller att använda sig av beslut i tillsyns- och prövnings-ärenden. Analysen utmynnar i den övergripande slutsatsen att behöver kompletterande regler för att kunna tillämpa koncessionsreglerna mer kraftfullt för att kunna ta bort direkt olämpliga enheter, men låta företagen sjävla avgöra hur befintliga skal- och samdriftsfördelar bäst kan realiseras. Pådrivande faktorer för det senare är tillsyn och allmänna råd om effektivisering. Förslag till kriterier som företag måste klara för att ett område skall bedömas som lämpligt är följande: kundunderlaget måste vara tillräckligt stort för att kunna anses omfatta kunder med såväl höga som låga kostnader för nättjänsten, anslutningsskyldigheten måste kunna bäras av ett tillräckligt stort kundunderlag, kundunderlaget måste vara tillräckligt stort så att sammanlagrings- effekter kan utnyttjas, området får inte vara alltför beroende av några få stora kunder. Mot bakgrund av att de ekonomiska och tekniska förutsättningarna ändras över tiden är det inte lämpligt att kvantifiera dessa kriterier, utan utgångspunkten är att de bör tillämpas från fall till fall. En avgörande förutsättning för en implementering av dessa bedömningsgrunder är emellertid att frågan om tvångsförvaltning av nätområden som bedömts som olämpliga utreds i särskild ordning i enlighet med intentionerna i propositionen (1996/97:136) Ny ellag. Vid beslut om koncession som innebär möjliga förändringar mellan företag kan följande kriterier användas: om det kan göras troligt att nättjänsten sköts minst lika ekonomiskt rationellt vid en sammanläggning med annan koncession i annat företag bör ansökan om fortsatt koncession bifallas för än normalt om utjämningen av nätavgifter mellan koncessionerna innebär att minskningen av avgiftsnivån för de som bor i område med lägre kund- täthet blir väsentlig, medan höjningen för kunderna i tätorten inte uppfattas som oskäligt hög bör sammanläggning ske. Vad gäller frågan om utjämning av avgifter mellan områden bör restrik- tionen om geografisk närhet inte vara bindande vid beslut om samman- läggning av koncessionsormåden, givet att ovanstående kriterier är upp- fyllda. De kommunalägda företagens ställning bör dock utredas i särskild ordning. vill ånyo understryka att det är viktigt att det ges en legal grund för differentiering av nätavgifter vid sammanläggning av områden som tillsammans är att betrakta som en lämplig enhet. Sammanfattningsvis kan utredningen konstatera att behöver koncessionsreglerna för att kunna hantera beslut om det företag som är klart olämpliga genom att de är alltför små. För att realisera stordriftsfördelar och få till stånd den önskade utjämningen mellan låg- och högkostnadskunder är det bättre att utnyttja indirekta medel. Förteckning över remissinstanser vid remissbehandling av rapporten nätkoncessioner för område - kriterier för lämplig enhet Närings- och teknikutvecklingsverkets rapport nätkonces- sioner för område - kriterier för lämplig enhet har tillställts totalt 11 remissinstanser. Efter remiss har yttranden avgetts av följande remissinstanser. Post och , , , Affärs- verket , , , , , Elleveran- törer, . har beretts tillfälle att yttra sig över rapporten. Härutöver har synpunkter även inkommit från . Sammanfattning av svenska kraftnäts skrivelse angående modifieringar av reglerna för mätning, rapportering m.m. Två månaders anmälningsfrist för byte av leverantör/balansansvarig Elkonsumenten åläggs en skyldighet att till nätägaren anmäla byte av leverantör/balansansvarig senast före det att det reella bytet sker. Nätägaren å sin sida åläggs en skyldighet att efter att ha erhållit sådan anmälan från elkonsumenten informera om det förestående bytet. Nätägarens uppgift om behörig leverantör eller balansansvarig äger företräde Vid tvist om vem som är att anse som leverantör/balansansvarig skall i balansavräkningen nätägarens uppfattning gälla tills annat bestäms av domstol. Brister i avräkning och rapportering påverkar bedömningen av nättariffen En nätägares oförmåga att följa de uppställda kraven på mätning och rapportering bör vara en omständighet som påverkar bedömningen av dennes nättariff. Beroende på bristerna skulle kostnaderna för mätningen och rapporteringen inte i sin helhet få omfattas av nättariffen. Leveranskoncessionär alternativt nätägare ekonomiskt ansvarig för uttag av el av elkonsument som saknar balansansvarig Det ekonomiska ansvaret för el som tas ut av konsument som saknar balansansvarig bärs av elkonsumentens tidigare leveranskoncessionär. Konsumenten är gentemot leveranskoncessionären ekonomiskt ansvarig för uttagen el som saknar balansansvarig. Ett annat tänkbart alternativ skulle vara att låta uttagen el som saknar balansansvarig ingå i nätägarens nätförluster. Denne skulle då kunna bedriva elhandel avseende denna förbrukning inom ramen för nätverksamheten. Förteckning över remissinstanser vid remissbehandling av skrivelse om modifiering av reglerna för mätning, rapportering, m.m. svenska kraftnäts skrivelse om modifiering av reglerna för mätning, rapportering, m.m. har tillställts totalt sju remissinstanser. Efter remiss har yttranden avgetts av följande remissinstanser. , , Närings- och teknikutveck- lingsverket, , , . Elleverantörer har beretts tillfälle att yttra sig. Härutöver har yttrande inkommit från . Sammanfattning av Närings- och teknikutvecklings- verkets rapport på elmarknaden Ett av syftena med elmarknadens regelverk är att motverka korssub- ventionering. Trots detta finns många möjligheter att subventionera den konkurrensutsatta elhandeln på bekostnad av nätmonopolet eller dess kunder. Korssubventionering medför i allt väsentligt två komplikationer. Dels medför den en oskälig avgiftsnivå hos det subventionerande nätföretaget om den tillåts påverka nätavgifterna, dels riskerar subventioner av här avsett slag att snedvrida förutsättningarna för aktörerna på den konkurrensutsatta delen av elmarknaden. har genomfört en brett upplagd intervjuundersökning med ledande personer i nät- och elhandelsföretag. Syftet med undersök- ningen är att kartlägga branschstrukturen på elmarknaden i syfte att identifiera risker för korssubventionering. Av undersökningsresultaten framgår att de flesta nätföretag ingår i en koncern med ett elhandels- företag, att den el som behövs för att ersätta energiförluster i näten - så kallad förlustel - oftast köps från ett elhandelsföretag i den egna koncernen, att hälften av elhandelsföretagen inte har egen personal utan utgör så kallade brevlådebolag, att mer än hälften av elhandelsbolagen upphandlar merparten av de tjänster som förbrukas i företaget från ett närstående nätföretag samt att en dryg fjärdedel av nätföretagen ställt säkerheter av olika slag för det konkurrensutsatta elhandelsföretagets ekonomiska förpliktelser. Erfarenheterna av korssubventionering från aktiva tillsyn under elmarknadsreformens första tid, som tidigare bland annat redovisats i rapporten på elmarknaden (), stöds av undersökningsresultaten. Dessutom har konstaterats att att det finns stor brister i nätföretagens årsrapportering, det vill säga bland annat de räkenkapshandlingar som skall inges till . Det finns således många kopplingar och transaktioner mellan nätföretag och elhandelsföretag, som möjliggör eller underlättar subventioner av elhandeln på bekostnad av nätmonopolen eller dess kunder. Det har inom ramen för detta arbete inte varit möjligt att utreda i vilken utsträckning korssubventionering sker, det vill säga vilka belopp som nätföretagen tillför elhandeln. Endast beträffande förlustel kan dras slutsatsen att elhandelsföretagen subventionerades med . Mot den beskrivna bakgrunden är det viktigt att kravet på boskillnad mellan å ena sidan nätverksamhet och å andra sidan handel med el och produktion av el bibehålls. Erfarenheter från och ger också stöd för uppfattningen att nätverksamhet bör bedrivas åtskild från elhandel och elproduktion. Vissa skärpningar av regelverket i syfte att på ett mer effektivt sätt motverka och undanröja risker för korssubventionering mellan nätverksamhet och elhandel kan behöva övervägas. bedömer dock att tiden ännu inte är mogen för en ändring av lagstiftningen. Elmarknadsreformen har ännu inte fått fullt genomslag i branschen. Årsrapporter skall exempelvis inges . bedömer därför att det är informations- och utbildningsinsatser mot branschen som i första hand är påkallade, inte minst för att uppnå en bättre efterlevnad av reglerna om redovisning av nätverksamhet i förordningen härom. Om riskerna för korssubventionering inte minskar , genom strukturrationalisering eller på annat sätt, bör dock regelskärp- ningar övervägas. förslår i sådant fall att bättre sanktioner, direkt riktade mot klara fall av korssubventionering införs. Eventuellt bör även en regel om straffavgift vid försenade eller ofullständiga årsrapporter övervägas liknande bestämmelserna i 8 kapitlet Årsredovisningslagen. Dessutom föreslås att särskilda regler om upphandling av förlustel utreds närmare samt att möjligheten för nätföretagen att täcka förluster i elhandelsföretagen begränsas. Förslagens bedöms medföra ringa eller obetydliga kostnadskonsekvenser för branschen och för det allmänna. Förteckning över remissinstanser vid remissbehandling av rapporten på elmarknaden Närings- och teknikutvecklingsverkets rapport på elmarknaden har tillställts totalt 16 remissinstanser. Efter remiss har yttranden avgetts av följande remissinstanser. Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i , Post och , , , , , , , , , Elleverantörer, och . Föreningen har beretts tillfälle att yttra sig över rapporten. svenska kraftnäts skrivelse angående förändring av ellagstiftningen rörande De ändringar ellag som trädde i kraft undanröjde de kvarvarande juridiska hindren för en öppen elmarknad i . Erfarenheten av det nya regelverket visar att det i stort sett har fungerat väl och medfört att en ny och mer effektivt verkande elmarknad vuxit fram. Det finns dock anledning att närmare belysa vissa frågeställningar med särskild betydelse för Svenska kraftnäts verksamhet där det nu - sedan några års erfarenhet vunnits och Svenska kraftnäts roll och uppgifter klarnat - finns ett behov av att justera lagstiftningen. Det gäller främst regleringen av nättariffrågor. Dessa bestämmelser bör erhålla en utformning som beaktar Svenska kraftnäts särskilda ställning på elmarknaden samt utlandsförbindelsernas betydelse för en öppen nordisk elmarknad. Allmänt om regleringen av nättariffer I det förslag till ny ellag som avses träda i kraft stadgas i 4 kap 1 § första stycket att nättariffer skall vara skäliga och utformade på sakliga grunder. Enligt bestämmelsens andra stycke skall vid bedömning av en nättariffs skälighet konsumentintresset särskilt beaktas samt hänsyn dessutom tas till kravet på en rimlig avkastning i nätverksamheten. Enligt den nya ellagens 4 kap 9 § skall vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en högspänningsledning (eller däröver) alla kostnader för nätkoncessionshavarens samtliga ledningar i landet med undantag för utlandsförbindelserna bedömas samlat. Tariffen får dock utformas med hänsyn till var på nätkoncessionshavarens ledningsnät en anslutningspunkt är belägen. I förarbetena till den nya ellagen (prop. 1996/97:136) finns en knapphändig vägledning för hur nättariffer får och bör utformas.