prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — Samordnad varudistribution om lanthandelns distributionsproblem visar att lanthandeln har vissa problem med alltför sällan levererade produkter för en eller flera varugrupper och att man har problem med kyltranspor- ter. Problemen med bruten kylkedja är vanligast i inland och i /. har initierat en försöksverksamhet i , som pågått . Erfarenheterna av bedriven försöksverksamhet är i allt väsentligt goda. Regeringen bedömer att den påbörjade försöksverksamheten är kost- nadseffektiv, kvalitetshöjande och miljöbesparande. Genom projektet har servicenivån kunnat upprätthållas och till och med förbättrats. Rege- ringen avser därför att uppdra åt att initiera ytterligare projekt som förutsätts samfinansieras av berörda regioner och struktur- fonder. Restelektrifiering Staten har talet med olika stödåtgärder medverkat till ut- byggnaden av eldistributionen på gles- och landsbygden. Genom de stat- liga insatserna för gles- och landsbygdens elektrifiering har ca 100 000 hushållsfastigheter fått tillgång till elström genom anslutning till det ordinarie elnätet. Syftet med stödet har varit att förbättra levnads- villkoren för dem som är bofasta i gles- och landsbygden. I normala fall är anslutningskostnaderna till el inte så stora att de kan anses vara oskäligt betungande för hushållen. I glesbygden, inte minst i skogs- och fjällbygderna, kan dock anslutningskostnaderna i vissa fall bli oöver- stigligt stora för det enskilda hushållet. I vissa fall har, trots de statliga stödinsatserna, ännu ingen anslutning till det ordinarie elnätet skett. En- ligt en kartläggning som genomfördes av dåvarande fanns 204 oelektrifierade helårsbebodda fastigheter. En kart- läggning som genomfördes av visade att antalet hade sjunkit till 142. hade antalet sjunkit till 137. Enligt regeringens bedömning är en tillfredsställande tillgång till elek- tricitet en viktig förutsättning för ett fortsatt boende och en framtida ut- veckling av de aktuella fastigheterna och berörda bygder. Av det skälet bör de kvarvarande helårsbebodda hushåll i gles- och landsbygden som saknar en tillfredsställande tillgång till elektricitet beredas tillfälle att till en rimlig kostnad anslutas till elnätet eller på annat sätt få en till- fredsställande elförsörjning. För att möjliggöra detta bör ett tidsbegränsat statligt stödsystem inrättas . Regeringen avser att i sam- band med budgetpropositionen för återkomma till med närmare förslag rörande ett sådant stödsystem och dess finansiering. Försöksverksamhet med medborgarkontor pågår en försöksverksamhet med s.k. medborgar- kontor, som innebär en delvis ny syn på hur den offentliga verksamheten kan organiseras på lokal nivå. Inom finns en arbets- grupp (1997:A) med uppgift att följa och stödja arbetet. Syftet med för- söket är att få ytterligare kunskaper om och erfarenheter av hur ett orga- niserat samarbete över kommunala och statliga myndighetsgränser kan utformas. beslöt att utvidga försöksverksam- heten till att även omfatta myndighetsutövning vid medborgarkontor. Försöksverksamheten skall pågå till . Verksamheten vid medborgarkontor är främst inriktad på information, administrativ service och handläggning av frekventa, okomplicerade och regelstyrda ärenden. Försöksverksamheten skall visa om medborgarkontor kan innebära en institutionell förnyelse av offentlig verksamhet, om de leder till en för- bättrad och mer tillgänglig service för medborgarna, om de ger möjlig- heter att genom sektorsövergripande arbetssätt förbättra och effektivisera verksamheterna, om den samverkan som krävs mellan olika kommunala och statliga myndigheter kan vara ett sätt att bibehålla offentlig service i gles- och landsbygder samt om de också kan innebära en förstärkning av den lokala demokratin. 6.5.4 Det lokala utvecklingsarbetet Regeringens bedömning: Lokala initiativ är viktiga för att alla resurser skall tas till vara. Detta arbete bör understödjas och utvecklas på alla ni- våer. Hela skall leva bör få resurser så att dess verksamhet kan utvecklas. Ytterligare medel bör avsättas till Glesbygds- verket för LAG gruppernas verksamhet inom , ge- menskapsinitiativet Leader II. Skälen för regeringens bedömning: I bedrivs ett aktivt lokalt utvecklingsarbete, som utvecklades i samband med krisåren runt 1980 då den negativa utvecklingen i många regioner ledde till att människor började tappa tilltron till samhällets förmåga att lösa problem. I många orter med strukturproblem växte det upp rörelser som försökte finna alternativa vägar att lösa de lokala problemen. Denna ut- veckling blev tydligast i gles- och landsbygdsområden, där många män- niskor insåg att centralt och regionalt producerade lösningar inte alltid var avpassade för den lilla ortens problem. Ur denna rörelse bildades lokala utvecklingsgrupper som så små- ningom gemensamt organiserade sig i Hela Sve- rige skall leva. Rådet består av drygt 50 folkrörelseorganisationer. Hela skall leva har aktivt verkat för tillkoms- ten av lokala utvecklingsgrupper. fanns det cirka 500 lokala ut- vecklingsgrupper. Antalet har ökat till cirka 3 400, varav knappt 3 000 i gles- och landsbygdsområden. Utöver de grupper som finns inom Folk- rörelserådet finns det många andra grupper och organisationer som arbe- tar med lokal utveckling. Hit hör t.ex. bildningsförbund, hembygds- och idrottsföreningar. Regeringen bedömer att det är viktigt att det lokala utvecklingsarbetet kan fortsätta och utvecklas. Hela skall leva har regelbundet organiserat s.k. landsbygdsriksdagar. Den femte landsbygdsriksdagen hölls . Antalet deltagare uppgick till ca 1 200 och representerade lokala utvecklingsgrupper, rådets medlemsorganisationer, kommuner, länssty- relser och andra myndigheter. Landsbygdsriksdagen är en bred manifes- tation över det lokala utvecklingsarbetet och besluten från har överlämnats till regeringen. Hela skall leva hade inför landsbygdsriksdagen sammanställt en rapport över vad som hänt med förslagen från landsbygdsriksdagen . Rapporten visar att många förslag har tillgodosetts. Hela skall leva har genom sin breda förank- ring blivit en viktig samtalspartner, och fått inflytande, i frågor om regio- nal och lokal utveckling. Regeringen har t.ex. låtit rådet nominera leda- möter till övervakningskommittéer för . Flertalet länsstyrelser (17 st) har antagit eller är på väg att anta pro- gram för landsbygdsutveckling medan relativt få kommuner har tagit fram sådana. Programmen är av mycket varierande art. Lokal utveckling, stöd till företagande på landsbygden, ökade utbildningsmöjligheter, åt- gärder för att kvinnor och ungdomar skall kunna bo kvar på landsbygden, servicefrågor, kultur- och miljöfrågor är vanliga inriktningar i program- men. De har i allmänhet tagits fram i samverkan mellan länsstyrelser, kommuner, företrädare för byutvecklingsgrupper och andra landsbygds- organisationer. En brist i många program är att det saknas ansvarsfördel- ning och finansiering för de åtgärder som föreslås. Därmed riskerar pro- grammen att få låg effekt. I de program som har utarbetats under de se- naste åren är de här aspekterna bättre beaktade. Programmen bör kunna utgöra en viktig utgångspunkt i formandet av regional näringspolitik och de tillväxtavtal som behandlas i avsnitt 9. De kommunala och regionala landsbygdsprogrammen, men också framtida strukturfondsprogram, kan utvecklas ytterligare i syfte att sti- mulera ett ökat lokalt inflytande. De behöver i högre grad inriktas på åt- gärder som dels uppmuntrar aktörerna i olika bygder att i bred samverkan utarbeta och genomföra strategier för bygdernas utveckling, dels utveckla metoderna för en ökad dialog mellan bygder och framför allt den regio- nala och kommunala samhällsplaneringen. har från tidi- gare projekt erfarenheter på detta område. En utgångspunkt för detta ar- bete bör vara regionalt och kommunalt förankrade åtaganden. I detta ar- bete bör även beaktas hur de nationella miljökvalitetsmålen kan uppnås. För att stimulera det lokala utvecklingsarbetet har länsstyrelserna i 14 län finansierat, utvecklat och infört olika system med s.k. bygdepeng. I vissa län har även kommuner medverkat i finansieringen. Hittillsvarande resultat visar på goda effekter med mycket små medel. I de byar som saknar ett organiserat lokalt arbete stimulerar bygdepengen till att starta samverkansgrupper, byalag och andra former av föreningar samt att prio- ritera vad som är viktiga utvecklingsinsatser. Det är i första hand en fråga för länsstyrelser, självstyrelseorgan och kommuner att finna former för ett eventuellt fortsatt eller utvidgat stöd. I den utvärdering som gjorts av framhålls att rela- tionen mellan kommuner och lokala grupper har förbättrats. Eftersom ett framgångsrikt utvecklingsarbete bygger på en ömsesidig förståelse och respekt för varandras förutsättningar, och att all utveckling börjar på den lokala nivån, är det viktigt att den attitydförändring som har uppnåtts genom projektet kan fortsätta. Det aktiva engagemanget av många med- borgare är viktigt för att uppnå resultat i utvecklingsarbetet i gles- och landsbygden. För att engagemanget skall kunna tas till vara fullt ut är det viktigt att detta kan hanteras på olika nivåer. Andra betydelsefulla as- pekter att beakta i detta sammanhang är kvinnors, mäns och olika gene- rationers skilda utgångspunkter för att bedriva ett lokalt utvecklingsar- bete. Genom verksamhetsplan har regeringen erfarit att verket, tillsammans med Hela skall leva och har för avsikt att utveckla ett nationellt ut- bildningsprogram. Programmet är avsett för lokala politiker och tjänste- män. Syftet är att främja såväl det lokala utvecklingsarbetet som demo- kratin. Regeringen anser att arbetet med gemenskapsinitiativet Leader II, inom , på ett värdefullt sätt bidrar till att främja lokal utveckling på landsbygden. Detta sker främst genom att hitta nya och bättre sätt att stödja utvecklingsprocesser och att kunna sprida dessa erfa- renheter till andra områden. Inom det svenska Leader II arbetet lyfts behovet av entreprenörskap fram. Det handlar om viljan och kunnandet att forma sin egen framtid i ett långsiktigt och bärkraftigt sammanhang. Programmen genomförs av s.k. LAG grupper, i vilka många olika aktö- rer ingår, t.ex. företrädare för lokala grupper, företagare och offentliga organisationer. LAG grupperna utsågs av regeringen och det reella arbetet i dessa grupper startade . De arbetar över ett begränsat geografiskt område som är större än en kommun, men oftast mindre än ett län. Av LAG gruppernas analyser av sina regioners starka och svaga sidor framgår att entreprenörsandan där är förhållande- vis låg. Vid en utvärdering av arbetet har det bedömts som viktigt att LAG grupperna fortsättningsvis i ökad utsträckning inriktar sitt arbete på att skapa ett bättre entreprenörsklimat. Ett antal LAG grupper haft svårt att fullt ut klara finansieringen av projekten inom sina respektive Leader program. Regeringen avser därför att avsätta ytterligare medel till för stöd till LAG gruppernas verksamhet. Dessa medel finansieras via programmet för regional näringspolitik och sär- skilda regionalpolitiska projekt. och Hela skall leva svarar för det svenska . Nätverket skall svara för uppföljning, kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte mellan de olika LAG grup- perna. Det svenska är anslutet till ett europeiskt nätverk med samma syfte. EG kommissionen bidrar med hälften av kostnaderna för nätverket. Det svenska är ett viktigt organ för att sprida kunskaper och erfarenheter av det innovativa arbete som sker inom Leader II. Förutom det ovan nämnda finns det s.k. BygdeNet som en viktig informationslänk vad gäller lokalt utvecklingsarbete. Erfarenheterna från det lokala utvecklingsarbetet visar att ett brett en- gagemang är viktigt för att lösa olika problem. Utvecklingsarbetet bör i så stor utsträckning som möjligt bygga på ett nedifrån perspektiv där människors behov, kreativitet och engagemang är viktiga komponenter. anser att det behövs ett nationellt centralt forum för Bygdepolitik (NFB) för att stimulera bygdeut- vecklingen, förändra attityd- och rollfördelningar, följa upp och sprida erfarenheter m.m. Detta skulle bl.a. bygga vidare på det svenska Leader nätverket. Innan regeringen tar ställning till ytterligare administrativa strukturer på central nivå bör erfarenheterna från arbetet med detta nät- verk utvärderas. I landskap bygdepolitik talet föreslås att lokala aktörer får initiativrätt inom ramen för . När det gäller de planer som regleras i denna lag finns det inget förbud att ta initiativ till att planering påbörjas. Det är dock kommunen som har den exklusiva rätten att besluta om planer. I Medborgarinflytande och planering pågår ett utvecklingsarbete för att planeringsprocessen skall kunna möta de an- språk som ett vidgat medborgarinflytande i samhällsplaneringen reser. De processer, lokala utvecklingsarbeten, som pågår i nio medverkande kommuner utvärderas av bl.a. . Den rapport, som beräknas vara klar , planeras innehålla förslag till hur medborgarinflytandet bättre kan komma till uttryck i plane- ring och hur lokalt utvecklingsarbete på ett bättre sätt kan få stöd genom planering. För att ytterligare stimulera det lokala utvecklingsarbetet har rege- ringen beslutat lämna bidrag till ett projekt i med inrikt- ning på att mobilisera lokala resurser. Projektet kommer att pågå och är inriktat mot att stimulera ny företagsamhet, ut- veckla nya former av service och underlätta ett ökat medborgarengage- mang i samhällsbyggandet. Att ta till vara olika kompetenser och perspektiv är nödvändigt för ett effektivt utvecklingsarbete. Lokala grupper bör kunna tillföra erfarenhe- ter och därmed påverka användningen av olika utvecklingsmedel i t.ex. arbetsförmedlingsnämnder, samrådsorgan kring den nya regionala nä- ringspolitiken, kommunernas arbete med lokala investeringsprogram för en ekologisk omställning av samhället och i de territoriella sysselsätt- ningspakter som har initierats av EG kommissionen. Några formella regelförändringar för detta inflytande bedöms inte nödvändigt eftersom möjligheten att knyta samråds- eller beredningsgrupper till olika beslu- tande organ finns. Vad det ytterst handlar om är att de beslutande orga- nen aktivt tar till sig de lokala gruppernas erfarenheter, kompetens och synpunkter i ett väl fungerande partnerskap. En stor del av tillgängliga utvecklingsresurser är decentraliserade till länsnivån och en mycket stor del av utvecklingsarbetet sker i länen och i kommunerna. Det är viktigt att de lokala utvecklingsgruppernas erfaren- heter och kompetens tas till vara och att man kan finna lämpliga samver- kansformer på läns- och kommunnivå. Regeringen anser att Folkrörel- serådet Hela skall leva har en viktig roll i arbetet med att främja lokal utveckling, i kunskapsuppbyggnad och informationsspridning till regionala och lokala grupper. Regeringen har därför beviljat Folkrörel- serådet Hela skall leva utökade resurser för och har för avsikt att , inom ramen för anslaget för regionalpoli- tiska åtgärder, bevilja rådet . Det kan därmed fortsätta sitt arbete med att främja lokal utveckling och bygga upp väl fungerande regionala samverkansorgan för den ideella sektorn som en betydelsefull länk i det regionala och lokala partnerskapet. En del av dessa medel skall användas för att stödja sådan regional samverkan. Regeringen har uppdragit åt , , Skogs- och jordbrukets forskningsråd och Statens in- stitut för regionalforskning att gemensamt utarbeta ett forsknings- och utvecklingsprogram om landsbygdsutveckling. Med anledning av upp- draget har nämnda myndigheter och forskningsråd in- kommit med förslag till ett brett och omfattande forskningsprogram om landsbygd och landsbygdsutveckling som beräknas pågå och bidra till ökad kunskap om de processer som bidrar till förändring- arna av landsbygden i olika delar av . Denna forskning kommer att bedrivas i nära samarbete med forskningen inom motsvarande områ- den inom EU och respektive medlemslands egen forskning. Begreppet social ekonomi används ofta i regionalpolitiska samman- hang och i det lokala utvecklingsarbetet. Social ekonomi är en officiell term inom den europeiska unionen. Regeringen har beslutat att tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att kartlägga villkoren för den sociala ekonomins betydelse i samhället, inte minst i glesbygds- och lands- bygdsområden. Det är som tidigare nämnts angeläget att den nya teknikens möjligheter tas till vara, bl.a. genom fortsatt utveckling och utnyttjande av olika di- stansutbildningar. Genom de resurser som ställts till kommunernas för- fogande inom ramen för har möjligheterna till kompe- tenshöjande insatser ökat. Bl.a. har olika former av lokalt anpassade stu- diecentra byggts upp. Ett sätt att utveckla lokalt anpassade studiecentra är att bredda funktionen hos befintliga kunskapscentra som exempelvis bib- liotek och skola. Dessa kan i många fall utgöra en bra grund för framtida kompetenshöjande insatser för invånare i gles- och landsbygden. En ut- veckling av distansutbildning på grundläggande och gymnasial nivå till- sammans med olika former av företagarutbildningar är särskilt viktiga i gles- och landsbygd. Vidare vill regeringen erinra om de insatser för de- centraliserad utbildning och distansutbildning som föreslagits i avsnitt 6.2.2. 6.5.5 Utredning av glesbygdens och landsbygdens framtida utveck- lingsmöjligheter Regeringens bedömning: Regeringen avser att ytterligare utreda gles- bygdens och landsbygdens framtida utvecklingsmöjligheter. Skälen för regeringens bedömning: har i sina un- derlagsrapporter pekat på behoven av att ytterligare analysera och ut- veckla åtgärdsförslag inom ett antal områden som rör gles- och lands- bygdens förutsättningar att utvecklas. Likaledes framfördes önskemål om en fördjupad landsbygdsutredning vid landsbygdsriksdag. Områden som bör belysas är olika näringars roll för tillväxt och syssel- sättning på landsbygden, landsbygdens roll i omställningen mot ett eko- logiskt hållbart samhälle, behov av kompetensutveckling, kvinnor och ungdomars situation, metoder för att öka det lokala inflytandet, interna- jämförelser etc. Vidare bör bestämmelser och avtal som reglerar statliga servicegivares åtaganden att verka för samordnade servicelösningar i gles- och lands- bygdsområden ses över. Syftet med en sådan översyn är bl.a. att tydligt söka belysa de målkonflikter som kan uppstå t.ex. då länsstyrelserna och självstyrelseorganen skall utföra sin samordningsuppgift och överväga eventuella ändringar gällande serviceåtaganden. En annan aspekt, som vid tidigare tillfällen framfört, är att staten bör överväga att fastställa en lägsta acceptabel servicenivå för ett antal bastjänster i gles- och landsbygd. En sådan utredning bör dels innehålla en översyn av nuvarande åtaganden och det eventuella be- hov av förändringar som kan behövas, dels belysa olika sektorers behov av service och infrastruktur för fortsatt verksamhet och utveckling, kost- nader och finansiering. Exempel på ytterligare aspekter som behöver belysas är villkoren och utvecklingsmöjligheterna för enpersonsföretagandet och övrigt mikrofö- retagande. Regeringen vill i det sammanhanget erinra om att en av regeringen ut- sedd arbetsgrupp inom Närings- och för närva- rande ser över om konkurrenslagens utformning och tillämpning ger till- räckligt utrymme för små företags samhällsnyttiga behov av samverkan. I gruppens uppdrag ingår att särskilt belysa glesbygdsaspekter. I en kommande utredning om glesbygdens och landsbygdens framtida ut- vecklingsmöjligheter skall samråd ske med arbetsgruppen i frågor med konkurrensaspekter. Bland de förslag till åtgärder för landsbygdsutveckling, som formule- rades av landsbygdsriksdagen, återfanns transportservice och skolans roll i den lokala utvecklingen. Båda dessa aspekter har tidigare belysts i landskap och bör ytterligare utre- das. Regeringen avser att återkomma med närmare direktiv för att ytterli- gare utreda glesbygdens och landsbygdens framtida utvecklingsmöjlig- heter 7.1 Allmänna utgångspunkter regioner har, som tidigare redovisats (avsnitt 4), olika förutsätt- ningar för sitt näringsliv. Detta bl.a. på grund av skillnader i natur och klimat, olika befolkningstäthet, infrastruktur, utbildningsnivå, historisk näringsstruktur och kulturell bakgrund. Regioner med likartade förutsätt- ningar, som tillhör samma regionfamilj , uppvisar olika re- sultat beträffande inkomster och produktion. Generellt sett är förutsättningarna för ett växande och differentierat nä- ringsliv gynnsammare i befolkningsmässigt stora och väl sammanhäng- ande arbetsmarknader. Ett dynamiskt näringsliv beror emellertid också på vilka värderingar och attityder som finns till företagande. I sådana fall spelar regionens storlek mindre roll, i stället är kulturella skillnader och företagartradition av större betydelse. Att det i vissa regioner finns gott om företagare som förebilder ger ofta i sig en självgenererande utveck- lingseffekt genom ett stort nyföretagande. Enligt regeringens bedömning behöver varje region ges bättre förut- sättningar att stimulera utveckling utifrån sin unika näringslivskultur som bygger på de ekonomiska, sociala, kulturella och miljömässiga förhållan- den som kännetecknar regionen. Traditioner, men också medvetna åtgär- der för att åstadkomma en utveckling i denna riktning, har visat sig kunna bidra till att bygga starka näringslivskulturer. En sådan utveckling kan bara ske i nära samverkan mellan en regions olika aktörer och måste alltså i första hand utgå från den lokala och regionala nivån. Utvecklad sektorssamordning förbättrar regionernas utveckling De politiska och administrativa systemen präglas i de flesta länder av en relativt långt gående specialisering och därav följande sektorisering. Det gäller också för . För att det från regionala utgångspunkter på ett mera påtagligt sätt skall vara möjligt att påverka politiken inom alla sek- torer av betydelse för den regionala utvecklingen, är det nödvändigt att utveckla och pröva ett system som går över olika sektorsgränser. Insikten om behovet av en utvecklad sektorsamordning ökar kontinu- erligt. Internationellt är det av EG kommissionen initierade arbetet med en Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv ESDP (European Spatial Development Perspective) ett exempel på detta. I ESDP arbetet sammanförs sålunda regionalekonomisk och fysisk plane- ring i ett gemensamt utvecklingsperspektiv. De övergripande målen för detta arbete är ekonomisk och social sammanhållning (balanserad ut- veckling), långsiktigt hållbar utveckling (ekonomisk, social och ekolo- gisk) och ökad konkurrenskraft. För att nå dessa mål behövs utvecklingsplanering, inte bara över sek- torsgränser utan också mellan nationer, regioner och kommuner. ESDP är en frivillig planeringsansats inom ramen för EU samarbetet vilken förankras genom samrådsseminarier i och mellan medlems- länderna och inom EG kommissionens olika generaldirektorat. Genom det tvärsektoriella och gränsöverskridande angreppssättet kan ESDP bli en inspirationskälla för utvecklingsarbete på olika nivåer också i . Försök med ändrat regionalt utvecklingsansvar Genom beslut om försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning i , och har ansvaret för ar- betet med regional utveckling och för att samordna och besluta om läns- plan för regional transportinfrastruktur flyttats från till re- gionförbund och i till kommunen (prop. 1996/97:36, bet. 1996/97:KU4, rskr. 1996/97:77 samt prop. 1996/97:108, bet. 1996/97:BoU13, rskr. 1996/97:228). Fortsättningsvis benämns region- förbunden och självstyrelseorgan. Detta innebär att det är självstyrelseorganen som ansvarar för att en regional utvecklings- strategi utarbetas i dessa län. Självstyrelseorganen har ansvaret för att samla berörda aktörer i länet och verka för en förbättrad samordning och samverkan för länets utveckling.