prop · GL03145D2 · 1998-01-01 00:00:00 — Användningen av tennstabilisatorer i svensk PVC-tillverkning bör inte öka jämfört med . Halterna av DEHP i miljön bör minska. Åtgärder bör vidtas i internationellt samförstånd, och kan beröra gruppen ftalatmjukningsmedel som helhet. Preciserade åtgärdsförslag tas fram av KemI efter det att tre ftalater utretts inom EU:s program för existerande ämnen. Detta bör kunna ske . utreder DEHP och DIDP och DINP. Möjligheten till substitution bör beaktas. Gällande avvecklingsplaner för klorparaffiner bör ligga fast. Det innebär bl.a. avveckling av långkedjiga klorparaffiner . Avvecklingen följs av . Märkning av PVC-produkter bör genomföras och harmoniseras enligt ISO- eller DIN-standarder. Tillräcklig information bör ingå i märkningen av mellanprodukter för att slutprodukterna ska kunna märkas. Slutprodukten bör vara märkt så att det går att göra ett aktivt produktval och styra omhändertagandet efter det att produkten tjänat ut. Industrin bör kunna påbörja arbetet redan innevarande år. Förteckning över remissinstanserna avseende Kemikalieinspektionens rapport 4/96 Additiv i PVC Märkning av PVC , (), , , , , (), (), (), , , (), Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), (), , , (), Styrelsen för teknisk ackreditering, SIS-Standardiseringen i , (), (), i och län, (), , för vatten och luftvårdsforskning (ILV), kommun, , , , , (), (), Akademikers (), i (LO), (), Byggsektorns kretsloppsråd, , , (), , , , , Industrins Byggmaterialgrupp, Läkemedelsindustrins , , , Nordiska Plaströrgruppen (NPG), Plast- och kemibranscherna, (), (). Sammanfattning av betänkande (SOU 1996:184) Bättre klimat, miljö och hälsa med alternativa drivmedel Utredningen har i sitt betänkande, Bättre klimat, miljö och hälsa med alternativa drivmedel (SOU 1996:184), föreslagit att samtliga alternativa drivmedel skall delas in i ett eget miljöklassningssystem där de biobaserade drivmedlen samt naturgas (CNG) och gasol (LPG) klassas som från miljö- och hälsosynpunkt bättre än dagens bästa klasser av bensin och dieselolja. En samlad bränslelag avseende miljöklassning av såväl dagens konventionella drivmedel som de alternativa drivmedlen bör enligt utredningen införas. , när det finns mera kunskap om alternativen, bör en för alla drivmedel gemensam miljöklassning utarbetas vilken återspeglar drivmedlens samlade påverkan på klimat, hälsa och miljö. Här avses utsläpp och därmed påverkan i livscykelperspektiv. Vid den samlade bedömningen bör även sådana frågor som arbetsmiljö och risker vid spill samt olyckor (ekotoxicitet) vägas in. Utredningen pekar på vikten av ökade kunskaper om alternativen. Som exempel kan nämnas utarbetandet av specifikationskrav och vidareutveckling av metoder för värdering av utsläppen både för rena alternativa drivmedel och drivmedelsblandningar. Vidare föreslås att de biobaserade alternativa drivmedlen befrias från koldioxidskatt samt att samtliga alternativa drivmedel inledningsvis medges en reducering av energiskatten. Detta för att kompensera merkostnaden för produktion och distribution i jämförelse med de konventionella drivmedlen. Utredningen pekar här på den dispensmöjlighet som regeringen har i 2 kap. 12 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, den s.k. pilotprojektsbestämmelsen. På menar utredningen att det finns förutsättningar för att kostnader för alternativa drivmedel kan bli jämförbara med de för fossila drivmedel. I samband med att en för alla drivmedel gemensam miljöklassning införs anser utredningen att beskattningen av varje drivmedel, såväl fossila som biobaserade, så långt möjligt bör återspegla samhällets kostnader för de samlade hälso- och miljöeffekter som orsakats av användningen av drivmedlet i fråga. Utredningen föreslår också en tillämpning av pilotprojektsdispenser på så sätt att inblandning av alternativa drivmedel i dieselolja (RME alt. etanol i diesel) inte påverkar beskattningen av den diesel- olja i vilken alternativen inblandas. Slutligen föreslås att bilavgaslagen utvidgas till en motoravgaslag med emissionskrav för alla slags motorer av betydelse. Emissionskraven för motorer angivna i denna nya motoravgaslag bör kopplas till drift med ett eller flera bestämda drivmedel, fossila och/eller alternativa (biobaserade). Dagens system med certifiering av motorfordon bör i detta syfte vidareutvecklas på så sätt att certifieringsdrivmedel tas fram även för aktuella alternativa drivmedel. Förteckning över remissinstanserna avseende betänkande (SOU 1996:184) Bättre klimat, miljö och hälsa med alter- drivmedel , , Kommunika- tionsforskningsberedningen, , Kon- sumentverket, , , , AB , , Gröna Bilister, , Sammanfattning av 4637 Miljöklasser för bättre bilar förslag till nytt miljö- klassningssystem har arbetat tillsammans med företrädare för och med förslagen. har varit med i arbetet genom en referensgrupp. Förslag till ett nytt miljöklassystem Förslaget har två separata delar: ett nytt miljöklassystem och ett system med skattestyrmedel för att stimulera efterfrågan och användningen av miljöklassade bilar. Miljöklassystemet innehåller bl.a. klassning av kol- dioxidutsläppen. Detta beskrivs dessutom separat, med differentierad fordonsskatt. Miljöklassningssystemet förändras med förslaget i grunden jämfört med nuvarande system. Hänsyn tas till fler miljöparametrar och dessa integreras i ett system. Grunden är så långt det går befintliga EU-regler. Bilarnas miljöprestanda ges poäng. Totala poängsumman betecknar alltså bilens miljöprestanda. Miljöpoängen bildar sedan grund för indelning i tre miljöklasser. För att stimulera miljöklassningen bör en differentiering av bilskatterna införas, med skattesatser som speglar merkostnaden för den miljövänligare bilen. Förslagen är avsedda att läggas fram i EU-samarbetet Miljöklassystemet bör utvecklas och användningen breddas för största möjliga positiva effekt på miljön. Ett system med denna inriktning bör därför föreslås av i EU-arbetet. En genomgång av miljömässigt intressanta parametrar visar på en rad avseenden där en miljöklassning skulle bredda användningen av bättre teknik. Miljöklassningen behövs för att de bättre alternativen överhuvud- taget skall komma fram och marknadsföras. Eftersom bilar omfattas av regelverk med harmoniserade typgodkän- nanden är det nödvändigt att driva på utvecklingen av de EU-gemen- samma reglerna för att bredda användningen av miljöklassningen. Ny miljöklassning: poängsystemet Det nya miljöklassystemet breddar basen genom fler miljöparametrar. Exemplet för personbilar i figur 1 anger sättet att väga samman de olika parametrarna för en viss bilmodell. Varje box som anger en egenskap har en poäng. Vissa svåruppnåeliga krav eller miljömässigt prioriterade egenskaper ger högre poäng. Totala poängsumman är ett mått på miljöprestanda CO2 Vo lym in dex Bul ler, förbi fart dB(A) Mo tor vär mare Obligatoriska fr. 97 01 Miljöklassningen kan göras helt flexibelt mellan de olika parametrarna, förutsatt att grundkraven . För lätta bilar miljöklassas avgasutsläppen och buller, baserat på obligatoriska resp. föreslagna EU-krav. Viktiga avgaskomponenter omfattas. Vissa mindre viktiga föroreningar finns inte med; ytterligare lägre koloxid bedöms inte lika intressant som t.ex. kväveoxider. Bilmodeller som visas ha lägre utsläpp får extrapoäng. För det nordiska klimatet är det extra motiverat med goda emissionsegenskaper vid kall temperatur. Samma gäller högre hållbarhet och därmed lägre utsläpp under hela den relativt långa livslängden hos de svenska bilarna. Likaså premieras användning av utvecklad felsökningsfunktion hos omborddatorn. Koldioxidutsläppen vägs in via hänsyn till bilens nytta/kapacitet: bilens CO2 utsläpp/volymindexförhållande är avgörande för miljöklassningen. Genom volymindex stäms CO2 av mot trafiksäkerheten. Bilar med låga utsläpp av reaktiva eller speciellt hälsofarliga föroreningar miljöklassas, liksom de som utrustats med motorvärmare och de som följs av en deklaration om återvinning vid skrotning. Tunga bilar miljöklassas med avseende på avgaser, kväveoxider och partiklar, och speciellt goda stadskörningsegenskaper. Koldioxidutsläp- pen betonas genom klassning av bilar som har en deklaration av bränsle- förbrukning och koldioxidutsläppen. Bilar med lågbullrande däck får miljöklasspoäng. Miljöinformation och miljömärkning Miljöklassystemet med en rad parametrar ger ett otal möjliga kombinationer för miljöklassning. Detta ger grunden för en bred miljöprofilering. Bilens miljöpoäng blir en viktig del av bilens prestanda och i marknadsföringen. Genom frivillig miljöklassning kan bilköparen få en redovisning av den aktuella bilens miljöprestanda genom poängen, och jämföra. Höga poäng betyder miljövänligare bil. Miljöpoängen kan föras ut med hjälp av ett utvidgat konsument- och miljöinformationssystem och kan kombineras med system för uppgifter om andra aspekter på bilarna, som trafiksäkerhet. Miljöklassning Nuvarande system med tre miljöklasser kan enkelt kombineras med poängsystemet. Poängsumman kan överföras till minimikravet för miljöklassen. MK3 är enbart obligatoriska krav. MK2 och MK1 har vissa minimikrav för avgaser som grundvillkor, se figur 2. I kapitel 1 finns motsvarande för tunga bilar och lätta lastbilar. CO2 Vo lym in dex Bul ler, förbi fart dB(A ) tor vär mar e sum ma po äng Obligatoriska fr. 97 01 Denna del av figuren är hämtad från figur 1. Stimulansstyrmedel och finansiering Differentierad fordonsskatt bedöms vara det effektivaste av tillgängliga styrmedel. För att rabatten skall uppfattas som meningsfull bör den ha en viss storlek. Skillnaden mellan olika klasser bör dessutom upplevas som reell. Därför vore försäljningsskatten effektivare. Stimulansen till miljö- klassning görs lämpligen genom reduktion av fordonsskatten för bilar som uppfyller strängare krav. Storleken på differentieringen bör motsvara den ökade kostnaden för bättre teknik. Av dessa skäl stannar förslaget vid tre skattenivåer. Skattedifferensen kan tekniskt åstadkommas på olika sätt. Vårt förslag är utformat som ett räkneexempel. I likhet dagens MK1 för personbilar, införs befrielse för skatten . Summa subvention motsvarar ungefärliga merkostnaden att möta kraven, tabell 1. Skattereduktionen kan exempelvis finansieras med en höjd fordonsskatt för fordon som är . Tabell 1 Styrmedel för miljöklassning. Differentierad fordonsskatt, år efter nyregistrering Bil MK3 MK2 MK1 Bensindrift Oförändrad de två de fem fordonskatt första åren första åren Dieseldrift Oförändrad det första de två fordonskatt året första åren Klassning för enbart koldioxidutsläpp Miljöklassning av enbart koldioxidutsläppen kan göras enligt koldioxid- klassningen i miljöklassningssystem. För personbilar är det enligt figur 3. Detta skall stimuleras med ett komplement till koldioxidskatten i form av differentierad fordonsskatt. Miljöklassernas benämning Totala miljöpoängen anger bilens miljöklass. Väljer man att knyta poäng- systemet till det befintliga systemet med tre miljöklasser, kan förvirring uppstå. Den bästa miljöklassen bör fortsatt kallas MK1, som är inarbetat. Beteckningarna MK1, MK2 och MK3 har använts sedan systemet inför- des. De nya klasserna kommer dock att ha radikalt annorlunda innehåll. Behovet att skilja dessa tydligt åt är därför stort. Det kan göras på olika sätt. Förslaget är att de nya klasserna får en tilläggsbeteckning som t.ex. kan vara införandeåret. Nya klasser skulle alltså heta: MK1 97, MK2 97 och MK3 97 Förteckning över remissinstanserna avseende Natur- vårdsverkets rapport 4637 Miljöklasser för bättre bilar förslag till nytt miljöklassningssystem , , och transportforsknings- institut, Kommunikationsforskningsberedningen, AB , , , , , Stiftelsen , , kommun, , , , Svenska /AB Svensk Bilstatistik, Före-ningen Gröna Bilister, , , , , AB , , , , , AB Sammanfattning av (dnr EUM 97/1362/M5) Meddelande till rådet och parlamentet om en gemensam strategi för att motverka försurning Kommissionens meddelande innehåller ett antal förslag på åtgärder som skall vidtas för att uppnå delmålet. Ett centralt förslag är att utarbeta ett direktiv som anger nationella tak för utsläpp av försurande ämnen (svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak). Andra förslag är ratificering av svavelprotokoll, direktiv för att begränsa svavelhalten i tung eldningsolja, revidering av direktivet om utsläppsbegränsningar från stora förbränningsanläggningar, förslag på åtgärder som medlemsländerna kan vidta mot utsläpp från sjöfarten inom ramen för IMO, där och hela/eller delar av föreslås bli områden där lägre svavelhalter i marin bunkerolja skall gälla, prioritering av försurning inom miljöområdet i EU:s östutvidgning, samt användning av ekonomiska styrmedel. Kommissionens meddelande innebär långtgående åtgärder och kommer att innebära en betydlig förbättring för svensk del. Enligt förslaget kommer av yta att vara över den kritiska belastningsgränsen jämfört . Förteckning över remissinstanserna avseende (dnr EUM 97/1362/M5) Meddelande till rådet och parlamentet om en gemensam strategi för att motverka försurning , , och transportforsknings- institut (VTI), Kommunikationsforskningsberedningen, , , , , medicin, , , , (), , , i län, i , , , (), , , , , , , , , , , , , , , Preem , , , , , Sveriges Energiföreningars , , , (), Internationella försurningssekretariatet, i , i lä Sammanfattning av (dnr M96/4110/5) Nationell plan för kalkningsverk- samheten plan för kalkning av sjöar och vattendrag innehåller kriterierna för en bedömningsmall som skall kunna ligga till grund för objektsprioriteringar på nationell nivå. Utgångspunk- ten är att bevara den biologiska mångfalden och bibehålla möjligheterna till nyttjande av sjöar och vattendrag. föreslår att läns- styrelserna skall utforma regionsvisa planeringsunderlag för kalkning av sjöar och vattendrag. Underlaget skall utformas enligt direktiv från och skall innehålla en beskrivning av respektive regions försurningssituation och hoten mot biologisk mångfald samt förslag till åtgärdsplan. Bedömningsmallen skall vara ett underlag vid utarbetandet av de regionala underlagen och skall, efter ytterligare bearbetning av remissinstansernas synpunkter, kompletteras med bl.a. ett bättre verktyg för bedömning av försurning resp. naturlig surhet. Den slutliga nationella planen skall sammanställas av . Delrapport 2 Kalkning av sjöar och vattendrag kalkningsverksamhetens organisation föreslår att, i avvaktan på eventuella framtida organisa- tionsförändringar utifrån och EU:s vattendirektiv, länsstyrel- serna även i fortsättningen bör ansvara för verksamheten och att de samordnas i regioner. Vidare förslår att det nuvarande systemet för statsbidrag, 85, 95 och , bibehålls samt att skall ha möjlighet att utfärda direktiv/föreskrifter för hur kalkningsverksamheten skall bedrivas. För att skall kunna utfärda föreskrifter krävs det en ändring i Förordningen (1990:1510) med länsstyrelseinstruktioner och Förordningen (1982:840) om statsbidrag till kalkning av sjöar och vattendrag. föreslår också samarbete med när det gäller markkalkning och metoder för optimering av effekterna på mark och i vatten. När det gäller redovisningssystemet, som enligt uppdraget har utvärderat, föreslås det att det nuvarande redovisningssystemet och utbetalningsrutinerna bibehålls. Man föreslår också att bör beviljas anslagskredit på anslaget A3 eller möjlighet att inteckna del av nästkommande budgetårs anslag Förteckning över remissinstanserna avseende (dnr M96/4110/5) Nationell plan för kalkningsverksamheten , , , , , , i , , , , (), (), , i , i , i , i , i , i län, i , i län, i , i , i , i , i , i län, i , i , i , i , i , i , i , , (), , , vid , , , , , , , , kommun, , , , , , , . Sammanfattning av 1994:14 2009 förslag till vision Förutsättningarna Det grundläggande målet för visionen är en god ekonomisk utveckling med bibehållen välfärd samt en långsiktigt hållbar och stabil miljösitua- tion. De övergripande problematiska förändringarna är en globaliserad ekonomi med ökad konkurrens mellan länder och regioner och globaliserade miljöhot på grund av den rika världens livsstil. Utgångspunkter för visionen är det glesa bebyggelsemönstret i och de långa avstånden till marknaderna, förändrade omvärldskontakter och risk för snabb strukturomvandling. Målet är ett småskaligt naturnära boende med liv/arbete i regional skala. Visionen problembilder och lösningar innehåller sex problembilder med förslag till framtida lösningar. Orter i samverkan: Genom att landets universitets- och högskoleorter kopplas ihop med moderna snabbtåg fås ett nätverk av orter med sam- verkande bostads- och arbetsmarknader och därmed en uthållig bebyggelsestruktur. En uthållig tätortsutveckling: De rumsliga, arkitektoniska och sociala värdena i stadsmiljön ska bibehållas och utvecklas. De mindre orterna behöver länka sig till varandra och till större orter, de större orterna bör bevara sin resurshushållande struktur och i storstäderna bör stadsbyggan- det baseras på utbyggnad av de kollektiva transporterna. Samspel mellan stad och land: Städernas omgivningar bör användas för mat-, varu- och energiproduktion och för biologisk nedbrytning av restprodukter. För att fungera som rekreationsområden bör de förvaltas så att den biologiska mångfalden och natur- och kulturvärden gynnas. De areella näringarna: Insatserna till de areella näringarna bör inriktas på att främja sådan produktion som efterfrågas och som underbygger miljösträvanden, biologisk mångfald, kretsloppssamhället samt natur- och kulturmiljövård och friluftsliv. Den biologiska mångfalden: Den biologiska mångfalden ska upprätt- hållas genom att områden med rika eller långvarigt kontinuerliga biotoper identifieras och skyddas samt genom att mångfalden återskapas där den förlorats. En regionaliserad nationell politik: För utvecklingen av landsbygden och landets fem storlandskap behövs både en regionaliserad nationell politik där generella styrmedel får regional anpassning och en regional planering som tar tillvara olika utvecklingspotentialer. Strategi för förverkligande Den strategi för en utveckling i visionens riktning som anges innehåller förändrade planeringsformer där fysisk planering blir ett resurshushållande instrument och där planeringsuppgifterna identifieras i en organiserad dialog mellan central, regional och nivå. Planeringstraditionen från den fysiska riksplaneringen bör således vidareutvecklas och naturresurslagens arealorientering brytas för större hänsyn till de många smärre förändringarnas inverkan på kulturmiljön, den biologiska mångfalden och människornas vardagsliv. Det krävs nya samverkansmönster för att vid lokalisering av bebyggelse och kommunikationer de lokala arbetsmarknaderna ska utvidgas till nätverk av attraktiva orter. Stat, länsstyrelser, landsting och kommuner behöver utveckla ett samspel där fasta överenskommelser sluts kring parternas åtaganden. Sådana plankontrakt bör vara slutprodukten av en offentlig fysisk planeringsprocess. Samverkansformer behöver utvecklas där den kommunala planeringen kopplas till de statliga aktörer som förfogar över stödsystemen. En regional utvecklingsstrategi kan behandla hur medel kan säkerställa natur- och kulturvärden och en översiktsplanering kan utgöra plattformen för åtgärderna. Handlingsprogram för fortsatt arbete Ett handlingsprogram för det fortsatta arbetet innehåller ett fortsatt bred- dat och fördjupat samråd som för många av frågorna kan ske inom ett större antal geografiska samverkansarenor. Processen att utforma en nationell vision kan ta två till och resultatet kan bli ett av behandlat dokument som utgör nationella mål och principer för infrastruktur och bebyggelsemönster samt hushållning med mark- och vattenområden i Förteckning över remissinstanserna avseende 1994:14 2009 förslag till vision Samtliga kommuner, samtliga kommunförbund, , samtliga länsstyrelser, samtliga länstrafikbolag, samtliga landsting, , , , , , , , , , geologiska undersökning, , , , , , , , , , , , , , , , , Nordvästra , Sydvästra , Sydöstra , , , , i , , Akademikers , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Föreningen , , , Kommunikationsforskningsberedningen, Expertgruppen för forskning om regional utveckling, , , , , , . Sammanfattning av rapporten (M98/1593/4) En samordnad kultur- och naturmiljöpolitik Regeringen uppdrog åt . att belysa erfarenheter av hittillsvarande samverkan mellan natur- och kulturmiljövård, de betydelsefulla fördelar som kan uppnås med ett sådant samarbete samt vilka förändringar inom förvaltning, arbetssätt m.m. som kan leda till ett utökat samarbete. har redovisat uppdraget i rapporten samord- nad kultur- och naturmiljöpolitik. I rapporten föreslås bl.a. olika åtgärder för att främja en utökad samverkan på central nivå samt utbildningsinsat- ser inom området. Vidare lämnas särskilda förslag på samverkan kring tematiska områden såsom kustlandskapet, skogs-landskapet, fjällandska- pet, stadsmiljön samt miljökonsekvensbeskrivningar, riksintresseområ- den, skötsel av naturreservat m.m Förteckning över remissinstanserna avseende rapporten (M98/1593/4) En samordnad kultur- och naturmiljöpolitik. Yttrande över rapporten har avgivits av , och Sammanfattning av departementspromemorian (Ds 1997:68) Det svenska miljöarbetet i EU Uppföljning av strategi I promemorian görs en uppföljning och utvärdering av den strategi för miljöarbetet i EU som utarbetades i samband med det svenska medlemskapet och som redovisades i en skrivelse till . Utvecklingen inom EU på miljöområdet gås igenom med tonvikt på de prioriterade sakområdena. I promemorian dras slutsatsen att fortsatt bör verka för att ekologiskt hållbar utveckling genomförs i praktiken på EU:s alla politik- områden. bör arbeta för ett övergripande initiativ inom EU i denna fråga. De stora utmaningarna blir , den praktiska tillämpningen av Amsterdamfördraget och efterföljaren till det femte miljöhandlingsprogrammet. Liksom tidigare bör gälla att den högsta tillämpade ambitionsnivån i medlemsstaterna skall vara utgångspunkt för det svenska arbetet i EU och att någon sänkning av miljökraven ej bör ske. De nya medlemsstaterna har drivit på utvecklingen av miljöpolitiken inom EU. Medlemskapet har inte inneburit någon sänkning av svenska miljökrav. De prioriterade sakområdena strategi bör kompletteras med hänsyn till den förestående översynen av reglerna om genteknik. De svenska prioriteringarna bör således omfatta: kampen mot försurning och klimatförändringar, arbetet för kretsloppsanpassning, bevarande av biologisk mångfald och översynen av regler om genetiskt modifierade mikroorganismer, en höjd ambitionsnivå i EU när det gäller bekämpningsmedel och kemikalier Förteckning över remissinstanserna avseende departementspromemorian (Ds 1997:68) Det svenska miljöarbetet i EU Uppföljning av strategi Remissinstanser, Stiftelsen , , , , , , , , , , , , , , , , (), , , , , Statens pris- och konkurrensverk, , , i , i , i , , , , , , , , , , kommun, , kommun, , , (), , , Föreningen skogsindustrierna, Kemikontoret, , , (), Akademikers (/SR), i , EMISTRA, , , /, WWF Världsnaturfonden, Det Naturliga Steget, Q2000, , , Gröna Bilister, , Kristna Råd Sammanfattning av kommitténs betänkande (SOU 1997:105) efter resultat och framtid Bakgrund Handlingsprogrammet omfattar 40 kapitel och spänner över alla samhällssektorer. Antagandet av detta handlingsprogram vid UNCED betydde inledningen på en intensiv verksamhet internationellt, nationellt och lokalt. I har strävan från första början, bl.a. genom en bred remiss av resultaten från UNCED och en serie konferenser med företrädare för landets kommuner m. fl., varit att förankra Agenda-arbetet lokalt. Verksamheten kan därför beskrivas som en konsekvent tillämpning av ett s.k. underifrånperspektiv, vilket är en av de ambitioner som ingår i Agendabeslutet. I förhållande till det Agenda-dokument som antogs vid UNCED omfattar den svenska nationalrapporten och de strategier och förslag som kommittén lägger fram i detta betänkande omkring hälften av de kapitel som där behandlades.