prop · GL0325 · 1998-01-01 00:00:00 — Det finns en risk att utredningen har underskattat dessa potentiella vinster vid ett medlemskap. Förtroendet för varaktigt låg inflation i är fortfarande inte etablerat, vilket kan medföra att realräntorna blir högre i än inom euro-området om väljer att stå utanför valutaunionen. framhåller att utredningen synes ha utgått från ett förhållandevis statiskt synsätt i vissa analyser. Med ett mer dynamiskt betraktelsesätt, där hänsyn tas till effekterna på resursutnyttjande och produktion inom olika branscher, talar allt för att effektivitetsvinsterna är underskattade. framhåller att en enhetlig valuta bidrar till att göra den svenska marknaden mer tillgänglig för företag i medlemsländerna. Detta kan bidra till att förbättra konkurrenstrycket i svenska branscher kännetecknade av marknadsimperfektioner, där konsumenterna kan sägas ha ett in- formationsunderläge i jämförelse med producenterna (t.ex. bank- och försäkringsområdet). () framhåller att det svenska ränteläget kan påverkas positivt vid ett svenskt deltagande i valutaunionen om en större trovärdighet i att euron behåller sitt penningvärde, än att kronan gör det, etableras. Investeringarna i kan komma att öka vid ett medlemskap under förutsättning att den långa förväntade räntan sjunker. Ett medlemskap i valutaunionen kan även ge signaler om en stabilitet i den ekonomiska politiken som påverkar investeringsbeslut positivt. LO:s bedömning är att möjligheten till ökad växelkurs- stabilitet förbättras för del vid ett inträde i valutaunionen, förutsatt att unionen blir stabil. () framhåller att jordbrukets intäkter påverkas av priserna på jordbruksprodukter i EU-länderna och av EU:s direktstöd, medan kostnaderna i högre grad är bestämda i . Om står utanför valutaunionen kan kronans kurs komma att variera mot euron och därmed finns en risk för stora variationer i jordbrukarnas inkomster. I så fall skulle också en snabbare inflation i än i euro-området kunna leda till att jordbrukets kostnader ökar snabbare än intäkterna. LRF bedömer att med valuta-unionen får och det svenska näringslivet stabilare valutaförhållanden. Lägre ränta och stabila priser kan medföra ökade investeringar och förbättrad sysselsättning. anför att den dynamiska effektivitetsaspekten saknas i utredningens analys av de samhällsekonomiska effektivitetsvinsterna. Enligt har utredningen med stor noggrannhet kartlagt de små vinsterna av unionen, men endast i förbifarten tagit fasta på de negativa erfarenheterna av hittillsvarande växelkursregim vad gäller ekonomins förnyelsekapacitet. Den fasta kronkursen, som devalverats vid ett antal tillfällen, har lett till upprepade perioder av under- resp. övervärderad valuta. Detta ledde till åtföljande tendenser till försvagade incitament för strukturomvandling inom näringslivet resp. chocker av starkt försämrad konkurrenskraft. pekar på risken av att effekterna på räntenivån blir större än vad utredningen antar vid ett utanförskap. inflationshistoria, liksom den stora statsskulden, gör att det kan ta avsevärd tid innan förtroendet för penning- och finanspolitikens uthållighet etableras. Det faktum att EU-debatten delvis präglas av argument grundade på att bör stå utanför valutaunionen för att föra en politik med andra mål ökar riskerna i detta avseende. Osäkerhet om politikens mål och hållfasthet kommer inte enbart att påverka de finansiella marknaderna och statens lånekostnader. Även viljan att investera i kan komma att påverkas. () delar utredningens bedömning att effektivitetsargument talar för en positiv syn på valuta-unionen som sådan och på ett svenskt deltagande men tycker att de positiva effekterna är betydligt större än vad utredningen menar. SAF ifrågasätter relevansen av de studier som ligger till grund för utredningens bedömning att effekten av minskad valutaosäkerhet på handel och investeringar sannolikt är liten. Historiska data rörande växel-kursosäkerhet contra valutastabilitet kan, enligt SAF, aldrig belysa de långsiktigt, dynamiska effekterna av den fundamentala förändring som skapandet av en gemensam europeisk valuta innebär. SAF framhåller att för ett land som kommer ett medlemskap i valutaunionen att betyda lägre räntor; räntan behöver inte längre inkludera en riskpremie för växelkursfall. SAF invänder mot utredningens bedömning att högre realiserade realräntor representerar ett övergående problem som inte utgör något egentligt skäl för att gå med i valutaunionen. Den svenska erfarenheten visar, enligt SAF, att det är fullt möjligt att ha såväl högre nominella som realiserade reala räntor än omvärlden. Exportråd anser att utredningen förbiser att effekterna är väldigt olika för små- och medelstora företag resp. stora företag. För mindre företag utgör transaktionskostnader och valutasäkring en betydligt större del av ordersumman. En annan aspekt som förbigåtts av utredningen är att valutaväxling i sig utgör en restriktion för företag som ännu inte är internationellt verksamma. Skapandet av en valuta- union bör medföra att fler företag kommer att vara beredda att ta den risk som en internationalisering medför, anser . anför att utredningen har underskattat de positiva effektivitetskonsekvenserna. Den har inte beaktat framväxten av en effektiv kapitalmarknad i euro, vilket är av betydelse för de svenska multinationella företagen. Den har också underskattat ränte- effekten av medlemskapet och därmed fördelarna för mindre företag av att få en billigare kapitalförsörjning. Framför allt har utredningen, enligt Förbundet, undlåtit att analysera den tillväxtpotential för mindre exportföretag som valutaunionen leder till, genom bortfallet av valutarisker och minskningen i transaktionskostnader. framhåller att en europeisk enhetsvaluta skulle effektivisera och förbilliga svenska handelsföretags kontakter med leverantörer inom unionen. Förbundet anser vidare att svensk detaljhandel skulle dra fördel av att såväl korta som långa räntor är låga och i paritet med räntorna i övriga medlemsländer. Fullmäktige i Riksbank anser att utredningen underskattar de samhällsekonomiska effektivitetsvinsterna av ett deltagande i valutaunionen. De samhällsekonomiska vinsterna av ett införande av euron överstiger kostnaderna med en bredare marginal än vad utredningen kommer fram till. För mindre och medelstora företag kan valutahanteringen innebära ett ibland oöverstigligt hinder för investeringar och handel. Vidare anförs att vinsterna i form av ökad kon- kurrens, lägre inflation och lägre räntor underskattas av utredningen. bedömer att de samhällsekonomiska effektivitetsvinsterna till följd av ett deltagande i valutaunionen är betydligt större än vad utredningen redovisar. De ackumulerade effektivitetsvinsterna kommer att bli mycket betydande , i synnerhet vad avser de små och medelstora företagen. Sydsvenska Handelskammaren anser att effekterna av växelkursfluktuationer på investeringar och handel har underskattats. Om två i övrigt likvärdiga investeringsalternativ skiljer sig åt genom att det ena ligger inom ett stort stabilt valutaområde och det andra ligger inom ett marginellt valutaområde med fluktuerande kurser, kommer det förstnämnda alternativet att väljas. Ett antal remissinstanser anser att utredningen i otillräcklig grad analyserat och beaktat konsekvenserna av EMU för den finansiella sektorn. Däribland återfinns: fullmäktige i riksbank, Finans- inspektionen, , , och Värdepapperscentralen. Enligt fullmäktige i riksbank kan alternativet att stå utanför valutaunionen för att senare bli medlem bli förhållandevis besvärande för den finansiella sektorn. Dubbla system, risk för diskriminering i exempelvis det gemensamma betalningssystemet TARGET, samt försämrade konkurrensförutsättningar på den nya euromarknaden är faktorer som utredningen lämnar därhän. framhåller att en icke ringa omläggning av hushållens och företagens upplåning från svenska kronor till euro kan förväntas i en situation där inte deltar i EMU:s tredje etapp. Detta kan i sin tur leda till en sämre fungerande kronmarknad än . Även , och Värdepappers- centralen gör en liknande bedömning. anser att om ingår i valutaunionen från starten innebär det en möjlighet för värdepappersmarknaden att tidigt och i ett slag byta till handel i euro. I ett alternativ där avvaktar med att inträda i valutaunionen blir läget mer komplicerat. Starka skäl talar för att handel i euro måste erbjudas, åtminstone i de mest omsatta värdepapperslagen. Genom att om- läggningen inte blir lika entydig som vid ett deltagande blir systemkostnaderna avsevärt högre. En uppskjuten övergång till euro innebär stora risker för att handeln i svenska värdepapper förskjuts till andra marknadsplatser som kan erbjuda eurohandel. Makroekonomiska störningar och penningpolitiken Betänkandet Utredningen framhåller att ett medlemskap i valutaunionen medför att vi avhänder oss vår penningpolitiska självständighet. På lång sikt skulle detta innebära att vi får samma inflationstakt som andra del- tagarländer: skulle inte kunna ha ett nationellt inflationsmål som avviker från ECB:s mål för hela valutaunionen. Utredningen anser vidare att det inte finns någon anledning att tro att sysselsättning och kapacitetsutnyttjande på lång sikt skulle bli vare sig högre eller lägre till följd av detta. På kort sikt skulle emellertid penningpolitiken kunna påverka produktion och sysselsättning, därför att vissa nominella priser och löner är trögrörliga. Penningpolitisk själv- ständighet kan då användas för att stabilisera produktion och sysselsättning vid störningar som drabbar ett enskilt land, enligt utredningen. Ur utredningens resonemang framgår vidare att ett deltagande i valutaunionen skulle kunna minska risken för att såväl penning- som finanspolitik skall orsaka makroekonomiska störningar i . Utredningen kan tänka sig situationer då eurons växelkurs till följd av politiken i de stora medlemsländerna i valutaunionen rör sig på ett sådant sätt att makroekonomiska obalanser genereras i . skulle vi förlora möjligheten att använda växelkursen för att motverka sådana störningar som enbart drabbar . Potentiellt skulle detta kunna medföra mycket stora kostnader, hävdar utredningen. Penningpolitisk självständighet kan ses som en värdefull för-säkring mot alltför svåra makroekonomiska konsekvenser ifall stora störningar uppkommer. Remissinstanserna Ett antal instanser anser att utredningen överdriver risken för att skulle utsättas för landspecifika externa störningar. Däribland återfinns: Aktiefrämjandet, , , , , , SAF och fullmäktige i riksbank. Fullmäktige framhäver att den omläggning av finans- och penningpolitik som skett i troligtvis har lett till minskad risk för störningar. Utredningen hänvisar till två expertrapporter som tyder på att den svenska ekonomin har varit mer utsatt för störningar av asymmetrisk karaktär än vad som varit fallet i flertalet EU-länder. Flera remiss- instanser anser att dessa resultat inte nödvändigtvis har bäring på frågan huruvida bör delta i den tredje etappen av EMU. Det är enligt instanserna inte möjligt att urskilja om störningarna beror på den ekonomiska politik som förts i eller om de är av externt slag. , , , , fullmäktige i riksbank, Statskontoret och anser att störningarna kan ha varit internt genererade. Vidare framhålls i remissvaren från Aktiefrämjandet, Exportråd, , fullmäktige i riksbank, och att mycket talar emot att risken att drabbas av asymmetriska chocker skulle vara högre för än övriga medlemsstater. ekonomi uppvisar likheter med de potentiella kärnländerna. Utredningens bedömning av vikten av att ha tillgång till en självständig penningpolitik i det fall att skulle exponeras för asymmetriska störningar, ifrågasätts i ett flertal av remissvaren. , , (), , , fullmäktige i riksbank och argumenterar att landspecifika störningar kan och bör bekämpas med andra medel än penningpolitiska. Fullmäktige i riksbank menar att det i första hand krävs åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och lönebildningen. Möjligheten att vidtaga sådana åtgärder skulle kunna minska om det fanns utrymme för en självständig penningpolitik. () och Folkrörelsen: Nej, till EU stödjer däremot utredningens linje att bör behålla den penningpolitiska självständigheten för att kunna motverka asymmetriska chocker. Detta instrument skulle kunna användas för att förhindra att arbetslösheten förvärras. SAF anser att det vore orimligt att låta utformningen av den svenska valutapolitiken styras av strävan att kunna hantera utomordentligt ovanliga störningar. Avgörande för valutapolitiken borde istället vara vad som är bra under normala omständigheter. , och bedömer att den reella penningpolitiska självständigheten vid ett svenskt utanförskap blir liten. Detta är därför ett svagt argument för att inte delta i valutaunionen. Fullmäktige i riksbank menar att risken för att marknad- erna inte uppfattar inflationsmålet som trovärdigt blir uppenbar om ett svenskt beslut att stå utanför valutaunionen skulle baseras på argumentent att penningpolitiken behövs för att motverka makro- ekonomiska störningar. Inflation och penningpolitikens trovärdighetsproblem Betänkandet Utredningen framhäver att valutaunionen har utformats i syfte att ge förutsättningar för en trovärdig låginflationspolitik. Den kommer att ha en mycket hög grad av oberoende och huvudmålet är prisstabilitet. En osäkerhetsfaktor är dock att Ekofin- rådet kommer att kunna utfärda riktlinjer för växelkurspolitiken som skulle kunna komma i konflikt med målet om låg inflation. Sannolikheten att detta sker är svår att värdera. Utredningens bedömning är ändå att ECB:s penningpolitik kommer att inriktas på prisstabilitet och att man kommer att få hög trovärdighet för denna politik. För ett land som , med en historia av hög inflation, är därför deltagande i valutaunionen troligen en bra metod att uppnå långsiktig prisstabilitet, enligt utredningen. Nackdelen är att vi förlorar möjligheterna att möta störningar som enbart drabbar med ränte- och växelkursförändringar. Ser man därför enbart på avvägningen mellan låg inflation och penningpolitisk flexibilitet, vore därför en självständig penningpolitik att föredra framför medlemskap i valutaunionen om vi på egen hand kan uppnå en lika hög grad av trovärdighet. Skall vi, med vår inflationshistoria, lyckas med detta krävs förändringar av lagstiftningen i syfte att stärka oberoende. Remissinstanserna anser att utvecklingen visar att det är möjligt för att föra en ekonomisk politik som inte använder sig av en fastkursregim och ändå hålla inflationen på en låg nivå. skulle utanför valutaunionen kunna få lägre räntor än andra länder. Detta skulle dock innebära att omfattande reformer på olika områden blir nödvändiga. Vidare framhävs att hittillsvarande erfarenheter av en centraliserad penningpolitik inte är entydigt posi- tiva. bör av den anledningen ställa sig utanför valutaunionen tills övertygande bevis för dess positiva effekter visats. LO anser att endast bör genomföra de förändringar i ställning och styrning som krävs genom vårt medlemskap i . LO tar avstånd från förslag om att regeringens och inflytande över penningpolitiken skall minska. Omfattar valuta-unionen endast ett fåtal länder förväntar sig LO att inflationen blir något lägre för vid ett deltagande än vid ett utanförskap. Sannolikheten är i det fallet högre för att en starkare trovärdighet för penningpolitiken etableras. En större monetär union förväntas inte innebära en lägre inflation för svensk del vid ett deltagande. LO hävdar vidare att om varaktigt lyckas hålla samma låga inflation som resten av EU, skulle sannolikt de ekonomiska fördelarna av ett deltagande överväga på lång sikt. Enligt mening är riskerna för allvarliga bakslag i den svenska ekonomin långt ifrån borta. En ogynnsam förväntningsbild kan lätt uppstå, där tvingas acceptera såväl ökad inflation som arbetslöshet. I ett sådant läge skulle det vara ett vågspel att stå utanför valutaunionen, speciellt om detta förknippas med en mindre strikt penningpolitik. För att på ett förtroendefullt sätt kunna förvalta en självständig penningpolitik, kommer det enligt mening att krävas en mycket stark egen ekonomi. är mer skeptisk till förmåga att bygga upp ett förtroende utanför ett fast institutionellt växelkurs- arrangemang än utredningen. har ett större trovärdighetsproblem i inflationshänseende än de flesta andra länder. Vidare på-pekas att även en ekonomisk politik som vilar på en sund bas kan misslyckas om marknaden misstror den. () anser att inflations- bekämpningen inte kan ges högsta prioritet i den ekonomiska politiken och att politik också måste styras av andra hänsyn. TCO finner det inte önskvärt att en centralbank ställs utanför och oberoende av den demokratiska processen. Om ECB inte lyckas uppnå låg och stabil inflation, faller enligt utredningen ett viktigt skäl för deltagande i valutaunionen bort. Även om TCO klart inser fördelarna med en låg inflation är man inte beredd att rekommendera att inflations- bekämpning alltid och i alla lägen ges prioritet framför andra eko- nomiskt politiska åtgärder i andra syften. tar avstånd från en ordning där ges en oberoende ställning redan före ett eventuellt inträde i valutaunionen. Trovärdighet för pennigpolitiken går enligt EU-kritiska Rådet att åstadkomma på annat sätt än att inrätta en överordnad centralbank. Fullmäktige i riksbank framhåller att den trovärdighet som tycks ha uppnåtts vad gäller inflationsmålspolitiken ännu inte är så etablerad att den inte skulle kunna ifrågasättas vid nya signaler om en svensk ackommoderande politik av det slag som utredningen antyder. Blotta misstanken om att kommer att tumma på inflationsmålet och inte motverka en alltför snabb pris- och lönekostnadsutveckling, kan minska trovärdigheten i penningpolitiken. Ett beslut om svenskt utanförskap tydligt baserat på försäkringsargument, såsom utredningen förespråkar, skulle därför enligt fullmäktiges mening riskera att signalera en mindre konsekvent inflationspolitik. Detta skulle i sin tur leda till höjningar av räntan med negativa efterfrågeeffekter. Finanspolitiken och EMU Betänkandet Utredningen anser att den typ av finanspolitiska begränsningar som ålägger de enskilda medlemsstaterna kan ha ett värde. Ett skäl till dessa är risken för inflation som urholkar realvärdet av bl. a. statens utestående skuld. Det ligger, enligt utredningen, ett värde i att förstärka spärrarna mot en växande offentlig skuldsättning. Risken, enligt utredningen, med de restriktioner mot stora budget- underskott som byggts in i är att de kan förhindra finanspolitiken att verka som automatisk stabilisator vid konjunkturstörningar. Länder med låg offentlig skuldsättning borde emellertid kunna tillåtas större temporära budgetunderskott än andra. Det borde tydliggöras att det överordnade målet är att förhindra en ohållbar ökning av den offentliga skuldsättningen. Utredningen har svårt att se varför valutaunionen i sig skulle driva fram krav på ytterligare finanspolitisk integration. Däremot kan det finnas en ekonomisk logik i transfereringar mellan de deltagande länderna i syfte att stabilisera inkomst- och produktionsstörningar. De politiska invändningarna mot denna typ av konstruktioner har emellertid stor tyngd. Ett av huvudskälen till att utredningen inte vill se ett deltagande i valutaunionen från starten , är att den menar att den interna statsfinansiella situationen i är sådan att ett deltagande innebär stora risker. En eventuell minskning i produktion och sysselsättning skulle leda till en sådan försämring av de offentliga finanserna att ytterligare mycket smärtsamma ingrepp i de offentliga utgifterna och effektivitetsminskande skattehöjningar skulle bli nödvändiga. Remissinstanserna Vad gäller frågan huruvida valutaunionen kommer att leda till en minskning av det nationella oberoendet och möjligheterna att t. ex. föra en självständig skatte- och utgiftspolitik anser fullmäktige i riksbank, och att denna fråga påverkas av internationaliseringen och den allmänna utvecklingen inom EU snarare än av ett deltagande i valutaunionen. vill dock inte utesluta att integrationen inom EU i längden kommer att leda till en ökad harmonisering av skatter och offentliga utgifter. Fullmäktige i riksbank och menar att med den utformning stabilitets- och tillväxtpakten fått är det svårt att se att den skulle utgöra en större begränsning av möjligheterna att föra en självständig finanspolitik än de restriktioner dagens beroende av de internationella finans- och valutamarknaderna ändå skapar. Fullmäktige påpekar att ett väl fungerande system för omfördelning mellan regioner eller länder inom valutaunionen i syfte att parera störningar som drabbar vissa delar av valutaunionen värre än andra, knappast vore något att invända mot. Problemet är snarare att det finns en utbredd skepsis mot möjligheterna att skapa sådana överstatliga omfördelningssystem utan att dessa är förenade med negativa bi- effekter. menar vidare att stabilitets- och tillväxtpaktens slutliga form minskar risken för stora strukturella underskott utan att ländernas finanspolitiska frihetsgrad minskar påtagligt. och Statskontoret menar att en valutaunion skulle fungera bättre med ett större mått av gemensam europeisk finanspolitik och en större andel av offentliga medel slussade över EU:s budget. och menar att utredningen har underskattat möjligheten att med finanspolitik kunna hantera exceptionella kriser utan allvarliga efterverkningar i form av räntehöjningar. Inträffar en stor real asymmetrisk chock så medger EG-fördraget, liksom stabilitets- och tillväxtpakten, att ett land till- fälligt kan få större underskott i sina offentliga utgifter vid sådana krissituationer. menar vidare att man för att mildra chocken kan använda sänkta arbetsgivaravgifter eller andra skatte- lättnader. LO och är negativa till strama finanspolitiska regler på EU-nivå. I detta sammanhang pekar LO särskilt på stabilitets- och tillväxtpakten, som om den tillämpas tillräckligt stramt väsentligen kan begränsa den finanspolitiska handlingsfriheten i valutaunionen. LO:s inställning är att de framtida finanspolitiska reglerna inte får hindra de automatiska stabilisatorerna i svensk ekonomi att verka. Landstingsföbundet menar också att konsekvenserna av en allt för snäv budgetrestriktion kan bli nedskärningar i långsiktigt motiverad offentlig verksamhet. och anser att det finns en risk att utvecklingen inom en valutaunion leder vidare i riktning mot en mer långtgående samordning av den nationella finans- politiken. Utökad finanspolitisk samordning skulle kunna leda till betydande ingrepp i den kommunala självstyrelsen och få regionala återverkningar. Folkrörelsen: Nej till EU och menar att valutaunionen i förlängningen knappast kommer att kunna fungera om inte EU också kan styra finanspolitiken. En gemensam finanspolitik kommer att leda till krav på att EU styr medlems- ländernas skattesystem eller att EU för en egen beskattningsrätt. Enligt Folkrörelsen: Nej till EU har unionen då inte bara tagit över den ekonomiska politiken, utan också tagit över de viktigaste politiska styrmedlen generellt och röjt väg för en europeisk förbundsstat. menar att utredningen underskattar konsekvenserna av en gemensam valuta vad beträffar möjligheten att bibehålla nuvarande nivå på den svenska kapitalinkomstbeskattningen och att det kan komma att krävas en väsentlig nedjustering av den svenska skattesatsen på personliga kapitalinkomster. Arbetsmarknaden och valutaunionen Betänkandet Enligt utredningen beror arbetslöshetsnivån på lång sikt främst på hur väl arbetsmarknaden fungerar. Löneförhandlingssystem, arbetslöshetsförsäkringens utformning och finansiering, samt hur väl utbildningssystem och arbetsmarknadspolitik förmår anpassa utbudet av arbetskraft till efterfrågan är centrala faktorer, enligt utredningen. Ett svenskt deltagande i valutaunionen påverkar arbetslösheten främst genom att avhänder sig möjligheterna att genom penningpolitiken motverka störningar som enbart drabbar .