prop · GL0325 · 1998-01-01 00:00:00 — uppmanar högtidligen alla parter, nämligen medlemsstaterna, Europeiska unionens råd och Europeiska gemen- skapernas kommission, att strikt och punktligt tillämpa fördraget samt stabilitets- och tillväxtpakten. Denna resolution ger fast politisk vägledning åt de parter som kommer att genomföra stabilitets- och tillväxtpakten. Därför har enats om följande rikt- linjer: 1. åtar sig att respektera det medelfristiga budgetmålet med offentliga finanser som är nära balans eller i överskott som anges i deras stabilitets- eller konvergensprogram och att vidta de korrigerande åtgärder som avser de offentliga finanserna som de anser vara nödvändiga för att uppnå målen i deras stabilitets- eller konvergensprogram så snart de får information som pekar på betydande faktiska eller förväntade avvikelser från dessa mål, 2. uppmanas att på eget initiativ offentliggöra de rekommendationer som rådet lämnar dem enligt artikel 103.4, 3. åtar sig att vidta de korrigerande åtgärder som avser de offentliga finanserna som de anser vara nödvändiga för att uppnå målen i deras stabilitets- eller konvergensprogram så snart de får en tidig varning genom en rekommendation från rådet enligt artikel 103.4, 4. kommer att utan dröjsmål påbörja de korrigerande anpassningar av de offentliga finanserna som de anser vara nödvändiga när de får information som pekar på att det finns risk för alltför stora underskott, 5. kommer att korrigera alltför stora underskott efter att de har uppkommit; en sådan korrigering bör slutföras senast under det år som följer på det år då det alltför stora underskottet fastställs, om inte särskilda omständigheter föreligger, 6. uppmanas att på eget initiativ offentliggöra rekommendationer som har givits i enlighet med artikel 104c.7, 7. åtar sig att inte åberopa artikel 2.3 i rådets förordning om på- skyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott om de inte befinner sig i en allvarlig lågkonjunktur; för att bedöma om konjunkturnedgången är allvarlig kommer medlemsstaterna som regel att ha ett årligt fall i real BNP om minst 0,som referensvärde. 1. kommer att utöva sin initiativrätt enligt fördraget på ett sätt som underlättar att stabilitets- och tillväxtpakten fungerar strikt, punktligt och effektivt, 2. kommer att utan dröjsmål lägga fram de rapporter, yttranden och rekommendationer som gör det möjligt för rådet att fatta beslut enligt artiklarna 103 och 104c; detta kommer att underlätta att systemet med en tidig varning fungerar effektivt och att förfarandet vid alltför stora underskott inleds snabbt och tillämpas strikt, 3. åtar sig att utarbeta en rapport enligt artikel 104c.3 så snart det föreligger risk för ett alltför stort underskott eller så snart som det förväntade eller faktiska underskottet i den offentliga sektorns finanser överstiger referensvärdet av BNP och därigenom utlöser det förfarande som föreskrivs i artikel 104c.3, 4. åtar sig, i de fall kommissionen anser att ett underskott som över- stiger av BNP inte är alltför stort och detta yttrande skiljer sig från Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande att skriftligen förelägga rådet skälen till denna ståndpunkt, 5. åtar sig att på anmodan av rådet enligt artikel 109d som regel lägga fram en rekommendation till ett rådsbeslut om huruvida ett alltför stort underskott föreligger enligt artikel 104c.6. 1. förpliktigas att bestämt och punktligt genomföra de delar av stabilitets- och tillväxtpakten som omfattas av dess behörighet; det skall så snart det är möjligt fatta nödvändiga beslut enligt artiklarna 103 och 104c, 2. uppmanas att betrakta tidsfristerna för tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott som en övre gräns; i synnerhet skall rådet i enlighet med artikel 104c.7 ge rekommendationer om att de alltför stora underskotten skall korrigeras efter det att de har uppkommit och inte senare än under det år som följer på det då de fastställdes, om inte särskilda omständigheter föreligger, 3. uppmanas att alltid ålägga sanktioner om en deltagande medlemsstat underlåter att vidta de åtgärder som rådet rekommenderar och som krävs för att få situationen med alltför stora underskott att upphöra, 4. uppmanas att alltid kräva en räntelös deposition varje gång rådet beslutar att ålägga en deltagande medlemsstat sanktioner i enlighet med artikel 104c.11, 5. uppmanas att alltid omvandla en deposition till böter efter beslutet om att ålägga sanktioner i enlighet med artikel 104c.11, såvida inte det alltför stora underskottet enligt rådets uppfattning har korri- gerats, 6. uppmanas att alltid skriftligen ange de skäl som ligger till grund för ett beslut att inte agera, om rådet i förfarandet vid alltför stora underskott eller förfarandet för övervakningen av de offentliga finanserna inte har agerat till följd av en rekommendation från kommissionen, och i sådana fall offentliggöra hur varje medlemsstat har röstat. Europeiska rådets resolution om införande av en växelkursmekanism i tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen. (EGT C 236, , s.5.) (97/C 236/03) På grundval av de överenskommelser som uppnåddes vid dess möten i och har enats om följande: EN VÄXELKURSMEKANISM KOMMER ATT INFÖRAS NÄR TREDJE ETAPPEN AV DEN EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN BÖRJAR DEN 1 JANUARI 1999. När den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen börjar, kommer Europeiska monetära systemet att ersättas med växelkursmekanismen enligt denna resolution. De operativa förfarandena kommer att föreskrivas i ett avtal mellan och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euro-området. Genom växelkursmekanismen kommer valutorna i medlemsstaterna utanför euro-området att knytas till euron. Euron kommer att utgöra centrum för den nya mekanismen. Mekanismen kommer att fungera inom de nödvändiga ramarna för den stabilitetsinriktade politik enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen som utgör kärnan i den ekonomiska och monetära unionen. 1.1 Varaktig konvergens när det gäller ekonomiska fundamentala faktorer är en förutsättning för hållbar växelkursstabilitet. I tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen måste därför samtliga medlemsstater föra en disciplinerad och ansvarsfull penning- och valutapolitik som är inriktad på prisstabilitet. En sund finans- och strukturpolitik i samtliga medlemsstater är minst lika viktig för hållbar växelkursstabilitet. 1.2 Stabila ekonomiska förhållanden är nödvändiga för att den inre marknaden skall fungera väl och för att investeringar, tillväxt och sysselsättning skall öka och ligger därför i samtliga medlemsstaters intresse. Den inre marknaden får inte äventyras genom alltför stora avvikelser i växelkurserna från de reala jämviktsväxelkurserna eller genom alltför stora nominella växelkursfluktuationer mellan euron och de övriga EU-valutorna, vilket skulle störa handelsströmmarna mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 109m i fördraget är dessutom varje medlemsstat skyldig att behandla sin valutapolitik som en fråga av gemensamt intresse. Rådets övervakning av medlemsstaternas makroekonomiska politik enligt artikel 103 i fördraget kommer bland annat att organiseras i syfte att undvika sådana avvikelser eller fluktuationer. 1.3 Växelkursmekanismen kommer att bidra till att säkerställa att medlemsstater utanför euro-området som deltar i mekanismen inriktar sin politik på stabilitet, på att främja konvergens och därigenom underlätta för dem att införa euron. Mekanismen kommer att erbjuda en referens för dessa medlemsstater när det gäller att föra en sund ekonomisk politik i allmänhet och en sund penning- och valutapolitik i synnerhet. kommer mekanismen att bidra till att skydda dem och de medlemsstater som inför euron från obefogad press på valutamarknaderna. I sådana fall kan den bistå medlemsstater utanför euro-området som deltar i mekanismen att, när deras valutor utsätts för press, förena lämpliga politiska åtgärder, bland annat ränte- förändringar med samordnade interventioner. 1.4 Mekanismen kommer också att bidra till att säkerställa att medlemsstater som strävar efter att införa euron efter behandlas likvärdigt med de stater som inför euron från början, när det gäller att uppfylla konvergenskriterierna. 1.5 Växelkursmekanismen kommer att fungera utan att det påverkar Europeiska () och de nationella centralbankernas huvudmål att upprätthålla prisstabilitet. Det bör säkerställas att alla justeringar av centralkurserna görs att betydande avvikelser undviks. 1.6 Deltagande i växelkursmekanismen kommer att vara frivilligt för medlemsstater utanför euro-området. Medlemsstater med undantag kan dock förväntas ansluta sig till mekanismen. En medlemsstat som inte deltar i växelkursmekanismen från början får delta . 1.7 Växelkursmekanismen kommer att baseras på centralkurser gentemot euron. Det normala fluktuationsbandet kommer att vara relativt brett. Genomförande av en stabilitetsinriktad ekonomisk och penning- och valutapolitik kommer att innebära att centralkurserna förblir i fokus för de medlemsstater utanför euro-området som deltar i mekanismen. 1.8 Dessutom medges tillräcklig flexibilitet, särskilt för att ge utrymme för varierande grad, takt och strategi för ekonomisk konvergens i medlemsstater utanför euro-området, vilka ansluter sig till meka- nismen. Samarbetet om växelkurspolitiken kan stärkas ytterligare, till exempel genom att en fastare koppling mellan euron och övriga valutor i växelkursmekanismen tillåts, när och i den utsträckning en sådan koppling är lämplig mot bakgrund av utvecklingen mot konvergens. En sådan fastare koppling, särskilt om den innebär smalare fluktuationsband, kommer inte att påverka tolkningen av det växel-kurskriterium som anges i artikel 109j i fördraget. 2.1 En centralkurs gentemot euron kommer att fastställas för valutan i varje medlemsstat utanför euro-området, vilken deltar i växelkurs- mekanismen. Det kommer att finnas ett normalt fluktuationsband på plus eller minus runt centralkurserna. I princip kommer inter- ventioner vid bandgränserna att ske i automatisk och obegränsad utsträckning, med tillgång till ultrakorta krediter. ECB och de övriga deltagarnas centralbanker skall dock kunna avbryta interventionen om den strider mot deras huvudmål. När de fattar beslut bör de ta hänsyn till alla relevanta faktorer, särskilt behovet att upprätthålla prisstabilitet samt förtroendet för växelkursmekanismens funktion. 2.2 Som klargörs i det avtal som bestämmer de operativa förfaranden för växelkursmekanismen som ECB och de nationella centralbankerna förväntas ingå, kommer en flexibel användning av räntorna att vara ett viktigt inslag i mekanismen och det kommer att finnas möjlighet till samordnade interventioner innanför bandgränserna. 2.3 Beslut om centralkurser och det normala fluktuationsbandet skall fattas genom ömsesidig överenskommelse mellan ministrarna i medlemsstaterna i euro-området, ECB samt ministrarna och centralbankscheferna i de medlemsstater som inte ingår i euro- området, men som deltar i den nya mekanismen enligt ett gemensamt förfarande som inbegriper Europeiska kommissionen och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén. Ministrarna och centralbankscheferna i de medlemsstater som inte deltar i växelkursmekanismen kommer att delta men kommer inte att ha rösträtt i förfarandet. Alla parter i den ömsesidiga överenskommelsen, inbegripet ECB, kommer att ha rätt att inleda ett konfidentiellt förfarande för att ompröva centralkurserna. 2.4 Från fall till fall kan formellt avtalade fluktuationsband som är smalare än det normala fluktuationsbandet och som i princip stöttas av automatisk intervention och krediter fastställas på begäran av en berörd medlemsstat som inte ingår i euro-området. Ett sådant beslut att krympa bandets bredd fattas av ministrarna i medlemsstaterna i euro-området, ECB samt ministern och centralbankschefen i den berörda medlemsstat som inte ingår i euro-området, enligt ett gemensamt förfarande som inbegriper Europeiska kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Ministrarna och centralbankscheferna i de övriga medlemsstaterna kommer att delta i förfarandet men kommer inte att ha rösträtt. 2.5 Det normala eller det smalare bandet skall inte påverka tolkningen av artikel 109j.1 tredje strecksatsen i fördraget. 2.6 Detaljerna i mekanismen för ultrakorta krediter kommer att fastställas i avtalet mellan ECB och de nationella centralbankerna, i huvudsak på grundval av de nuvarande arrangemangen. Europeiska monetära institutet har utarbetat ett utkast till ett sådant avtal och därvid inarbetat de operativa förfaranden som krävs enligt denna reso- lution. kommer att överlämna utkastet till ECB och till centralbankerna i de medlemsstater som inte ingår i euro-området då ECB upprättas. Europeiska rådets resolution om tillväxt och sysselsättning (EGT C 236, , s.3.) (97/C 236/02) EUROPEISKA RÅDET SOM ERINRAR OM slutsatserna från i , kommissionens initiativ Insatser för sysselsättningen en - förtroendepakt samt Dublinförklaringen om sysselsättningen, HAR ANTAGIT FÖLJANDE RIKTLINJER: Det är av yttersta vikt med en ny impuls så att sysselsättningen orubbat står kvar överst på Europeiska unionens politiska dagordning. Den ekonomiska och monetära unionen samt stabilitets- och tillväxtpakten kommer att stärka den inre marknaden och främja en icke-inflatorisk, makroekonomisk miljö med låga räntor och därigenom öka förutsättningarna för ekonomisk tillväxt och fler arbetstillfällen. Dessutom kommer vi att behöva stärka sambanden mellan en framgångsrik och hållbar ekonomisk och monetär union, en väl fungerande inre marknad och sysselsättningen. I detta syfte bör det vara ett prioriterat mål att bygga upp en kunnig, välutbildad och anpassningsbar arbetsstyrka och att göra arbetsmarknaden mottaglig för ekonomiska förändringar. Strukturella reformer måste vara övergripande med avseende på omfattningen i motsats till begränsade eller tillfälliga åtgärder, så att de på ett sammanhängande sätt behandlar den komplicerade frågan om incitament till att skapa och till att ta arbete. Den ekonomiska politiken och socialpolitiken förstärker varandra ömsesidigt. De sociala skyddssystemen bör moderniseras för att förstärka dess funktion så att de kan bidra till konkurrenskraft, sysselsättning och tillväxt samt till att lägga en varaktig grund för social sammanhållning. Detta tillvägagångssätt, parat med en politik som bygger på stabilitet, tillhandahåller grundvalen för en ekonomi som vilar på principerna om integration, solidaritet, rättvisa och en hållbar miljö och som kan gynna alla medborgare. Ekonomisk effektivitet och social integration är aspekter som kompletterar varandra i det mera sammanhållna europeiska samhälle som vi alla strävar efter. Med hänsyn tagen till detta principuttalande uppmanar alla sociala och ekonomiska aktörer, inbegripet de nationella, regionala och lokala myndigheterna samt arbetsmarknadens parter att helt och hållet ta sitt ansvar inom sina respektiva verksamhets- områden. UTVECKLING AV DEN EKONOMISKA PELAREN I Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt i artiklarna 102a och 103, föreskrivs en nära samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik enligt artikel 3a i fördraget. Ansvaret för kampen mot arbetslösheten vilar i första hand på medlemsstaterna, men vi bör uppmärksamma behovet både av att höja effektiviteten och att vidga innehållet i denna samordning, med särskild inriktning på sysselsättningspolitiken. Detta måste ske i flera steg. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken skall stärkas och utvecklas till ett effektivt instrument för att säkerställa bibehållen konvergens i medlemsstaternas ekonomiska prestationer. Inom ramen för en sund och hållbar makroekonomisk politik och på grundval av en utvärdering av den ekonomiska situationen i Europeiska unionen och i varje medlemsstat skall mer uppmärksamhet ägnas åt att förbättra den europeiska konkurrenskraften som en förutsättning för tillväxt och sysselsättning och för att, bland andra mål, ge fler arbetstillfällen inom räckhåll för medborgare. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt effektiviteten på arbets- och varumarknaden, teknisk innovation samt små- och medelstora företags möjlighet att skapa arbetstillfällen. Total uppmärksamhet bör också ägnas system för praktisk och teoretisk utbildning, inklusive livslångt lärande, skatte- och bidragssystem som stimulerar till arbete samt en sänkning av lönebikostnaderna, så att möjligheterna att få anställning ökar. Beskattning och sociala skyddssystem bör i högre grad underlätta anställningsmöjligheter och därigenom åstadkomma en bättre fungerande arbetsmarknad. understryker hur viktigt det är för medlemsstaterna att skapa en skattemiljö som stimulerar företagsamhet och skapar arbetstillfällen. Denna och annan sysselsättningspolitik kommer att bli en väsentlig del av de allmänna riktlinjerna, med beaktande av nationell sysselsättningspolitik samt den goda praxis som följer av denna politik. Rådet uppmanas därför att beakta de fleråriga sysselsättnings- programmen, så som det var tänkt i Essenförfarandet, när de allmänna riktlinjerna formuleras, så att deras inriktning på sysselsättningen förstärks. Rådet kan lämna nödvändiga rekommendationer till medlemsstaterna, i enlighet med artikel 103.4 i fördraget. Denna förstärkta samordning av den ekonomiska politiken kommer att komplettera förfarandet som det är tänkt enligt den nya avdelningen om sysselsättningen i fördraget, vilken föreskriver att en sysselsättningskommitté skall inrättas, som anmodas samarbeta nära med . Rådet bör bemöda sig om att ge dessa bestämmelser omedelbar verkan. I bägge förfarandena kommer att spela en samordnande och vägledande roll, i enlighet med fördraget. Europeiska unionen bör komplettera nationella åtgärder genom att systematiskt granska all relevant befintlig gemenskapspolitik, in- klusive transeuropeiska nät samt forsknings- och utvecklingsprogram, för att säkerställa att de är inriktade på sysselsättningsskapande och ekonomisk tillväxt, som budgetplanen och det inter- institutionella avtalet följs. har enats om en konkret insats för att göra största möjliga framsteg mot fullbordandet av den inre marknaden: att göra reglerna mera effektiva, att ta itu med att lösa den kvarstående snedvridningen av marknaden, att undvika skadlig skattekonkurrens, att avlägsna hindren för marknadens integration inom olika sektorer samt att åstadkomma en inre marknad som är till gagn för alla medborgare. Eftersom Europeiska investeringsbanken enligt artikel 198e i fördraget har till uppgift att genom att anlita kapitalmarknaderna och utnyttja egna medel bidra till en balanserad och störningsfri utveckling av den gemensamma marknaden i gemenskapens intresse, erkänner vi den viktiga roll som Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden har när det gäller att skapa sysselsättning genom investeringstillfällen i . Vi uppmanar enträget Europeiska investeringsbanken att öka sina insatser i detta avseende genom att främja investeringsprojekt som överensstämmer med sunda bank- principer och sund praxis, och särskilt - att undersöka inrättande av en ordning för att finansiera högtekno- logiska projekt för små- och medelstora företag i samarbete med Europeiska investeringsfonden, möjligen genom att använda risk- kapital under medverkan från den privata banksektorn, - att undersöka omfattningen av insatserna på områdena för utbildning, hälsa, stadsmiljö och miljöskydd, - att öka sina insatser när det gäller stora infrastrukturnät genom att undersöka möjligheterna att bevilja mycket långfristiga lån, särskilt för de stora prioriterade projekt som antogs i . Kommissionen uppmanas lämna lämpliga förslag för att säkerställa att, när EKSG-fördraget löper ut , inkomsterna från utestående reserver används för en forskningsfond för sektorer med anknytning till kol- och stålindustrin. Denna övergripande strategi kommer att ge oss största möjliga utbyte av våra insatser att främja sysselsättning och social integration och att bekämpa arbetslösheten. På detta sätt kommer främjande av sysselsättning samt skydd och säkerhet för arbetstagarna att kombineras med behovet av att få arbetsmarknaden att fungera bättre. Detta bidrar också till en väl fungerande ekonomisk och monetär union. uppmanar alla parter, nämligen medlemsstaterna, rådet och kommissionen att genomföra dessa bestämmelser med kraft och engagemang. De möjligheter som erbjuds arbetsmarknadens parter i det sociala kapitlet, som har införlivats i det nya fördraget, bör syfta till att stötta rådets arbete med sysselsättningen. rekommenderar en social dialog och användning helt och hållet av nu gällande gemenskapslagstiftning med avseende på samråd med arbetsmarknadens parter, inklusive när så är tillämpligt, vid omstruktureringsprocesser, samt att hänsyn tas till nationell praxis. Sammantaget kommer denna politik att låta medlemsstaterna bygga vidare på styrkan i det europeiska bygget för att effektivt samordna sin ekonomiska politik inom rådet, så att fler arbetstillfällen skapas och så att väg banas för en framgångsrik och hållbar tredje etapp av den ekonomiska och monetära unionen i enlighet med fördraget. uppmanar arbetsmarknadens parter att helt och hållet ta sitt ansvar inom sina respektive verksamhetsområden. Rådets förordning 97/1103/EG av om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron (EGT L 162, , s.1.) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta, med beaktande av kommissionens förslag , med beaktande av yttrande , med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande , och med beaktande av följande: bekräftade vid sitt möte i att den tredje etappen av den ekonomiska och mone- tära unionen skall börja , på sätt som anges i artikel 109j.4 i fördraget. De medlemsstater som antar euron som gemensam valuta i enlighet med fördraget benämns i den här förordningen "deltagande medlemsstater". Europeiska rådets möte i den 15 - beslutade att beteckningen "ecu", som i fördraget används för att hänvisa till den europeiska valutaenheten, är en generisk beteckning. De femton medlemsstaternas regeringar har enats om att detta beslut utgör den godkända och slutgiltiga tolkningen av de relevanta bestämmelserna i fördraget. Namnet på den europeiska valutan skall vara "euro". Som valuta för de deltagande medlemsstaterna kommer euron att delas upp i etthundra underenheter med namnet cent. ansåg dessutom att namnet på den gemensamma valutan måste vara samma på alla Europeiska unionens officiella språk, under beaktande av förekomsten av olika alfabet. Så snart de deltagande medlemsstaterna är kända, kommer en förordning om införande av euron att antas på grundval av tredje meningen i artikel 109l.4 i fördraget, i syfte att definiera den rättsliga ramen för euron. Den dag då den tredje etappen börjar skall rådet enligt artikel 109l.4 första meningen i fördraget fastställa de om- räkningskurser till vilka valutorna oåterkalleligen skall låsas. För att den gemensamma marknaden och övergången till den gemensamma valutan skall fungera är det nödvändigt att före den tredje etappens början åstadkomma rättssäkerhet för medborgare och företag i alla medlemsstaterna såvitt avser vissa bestämmelser om eurons införande. Denna rättssäkerhet på ett tidigt stadium kommer att göra det möjligt för medborgare och företag att förbereda sig på bästa möjliga sätt. Tredje meningen i artikel 109l.4, som tillåter rådet att genom enhälligt beslut av de deltagande medlemsstaterna vidta övriga åt- gärder som behövs för att snabbt införa den gemensamma valutan, kommer att vara tillgängligt som rättslig grund först när det i enlighet med artikel 109j.4 i fördraget har bekräftats vilka medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren för att anta en gemensam valuta.