prop · GL03174 · 1998-01-01 00:00:00 — Lagen innehåller i övrigt bestämmelser om tillståndsplikt, villkor för tillstånd, skyldigheter, tillsyn, offentlig insyn och slutligen också ansvarsbestämmelser. Lagen (1993:1614) om Antarktisfördraget (SÖ:1984:5) slöts 1959 och trädde i kraft . Antarktisfördraget säkerställer att endast får användas för fredliga ändamål. Verksamhet av militär art är uttryckligen förbjuden. Atomexplosioner och placering av radioaktivt avfall är förbjudet. anslöt sig till fördraget och det trädde i kraft för (prop. 1983/84:79, bet. 1983/84:UU10, rskr. 1983/84:171, i vilken också behandlades konvention om bevarande av levande tillgångar i , (SÖ 1984:21). I propositionen om godkännande av Antarktisfördraget och om konven- tionen om bevarande av levande tillgångar redovisades inte något lagstiftningsbehov. antogs ett miljöskyddsprotokoll till Antarktisfördraget. Protokollet innebär ingen ändring av fördraget men kompletterar det genom att skyddet för miljö och dess ekosystem säkerställs. I samband med regeringens förslag till om godkännande av miljöskyddsprotokollet förelades också ett förslag till lag om , prop. 1992/93:140 om svensk verksamhet i . I propositionen anfördes att det förbud mot atomexplosioner och radioaktivt avfall, som återfinns i Antarktisfördraget, i allt väsentligt täckts av bestämmelserna i lagen (1984:31) om kärnteknisk verksamhet. Emellertid fanns nu skäl att föreslå en särskild lagstiftning beträffande , bl.a. på grund av att flera rekommendationer som antagits av fördragets parter fordrade lagstiftning för att kunna fullgöras. Vidare anfördes bl.a. att miljöskyddsprotokollets specifika verkningar för just kunde motivera att bestämmelser i dessa ämnen samlades på ett ställe (prop. 1992/93:140, sid 27ff och sid 31f). Lagen (1992:1614) om är en tillstånds- och förbudslag och har till syfte att skydda miljön och ekosystemen i området. Den gäller för svensk medborgares och svensk juridisk persons vistelse eller verksamhet i . Med svensk medborgare jämställs utländsk medborgare med hemvist i samt annan utländsk medborgare som deltar i en expedition eller någon annan verksamhet som omfattas av tillstånd enligt lagen (1 §). Det är förbjudet att genomföra atomexplosion eller placera radioaktivt avfall i varmed avses området söder om 60 sydlig bredd. (6 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot (bl.a.) 6 § döms till böter eller fängelse i högst . För försök och medverkan döms till ansvar enligt 23 kap . I ringa fall skall inte dömas till ansvar (25 §). Regler om förverkande finns i 27 §. Atomansvarighetslagen (1968:45) Atomansvarighetslagen reglerar ansvars- och ersättningsfrågor i samband med civil användning av atomkraften. Lagen har tillkommit som en följd av internationella konventioner på området, dels (den i avslutade konventionen om skadeståndsansvar på atomenergins område i dess lydelse enligt det i avslutade tilläggsprotokollet eller nämnda konvention i dess lydelse enligt detta protokoll och det i avslutade tilläggsprotokollet), dels tilläggskonventionen (den i avslutade tilläggskonventionen till i den lydelse som nämnda tilläggskonvention har fått genom det i avslutade tilläggsprotokollet och det i avslutade ändringsprotokollet). Ägare av atomanläggningar har ålagts ett i princip strikt ansvar för skador förorsakade av olyckor i anläggningen. Kan en ägare inte utge ett skadestånd kan ytterst staten komma att få göra detta. Strålskyddslagen (1988:220) Strålskyddslagen syftar till att skydda människor, djur och miljö från skadlig verkan av strålning. Lagen innehåller bestämmelser om skyldigheter för den som bedriver verksamhet med strålning liksom regler för vad som skall ske med radioaktivt avfall. Lagen uppställer krav på tillstånd till bl.a. in- och utförsel av radioaktiva ämnen. Radioaktivt avfall får exempelvis inte utföras till områden söder om sydlig bredd eller till länder som kan antas sakna förmåga att ta hand om sådant avfall (20 a § ). Lagen innehåller också ansvarsbestämmelser. Bland de allmänfarliga brotten i 13 kap. skall här särskilt nämnas allmänfarlig ödeläggelse (3 §). Den som åstadkommer explosion, översvämning, ras, skeppsbrott, flyg- eller tågolycka eller annan sådan ofärd och därigenom framkallar fara för annans liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av annans egendom, döms till fängelse i lägst och högst . Är brottet mindre allvarligt döms till fängelse i lägst och högst . Vid grovt brott kan dömas till fängelse mellan sex och eller på livstid. Den som framkallat fara för händelser som beskrivs i 3 § och underlåter att ingripa sedan han kommit till insikt om faran kan dömas för underlåtenhet att avvärja allmänfara (10 §). Har man å andra sidan ingripit mot faran eller verkan av den sedan man inledningsvis förorsakat den kan ett lägre straff för brottet utdömas. Försök, förberedelse och stämpling är straffbara enligt bestämmelserna i 23 kap. (12 §). Olovlig befattning med kemiska vapen I samband med tillträde till FN:s konvention mot kemiska vapen infördes i 22 kap. ett särskilt brott, olovlig befattning med kemiska vapen (6 a §), efter brottet folkrättsbrott. Kemvapen- konventionen förbjuder såväl användning av kemiska stridsmedel i krig som utveckling och produktion av sådana medel. För att helt uppfylla konventionens krav fordrades att det straffbara området utvidgades genom en ny straffbestämmelse. Genom en genomförd ändring i 2 kap. 3 § faller olovlig befattning med kemiska vapen, i likhet med bl.a. folkrättsbrott, under svensk jurisdiktion oavsett gärningsplatsen. 6.2.3 En ny straffbestämmelse Regeringens förslag: I införs en särskild straffbestämmelse för den som i strid mot fördraget deltar i eller på annat sätt medverkar till utförandet av en kärnvapenprovsprängning eller någon annan kärnsprängning. Straffbestämmelsen görs subsidiär till folkrättsbrottet och brottet kan bestraffas oavsett var och av vem det begåtts. Även försök och förberedelse till brottet görs straffbart. Kravet på utsträckt jurisdiktion tillgodoses genom en hänvisning i 2 kap. 3 § . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens med det undantaget att det inte innehöll preciseringen att gärningarna skulle ha begåtts i strid mot fördraget. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen erinran mot dem. Ett par remissinstanser har framfört några påpekanden. Riksåklagaren anför att fördraget endast fordrar kriminalisering av brott mot fördraget medan den svenska regleringen blir vidare. Så skulle exempelvis en utländsk medborgare, som i sin tjänst deltagit i t.ex. en kärnvapenprovsprängning i sitt hemland, vid ett besök i kunna lagföras och straffas, oavsett om den stat där han är medborgare har anslutit sig till fördraget eller ej. Beträffande den svenska terminologi som används tar geologiska undersökning (SGU) i sitt remissvar upp ordet "kärnsprängning". SGU anför att fördragstexten uteslutande torde syfta på kärnvapen, men översättningen till svenska blandar orden kärna och kärnvapen. Vidare anförs att om man godtar ordet så utför varje kärnkraftverk kärnsprängningar, liksom många universitets forskningsanläggningar, och bör då stängas. Ordet kärnsprängning bör bytas till sprängning av kärnladdning. SGU framhåller också att orden olovlig kärnsprängning kan accepteras men bättre ord är olovlig kärnklyvning. Svenska Pugwash-gruppen har ifrågasatt om inte brottsbenämningen olovlig kärnsprängning kan indikera att det skulle finnas tillåtna kärnsprängningar, vilket det enligt gruppen inte torde finnas Skälen för regeringens förslag: Fördraget förbjuder parterna att utföra kärnvapenprovsprängningar och andra kärnsprängningar och ålägger dem dessutom att förbjuda och förhindra sådana sprängningar överallt under deras jurisdiktionsområden och att avhålla sig från att orsaka, uppmuntra eller delta i sådana sprängningar. Vidare ålägger fördraget parterna att förbjuda fysiska och juridiska personer att utöva sådan verksamhet, som är förbjuden för parterna, på varje plats under respektive jurisdiktion eller kontroll. Vidare åläggs parterna att förbjuda sina egna medborgare att utöva sådan verksamhet på någon plats överhuvudtaget. En inledande fråga måste vara om dessa handlingar faller in under någon nu gällande straffbestämmelse. Allmänfarlig ödeläggelse (13 kap. 3 § ) innefattar visserligen förbud mot förorsakande av explosion, men det fordras att man genom explosionen skall framkalla fara för annans liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av annans egendom. Folkrättsbrott (22 kap. 6 § ) avser bl.a. användningen av vapen som är förbjudna enligt folkrätten men är endast tillämpligt i väpnade konflikter. Inte heller i övrigt torde det finnas någon kriminalisering som fullt ut täcker de handlingar som avses i fördraget. För att uppfylla fördragets krav bör därför en ny straffbestämmelse införas i i likhet med vad som skedde vid tillträde till kemvapenkonventionen. Den nya straffbestämmelsen bör införas efter brottet olovlig befattning med kemiska vapen. I likhet med denna bestämmelse (22 kap. 6 a § ) bör framgå att den nya straffbestämmelsen är subsidiär till folkrättsbrottet. Den nya straffbestämmelsen skall ta sikte på gärningar som begåtts i strid mot fördraget. Syftet med fördraget är att få till stånd ett fullständigt stopp för provsprängningar av kärnvapen och andra kärnsprängningar för att förhindra utvecklingen och den kvalitativa förbättringen av kärnvapen samt att stoppa utvecklingen av nya avancerade kärnvapentyper. Även kärnsprängningar för fredliga ändamål är förbjudna enligt fördraget. Skälet härtill är att det i praktiken är svårt att avgöra om en sprängning sker för civila eller militära ändamål och det kan inte uteslutas att civila sprängningar också kan leda till förbättring och utveckling av kärnvapen. Även om förbudet mot kärnsprängningar enligt fördraget framstår som heltäckande kan det inte uteslutas att det kan uppstå någon situation som ligger utanför det som fördraget avser att reglera och där således en kärnsprängning inte skulle anses vara omfattad av förbudet. Mot bakgrund av detta och också av allmänna språkliga skäl bör det nya brottet kallas olovlig kärnsprängning. Som Riksåklagaren påpekat är de svenska regleringen vidare än vad konventionen kräver i så motto att varje gärningsman kan straffas i oavsett gärningsplats och om det land där han är medborgare har tillträtt konventionen eller ej. Detta behandlas i avsnittet om utökad jurisdiktion. Straffskalan bör vara densamma som vid folkrättsbrott och olovlig befattning med kemiska vapen. fall kan inte förekomma. I anslutning till vad SGU anfört om den valda terminologin kan följande framhållas. Energi som kärnkraftverk producerar frigörs genom kärnklyvning. Den forskningsverksamhet som SGU åsyftar torde också innefatta kärnklyvning. Härutöver kan konstateras att energi även kan frigöras genom sammansmältning av lätta atomkärnor. Denna process utnyttjas i vissa vetenskapliga experiment för fredliga ändamål, exempelvis för att utveckla fusionsreaktorer. Det förbud som fördraget avser täcker såväl kärnvapen- provsprängningar som provsprängningar med små mängder av klyvbart material vid vilka kärnenergi utvecklas. Det syftar inte på kärnenergiprocesser som inte har ett explosivt förlopp. Förbudet innefattar även sprängningar av kärnladdningar för fredliga ändamål. Fördragstexten syftar alltså inte endast på kärnvapen. Förbjudna aktiviteter enligt fördraget kan vara baserade på både kärnklyvning och sammansmältning av atomkärnor. Användning av termen kärnsprängning i den svenska översättningen för aktiviteter som förbjuds enligt fördraget medför inte att normal verksamhet vid kärnkraftverk eller universitets forskningsanläggningar skulle inkluderas i förbudet. Det kan tilläggas att denna fråga också måste ses mot bakgrund av fördragets grundläggande syfte. Detta är uteslutande att få till stånd ett fullständigt provstopp. Termen kärnsprängning täcker samtliga typer av verksamhet som fördraget förbjuder. Härtill kommer att denna numera är väl etablerad såväl i arbete rörande fördraget som i massmedia och andra sammanhang. Exempelvis kan noteras att i sin skriftliga information om fördraget använder ordet kärnsprängning. Med hänsyn till vad som ovan framhållits bör därför termen ifråga behållas. 6.2.4 Försök, förberedelse, stämpling och medverkan Den som inte är att anse som gärningsman till ett brott kan dömas för anstiftan till brottet, om han har förmått någon att utföra det. Den som på något annat sätt varit medhjälpare kan dömas för medverkan till brottet enligt 23 kap. 4 § . Ansvar för försök, förberedelse eller stämpling till brott kan emellertid bara komma i fråga i de fall som särskilt angivits i eller i specialstraffrätten. Detta har stadgats endast beträffande de grövsta brotten. Med försök avses att man påbörjat ett brott utan att det fullbordats men det förelegat fara för att så skulle ske, eller att faran för fullbordan bara på grund av tillfälliga omständigheter varit utesluten (23 kap. 1 § ). Straffet för försök sätts högst till vad som gäller för det fullbordade brottet. Fängelse skall alltid utdömas om det lägsta straffet för det fullbordade brottet är fängelse . För förberedelse till ett brott döms den som, med uppsåt att utföra eller främja ett brott, lämnar eller tar emot pengar eller annat som betalning för brottet eller skaffar, tillverkar, lämnar eller tar emot eller på annat sätt hanterar gift, sprängämne, vapen, dyrk, förfalskningsverktyg eller annat liknande hjälpmedel, såvida det inte går att döma för ett fullbordat brott. Stämpling föreligger dels då någon i samråd beslutar att begå ett brott, dels då någon söker anstifta någon annan att utföra brottet eller åtar sig eller erbjuder sig att utföra brottet. Straffet för förberedelse eller stämpling skall sättas under straff- maximum och kan sättas lägre än straffminimum. Högre straff än fängelse kan aldrig utdömas såvida inte fängelse hade kunnat följa på det fullbordade brottet. Om det var ringa fara för att brottet skulle komma att fullbordas skall inte dömas till ansvar (2 §). Det är uppenbart att man måste kunna ingripa redan mot planering och förberedelser av en olovlig kärnsprängning. En sådan bestämmelse bör därför införas som ett tillägg i 22 kap. 7 § . Tillägget bör dock endast omfatta försök och förberedelse. Fördraget uppställer i Artikel III 1. c) krav på parterna att "..förbjuda, i enlighet med folkrätten, fysiska personer som äger dess nationalitet att utöva varje sådan verksamhet någonstans." I samband med införandet av en straffbestämmelse mot olovlig befattning med kemiska vapen gjordes ett tillägg i 2 kap. 3 § 6 vilket innebär att sådana brott kan straffas i oavsett gärningsmannens medborgarskap. Ett motsvarande tillägg bör göras beträffande olovlig kärnsprängning. Som Riksåklagaren påpekat blir den svenska regleringen därmed vidare än vad fördraget kräver genom att vem som helst, oavsett om det land där han eller hon är medborgare har tillträtt fördraget eller ej, och oavsett var gärningen begåtts, kan straffas i enligt den nya bestämmelsen. Åtal för brott som begåtts utomlands torde dock i praktiken alltid fordra särskilt förordnande från regeringen enligt 2 kap. 5 § andra stycket eller 7 a § . Därigenom kan undvikas att åtal väcks i strid mot folkrätten eller där det annars inte är motiverat. Regeringens bedömning: Det behövs ingen särskild lagstiftning för att uppfylla fördragets krav på rättsligt samarbete. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Riksåklagaren delar den bedömning som görs i promemorian. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Fördraget ålägger parterna att samarbeta och tillhandahålla lämplig form av rättsligt bistånd för att underlätta lagföring av brott mot fördraget (Artikel III 2.). Det framstår inte som nödvändigt med några särskilda lagstiftningsåtgärder för att uppfylla fördragets krav beträffande detta (jfr. lag (1976:19) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott och lag (1957:668) om utlämning för brott). 6.2.7 Tillägg till 3 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Regeringens förslag: Det görs ett tillägg i 3 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet för att tydliggöra att sådan verksamhet skall utövas så att även de svenska förpliktelserna enligt provstoppsavtalet uppfylls. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinsanserna: Har inte haft någon invändning mot förslaget eller yttrat sig över det. Skälen för regeringens förslag: I 3 § första stycket lagen om kärnteknisk verksamhet anges att kärnteknisk verksamhet skall bedrivas på sådant sätt att kraven på säkerhet tillgodoses och de förpliktelser uppfylls som följer av överenskommelser i syfte att förhindra spridning av kärnvapen och obehörig befattning med kärnämne och sådant kärnavfall som utgörs av använt kärnbränsle. Sådan verksamhet måste givetvis utövas så att också de svenska förpliktelserna enligt provstoppsavtalet uppfylls. För att tydliggöra detta bör ett tillägg göras i första stycket. 6.3 Immunitet och privilegier För att fördragets bestämmelser skall kunna upprätthållas effektivt föreskrivs att vissa närmare angivna persongrupper skall åtnjuta immunitet och privilegier. I artikel 1, avsnitt E, föreskrivs att organisationen skall ha rättskapacitet och åtnjuta immunitet och privilegier på parts territorium och varje annan plats under dess jurisdiktion för att kunna utföra sina uppgifter. Parters delegater, ersättare och rådgivare, representanter för medlemmar som invalts i verkställande rådet, deras ersättare och rådgivare, inspektörer, samt viss övrig personal skall åtnjuta immunitet och privilegier som krävs för att de på ett oberoende sätt skall kunna utföra sina uppgifter som är knutna till organisationen. I dessa delar skall särskilda avtal träffas mellan organisationen och parterna och mellan organisationen och den stat där organisationen har sitt säte. Det blir anledning att återkomma när dessa avtal har träffats för att bedöma vilka författningsändringar som kan bli aktuella. Fördraget innehåller emellertid i Protokollet, del II avsnitt B, punkterna 26 - 31, detaljerade föreskrifter om immunitet och privilegier som är nödvändiga för att inspektioner skall kunna utföras. Inledningsvis sägs att varje part är skyldig att i enlighet med sina nationella förfaranden utfärda visering eller transitviseringar för inspektionspersonalen och att dessa skall vara giltiga som inspektionen varar. Likaså skall andra nödvändiga dokument utfärdas som gör det möjligt för inspektionspersonalen att vistas på den inspekterade partens territorium . Dessa handlingar skall dessutom utfärdas från en begäran härom. För att effektivt kunna utföra sina uppgifter skall inspektionsgruppens medlemmar medges immunitet och privilegier inspektionen pågår samt efteråt för handlingar som de företagit under inspektioner. Dessa rättigheter skall tillerkännas inspektionsgruppens medlemmar för fördragets skull och inte för deras personliga fördel. Inspektionsgruppens medlemmar skall medges sådan okränkbarhet som diplomatiska företrädare åtnjuter i enlighet med artikel 29 i om diplomatiska förbindelser av . Bostäder och kontorslokaler som används vid inspektion skall vara okränkbara på samma sätt som föreskrivs i artikel 30.1 i . Inspektionsgruppens handlingar, skriftväxling och protokoll skall vara okränkbara i enlighet med artikel 30.2 i . Gruppen skall ha rätt att använda sig av kryptering i sina förbindelser med tekniska sekretariatet. Prover och godkänd utrustning skall likaledes vara okränkbara och befriade från tullavgifter. Inspektionsgruppens medlemmar skall vidare åtnjuta immunitet som diplomatiska företrädare gör enligt artikel 31.1 - 3 i och vara befriade från avgifter och skatter i enlighet med artikel 34 i . Likaså skall de ha rätt att medföra artiklar för personligt bruk utan erläggande av avgifter, dock med undantag bl.a. för artiklar vars import eller export är förbjuden i lag. Inspektionsgruppens medlemmar skall ha samma möjligheter i fråga om valuta och växling som tillkommer företrädare för regeringar på tillfälligt besök. Skulle en inspektionsgrupp behöva passera ett territorium som tillhör en annan part än den som skall inspekteras skall gruppen åtnjuta immunitet och privilegier i enlighet med art 40.1 i . Observatörer som medföljer en inspektion skall åtnjuta samma immunitet och privilegier som inspektionsgruppen med undantag för vad som gäller för prover och godkänd utrustning. 6.3.2 Behovet av lagstiftning Regeringens förslag: Fördragets immunitets- och privilegiebestäm- melser för funktionärer och observatörer som medverkar vid en inspektion införlivas i svensk rätt genom att en hänvisning görs till fördraget i bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens med det undantaget att observatörer inte omnämnts. Remissinstanserna: Har med några få undantag inte berört saken i sina yttranden. har påpekat att även observatörer under inspektion bör omfattas av immunitet och privilegier. Skälen för regeringens förslag: De delar i fördraget som avser rättskapacitet och immunitet och privilegier för organisationen liksom för vissa framträdande funktionärer i organisationen skall närmare preciseras i avtal mellan organisationen och parterna. När detta har skett finns det anledning att återkomma med ytterligare överväganden om avtalen bör föranleda lagstiftning. I fråga om funktionärer och observatörer som medverkar vid en inspektion är fördragets bestämmelser sådana att de måste införlivas med svensk rätt för att bli gällande i . Detta bör ske genom en ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall genom att ett tillägg görs till lagens bilaga. I den anges de internationella organ och de personkretsar som åtnjuter immunitet och privilegier i enligt bindande internationella överenskommelser. Fördraget föreskriver att varje part skall sekretessbehandla förtrolig information och data som den mottar i samband med genomförandet av fördraget. Parten skall behandla sådan information och sådana data uteslutande i förening med sina rättigheter och skyldigheter enligt fördraget. Utbyte av information inom fördragets ram måste äga rum på ett sätt så att mottagaren av information respekterar den sekretessbedömning som avsändaren har gjort. 6.4.2 Behovet av lagstiftning Regeringens bedömning: Någon ändring av sekretesslagen behövs inte för att tillgodose fördragets krav. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinsanserna: Yttrar sig inte över promemorians bedömning. Skälen för regeringens bedömning: I 2 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) föreskrivs sekretess för uppgift som angår förbindelser med annan stat eller i övrigt rör annan stat eller mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Bestämmelsen kan tillämpas när det gäller uppgifter som mottagits med anledning av konventionen. Det bedöms därför inte vara aktuellt med någon lagstiftning för att uppfylla fördragets krav i dessa delar. De nya bestämmelserna träder i kraft genom ett beslut av regeringen som fördraget träder i kraft i förhållande till . 7.1 Förslaget till lag om inspektioner enligt fördrag om fullständigt förbud mot kärnsprängningar 1 § Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde. Endast inspektioner föranledda av fördraget faller in under lagens bestämmelser. Skall således polis och åklagare utreda ett misstänkt brott mot förbudet mot olaga kärnsprängning får i stället bestämmelser om förundersökning och tvångsmedel tillämpas. 2 § Om en inspektion på svenskt territorium aktualiseras genom en hänvändelse från verkställande rådet måste enligt första stycket ett inledande beslut fattas av regeringen om inspektionens genomförande.