prop · GL03164 · 1998-01-01 00:00:00 — beslutar i övrigt i enskilda fall i frågor som rör personal och uppdragstagare hos banken, om inte annat följer av lag eller beslut av eller av . 5 § Ledamöter i fullmäktige samt sådan personal och uppdragstagare hos som bestämmer skall skriftligen anmäla sitt innehav av finansiella instrument som anges i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument till . Detsamma gäller ändringar i innehavet. Anmälningsskyldigheten gäller dock inte för ordföranden och vice ordföranden i fullmäktige samt ledamöter i direktionen. 10 kap. 3 § är bokföringsskyldig och det åligger banken att fullgöra denna skyldighet på ett sätt som ger erforderlig information för en bedömning av bankens verksamhet. före skall direktionen till , revisorer och fullmäktige avge redovisning för det föregående räkenskapsåret. Fullmäktige skall till och revisorer lämna förslag till disposition av vinst. Redovisningen skall omfatta resultaträkning, balansräkning, förvaltningsberättelse och en redogörelse för valuta- och penningpolitiken samt för hur har främjat ett säkert och effektivt betalningsväsende. före skall direktionen till , revisorer och fullmäktige avge redovisning för det föregående räkenskapsåret. Fullmäktige skall till och revisorer lämna förslag till disposition av vinst. Redovisningen skall omfatta resultaträkning, balansräkning, förvaltningsberättelse och en redogörelse för penning- och valutapolitiken samt för hur har främjat ett säkert och effektivt betalningsväsende. 11 kap. 5 § beslut enligt denna lag får överklagas endast i den utsträckning och i den ordning som sägs i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. Hur talan förs mot fullmäktiges beslut om skiljande av en ledamot av direktionen från hans anställning regleras i 33 b §. beslut enligt denna lag får överklagas endast i den utsträckning och i den ordning som sägs i lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter. Hur talan förs mot fullmäktiges beslut om skiljande av en ledamot av direktionen från hans anställning regleras i 2 kap. 2 §. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank Härigenom föreskrivs i fråga om lagen om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank i dess lydelse enligt lagen (1998:000) om ändring i nämnda lag1 att nuvarande 12 § skall betecknas 7 kap. 3 §. Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 §, 2 kap. 2 och 3 §§ samt 3 kap. 2, 8, 10, 11 och 14 §§ lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 4 § enligt denna lag avses de institut som anges i 3 § lagen (1988:1385) om riksbank. Med monetära finansinstitut enligt denna lag avses de institut som anges i 6 kap. 1 § lagen (1988:1385) om riksbank. 2 kap. 2 §1 Om regeringen har förordnat om valutareglering, får regeringen förordna att för ett tillstånd till valutatransaktion får 1. ta ut en avgift som skall tillfalla , eller 2. bestämma att ett visst belopp skall vara insatt på konto i . Om regeringen har förordnat om valutareglering, får regeringen förordna att den som innehar utländska betalningsmedel, tillgodohavanden på konton i utländskt myntslag eller utländska fondpapper skall erbjuda att mot betalning i svenska kronor lösa in tillgångarna. får, helt eller delvis, överlåta nämnda befogenhet till ett kreditinstitut. Om regeringen har förordnat om valutareglering, får regeringen förordna att den som innehar utländska betalningsmedel, tillgodohavanden på konton i utländskt myntslag eller utländska fondpapper skall erbjuda att mot betalning i svenska kronor lösa in tillgångarna. får, helt eller delvis, överlåta nämnda befogenhet till ett monetärt finansinstitut. 3 §2 får bemyndiga ett kreditinstitut att meddela tillstånd enligt detta kapitel. Anser sig kreditinstitutet inte kunna bifalla en ansökan, skall denna överlämnas till . får bemyndiga ett monetärt finansinstitut att meddela tillstånd enligt detta kapitel. Anser sig institutet inte kunna bifalla en ansökan, skall denna överlämnas till . 3 kap. 2 § Ett förordnande om kreditreglering kan gälla ett eller flera slag av kreditinstitut. Ett förordnande om kreditreglering kan gälla ett eller flera slag av monetära finansinstitut. Regeringen kan på begäran av förordna att även annan som yrkesmässigt och i betydande omfattning bedriver kreditgivning, samt, när det gäller emissionskontroll, annan som offentligen utbjuder obligationer och andra fordringsrätter som är avsedda för allmän omsättning, skall kunna omfattas av kreditregleringen. För den som omfattas av ett förordnande enligt andra stycket gäller i tillämpliga delar vad som sägs om kreditinstitut. För den som omfattas av ett förordnande enligt andra stycket gäller i tillämpliga delar vad som sägs om monetära finansinstitut. 8 § Med placeringskrav avses att vissa av ett kreditinstituts placeringar vid en viss beräkningstidpunkt skall utgöra en viss andel av institutets totala placeringar eller att förändringen av sådana placeringar skall utgöra en viss procent av förändringen av de totala placeringarna. Med placeringskrav avses att vissa av ett monetärt finansinstituts placeringar vid en viss beräkningstidpunkt skall utgöra en viss andel av institutets totala placeringar eller att förändringen av sådana placeringar skall utgöra en viss procent av förändringen av de totala placeringarna. 10 § Ett kreditinstitut som åsidosätter en föreskrift som har meddelats med stöd av ett förordnande om kreditreglering skall betala en särskild avgift till staten. Ett monetärt finansinstitut som åsidosätter en föreskrift som har meddelats med stöd av ett förordnande om kreditreglering skall betala en särskild avgift till staten. Fråga om särskild avgift prövas av . 11 § Den särskilda avgiften skall bestämmas som räntan på ett belopp som fastställer (underlagsbeloppet). Räntesatsen skall motsvara två gånger den räntesats som gäller enligt 52 § första och andra styckena lagen (1988:1385) om riksbank. Avgiften skall motsvara ränta enligt den angivna räntesatsen för tiden från den föregående beräkningstidpunkten eller, om en tidigare beräkning inte har skett, från det att föreskriften började tillämpas eller för beräkningsperioden. Den särskilda avgiften skall bestämmas som räntan på ett belopp som fastställer (underlagsbeloppet). Räntesatsen skall motsvara två gånger den räntesats som gäller enligt 11 kap. 2 § första och andra styckena lagen (1988:1385) om riksbank. Avgiften skall motsvara ränta enligt den angivna räntesatsen för tiden från den föregående beräkningstidpunkten eller, om en tidigare beräkning inte har skett, från det att föreskriften började tillämpas eller för beräkningsperioden. För utlåningsreglering och placeringskrav skall beräkningstidpunkten eller beräkningsperioden enligt första stycket vara den som avses i 5 § respektive 9 §. För emissionskontroll och räntereglering bestämmer beräkningstidpunkt eller beräkningsperiod särskilt. 14 § får förelägga ett kreditinstitut att lämna de uppgifter som anser nödvändiga för att bedöma om kreditreglering behövs eller för att tillämpa ett meddelat förordnande. får förelägga ett monetärt finansinstitut att lämna de uppgifter som anser nödvändiga för att bedöma om kreditreglering behövs eller för att tillämpa ett meddelat förordnande. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i beredskapsförordningen (1993:242) Härigenom föreskrivs att 15 § beredskapsförordningen (1993:242) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 15 §1 Av bilagan till denna förordning framgår vilka myndigheter som är funktionsansvariga och de övriga myndigheter som har uppgifter inom funktionerna. Av bilagan framgår också vilka myndigheter som är beredskapsmyndigheter. Av särskilda bestämmelser följ- er att civilbefälhavarnas och länsstyrelsernas verksamhet ingår i vissa funktioner utöver vad som framgår av bilagan. Enligt 30 § lagen (1988:1385) om riksbank skall samråda med i frågor som rör finansiella tjänster och med i frågor som har samband med utrikeshandeln. I lagen (1994:1720) om civilt försvar finns bestämmelser om kommunala uppgifter inom totalförsvaret. Av särskilda bestämmelser följ- er att civilbefälhavarnas och länsstyrelsernas verksamhet ingår i vissa funktioner utöver vad som framgår av bilagan. Enligt 9 kap. 7 § lagen (1988:1385) om riksbank skall samråda med i frågor som rör finansiella tjänster och med i frågor som har samband med utrikeshandeln. I lagen (1994:1720) om civilt försvar finns bestämmelser om kommunala uppgifter inom totalförsvaret. leder och samordnar den kyrkliga beredskapen i enlighet med vad centralstyrelsen avtalar med kyrkliga kommuner och andra trossamfund. I lagen om civilt försvar finns bestämmelser om kyrkorådets ansvar för beredskapen inom den kyrkliga kommunen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1996:168) om vissa äldre sedlar Härigenom föreskrivs att lagen (1996:168) om vissa äldre sedlar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Av riksbank utgivna sedlar enligt nedan angivna författningar skall upphöra att vara lagligt betalningsmedel . Sedlar på enligt kungörelsen (1966:2) om nya sedlar på , 2. sedlar på enligt kungörelsen (1965:68) om nya sedlar på femtio och , 3. sedlar på med anledning av enligt kungörelsen (1968:128) om nya sedlar på , 4. sedlar på enligt kungörelsen (1965:68) om nya sedlar på femtio och , 5. sedlar på enligt kungörelsen (1965:510) om nya sedlar på etthundra kronor, 6. sedlar på enligt kungörelse (RBFS 1985:2) om utgivande av sedlar på femhundra kronor, 7. sedlar på enligt förordningen (1976:758) om nya sedlar på . Om inlösen av sedlar som upphört att vara lagligt betalningsmedel finns bestämmelser i 8 § lagen (1988:1385) om riksbank. Om inlösen av sedlar som upphört att vara lagligt betalningsmedel finns bestämmelser i 5 kap. 4 § lagen (1988:1385) om riksbank. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 23 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 23 §2 Sekretess gäller för sådan uppgift hos myndighet om innehav av finansiella instrument som har lämnats till myndigheten till följd av särskilt beslut enligt 11 § insiderlagen (1990:1342) eller till följd av 38 § andra stycket lagen (1988:1385) om riksbank eller 44 § lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider skada eller men. Sekretess gäller för sådan uppgift hos myndighet om innehav av finansiella instrument som har lämnats till myndigheten till följd av särskilt beslut enligt 11 § insiderlagen (1990:1342) eller till följd av 9 kap. 5 § lagen (1988:1385) om riksbank eller 44 § lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider skada eller men. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justititerådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank, 2. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank, 3. lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank, 4. lag om ändring i lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering, 5. lag om ändring i beredskapsförordningen (1993:242), 6. lag om ändring i lagen (1996:168) om vissa äldre sedlar, 7. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: De olika ändringarna i riksbankslagen har blivit tekniskt mycket komplicerade. Ett bättre förfaringssätt hade varit att låta kapitelindelningen anstå till dess att en helt ny riksbankslag kunde se dagens ljus. Ändringarna genomförs emellertid såvitt Lagrådet kunnat finna på ett tekniskt korrekt sätt och det finns inte anledning att efter det nedlagda arbetet välja något annat förfarande. Enligt Lagrådets mening medför förslaget också att riksbankslagen får en lämplig disposition, såväl i fråga om kapitelindelningen som inom de enskilda kapitlen, även om vissa placeringar naturligtvis kan diskuteras. För sin del vill Lagrådet ifrågasätta, om inte de bestämmelser i 6 kap. Penningpolitik och betalningssystem, som behandlar både valutaförhållanden och kreditförhållanden (2 och 4 §§), borde lösas upp och motsvarande föreskrifter i fråga om valutaförhållanden föras in i 7 kap. Valutapolitik. Enligt lagrådsremissen skall begreppet kreditinstitut bytas ut mot begreppet monetärt finansinstitut. Som framhålls i remissen finns på skilda håll i den finansiella lagstiftningen ordet kreditinstitut och det har därvid fått skiftande innebörd (t.ex. lagen om finansieringsverksamhet, där f.ö. också det närliggande begreppet finansiellt institut definieras). Det är lätt att instämma i synpunkten i remissen att de olika definitionerna inom de här aktuella områdena om möjligt bör ha samma innebörd. Det finns enligt Lagrådets mening dessutom anledning att sträva efter att minimera antalet definitioner, något som i så fall bör ske i samband med en mera genomgripande översyn av den finansiella lagstiftningen. Lagrådet kan ha förståelse för att det föreligger ett behov av att tillskapa en definition som är specifik för lagstiftningen på område. Det kan dock, såsom har gjorts av fullmäktige i , ifrågasättas om det nu är lämpligt att införa det föreslagna begreppet monetärt finans- institut i lagen. Enligt vad som upplysts vid föredragningen av remissen förekommer uttrycket inom i material angående vissa statistiska uppgifter. Begreppet har emellertid ännu inte fått något definitivt innehåll. Att, i avvaktan på att begreppet får ett innehåll efter resultatet av diskussionerna inom , införa definitionen i lagstiftningen synes mindre lämpligt. Begreppet förefaller inte heller väl anpassat till svensk lagtext. Om en ändring över huvud taget skall göras , föreslår Lagrådet att enbart termen finansinstitut används, med de följdändringar i övrigt som kan bli aktuella. Förslaget till lag om ändring i lagen om riksbank 1 kap. 1 § Paragrafen inleds med orden riksbank, som enligt 9 kap. 12 § regeringsformen är rikets centralbank --- . Den angivna paragrafen i regeringsformen inleds emellertid med orden är rikets centralbank --- . I slutet av förevarande paragraf och i alla andra paragrafer i lagen anges banken som , alltså med stor bokstav. Det synes därför som om bankens firma är , inte riksbank . Firman bör då användas i inledningen till förevarande paragraf, så mycket mer som detta överensstämmer med den grundlagsbestämmelse till vilken hänvisningen sker. Lagens rubrik är Lag om riksbank . Lagrådet ser trots det nu anförda inte något hinder mot att lagen får behålla denna rubrik, som får anses ha hävd. Det bör tilläggas att beteckningen riksbank används också i 1 kap. 9 § bankrörelselagen (1987:617). 6 kap. 5 § Enligt första stycket 1 får bevilja kredit mot tillfreds- ställande säkerhet. I övervägandena synes förutsättas att säkerheten skall vara fullgod . Kravet på att säkerheten skall vara tillfredsställande ligger emellertid till sin språkliga innebörd närmare ett krav på att den skall vara nöjaktig eller godtagbar än ett krav på att den skall vara fullgod eller betryggande. Uttrycket tillfredsställande säkerhet är inte heller något vedertagen term i svensk krediträtt. Såvitt Lagrådet har sig bekant förekommer uttrycket endast i 12 kap. 3 och 4 §§ sjölagen (1994:1009). Enligt 2 kap. 13 § bankrörelselagen (1987:617) får kredit som huvudregel beviljas endast mot betryggande säkerhet. Enligt Lagrådets mening bör samma krav ställas på . Ordet tillfredsställande bör därför bytas ut mot betryggande . 6 kap. 7 § Godtas den synpunkt Lagrådet framfört under 5 § bör i andra stycket ordet tillfredsställande bytas ut mot betryggande . 6 kap 8 § Enligt paragrafen får, om det finns synnerliga skäl, i likviditetsstödjande syfte bevilja kredit på särskilda villkor eller lämna garanti till bankinstitut och svenska företag som står under tillsyn av . Bestämningen på särskilda villkor synes lämpligen böra hänföras också till möjligheten att lämna garanti och därför sättas framför bevilja kredit . Avsikten är att likviditetsstödjande krediter skall få ges också till utländska bankfilialer i . För att inte även andra utländska bankinstitut skall omfattas (jfr definitionen 6 kap. 1 §) måste kravet att företag skall stå under tillsyn vara hänförligt också till bankinstitut, något som inte helt tydligt framgår av ordalydelsen. Bestämmelsen skulle bli tydligare om ordet sådana infogades före bankinstitut . 8 kap. 1 § Från en huvudregel i tredje stycket första meningen anges två undantag, ett i andra meningen i samma stycke och ett i fjärde stycket. Båda undantagen markeras med ordet dock . Det synes lämpligare att undantagen sammanförs i fjärde stycket, varvid även hänvisningen till 6 kap. 7 § bör preciseras att avse andra stycket i nämnda paragraf. Fjärde stycket kan då inledas på följande sätt: får dock enligt 6 kap. 7 § andra stycket bevilja kredit till staten . får också inom ramen ---- . Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring i lagen om riksbank (förslag nr 2) 1 kap. 2 § I paragrafen föreslås - med stöd av 8 kap. 14 § andra stycket regeringsformen - att skall bemyndigas meddela närmare föreskrifter inom det ansvarsområde som avser penningpolitiken. Det anses att delegation av normgivningsmakt i princip bör ske med angivande av de hänseenden i vilka föreskrifter får meddelas, exempelvis så att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela närmare föreskrifter i vissa avseenden. Ramarna kan härvid göras ganska omfattande (se , Normgivningsmakten enligt regeringsform, 2 uppl. s. 122 f). Det synes svårt att ange begränsningar för kompetens utöver den att det skall vara fråga om penningpolitiken. Sistnämnda bestämning får anses utgöra en tillräcklig avgränsning. Avsikten torde vara att skall ges verklig normgivningsmakt. Ordet närmare utan vidare bestämningar för tanken till verkställighetsföreskrifter och bör därför utgå. Förslaget till lag om ändring i lagen om valuta- och kreditreglering 3 kap. 11 § Enligt den föreslagna lydelsen skall straffräntan motsvara två gånger den räntesats som gäller enligt 11 kap. 2 § första och andra styckena riksbankslagen, dvs. fyra gånger utlåningsräntan enligt 6 kap. 5 § samma lag. 11 kap. 2 § andra stycket riksbankslagen innehåller inte någon räntesats och överensstämmer i det hänseendet med 52 § andra stycket riksbankslagen i gällande lydelse. Att förevarande paragraf nu hänvisar till andra stycket i 52 § riksbankslagen beror på att paragrafen inte ändrats i samband med en tidigare ändring av styckeindelningen i 52 § riksbankslagen. Hänvisningen bör därför endast avse 11 kap. 2 § första stycket riksbankslagen. Förslaget till lag om ändring i beredskapsförordningen Den författning som förslaget avser har tillkommit genom en regeringsförordning. § ändrades (1995:692) skedde det också genom en regeringsförordning. Lagrådet kan inte se något skäl att nu göra bestämmelsen riksdagsbunden, något som bara skulle vara ägnat att medföra komplikationer för framtiden. Lagrådet förordar därför att detta förslag inte föreläggs . Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Lagen (1988:1385) om riksbank - så som den föreslås se ut Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Verksamhetsmål och ledning 1 § , som enligt 9 kap. 12 § regeringsformen är rikets centralbank och en myndighet under , får endast bedriva eller ta del i sådan verksamhet som enligt lag ankommer på . (1 §) 2 § har enligt 9 kap. 12 § regeringsformen ansvaret för penningpolitiken. får inom detta ansvarsområde utfärda föreskrifter. Målet för verksamhet skall vara att upprätthålla ett fast penningvärde. skall också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. (4 §) 3 § Enligt 9 kap. 12 § regeringsformen har elva fullmäktige, som väljs av . Fullmäktige väljer inom sig en ordförande samt en vice ordförande. (31 §) 4 § Enligt 9 kap. 12 § regeringsformen leds av en direktion, som utses av fullmäktige. Direktionen består av sex ledamöter som utses för av . Fullmäktige utser ordförande i direktionen, som skall vara chef för , och minst en vice ordförande, som skall vara vice riksbankschef. Fullmäktige skall när det behövs bestämma i vilken inbördes ordning vice riksbankschefer skall tjänstgöra i riksbankschefens ställe när riksbankschefen har förhinder. (32 §) 5 § Ärenden som inte skall avgöras av fullmäktige avgörs av direktionen. Direktionen kan besluta att ärenden får avgöras av riksbankschefen eller någon annan tjänsteman i . (41 § sista stycket) 1 § Ledamöter av fullmäktige får inte 1. vara statsråd, 2. vara ledamot i direktionen, 3. vara ledamot eller suppleant i styrelsen för en bank eller annat företag som står under tillsyn, eller 4. inneha annan anställning eller annat uppdrag som gör dem olämpliga för uppdraget som fullmäktig. Ledamöterna får inte heller vara underåriga, i konkurs, underkastade näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Om en ledamot tar en sådan anställning eller ett sådant uppdrag som kan strida mot bestämmelserna i första stycket skall entlediga ledamoten från uppdraget i fullmäktige. (33 §) 2 § Fullmäktiges rätt att skilja en ledamot av direktionen från hans anställning följer av 9 kap. 12 § regeringsformen. Talan mot beslut om skiljande från anställning skall ske från delgivning av beslutet. Riksbankschefen får föra talan vid . Övriga ledamöter får väcka talan vid Arbetsdomstolen enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Arbetsdomstolen kan förklara ett beslut om skiljande från anställning ogiltigt. Väcks inte talan inom den tid som föreskrivs i andra stycket har parten förlorat sin talan. (33b §) 3 § Vid fullmäktiges sammanträden skall protokoll föras. Fullmäktige är beslutföra när minst åtta av ledamöterna är närvarande. Varje ledamot som deltar i den slutliga handläggning är skyldig att delta även i avgörandet. Ingen är dock skyldig att rösta för mer än ett förslag. Ett beslut om att skilja en ledamot av direktionen från hans anställning förutsätter att minst åtta av fullmäktiges ledamöter är ense om beslutet. (43 §) 4 § Fullmäktige får för räkning lämna remissyttranden inom sitt verksamhetsområde. (41 § andra stycket) 1 § Ledamöter av direktionen får inte 1. vara ledamot av , 2. vara statsråd, 3. vara anställd i , 4. vara anställd centralt av ett politiskt parti, 5. vara ledamot eller suppleant i styrelsen för en bank eller annat företag som står under tillsyn, eller 6. inneha annan anställning eller annat uppdrag som gör dem olämpliga att vara direktionsledamot. Ledamöterna får inte heller vara underåriga, i konkurs, underkastade näringsförbud eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Om en ledamot tar en sådan anställning eller ett sådant uppdrag som kan strida mot bestämmelserna i första stycket skall ledamoten genast anmäla det till fullmäktige. efter det att en ledamots anställning har upphört får ledamoten inte utan fullmäktiges medgivande inneha sådan anställning eller sådant uppdrag som avses i första stycket 5 och 6. (33a §) 2 § Ledamöter av direktionen får inte söka eller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. (41a §) 3 § Vid direktionens sammanträden skall protokoll föras. Direktionen är beslutför när minst hälften av ledamöterna är närvarande. Ärenden som kräver ett skyndsamt beslut får dock avgöras av två ledamöter, om de är ense om beslutet.