prop · GL0385 · 1998-01-01 00:00:00 — Det unika med systemet, i förhållande till andra regelverk på området, är de övervakningsorgan som etablerats enligt konventionen. övervakar tre organ att staterna fullgör sina åtaganden enligt konventionen, nämligen den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna (), den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () och . Genom det på toppmötet i 1993 beslutade tilläggsprotokoll 11 till genomförs en radikal reform i syfte att rationalisera övervakningssystemet och förkorta de nuvarande långa handläggningstiderna, som kan uppgå till 5 innan ett slutligt avgörande fälls. Den ökade måltillströmningen beror på utvidgningen av konventionsstatskretsen liksom en större medvetenhet bland de berörda staternas medborgare. registreras ca 5 000 klagomål hos kommissionen. Reformen innebär att den nuvarande kommissionen och domstolen ersätts med en instans, en permanent domstol med heltidsanställda ledamöter för prövning av såväl individuella som mellanstatliga klagomål. framtida uppgift blir begränsad till att granska efterlevnaden och verkställigheten av den nya domstolens domar. Den nya domstolen träder i funktion och kommer att bestå av en ledamot från varje konventionsstat. Till svensk domare har valts presidenten i kammarrätten i . 3.2 Det löpande arbetet Samtliga medlemmar av har undertecknat . , , (f.d. jugoslaviska republiken ), och ratificerade den . Som nämnts ovan är nu den enda medlemsstaten som inte ratificerat konventionen. övervakade, enligt artiklarna 32 och 54 i konventionen, fortlöpande verkställandet av domar samt granskade och överprövade de rapporter som avgett över klagomål. antog över 600 resolutioner i sådana ärenden. Det stora flertalet resolutioner rör alltjämt mål mot . Dessutom antog ministerkommittén en resolution av mer allmän karaktär avseende de åtgärder av olika slag som tvingats vidta i syfte att minska den långa tidsåtgången i de nationella domstolarna. I målet mot antog ministerkommittén en slutresolution sedan regeringen kunnat redovisa att erforderliga lagstiftningsåtgärder vidtagits genom att antagit lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss tvångsvård, vilken trädde i kraft (se även skr. 1995/96:193). I redogörelsen för verksamheten (skr. 1996/97:140) konstaterades att det uppstått problem med att förmå en medlemsstat att erlägga ett av utdömt skadestånd, nämligen i målet Stran Greek Refineries m.fl. mot . Sedan ministerkommittén fastställt att klagandena erhållit ersättning kunde emellertid en slutresolution antas , varmed ärendet avfördes från dagordningen. avgjorde fyra mål mot . I samtliga fall ogillades påståendena om att kränkt . Målet mot (dom ) rörde rätt till brottsskadeersättning enligt brottsskadelagen (1978:413) och den fråga som prövades var om den tidigare var att anse som en domstol i mening. , som konstaterade att rätten till brottsskadeersättning var en civil rättighet, fann att prövning tillgodosåg de krav som konventionen uppställer på en domstolsprövning och att något konventionsbrott således inte ägt rum. Målet mot (dom ) rörde överlämnandet av viss information om klagandens personliga förhållanden från en psykiater till socialnämnden på orten. Klaganden gjorde gällande att hon inte i förväg kunnat få åtgärden prövad av domstol och att detta förhållande, samt att hon även i övrigt saknat ett inhemskt rättsmedel, stred mot konventionen. , som bl.a. konstaterade att det saknades en rätt för klaganden enligt inhemsk lag att förhindra att informationen överfördes på det sätt som skett, kom till slutsatsen att någon konventionskränkning inte hade ägt rum. mot (dom ) rörde liknande frågor. Dessutom prövades i detta fall klagandens påstående om att en försäkringskassas inhämtande av information från ett sjukhus i samband med att kassan prövade en begäran från klaganden om arbetsskadeersättning bl.a. kränkt hennes rätt till respekt för privatlivet. Inte heller i det avseendet ansåg att någon konventionskränkning ägt rum. Den fjärde domen (), målet Paez mot , rörde klagandens avvisning till och den risk som han påstod förelåg för att han skulle gripas och torteras vid återkomsten. Sedan klaganden fått uppehållstillstånd i avskrev målet från vidare handläggning. är tre mål mot under handläggning i . Dessutom har klaganden i målet mot , sedan domstolen avkunnat sin dom, begärt att målet skall tas upp till omprövning (se även skr. 1996/97:140). Något definitivt beslut om omprövning har ännu inte fattats. Två mål mot , och , avvaktar slutbehandling i ministerkommittén. registrerades 4 750 nya klagomål hos kommissionen, varav 146 mot . Motsvarande siffror var 4 758 och 169. Från att kontinuerligt ha ökat har tillströmningen av klagomål, åtminstone tillfälligtvis, stabiliserats. Den genomsnittliga handläggningstiden för mål i kommissionen är dock fortfarande lång. Vissa brådskande mål, t.ex. sådana som rör brott mot artikel 3 (skyddet mot tortyr m.m.), behandlas med förtur. hänsköts 119 mål till prövning. Av de sammanlagt 664 mål som domstolen avgjort sedan den tillkom rör 36 klagomål mot . En redogörelse för de domar som dittills meddelats i mål mot finns bl.a. i bilaga till prop. 1995/96:126, Förnyad förklaring enligt artikel 46 i . Referat av domar återges fortlöpande i . För tiden finns referat också att tillgå i offentliga databas, informationssystemet RIXLEX. 3.3 Ratifikationsläget I detta sammanhang kan det finnas anledning att nämna i vilken utsträckning tilläggsprotokollen till har ratificerats av medlemsstaterna. Uppgifterna gäller förhållandet . Som redan påpekats hade själva konventionen ratificerats av alla medlemsstater utom . Samtliga stater som ratificerat den har också accepterat den enskilda klagorätten samt domstolens jurisdiktion. Det första tilläggsprotokollet, som rör bl.a. äganderättsskyddet, har ratificerats av samtliga medlemsstater utom , och . Det fjärde tilläggsprotokollet, som rör bl.a. rörelsefriheten och rätten att lämna sitt land samt förbud mot kollektiv utvisning av utlänningar, har inte ratificerats av , , , , , , , , och . Övriga medlemsstater har ratificerat protokollet. Det sjätte tilläggsprotokollet, som förbjuder användning av dödsstraff i fredstid, har inte ratificerats av , , , , , , , , , , , och . Övriga medlemsstater har ratificerat protokollet. Det sjunde tilläggsprotokollet, som bl.a. anger vissa rättssäkerhetsgarantier vid utvisningsförfaranden samt rätt till överprövning av brottmålsdomar, har ratificerats av 25 medlemsstater men inte av , , , , , , , , , , , , , och . Det nionde tilläggsprotokollet, som ger också den enskilde klaganden rätt att själv hänskjuta ett mål till domstolens prövning, ratificerades av (se prop. 1994/95:115, Reformering av övervakningssystemet enligt ). Protokollet har ratificerats av 23 stater. Det trädde i kraft gentemot de stater som hade ratificerat det. För del trädde det i kraft . Det elfte tilläggsprotokollet, som rör reformeringen av hela övervakningssystemet enligt konventionen, har ratificerats av samtliga medlemsstater utom . Reformen kommer att träda i kraft . En redogörelse för dess innebörd återfinns i avsnitt 3.1. Övriga protokoll rör främst processuella ändringar i förfarandet inför konventionsorganen. 4 Arbetet inom ramen för verksamhetsprogrammet I syfte att diskutera innehållet i och skapa riktlinjer för det mellanstatliga verksamhetsprogrammet anordnar regelbundet återkommande s.k. fackministerkonferenser inom nitton olika områden. Ministrar med ansvar för utbildnings- respektive familjefrågor började mötas och sedan har nya områden tillkommit undan för undan. arrangerades följande sex konferenser: den 21:a justitieministerkonferensen i den 10 , den 25:e konferensen för ministrar med ansvar för familjefrågor i den 16 , den 19:e utbildningsministerkonferensen i den 22 , den 11:e konferensen för ministrar med ansvar för regional utveckling och planering i den 16 , den 4:e jämställdhetsministerkonferensen i den 13 och den 5:e konferensen för ministrar ansvariga för massmediefrågor i den 11 . Den fortsatta redogörelsen under denna huvudrubrik ansluter till uppläggningen av verksamhetsprogram och rör arbetet i kommittéer etc. 4.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 4.1.1 Mänskliga rättigheter Det löpande arbetet på området mänskliga rättigheter bedrevs i styrkommittén för mänskliga rättigheter (CDDH) och dess expertkommittér. Ett förslag till tilläggsprotokoll till , som utarbetats av expertkommittén för utveckling av de mänskliga rättigheterna () angående vissa ytterligare rättigheter för frihetsberövade, bordlades av CDDH sedan utfallet av remissbehandlingen i kommissionen och domstolen blivit övervägande negativt. Som alternativ till ett tidigare förslag om ett tilläggsprotokoll till angående jämställdhet mellan kvinnor och män hade i uppdrag att undersöka förutsättningarna för andra tänkbara lösningar i syfte att främja jämställdhetssträvandena, t.ex. en ramkonvention om jämställdhet eller en utvidgning av diskrimineringsförbudet i artikel 14 i konventionen. Arbetet har kombinerats med ett mandat att granska olika folkrättsliga lösningar för att komma tillrätta med problem orsakade av rasism och intolerans. Resultatet blev ett förslag från om en utvidgning av diskrimineringsförbudet i artikel 14 i form av ett tilläggsprotokoll till konventionen. Förslaget har godtagits av en majoritet av ledamöterna i både och . Det är nu föremål för behandling i ministerkommittén. för processuella frågor (DH-PR) granskade ett förslag till rättegångsregler för den nya som kommer att träda i funktion i enlighet med det elfte tilläggsprotokollet till (se avsnitt 3.1). 4.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. Den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr m.m., som trädde i kraft , hade vid utgången av 1997 ratificerats av samtliga medlemsstater utom , och . För en närmare redovisning av dess innehåll hänvisas till prop. 1987/88:133. Den kommitté som upprättats enligt konventionen för att undersöka behandlingen av frihetsberövade i syfte att stärka skyddet mot tortyr m.m. inledde sin verksamhet 1990. reste kommittén till , , , , , , och . Särskilda besök avlades också i , (), , samt och . Kommittén har varit i som ett led i en löpande dialog om hur arrest- och fängelseförhållandena där kan förbättras. I samband med de svåra fängelsestrejkerna såg den turkiska regeringen kommittén som en hjälp att söka lösa motsättningarna och den inbjöds därför särskilt. Mot bakgrund av de krav som följer med det utvidgade medlemsantalet diskuterar kommitténs ledamöter, parallellt med sina besök i medlemsländerna, framtida resursbehov och arbetsformer. De rapporter som avfattas är inte offentliga men kan offentliggöras om den berörda staten samtycker. Så har skett med den dokumentation som rör . De flesta länder som utsatts för granskning har accepterat att rapporterna offentliggörs. 4.1.3 Nationella minoriteter ramkonvention för skydd av nationella minoriteter, som öppnades för undertecknande , hade /98 ratificerats av 15 stater. Konventionen trädde i kraft . Bland de medlemmar som ratificerat den kan nämnas , , och . Frågan om skall ratificera ramkonventionen har behandlats av (Jo 1995:03), som avgav sitt betänkande (SOU 1997:193). I sina slutsatser rekommenderar kommittén en svensk ratifikation. Konventionen är den första folkrättsligt bindande multilaterala överenskommelsen rörande minoritetsfrågor i allmänhet. Den slår fast vissa grundläggande principer som konventionsstaterna åtar sig att efterleva till skydd för de nationella minoriteterna. I anses ett sådant skydd vara en viktig utgångspunkt för att bygga ett stabilt, demokratiskt och säkert . De principer som kommer till uttryck i konventionen skall förverkligas genom nationell lagstiftning och en lämplig regeringspolitik. Det åligger ministerkommittén att övervaka att principerna efterlevs. En särskild expertkommitté (CAHMEC) slutförde sitt uppdrag att överväga formerna för övervakningen. Som ett resultat av CAHMEC:s arbete antog ministerkommittén en resolution om de närmare detaljerna i ramkonventionens övervakningsmekanism. 4.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet Inom flera av verksamhetsgrenar bedrevs arbete för att motverka rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering. Det gäller bl.a. områdena arbetsmarknad, socialpolitik, mänskliga rättigheter och migration. Huvudansvaret låg emellertid på kommissionen mot rasism och intolerans (ECRI), som har ägnat mycket tid åt att utarbeta s.k. länderrapporter, dvs. redovisningar av situationen vad gäller rasism, främlingsfientlighet och etnisk diskriminering i skilda medlemsländer samt förslag till åtgärder för att förbättra förhållandena i varje enskilt land. EU beslutade att inrätta ett s.k. observatorium mot rasism och främlingsfientlighet. I observatoriets stadgar uttalas att det skall ha ett nära samarbete med , som också skall ha en plats i dess styrelse. Detta ligger i linje med uppfattning alltsedan frågan om ett observatorium först aktualiserades, nämligen att de båda organisationernas resurser på området i största möjliga utsträckning bör samordnas i syfte att undvika dubbelarbete och ta tillgänglig kompetens till vara. I slutdokumentet från toppmötet manade stats- och regeringscheferna till en intensifiering av kampen mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans. 4.1.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män Att främja jämställdhet mellan kvinnor och män fortsätter att vara en viktig del i arbete för demokrati och mänskliga rättigheter. för jämställdhet mellan kvinnor och män (CDEG) sammanträdde två gånger . Ett arbetssätt som utvecklats inom kommittén är inrättandet av särskilda expertgrupper med uppgift att belysa och komma med förslag i olika frågor. bildades en expertgrupp om positiv särbehandling inom området jämställdhet mellan kvinnor och män och en annan som behandlar skydd av kvinnor och unga flickor mot våld. arbetar en expertgrupp med rätten till fritt val när det gäller reproduktion, en med intolerans, rasism och jämställdhet mellan kvinnor och män, en med metodutveckling för att införliva ett jämställdhetsperspektiv på alla områden och slutligen en med framtida prioriteringar, strategier och arbetsmetoder i fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män. Gruppernas rapporter tas fortlöpande upp i styrkommittén. hölls i ett två dagars seminarium om männens roll i arbetet för att uppnå jämställdhet. ägde den 4:e jämställdhetsministerkonferensen rum i . var ett av de rapporterande länderna och vårt bidrag gällde männens roll i jämställdhetsarbetet. Ett seminarium om jämställdhetspolitiska frågor på nationell nivå genomfördes i . Vad gäller ett eventuellt tilläggsprotokoll till angående jämställdhet mellan kvinnor och män hänvisas till avsnitt 4.1.1. 4.1.6 Sociala stadgan Den europeiska sociala stadgan uppmärksammades på flera sätt. Ett välbesökt kollokvium om dess framtid, organiserat av , ägde rum i . antog den parlamentariska församlingen en rekommendation (nr 1324) i vilken alla medlemsstater uppmanas att ratificera stadgan och dess protokoll samt den reviderade stadgan. Stadgans betydelse framhölls också i den slutdeklaration som antogs vid toppmötet . Vidare har stadgan fått en ny roll i EU-sammanhang. Som ett resultat av de diskussioner som under fördes om sociala rättigheter införs genom Amsterdamfördraget hänvisningar till den europeiska sociala stadgan både i ingressen till Unionsfördraget och i inledningen till det socialpolitiska kapitlet i EG-fördraget. undertecknades och ratificerades sociala stadga av som tjugoförsta stat, och först av staterna i . Den reviderade sociala stadgan undertecknades av , , och . Antalet undertecknande stater uppgår därmed till tolv. Det krävs tre ratifikationer för att den skall träda i kraft, vilket beräknas komma att ske . Sannolikt kommer även tilläggsprotokoll om ett kollektivt klagomålsförfarandet att träda i kraft . 1997/98:82 föreslås att godkänner att ratificerar såväl den reviderade stadgan som tilläggsprotokollet. Övervakningsförfarandet har stärkts då de första rekommendationerna antogs av ministerkommittén. Även om det ofta tar tid innan någon förändring med anledning av rekommendationerna rapporteras finns det flera positiva resultat beträffande fall som kritiserats . består av representanter för regeringarna i de länder som ratificerat stadgan. Varje övervakningscykel avslutas med att ministerkommittén tar ställning till förslag från regeringskommittén som rör dels en resolution om tillämpningen av stadgan, dels utkast till rekommendationer riktade till enskilda länder angående särskilt allvarliga brott mot stadgan. beslöt ministerkommittén att anta det förslag som regeringskommittén lagt fram . Den oberoende expertkommittén har nio ledamöter, varav två från (en från och en från ). slutsatser från granskningen av tillämpningsrapporter behandlades vid fyra möten i regeringskommittén. hade funnit 94 fall av negativa slutsatser, dvs. konstaterade brott mot stadgan. Kritiken mot gällde regler om minderåriga (artikel 7), mödraledighet (artikel 8), regler om migrerande arbetstagare (artikel 18 och 19). Under behandlingen i regeringskommittén kunde beträffande vissa av dessa situationer anföras att vi antingen redan har ändrat reglerna (arbetstid m.m. för minderåriga) eller utredde frågan (domstolsprövning av beslut om utvisning enligt terroristlagen). Avseende kritiken mot att inte har sex veckors obligatorisk mödraledighet lyckades vi liksom tidigare få förståelse för att inget behov av sådana regler föreligger i vårt system för föräldraledighet. granskning ledde för svensk del inte till något beslut om åtgärd, men i några av fallen beslöt kommittén att avvakta en förnyad bedömning av expertkommittén. beslöt att rikta varningar till , , , , , och liksom, efter omröstning, att föreslå rekommendationer riktade till för brott mot artikel 17 (begränsning av arvsrätten för barn födda utom äktenskapet), till för brott mot artikel 6 (begränsning av strejkrätten), till för brott mot artikel 7 (avsaknad av minimiålder i vissa yrken) samt till för brott mot artikel 11 (hög barnadödlighet) och artikel 16 (regler om egendomsförvaltning som är ofördelaktiga för kvinnor). beslöt ministerkommittén att anta samtliga förslag till rekommendationer. 4.1.7 för massmediefrågor (CDMM) sammanträdde och behandlade aktuella ämnen såsom våld i medier, medier och intolerans, medier i ett alleuropeiskt perspektiv, informationsfrihet samt ny kommunikationsteknik och mänskliga rättigheter. Kommitténs viktigaste uppgift var att förbereda konferensen för ministrar med ansvar för massmediefrågor i , , den 11 . Ministrarna antog tre dokument som hade utarbetats inför konferensen: en politisk deklaration om informationssamhället i ett alleuropeiskt perspektiv, en resolution om nya medier och mänskliga rättigheter samt en resolution om ett nytt ramverk för medier. deltog i följande kommitté och arbetsgrupper under CDMM: - Kommittén om massmediekoncentration, som skall sammanställa olika nationella rapporter samt vid behov föreslå åtgärder mot skadlig maktkoncentration. - Arbetsgruppen om tillgång till allmänna handlingar. Gruppen överfördes till styrkommittén för mänskliga rättigheter (CDMM). - Arbetsgruppen om medielagstiftning och mänskliga rättigheter. antog tre rekommendationer om våld i medierna, hets mot folkgrupp respektive intolerans i medierna. 4.1.8 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor för asylrättsliga frågor (CAHAR) är ett forum för utbyte av erfarenheter och information om förändringar av den asylrättsliga lagstiftningen i respektive land. ges möjlighet att utreda om medlemsländernas flykting- och migrationspolitik är byggd på internationella rättsliga principer och beaktar respekten för mänskliga rättigheter. Mot bakgrund härav påverkar utvidgning mot öst CAHAR:s arbete. Verksamheten går i mycket ut på att för de nya medlemmarna underlätta uppgiften att skapa en flykting- och migrationspolitik i enlighet med och internationella principer på området. utarbetade CAHAR en rekommendation om generella normer för begreppet säkert tredje land, vilken antogs av ministerkommittén . Diskussionerna om rätten för asylsökande att överklaga ett avvisningsbeslut fortsatte. Den primära uppgiften för CAHAR är här att undersöka huruvida länder tillämpar överprövningsskyldigheten i asylrätten i överensstämmelse med . Därutöver har särskilt behandlats möjligheten att definiera allmänna riktlinjer för träning och undervisning av tjänstemän som tar emot asylsökande vid gränskontroller. Den nya europeiska konventionen om medborgarskap, som utarbetats av expertkommittén för medborgarskapsfrågor (CJ-NA), öppnades för undertecknande . var en av 15 stater som då undertecknade konventionen, i vilken grundläggande principer för medborgarskap läggs fast. Viktiga syften är att undvika statslöshet och förhindra diskriminering i medborgarskapsfrågor. Frågan om svensk ratifikation behandlas av medborgarskapskommitté (In 1997:04), som skall avge sitt slutbetänkande (dir. 1997:5). fortsätter sitt arbete genom att bl.a. följa tillämpningen av olika konventioner och rekommendationer på medborgarskapsområdet och överväga om ytterligare åtgärder behöver vidtas. Frågor som prioriteras är statslöshet, felaktigt utnyttjande av medborgarskapsregler och informationsutbyte mellan stater. 4.1.9 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete Kommunalkongressen (CLRAE) fortsatte sina diskussioner kring dels nya europeiska konventioner om regional självstyrelse respektive skydd för landskapet, dels stadsmiljöerna och då framför allt de sociala problemen. Arbetet med att övervaka tillämpningen av den europeiska konventionen om självstyrelse intensifierades. Vidare diskuterades medborgares inflytande på verksamhet och en eventuell konvention om offentliga tjänster. för kommunala och regionala frågor (CDLR) höll två möten i , vid vilka följande frågor behandlades: förslaget till en ny konvention om regional självstyrelse, begränsningar av beskattningsrätt och finansiell skatteutjämning, lokala valsystem, hanteringen av egendom, förtroendevaldas ansvar, förslag till europeiska konventioner om bergsregioner respektive landsbygd, kollektivtrafik på landsbygden samt kommunernas roll som producent av social service. Förberedelserna inför det kommande kommunministermötet i fortsatte. Verksamheten fortgick inom den särskilda expertgruppen för gränsöverskridande samarbete (LR-R-CT) under styrkommittén. Ett förslag till protokoll till den europeiska ramkonventionen om samarbete över riksgränser mellan lokala och regionala samhällsorgan har behandlats och initiativ togs till ett modellavtal för sådan samverkan. Likaså presenterades en analys av samarbete om regional fysisk planering och en studie om medier på lokal och regional nivå i gränsområden har inletts. I slutdokumentet från toppmötet bekräftade stats- och regeringscheferna de lokala organens grundläggande betydelse när det gäller att bevara stabiliteten i . 4.1.10 Bioetik Konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin öppnades för undertecknande . hörde då till de länder som undertecknade konventionen, vilken omfattar alla slags medicinska behandlingar och åtgärder inom hälso- och sjukvård samt forskning och skall utgöra ett skydd för den enskilde individen. Ett tilläggsprotokoll till konventionen, med förbud mot kloning av människor, utarbetades . Det antogs av ministerkommittén och öppnades för undertecknande , varvid var en av 19 undertecknare. I samband med öppnandet, liksom tidigare vid toppmötet , gav protokollet upphov till betydande uppmärksamhet bl.a. i massmedier. Inom styrkommittén för bioetik (CDBI) utarbetas förslag till ytterligare fyra tilläggsprotokoll till konventionen rörande forskning på människa, transplantationsfrågor, skydd av embryot respektive genetiska undersökningar. 4.1.11 för juridiskt samarbete (CDCJ) höll sina 67:e och 68:e möten. Kommittén behandlade en rekommendation om medling i familjetvister.