prop · GL03160 · 1998-01-01 00:00:00 — Vidare skall anges den högsta respektive gällande storleken på avgift som fondbolaget får ta ut ur fonden för att täcka kostnaderna för förvaltning och förvaring. Upp- gift skall också ges om storleken på de ersättningar som totalt betalats ur fonden till fondbolag och förvaringsinstitut . Slutligen skall ges upplysning om andra kostnader som förekommer i fonden och vad kostnaderna avser (26 § lagen om värdepappersfonder och 7 kap. 1 § i föreskrifter). Fondbolaget skall för varje fond lämna en årsberättelse och halvårsre- dogörelse. RSBER¤TTELSEN skall innehålla en redogörelse för fondens ut- veckling under räkenskapsåret med uppgift om bl.a. ersättning till fond- bolaget och förvaringsinstitutet, räntekostnader, övriga kostnader (specificerade i not) och skatt. Vidare skall anges den totala förvaltnings- kostnad som betalats för ett specificerat andelsinnehav som innehafts under hela räkenskapsåret (27 § lagen om värdepappersfonder och 8 kap. 4 § i föreskrifter). Årsberättelsen och halvårsredogörelsen skall skickas till de andelsägare som inte avsagt sig detta och finnas att tillgå hos fondbolaget och förva- Informationsbroschyren, den senaste årsberättelsen och i Prop. 1997/98:160 förekommande fall halvårsredogörelse som publicerats därefter skall, innan försäljning av andelar sker, erbjudas och på begäran lämnas eller skickas till den som avser att köpa andelar i en värdepappersfond (28 § lagen om värdepappersfonder). antog redovisningsrekommendationer för värdepappersfonder. I årsberättelsen rekommenderas fondbolagen att ange den totala förvaltningskostnaden i kronor som betalats dels för ett andelsinnehav som vid årets ingång uppgick till och som behållits i fonden , dels för ett sparande på (dvs. ett sparande ). nämner i sitt remissvar att föreningen övervä- ger en komplettering av redovisningsrekommendationerna som innebär att ett antal tillkommande nyckeltal skall redovisas. Tanken är att årsbe- rättelsen skall innehålla uppgifter om dels förvaltningsavgiften i procent av genomsnittlig fondförmögenhet, dels transaktionskostnaderna i kronor och i procent av genomsnittlig fondförmögenhet. Vidare skall en s.k. to- talkostnadsandel redovisas för varje fond. Totalkostnadsandelen skall utgöra summan av fondens kostnader, inklusive transaktionskostnader, uttryckt i procent av den genomsnittliga fondförmögenhet. I om värdepappersfondernas avgifter och informationsgivning berörs bl.a. fondbolagens struktur för och hantering av avgifter och kostnader för förvaltning och administration av värde- pappersfonder. Som underlag för rapporten har in- hämtat material från 31 fondbolag. Det genomgångna underlaget visar att det på marknaden inte förekommer något enhetligt system för uttag av avgifter. Det är vanligt att olika typer av avgifter vid försäljning respek- tive inlösen och årliga förvaltningsavgifter kombineras. har det varit en generell tendens att försäljnings- respektive inlösenav- gifterna sänkts eller t.o.m. slopats, medan de årliga förvaltningsavgifterna ökat. En sådan avgiftsstruktur ökar likviditeten i placeringarna och mins- kar kostnaderna för omplacering. En vanlig avgiftsmodell är enligt rap- porten att insättningar är avgiftsfria, medan uttag kostar av uttaget belopp och att den årliga förvaltningsavgiften är (aktiefond) respektive 0,61,(räntefonder). Sedan rapporten presenterades har några fondbolag introducerat s.k. re- sultatbaserade avgiftssystem. Ett sådant system innebär att avgifter tas ut först om fondens relativa värdeökning överstiger ett visst angivet index. Avgiftssystemet kan också kombinera en löpande fast förvaltningsavgift med en resultatbaserad ersättning. Det varierar mellan olika fondbolag vilka kostnader som täcks av den årliga förvaltningsavgiften. Vanligen innefattar förvaltningsavgiften förutom vinst till fondbolaget fondbolagets kostnader för marknads- föring, försäljningsersättning, analysverksamhet, kundservice, informa- tion om fonderna och administration. Ofta ingår ersättning till förva- omhändertagande av egendomen och de övriga uppgifter som förvaringsinstitutet utför enligt lag. I vissa fonder ingår även avgifter som betalas till för tillsyn av fond- verksamheten. Det förekommer att förvaltningsavgiften delas upp i två delar; en "ren" förvaltningsavgift och en förvaringsavgift. Det förekommer kostnader som belastar fondförmögenheten men som normalt inte ingår i förvaltningsavgiften. Exempel på sådana kostnader är följande. Courtage och andra kostnader som uppkommer i samband med för- värv och försäljning av fondpapper; t.ex. notskrivningskostnader, le- veranskostnader och kostnader i samband med valutaväxling. Det fö- rekommer att mäklare tar ut ett högt courtage men ger kun- derna bonus som kan användas för att köpa olika tjänster; rådgivning, analys och dylikt (s.k. soft commission). Avgifter och andra pålagor vid investeringar i utlandet (t.ex. avgifter för registrering av finansiella instrument och kostnader för att tillva- rata äganderätten till tillgångar i fonden). Räntekostnader som fonden betalar för kortfristig upplåning. vid inlåning av fondpapper. Skatt (förutom skatt enligt lagen om statlig inkomstskatt betalas ku- pongskatt för utdelning på utländska aktier). Omfattningen av dessa tillkommande kostnader varierar. Många fonder delar ut hela den beskattningsbara inkomsten till andelsägarna och betalar därför i praktiken inte någon svensk inkomstskatt. Kostnader för inlåning av fondpapper förekommer inte generellt. Kostnaderna skiftar också bl.a. beroende på hur stor omsättningen är av tillgångarna i fonden och vilka courtagesatser som fondbolaget förhandlat sig till med den som utför affärstransaktionerna. Vidare varierar det i vilken utsträckning and- ra transaktionskostnader tas ut. Speciellt i fonder som investerar i utländ- ska värdepapper tillkommer ofta kostnader för bl.a. kupongskatt och va- lutaväxling. Vid investeringar i vissa länder betalas olika typer av avgif- ter och pålagor. Som några remissinstanser uppmärksammar förekommer det att såväl valutor som aktier och obligationer handlas till separata köp- och säljkur- ser (s.k. spread). beskriver ett sådant förfarande som innehållande en dold kostnad. Förfarandet innebär att fonderna köper valuta respektive värdepapper utan avgifter och courtage men till en säm- re kurs eftersom kostnaden inkluderas i köpeskillingen. Någon redovis- ningsmässig transaktionskostnad i egentlig mening uppkommer därför inte. Sammanfattningsvis kan konstateras att det varierar vilka typer av kostnader som tas ut ur en värdepappersfond och på vilket sätt detta sker. Dessa olikheter gör det naturligtvis svårt för spararna att få en överblick över vilka kostnader som är förenade med sparandet i värdepappersfon- der. När det gäller informationen till spararna kan konstateras att en skill- nad mellan försäljnings- respektive inlösenavgifter och förvaltningsav- gifter är att de förstnämnda normalt redovisas på transaktionsnotan för den enskilde kunden, medan förvaltningsavgiften och andra kostnader fortlöpande tas ur fonden utan att någon individuell redovisning sker av hur mycket av varje andelsägares investerade medel som används för Som redogjorts för i avsnitt 5.1 skall det i årsberättelsen för varje fond anges den totala förvaltningskostnad som betalas under året för ett specificerat andelsinnehav som innehafts under hela räken- Eftersom uppgiften endast omfattar den årliga förvaltningsav- giften ger den inte någon fullständig bild av kostnadsuttaget i fonden. marknaden finns det endast ett fondbolag som ger regelbunden in- formation till varje andelsägare om det individuella kostnadsuttaget. formationen omfattar dock endast förvaltningsavgiften. I sammanhanget bör betonas att det för den enskilde andelsägaren i praktiken inte är möjligt att med hjälp av den information som av flertalet fondbolag faktiskt tillhandahålls i årsberättelsen, informationsbroschyrer och kontrolluppgifter själv räkna ut hur mycket av de totala kostnaderna som hänför sig till andelsinnehavet. 5.3Utvecklingen av sparandet i värdepappersfonder har det blivit allt populärare att spara i värdepappersfon- der. Värdepappersfondernas värde har ökat från vid utgången av till vid utgången av . Den samlade fondförmögenheten växte och tillväxten uppgick till . &IGUR 6¤RDEPAPPERSFONDERNAS TILLG¥NGAR F¶RDELADE P¥ TYP AV FONDER MILJONER KRONOR L¶PANDE PRISER +¤LLA &ONDBOLAGENS F¶RENING ENDAST FONDER SOM ADMINISTRERAS AV BOLAG SOM ¤R MEDLEMMAR I &ONDBOLAGENS &¶RENING MEDR¤KNAS $ESSA UTG¶R ENLIGT UPPGIFT CA PROCENT AV MARKNADEN Tillväxten i blandfonderna uppgick till , Förmögenheten i aktiefonderna ökade med , eller , medan förmögenheten i ränte- fonderna ökade , eller . Att den samlade fondförmögenheten förändras beror på tre faktorer. För det första påverkas förmögenheten av värdeutvecklingen på aktiebör- ser och räntemarknader. För det andra sker en påverkan på grund av ut- delningar ur fonden och huruvida dessa återinvesteras i fonden eller inte. För det tredje påverkas förmögenheten av förändringar i andelsägarnas innehav av andelar, dvs. skillnaden mellan köp och försäljning av ande- redovisas i figur 6 nedan. .ETTOINVESTERINGAR I V¤RDEPAPPERSFONDER UNDER PERIO DEN JANUARI T O M FEBRUARI MILJONER KRONOR +¤LLA &ONDBOLAGENS F¶RENING har uttagen ur fonderna varit större än insättningarna: , och . Trenden i sparandet är emellertid att nettoinvesteringarna i vär- depappersfonder ökar över tiden. Hushållens innehav av andelar i värdepappersfonder har under de se- nare åren växt dramatiskt. har de direktägda innehaven av fondandelar ökat från till ca . Därtill kommer de fondandelar hushållen äger indi- rekt, t.ex. genom sparande i försäkringar. I figur 7 illustreras dels värdet på hushållens andelar, dels dessa ande- lar som andel av hushållens finansiella nettoförmögenhet. ut- gjorde fondandelarna av hushållens nettoförmögenhet, me- dan de utgjorde av hushållens finansiella tillgångar. Vid ut- gången av tredje kvartalet uppgick andelarna till av hushållens finansiella nettoförmögenhet och till av hushål- lens finansiella tillgångar. (USH¥LLENS DIREKTINNEHAV AV FONDANDELAR OCH DELARNAS ANDEL AV HUSH¥LLENS FINANSIELLA F¶RM¶GENHET MILJONER KRONOR L¶PANDE PRISER Andel av finansiell fö rmöge nhet +¤LLA &INANSINSPEKTIONEN 3TATISTISK #ENTRALBYR¥ &INANSR¤KENSKAPER OCH &INANSR¤KENSKAPER E KVARTALET AVSEENDE ¥R ENDAST ACKUMULERAT T O M E KVARTALET Det finns många faktorer som förklarar den utveckling som ägt rum. Uppgifterna skall dock ses med viss varsamhet. Några trendmässiga slut- satser av de senaste tre årens utveckling kan inte göras på det underlag som föreligger. Dock står det klart att andelar i värdepappersfonder utgör en stor del av hushållens finansiella nettoförmögenhet och att det inte är osannolikt att denna andel kommer att växa . 5.4Förbättrad kostnadsinformation till andelsägarna 2EGERINGENS F¶RSLAG: I lagen om värdepappersfonder införs en ny be- stämmelse som innebär att fondbolaget skriftligen skall in- formera varje andelsägare i en värdepappersfond om vad som hänför sig till andelsinnehavet av de totala kostnader som belastat fonden un- der de närmast föregående kalenderåret. Av det totala beloppet skall anges vad som avser förvaltningskostnader, inklusive kostnader för förvaltning av fondtillgångarna. 0ROMEMORIANS F¶RSLAG Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. En skillnad är dock att de kostnader som hänför sig till andelsin- nehavet skall anges endast som ett totalt belopp och att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela före- skrifter om när informationen skall lämnas och vad den närmare skall innehålla. 2EMISSINSTANSERNA Promemorians förslag tillstyrks eller lämnas utan erinran av +ONKURRENSVERKET, +ONSUMENTVERKET, 3VERIGES !KTIESPARARES 2IKSF¶RBUND och 5TREDNINGEN OM BILDANDET AV 0REMIEPENSIONSMYNDIG HETEN. &INANSINSPEKTIONEN håller med regeringen om att det bör införas en skyldighet för fondbolagen att tillhandahålla individuell kostnadsin- formation men invänder att informationen endast bör omfatta kostnader som avser förvaltning, förvaring och tillsyn. Övriga kostnader bör enligt inspektionen i stället relateras till resultatet av portföljförvaltningen. resultatet av fondutvecklingen skall presenteras behöver enligt inspektio- nen analyseras ytterligare. &ONDBOLAGENS &¶RENING avstyrker förslaget under åberopande av att den kostnadsinformation som fondbolagen ger är tillräcklig, att lagstiftning generellt bör användas med stor försiktighet i en marknadsekonomi och att informationsfrågor helst bör lösas genom självreglering på marknaden. Om lagstiftning trots allt skulle behövas, bör den enligt föreningen i första hand ske på europeisk nivå inom ramen för EG-direktivet om värdepappersfonder (UCITS- direktivet). Vidare invänds att en informationsskyldighet som endast rik- tar sig till svenska fondbolag snedvrider konkurrensen på marknaden och att förslaget medför ökade kostnader för fondbolagen som kan komma att drabba fondspararna genom höjda förvaltningsavgifter. att förslaget inte bidrar till ökad jämförbarhet mellan kostnader i olika sparformer eller olika fonder. 3VENSKA "ANKF¶RENINGEN instämmer i Fondbolagens Förenings yttrande. framför liknande synpunkter som . 3VERIGES "ANKKUNDERS 2IKSF¶RBUND är, med hänsyn till den information som redan ges och till att värdeutvecklingen på andelarna är det väsentliga, tvek- samma till behovet av den föreslagna kostnadsinformationen. 3K¤LEN F¶R REGERINGENS F¶RSLAG "EHOVET AV EN BEST¤MMELSE OM INDIVIDUELL KOSTNADSINFORMATION Sparande i värdepappersfonder bygger på avtal som träffas mellan de enskilda andelsägarna och fondbolaget om förvaltning av medel som an- förtros fondbolaget av de medel som ingår i fonden sker gemensamt för samtliga fondandelsägare Som redogjorts för i den tidi- gare framställningen används en del av medlen till att betala olika typer av kostnader. Varje enskild andelsägare bidrar till kostnaderna med ut- gångspunkt i hur stor andel han eller hon äger av den samlade fondför- mögenheten. Genom sitt bidrag betalar spararen ett pris för den förvalt- ning som fondbolaget tillhandahåller. Liksom vid andra typer av tjänster är det en självklarhet att andelsägar- na i en värdepappersfond bör få information om vad den tjänst han eller hon har köpt kostar. En god kostnadsinformation bidrar till att spararen bättre kan bedöma värdet av den tjänst som köpts och göra effektiva val vad gäller investeringen av sina medel. En ökad kostnadsmedvetenhet kan i sin tur förväntas leda till en ökad marknadseffektivitet och konkur- rens på fondmarknaden. Behovet av en individuell kostnadsinformation för fondsparare accen- tueras av det faktum att hushållens innehav av andelar i värdepappers- fonder växt dramatiskt och att fondsparandet kommit att få en utpräglad karaktär av konsumenttjänst. Det ökade sparandet innebär också att det är angeläget att marknaden för värdepappersfonder fungerar väl. Detta innebär att priserna för tjänsterna bildas under konkurrens och att konsumenterna får den information som behövs för att kunna hitta de bästa produkterna på marknaden. Som framhåller är marknaden för värdepappersfonder ett exempel på ett område där konsu- menterna generellt befinner sig i ett kraftigt informationsunderläge vad gäller närmare kunskap om vad tjänsten innehåller. Detta gäller enligt särskilt information om vilka ersättningar som fond- bolaget tar ut och hur ersättningarna beräknas. Som vissa av remissinstanserna påpekar har informationen till andelsä- garna om kostnaderna för förvaltningen av fonderna förbättrats under se- nare år, bl.a. genom de redovisningsrekommendationer som antagits av . Enligt föreningen har dessutom ett arbete inletts för att ytterligare förbättra redovisningen. Detta syftar dock inte till att ge andelsägarna individuell information om kostnaderna för fondsparandet. Regeringen välkomnar givetvis åtgärder från fondbranschen som kan förbättra informationen till spararna om de kostnader som är förenade med sparandet. När det gäller de förbättringar som skett konstate- rar regeringen dock att dessa framför allt varit inriktade på innehållet i informationsbroschyrer och årsredovisningar genom presentation av olika typer av exempel och nyckeltal. Trots att frågan uppmärksammats har endast enstaka initiativ tagits till att ge spararna indivi- duell information om vilka kostnader som belastar det enskilda andelsin- nehavet. Några gemensamma åtgärder inom branschen för att få till stånd en sådan informationsgivning tycks inte heller nu vara aktuella. För att stärka konsumenternas ställning i detta avseende bedömer regeringen därför att det är nödvändigt att införa en informationsskyldighet lagstift- ningsvägen. I har en rad reformer genomförts för att stärka konsumenternas ställning och förbättra konkurrensen på områ- det finansiella tjänster. En lagreglering om individuell kostnadsinforma- tion för andelsägare i värdepappersfonder ligger väl i linje med dessa åtgärder. Enligt ökar en individuell kostnadsinformation till fondandelsägarna inte jämförbarheten av kostnader i olika sparformer eller olika fonder. Beträffande jämförelser mellan olika sparformer påpe- kar föreningen att någon redovisning av förvaltningskostnader på indi- vidnivå inte ges i likvärdiga sparalternativ. Regeringen kan hålla med om att den föreslagna kostnadsinformationen inte generellt sett kommer att kunna tjäna som något jämförpris mellan olika fonder. En jämförelse av kostnadsuttaget i olika fonder kommer dock att möjliggöras för sparare som fördelar sitt sparande mellan flera olika fonder. När det gäller en jämförelse av kostnader i olika sparformer vill regeringen erinra om att det för många kanske viktigaste alternativet till fondsparande är ett di- rektägande av aktier och andra värdepapper. Vid ett direktägande har spararen full insyn i vilka kostnader som är förenade med ägandet, t.ex. kostnader för depåhantering och courtage. Ett annat alternativ är inlåning på räntebärande konto i bank eller hos . Även vid den typen av sparande ges individuell information om vilka avgifter som be- lastat sparkapitalet, t.ex. i form av uttagsavgifter. I motsats till Fondbola- gens Förening anser regeringen att en individuell kostnadsinformation till andelsägarna i värdepappersfonder bidrar till att öka jämförbarheten mellan kostnaderna för fondsparande och andra typer av sparande. Sam- tidigt måste framhållas att det finns annan information som kan vara av betydelse vid sådana jämförelser. Att det förhåller sig så utesluter givet- vis inte att underlaget för att göra jämförelser mellan fondsparande och annat sparande breddas genom en individuell kostnadsinformation av det slag som här föreslås. Som skäl mot att införa en skyldighet att tillhandahålla individuell kostnadsinformation anför några remissinstanser att de datasystem som används för fondhanteringen inte är anpassade för att göra de beräkningar som krävs för att ge sådan information. Dessa remissin- stanser menar att systemförändringar skulle bli nödvändiga som kommer att medföra ökade kostnader för fondbolagen. Dessutom anmärks på att de ekonomiska konsekvenserna för fondbolagen inte har analyserats. Som närmare redogörs för i avsnitt 6 är det visserligen riktigt att tillhan- dahållandet av individuell information är förenat med kostnader. Emel- lertid måste beaktas att kostnaderna huvudsakligen torde vara initiala. Vad gäller investeringar i informationsbehandling är det viktigt att fram- hålla att den allmänna utvecklingen på detta område går mycket snabbt och att konkurrensen på marknaden ställer ständiga krav på investeringar i systemutveckling och hårdvara. De kostnader som kan vara förknippade med en utvidgad informationsskyldighet kan mot den bakgrunden inte ses som en isolerad företeelse och torde därmed vara vanskliga att uppskatta. Vidare måste kostnaderna ställas mot de fördelar som står att vinna med att informationen till spararna förbättras. Det bör framhållas att informa- tionen mycket väl kan ges i samband med den kontrolluppgift som fond- bolagen redan enligt lag är skyldiga att tillhandahålla varje andel- sägare. Några ytterligare kostnader för utskick av besked behöver således inte uppkomma. Ett annat argument som flera remissinstanser åberopar mot en lagreg- lerad informationsskyldighet är att en sådan skyldighet endast skulle om- fatta svenska fondförvaltare, att detta skulle inverka menligt på svenska fondbolags förmåga att konkurrera med utländska fondförvaltare som marknadsför fonder i och driva ut fondsparande utanför . Regeringen vill i den delen erinra om att en lagreglerad infor- mationsskyldighet av det här slaget inte är möjlig att införa för utländska fondföretag inom EES som omfattas av UCITS-direktivet. Av direktivet (artiklarna 1.6 och 44.1) framgår att ett fondföretag är underkastat hem- landets bestämmelser i de frågor som regleras i direktivet, t.ex. vilken information som skall lämnas till fondandelsägarna. I de fall ett fondfö- retag bedriver verksamhet i ett annat medlemsland än hemlandet är det således inte möjligt för värdlandet att påföra fondföretaget annan eller ytterligare reglering i sådant som faller inom direktivets tillämpningsom- råde. Regeringen anser dessutom att det inte finns anledning att, som någ- ra remissinstanser föreslår, invänta en eventuell framtida gemensam EG- reglering om individuell kostnadsinformation till fondandelsägare. Andra utländska fondföretag än sådana som är hemmahörande inom EES kan enligt 7 a § lagen om värdepappersfonder få tillstånd av Finan- sinspektionen att bedriva fondverksamhet här i landet från filial eller på annat sätt. Förutsättningarna för att få sådant tillstånd framgår av den nämnda paragrafen. Bland annat skall det utländska fondföretaget driva fondverksamhet i hemlandet och där stå under tillsyn. Vidare skall den planerade verksamheten här i landet antas komma att uppfylla kraven på en sund fondverksamhet. Bestämmelserna innebär att den primära tillsy- nen utförs av hemlandsmyndigheten och att det vid tillståndsprövningen skall ställas krav som i princip är likvärdiga med dem som gäller för svenska fondbolag (prop. 1992/93:90). Behandlingen av utländska fond- företag som hör hemma utanför EES bör vara densamma som för de fondföretag som hör hemma inom EES. Därför bör inte heller icke EES- fondföretagen omfattas av ett krav på individuell kostnadsinformation till andelsägarna. Det kan i sammanhanget nämnas att det bara existerar ett enda utländskt fondföretag som fått tillstånd enligt 7 a § lagen om värdepappersfonder. Nästan alla utländska fondföretag som bedriver fondverksamhet i är alltså sådana som omfattas av EG- reglerna och som således över huvud taget inte är möjliga att ålägga indi- viduell kostnadsinformation med stöd av svensk lagstiftning. När det gäller effekterna på konkurrenskraften hos de svenska fondför- valtarna kan förmodas att kostnaderna för att tillhandahålla informationen på inte torde vara särskilt betungande (se avsnitt 6). Vidare kan det inte tas för givet att tillhandahållandet av individuell kostnadsin- formation i sig behöver innebära någon konkurrensnackdel. Vid valet av fondförvaltare torde det för den enskilde spararen vara en fördel att kostnaderna redovisas på ett tydligt sätt, vilket också framhålls av . Sammantaget finner regeringen att det inte finns skäl att befara att en lagstadgad kostnadsinformation skulle medföra att svenska fondbolag tappar marknadsandelar i förhållande till utländska alternativ. $EN N¤RMARE UTFORMNINGEN AV BEST¤MMELSEN Vad gäller frågan vilka kostnader som fondbolaget skall informera om måste beaktas att det varierar mellan fonderna vilka typer av kostnader som täcks av den årliga förvaltningsavgiften. Vidare betalas ur fondtill- gångarna olika typer av kostnader som inte ingår i förvaltningsavgiften. Även detta kostnadsuttag varierar.