prop · GL03182 · 1998-01-01 00:00:00 — Det är inte i överensstämmelse med Sve- riges åtaganden enligt , att ansvaret för att olika per- sonalkategorier får erforderlig kunskap har kommit att bli en fråga om intresse hos enskilda utbildningsanordnare. Staten är ansvarig för att per- sonal som arbetar med barn får erforderlig fortbildning om barnkon- ventionen. Remissinstanserna: Instämmer i allmänhet i kommitténs förslag. menar att staten bör avsätta sär- skilda medel för utbildningsinsatserna till de berörda yrkesgrupperna. Skälen för regeringens bedömning: Insatser när det gäller grundut- bildningen måste kompletteras med fortbildning av den personal som arbetar med barn. Staten är som arbetsgivare ansvarig för fortbildningen till statligt anställd personal. Det är viktigt att staten föregår med gott exempel och lägger ned ansträngningar på detta fortbildningsarbete. För att möjliggöra en ordentlig satsning ställs till Barnom- budsmannens förfogande för arbete inom området. Arbetet bör ske i sam- råd med . pekar på vikten av att denna fortbildning når de yrkes- grupper inom rättsväsendet som kommer i kontakt med barn. Dom- stolsverket pekar på att så sker . Regeringen delar kommitténs bedömning att det är viktigt att dessa yrkesgrupper har kunskaper om och att de har ett barnperspektiv i sitt arbete. Rege- ringen förutsätter att ägnar frågan uppmärksamhet. Landsting och kommuner har som arbetsgivare fortbildningsansvaret för sin personal. Det finns dock anledning för staten att erbjuda kom- munsektorn hjälp med dessa insatser, dels genom att ta fram lämpligt kursmaterial, dels genom att hjälpa till att utbilda utbildare, det vill säga personer som kan fungera som stöd för utbildningsverksamheten i re- spektive landsting och kommun. Också på detta område bör Barnom- budsmannen vara ansvarig för utbildningskampanjens utformning. Ar- betet bör ske i samråd med och . Regeringen avser att ställa till Barnom- budsmannens förfogande för att genomföra denna del av fortbildnings- arbetet. 4.3 Barnplaner m.m. för att bevaka barns och ungdomars intressen vid beslutsfattande i landsting och kommuner Regeringens bedömning: Kommuner och landsting bör bygga upp system för att bevaka att barns och ungdomars intressen finns med i beslutsprocessen. Inriktningen på verksamheten bör utgå från barn- konventionen. Barn- och ungdomsplaner är ett sätt att beskriva den långsiktiga inriktningen av barn- och ungdomspolitiken. Barnbilagor till budgeten är en annan metod som används för att sammanfatta den aktuella politiken ur ett barnperspektiv. Barnkonsekvensanalyser och checklistor är metoder för att se till att medvetenheten om barn och ungdomar hålls uppe vid enskilda beslut. Analyser före beslut måste följas upp med utvärdering av resultatet efter vidtagna åtgärder. Utvecklingen av barnplanerna bör ske efter lokala behov. Någon lagstiftning bör inte nu införas. har en viktig pådrivande och stödjande roll för kommuner och landsting när det gäller att förverkliga barnkonventio- nen. I den ingår att sprida goda exempel när det gäller barnplaner av olika slag, barnkonsekvensanalyser och utvärderingsmodeller. Barn- ombudsmannen bör också utveckla modeller för detta planarbete. För detta arbete bör tillföras i bud- getpropositionen för . Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att varje kommun i före utgången av 1998 skall ha upprättat en barn- och ung- domsplan. I denna skall ingå en plan för genomförande av barnkonven- tionen. Det skall finnas en utbildningsplan för såväl politiker som an- ställda inom kommunen. Planen skall vidare innehålla förslag om hur barnperspektivet skall beaktas inom alla områden inom den kommunala verksamheten som berör barn och ungdomar; det gäller såväl inom barn- omsorg och skola, fritid och kultur, som i samhälls- och trafikplanering. Vidare bör det ställas krav på en plan för hur barns och ungdomars in- flytande skall förstärkas. Det arbetssätt som används i Agenda 21-arbetet bör tjäna som förebild för hur barnkonventionsarbetet skall genomföras. Det är dock inte vare sig lämpligt eller praktiskt att samordna frågorna. har en betydligt vidare dimension än miljöfrågorna. För att bistå kommunerna med råd och stöd i genomförandet av barnkon- ventionen, bör regelbundet samla in de kommunala handlingsplanerna för utvärdering av hur arbetet fortskrider i kommu- nerna. kan i detta sammanhang också fungera som en idébank för kommunerna. I betänkandet finns också ett antal goda exempel beskrivna. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna anser det vik- tigt att barnplaner och andra dokument som bygger in ett systematiskt tillvaratagande av barns intressen i beslutsprocessen, utformas i kommu- ner, landsting och andra organisationer som beslutar i frågor som rör barn. avvisar emellertid bestämt att nationella mål och strategier för genomförandet av också skall kunna innehålla krav på kommunala handlingsplaner vare sig de är av allmän ungdomspolitisk karaktär eller för genomförandet av barnkon- ventionen. vill för sin del särskilt lyfta fram kommunernas viktiga roll i implementeringen av . Kommittén utrycker åsikten att kommunernas intresse för och kunskap om hitintills varierat mycket och på det stora hela varit otillfredsställande. menar att utredningens förslag har potential att åstadkomma förbättringar på området. Barnombudsman- nen vill stärka barns och ungdomars inflytande i kommuner och landsting genom lagstiftning. i anser att länsstyrel- serna i stället för bör få uppdraget att följa upp kommunernas handlingsplaner. skulle kunna förlora sin funktion som spjutspets om denne fick den betungande uppgiften att som central myndighet samla och utvärdera alla kommunala handlings- planer. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen instämmer i Barn- kommitténs bedömning att de för barn och ungdomar viktigaste besluten fattas på lokal nivå. Vill man ha in ett tydligare barnperspektiv i den of- fentliga beslutsprocessen är det i första hand på lokal nivå förändringarna bör ske. Det material kommittén redovisar tyder också på att en intressant ut- veckling pågår framförallt på nivå. Barn- och ungdomsplaner är visserligen inte någon ny företeelse, men processen förefaller ha tagit ny fart. Framförallt har kommit in i bilden som en in- spirerande faktor. Det betyder också att intresset delvis har förskjutits mot yngre åldersgrupper. Barn- och ungdomsplaner är det samlade dokumentet när man vill ut- veckla barnperspektivet. Det är givetvis viktigt att det dokumentet är bra och välförankrat i verksamheten, och att både barn och ungdomar och politiker deltar i utarbetandet av planen. Men för att barn- och ung- domsplanen inte skall bli en skenprodukt behövs system för uppföljning av den. Barnkonsekvensanalyser eller barnchecklistor är en metod, som används av många kommuner för att koppla enskilda beslut till barn- och ungdomsplanen. I en del kommuner, bl.a. , och , arbetar man med barnbilagor till budgeten som ett analys- instrument för att se till att barnperspektivet finns med i budgetarbetet. Verksamheterna bör också utvärderas i efterhand för att se om de rikt- linjer som har slagits fast i planarbetet också förverkligats. Arbetet med att införa ett barnperspektiv förefaller ha nått olika långt inom landstingens område. Det är angeläget att det också på detta område kommer i gång en utvecklingsprocess. Institutioner där barn vistas kontinuerligt bör också utveckla en plane- ringsprocess. Det kan gälla förskola, fritidshem, skolor, vårdhem och sjukhus. Det är viktigt bl.a. för att finna former för barnens och ungdo- marnas inflytande i beslutsprocessen. Regeringen är nu inte beredd att förorda lagstiftning för att stärka barnperspektivet i den kommunala beslutsprocessen. Den utveckling som pågår är positiv och det finns anledning att förvänta att den positiva ut- vecklingen fortsätter. Vissa kommuner och landsting har varit sena med att komma igång med sitt utvecklingsarbete. Det är angeläget att påverka också dessa kommuner och landsting så att bevakningen av barnens och ungdomarnas intressen görs på ett systematiskt sätt. Regeringen delar i uppfattning att länsstyrelserna kan spela en viktig roll i detta hänseende, men vill också framhålla att även sek- torsmyndigheterna, bl.a. och är betydelsefulla. är den myndighet som utformar direktiv för verk- samheten och samordnar den. Genom diskussioner med kommuner och landsting bör Barnombuds- mannen medverka till att arbetet med barn- och ungdomsplaner kommer i gång. BO bör därvid verka för att politiker, barn och ungdomar deltar i processen med att formulera det material som skall tas fram. I det kon- kreta arbetet bör BO ta stöd av länsstyrelserna, som också har en viktig roll när det gäller att öka den lokala kunskapen och medvetenheten om . bör anordna utbildningar för kommun- och landstingsrepresentanter, frivilligorganisationer, politiker, ungdomar och andra i hur barnplaner och andra instrument för att förbättra barnpers- pektivet kan utformas och användas. kan också ut- veckla modeller för hur sådana instrument kan utformas. Det är positivt om frivilligorganisationer och politiska partier, kom- engagerar sig i arbetet med att barn- och ungdomsplaner kommer till stånd, så att åtaganden enligt barn- konventionen verkligen fullföljs också på lokal nivå. För det här beskrivna arbetet med materialframtagning och utbild- ningsinsatser bör avsättas till . 4.4 Barnkonsekvensbeskrivningar m.m. för att åstadkomma ett barnperspektiv vid statligt beslutsfattande Regeringens bedömning: På det statliga området bör också barn- perspektivet systematiskt bli tydligare vid beslutsfattande. En analys av konsekvenserna för barn av beslut som fattas och som tydligt berör dem bör göras i varje enskilt fall. Detta bör gälla budgetbeslut, lag- stiftning och även beslut som berör den fysiska miljön. Riksrevi- sionsverket i samråd med bör få i uppdrag att ut- forma riktlinjer för hur sådana analyser kan göras. I direktiven till utredningar vars förslag kan ha konsekvenser för barn bör markeras vikten av att dessa konsekvenser tydligt beskrivs. Hur detta skall gå till bör utformas individuellt i varje direktiv. Kommitténs förslag: Det är en viktig uppgift för statsmakterna att på det nationella planet åstadkomma en samordning av politiken för genom- förandet av i hela samhället. Flera olika moment ingår i det arbetet. Konsekvenserna för barn av varje tänkt åtgärd måste analyseras. Att beslutsfattare tvingas göra barnkonsekvensbeskrivningar kan leda till att det tänkta beslutet ändras till att bli bättre. Det kan också vara vägledande vid prioritering mellan olika tänkbara alternativ. För att skall leva upp till intentioner är det viktigt att barnpers- pektivet genomsyrar och blir synligt i alla beslut och åtgärder som på något sätt berör barn och ungdomar. Det handlar om hela samhället, inte bara traditionella barnområden som skola, barnomsorg, fritid och kultur, utan även inom sådana områden som sjukvård, polis- och åklagarväsende och socialförsäkringar. Kommittén anser vidare att skall beaktas i de utred- ningar som tillsätts av regeringen. Därför bör det införas ett generellt barnkonventionsdirektiv , liknande det jämställdhetsdirektiv som finns. Remissinstanserna: Instämmer i huvudsak med kommittén. Jäm- ställdhetsombudsmannen understryker vikten av att övervaka att ett barnkonventionsdirektiv verkligen efterlevs. Skälen för regeringens bedömning: Även om flertalet beslut som be- rör barn fattas på den lokala nivån, berör också många statliga beslut barns och ungdomars situation. Det är därför viktigt att också beslutsfat- tandet på statlig nivå sker med kunskap om regler och anda och med ett tydligt barnperspektiv. I regel är samma instrument som tidigare beskrivits för den kommunala nivån användbara också för stat- ligt beslutsfattande. , och berörda sektorsmyndig- heter bör vidareutveckla arbetet inom detta område. Särskilt viktigt är det givetvis att barnperspektivet finns med i det stat- liga budgetarbetet. Ett barnperspektiv bör också finnas med när statliga utredningsdirektiv utformas. Som påpekar är det viktigt att direktiven också får genomslag i det verkliga arbetet och inte bara blir en död bokstav. Därför är det viktigt att barns och ungdomars intressen i utredningen behandlas separat och att det anges vad som bör uppnås när det gäller dessa i utredningen. 4.5 roll vid genomförandet av Regeringens bedömning: Det är viktigt att det arbete som bedrivs av och dess kansli förstärks och effektiviseras. Om- budsmannen har en viktig roll när det gäller att påbörja och samordna insatser för att genomföra i och för att be- vaka barns och ungdomars intresse i olika sammanhang. Verksam- heten skall ses över av en särskild utredare. En central del av direkti- ven behandlar hur ombudsmannen skall få förutsättningar för att kunna delta i arbetet med att följa upp barn- och ungdomsfrågor i kommuner och landsting och hur samordningen med olika sek- torsmyndigheter bör ordnas för att den totala uppföljningen och utvär- deringen skall bli så effektiv som möjligt. Kommitténs förslag: För att skall bli det effek- tiva medel för övervakning av att genomförs och efter- följs, som är önskvärt, är det viktigt att myndigheten får de verktyg som är nödvändiga skriver . Det finns ingen skyldighet för myndigheter eller kommuner och landsting att lämna uppgifter till Barn- ombudsmannen eller att delta i överläggningar. bör få bättre formella möjligheter att bevaka genomförandet av barnkonven- tionen på alla nivåer i samhället. Kommittén föreslår därför att det görs en utvärdering och översyn av funktion och verk- samhet. Remissinstanserna: Det råder en nästan total enighet om att Barnom- budsmannen har en central roll vid genomförandet av i och att det är viktigt att dess möjligheter att verka förstärks. i samhället tycker att det är nödvän- digt att får bättre formella möjligheter att bevaka genomförandet på alla nivåer i samhället. välkom- nar i sitt remissvar en översyn av myndighetens verksamhet. menar att det är varje kommuns ensak att utarbeta sina egna planeringsinstrument, och avvisar därför förslaget att Barnom- budsmannens funktion stärks i detta avseende. Däremot bejakar förbun- det att kan ha en opinionsbildande roll och därmed tillgodose det behov av information och erfarenhetsutbyte som kommunerna efterfrågar. Skälen för regeringens bedömning: Det är för regeringen väsentligt att fungerar väl i sitt arbete med att bevaka barns och ungdomars intressen och att få att bli ett levande instrument i den verksamheten. Det är angeläget att pröva om Barnom- budsmannen som myndighet behöver stärkas när det gäller resurser och befogenheter. Mot den bakgrunden har regeringen förordnat en särskild utre- dare med uppgift att se över myndighetens verksamhet och organisation. Utredarens viktigaste arbetsuppgifter är enligt direktiven; utvärdera och bedöma BO:s hittillsvarande arbete och lämna förslag till hur BO kan stärkas och effektiviseras. Eventuella förslag till ökade kostnader skall motsvaras av förslag till finansiering, beskriva hur BO:s arbetsuppgifter har avgränsats från andra myndig- heters och hur denna avgränsning fungerar, beskriva avvägningen mellan BO:s arbete som myndighet i förhål- lande till ombudsmannarollen, kartlägga likheter och olikheter mellan BO:s verksamhet och den verksamhet som bedrivs av andra statliga myndigheter och om det finns några oklarheter i fördelningen av arbetsuppgifter mellan BO och andra ombudsmän, utvärdera BO:s arbete med kunskapsinsamling om och analys av barns situation och om hur samhällets beslut påverkar barn, samt lämna de förslag som behövs för att stärka BO:s roll inom detta område, utvärdera BO:s informationsinsatser och lämna de förslag utvärde- ringen föranleder, lämna förslag till hur myndighetsansvaret för barns lek- och utemiljö bör utformas. Arbetet skall vara avslutat vid utgången av . 4.6 Barnstatistik Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att utarbeta en årlig barnstatistik i enlighet med det förslag centralbyrån har lämnat. För detta ändamål bör SCB tillföras i budgetpropositionen för . Remissinstanserna: SCB:s rapport har varit föremål för en snabb- remiss hos ett begränsat antal remissinstanser. SCB:s förslag har därvid fått ett positivt gensvar. menar att den nuvarande statistiken om barn uppvisar många brister och inte är tillnärmelsevis lika uttömmande som den om vuxna. BO stöder därför förslagen i SCB:s ut- redning om en årlig basstatistik om barn och deras familjer. välkomnar förslaget till basstatistik om barn och deras familjer. Förslaget behöver dock bearbetas ytterligare. Institutet anser, att de vari- abler som planeras ingå i barnstatistiken är relevanta, men vill betona vikten av att hälsofrågorna får ett rejält och utökat utrymme. Social- styrelsen pekar på att det skulle ha varit önskvärt med en genomgång och analys av all barnstatistik för att finna brister och ytterligare behov av barnstatistik. Skälen för regeringens bedömning: gav regeringen i uppdrag till () att utarbeta ett förslag till basstatistik om barn och deras familjer. överlämnade SCB rapporten barnstatistik ett förslag till basstatistik om barn och de- ras familjer. Årlig barnstatistik föreslås omfatta familjernas sammansättning, för- äldrarnas sysselsättning, barntillsyn, föräldraledighet och familje- ekonomi. Därutöver skall ingå uppgifter om barnpopulationens storlek och årliga förändringar. Barnstatistik föreslås publiceras i en bok av typen statistiskt meddelande med en eller ett par korta artiklar kring något eller några ämnesområden, med tabeller enligt förslaget i SCB:s rapport. Huvuddelen av de föreslagna tabellerna avser förhållandena i hela riket för flickor och pojkar i olika åldrar, med fördelning på familjetyp och ibland med särredovisning av barn med utländsk bakgrund eller med för- delning på socioekonomisk grupp. För regional redovisning och redovis- ning på nivå föreslås att sammanfattande mått ges i kom- muntabeller där kommunerna också grupperas i kommuntyp. Ett större material skall därutöver kunna beställas för enskilda kommuner. Den årliga kostnaden beräknar SCB till för barnstatis- tikfunktionen med framställning och publicering av årlig barnstatistik. Första året krävs därutöver en investering i grundläggande systemering för vilket kostnaderna har beräknats till . För att kunna genomföra en bra barnpolitik behövs det kunskaper om barnens situation. Den rapport presenterat berör de mest grundläg- gande fakta om barnens situation bl.a. sådana som gäller deras familje- situation. Enligt regeringens bedömning är det viktigt att denna bas- statistik utvecklas och förbättras. SCB:s rapport ger ett bra underlag för det fortsatta arbetet inom området. Regeringen avser därför att ställa till SCB:s förfogande för ifrågavarande arbete. Arbetet med att förbättra kvaliteten i övrig statistik som rör barn behö- ver också föras vidare, liksom arbetet med att täcka de kunskapsluckor remissinstanser pekat på. Dessa frågor kommer att bli föremål för fortsatt beredning inom . Den nytillsatta utredningen med upp- gift att se över verksamhet och organisation skall enligt sina direktiv bl.a. mot bakgrund av SCB:s rapport pröva Barnom- budsmannens framtida roll vid utformningen av statistiken om barn och ungdomar upp till . 4.7 Frågan om samordning inom Regeringens bedömning: Hur inre organisation skall utformas bestäms av regeringen själv. Ansvarsfördelningen inom är den att har ansvar för lagstiftningen när det gäller flertalet av de frågor som berör barn och unga, med undantag av förskoleverksamhet, skola och skolbarns- omsorg. Inom kommer organisationen nu att ytterligare ses över för att ännu bättre tillgodose barnperspektivet. Kommitténs förslag: har anfört att det är en brist att det inte inom finns någon enhet som har en uttalad samordningsfunktion i frågor som rör barn och barnets rätt. En samord- ning borde bl.a. innefatta att granska lagförslag och förslag från rege- ringen ur ett barnperspektiv. Remissinstanserna: och Skola skriver att förbun- det länge har fört fram kravet på bättre samordning inom . Länsrätten i menar att för att statsmakterna på det nationella planet skall kunna åstadkomma en samordning av politiken för genomförandet av , krävs det ett departementsöver- gripande samordningsansvar. Även i , kommun och betonar vikten av samordning. Den remissinstans som uttrycker tveksamhet är som pekar på att ett alltför centraliserat ansvar kan bidra till att barnfrågorna inte be- aktas där de naturligt hör hemma. Skälen för regeringens bedömning: Att har ratificerat barn- konventionen ställer naturligtvis krav på regeringen att tillse att åtagan- dena i konventionen efterlevs. Detta gäller såväl lagstiftningsåtgärder som andra administrativa åtgärder. Hur inre organisa- tion skall utformas bestäms av regeringen själv. Regeringen är kollektivt ansvarig för beslut som fattas av regeringen. Regler om gemensam beredning av regeringsärenden finns i 13 och 15 §§ förordningen (1996:1515) med instruktion för . Där föreskrivs att ett ärende som rör flera departements verksamhetsområden skall handläggas inom det departement till vilket det huvudsakligen hör och därifrån beredas i samråd med övriga berörda statsråd. Ansvarsfördelningen inom är den att har ansvar för lagstift- ningen när det gäller flertalet av de frågor som berör barn och unga, med undantag av förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg. Inom har ansvaret för FN:s konvention om barnets rättig- heter, ekonomiskt stöd till barnfamiljer, internationell adoptionshjälp, all- männa barnfrågor samt lagts hos ett statsråd. Inom kommer organisationen nu att ytterligare ses över för att ännu bättre tillgodose barnperspektivet. 5 Barns och ungdomars medverkan och inflytande i samhällsplaneringen m.m. Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att tillsammans med , , och utveckla metoder för hur barns och ungdomars in- flytande skall förverkligas i kommunerna i frågor som rör samhälls- planering och andra liknande frågor. I uppdraget bör även ingå att analysera frågan om lagstiftning. När det gäller inflytande för barn och ungdomar i egenskap av bru- kare av olika kommunala tjänster, menar regeringen att innan någon lagändring övervägs bör de möjligheter som är reglerade i lag användas och utvecklas. I de kommunala handlingsplanerna för genomförande av som kommunerna bör utveckla, bör frågan om hur barns och ungdomars delaktighet och inflytande skall konkretiseras finnas med. och Ungdoms- styrelsen bör inom ramen för sina ordinarie uppdrag samverka när det gäller utvecklingen av metoder för bättre inflytande och delaktighet. Kommitténs förslag: föreslår att och annan lagstiftning som har betydelse för samhälls- och trafikplane- ringen skall ses över i syfte att stärka barnets ställning och inflytande i samhällsplaneringen. Kommittén föreslår vidare att får i uppdrag att utveckla förslag till metoder som kan förstärka barns delaktighet i samhällsprocessen. När det gäller andra kommunala områ- den, där barn och ungdomar är att betrakta som brukare, har kommittén valt att inte föreslå några lagändringar, men understryker vikten av att kommunerna använder sig av de möjligheter till samråd som ges i kommunallagen. föreslås få i uppdrag att till- sammans med följa utvecklingen i kommunerna. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stöder förslag om att skall tillföras ett barnperspektiv. Väg- verket, , , i samt har uttryckligen tagit ställning för kom- mitténs förslag. Ingen remissinstans avstyrker. tillstyrker kom- mitténs förslag att ses över i syfte att stärka barnets ställning i samhällsplaneringen. Ett sätt att stärka barnens ställning kan vara att det i ställs krav på att det både i underlaget för och i själva beslutet framgår på vilket sätt det tagits hänsyn till bar- nens intressen. hänvisar till den norska och de särskilda riktlinjer som man i har tagit fram för hur arbetet med att tillvarata barnens intressen i samhällsplaneringen kan bedrivas.