prop · GL0316 · 1998-01-01 00:00:00 — Invandrare skall också få samhällskunskap via sfi, där information om det svenska samhället, lag och rätt och jämställdhet är en viktig del i kursplanen. Behovet av samhällsinformation Regeringens förslag till integrationspolitiska mål grundar sig på att var och en på sitt område tar ansvar för att politik och åtgärder omfattar hela befolkningen. Det innebär att de som invandrat och andra med utländsk bakgrund bör nås av samma information som alla andra. För att samhällsinformationen skall nå alla i befolkningen oavsett här- komst och etnisk bakgrund bör den ta sin utgångspunkt i samhällets mångfald och utformas efter mottagarnas skilda förutsättningar och behov. Regeringen anser att statliga och kommunala myndigheter har ett stort ansvar för detta och att de inom ramen för sina ordinarie upp- gifter bör sträva efter att nå alla samhällsmedborgare med relevant in- formation. Utöver den generella samhällsinformationen bör det göras särskilda informationsinsatser för att tillgodose nyanlända invandrares behov av samhällsinformation. Grundläggande samhällsinformation till nyan- lända invandrare bör så långt möjligt ges på invandrarens eget språk. Samhällsinformation i tiden I likhet med en rad andra industriellt utvecklade länder är på väg in i ett nytt samhälle där informationens och kunskapens betydelse för delaktighet och inflytande i samhället ökar i betydelse. Med stig- ande kunskapsnivå i samhället och ökad tilltro till den egna förmågan ökar också kraven på inflytande och delaktighet. Människor vill ha större makt över sitt liv i närsamhället, i arbetslivet och i samhället i stort. har olika åtgärder vidtagits för att sprida informa- tion och kunskap. Informationstekniken utnyttjas alltmer till informa- tions- och kunskapsspridning. Utvecklingen av Internet är ett be- lysande exempel på detta. Via närradio, lokala TV-program och satel- lit-TV kan information om världen och lokalsamhället nå alla männi- skors vardagsrum. Den tekniska utvecklingen öppnar nya möjligheter för kunskapsinhämtande och delaktighet. En förutsättning är emeller- tid att tekniken blir tillgänglig för alla och inte bidrar till att öka klyf- torna i samhället. Tekniken ger också nya förutsättningar för dem som vill följa vad som händer i hemlandet. inleddes en femårig försöksverksamhet med medborgar- kontor (prop. 1993/94:187, bet. 1993/94:KU39, rskr. 1993/94:392). Syftet är att få ytterligare kunskaper om dels hur ett organiserat sam- arbete över kommunala och statliga myndighetsgränser, dels hur dia- logen mellan myndigheterna och medborgarna kan fördjupas. Effekten kan bli en institutionell förnyelse och effektivisering av offentlig verksamhet och en förbättrad och mer tillgänglig service för befolk- ningen. beslöt att försöksverksamheten skall utvidgas så att även viss myndighetsutövning omfattas (prop. 1996/97:90, bet. 1996/97:KU9, rskr. 1996/97:301) En arbetsgrupp (In 97:A) har inrättats inom för att följa och stödja arbetet med att utveckla medborgarkontor och andra former av kontakter mellan enskilda människor och offentliga organ. Arbetsgruppen skall utveckla och utarbeta förslag som innebär att dialogen mellan medborgare och samhällsorgan fördjupas. Särskilt betydelsefull är denna utveckling i storstädernas utsatta bostadsom- råden vilket också skall belysas av arbetsgruppen. Medborgarkontoren bör kunna spela en viktig roll för att nå ut med samhällsinformation till olika grupper och öka delaktigheten i sam- hället. De kan också bli en plats där informationsteknik kan göras till- gänglig för medborgarna. För att medborgarkontoren skall bli den plats människor söker sig till för information och dialog bör den lo- kala utformningen ske tillsammans med de boende i området. 6.2.1 bedömning: Det statliga stödet till bör avvecklas. : Kommitténs förslag överens- stämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har kommente- rat förslaget. De flesta är negativa till förslaget. Dit hör bl.a. Invand- rarverket, och . Positiva till förslaget är bl.a. Statskontoret, kommun och . Skälen för regeringens bedömning: Staten beslutade att förbättra informationen till invandrare genom att ge ut en tidning på de vanligaste invandrarspråken och i detta syfte bildades (prop. 1967/68:149, bet. 1967/68:StatsU174, rskr. 1967/68:358). Under /72 började också en svensk ver- sion, På lätt svenska, att ges ut. Propositionen om den framtida verk- samheten vid (prop. 1987/88:110, bet. 1987/88:SfU24, rskr. 1987/88:301) ledde till att beslutade att verksamheten vid stiftelsen skulle fortsätta, men i delvis nya former. Bestämmelser för tidningsverksamheten infördes i stiftelsens stadgar och i ett avtal mellan staten och stiftelsen. Stiftelsen fick långtgående frihet att själv utforma sitt redaktionella program. Tid- ningen hade innan dessa förändringar beslutades genomfört sin verk- samhet utan några större strukturella förändringar. Genom beslut rekonstruerades verksamheten så att förutsättningarna för en modern tidningsproduktion förbättrades. Bland annat höjdes statsbi- draget till tidningen och det tidigare förbudet att ta in kommersiella annonser togs bort. Likaså fick en prenumerationsavgift tas ut. Syftet med förändringen var att öka stiftelsens möjligheter att arbeta på samma villkor som den övriga tidningsvärlden. Det statliga bidraget beräknades till en veckoutgivning av tidningen på nio språk. Syftet var att tidningen skulle skifta utgivningsspråk när invandringen förändra- des och ledde till nya språkbehov. Tidningen utkommer med 44 nummer och ges ut på finska, arabiska, serbiska/bosniska/kroatiska, spanska, persiska, polska och engelska. Medelupplagan för de olika språkeditionerna un- der året ligger runt 2 000. Störst är den finska editionen med ca 3 400 exemplar och minst den serbokroatiska med ca 1 300 exemplar. På lätt svenska hade en medelupplaga på ca 19 000. Prenumerationen på tidningen är starkt subventionerad och kostar innevarande år för På lätt svenska och för språkeditionerna. Många prenumeranter utgörs av myndigheter och organisationer. En stor del av upplagan av tidningen lätt svenska används i sfi-under- visningen. Bland de privatpersoner som är prenumeranter på de olika språkeditionerna finns även invandrare som varit mycket länge i Sve- rige. På två av de språk finska och spanska som Invandrartid- ningen utkommer på utges även tidningar på kommersiell basis. Dessa tidningar har en prenumererad upplaga av ungefär samma storlek som . Förutom Invandrartidningens olika editioner har stiftelsen en verk- samhet med framställning av informationsmaterial på lätt svenska samt på olika språk på uppdragsbasis. Denna verksamhet har vuxit . Stiftelsen har också påbörjat ett utvecklingsarbete i syfte att komplettera traditionella informationskanaler med de möjlig- heter som informationstekniken öppnar. Det har gått stiftelsen bildades. Under dessa år har stiftelsen förvärvat stor erfarenhet av att anpassa och rikta information till invandrare. Den ursprungliga motiveringen för att ge ut en tidning på flera språk var att de som var nya i behövde få information om det svenska samhället på sitt eget språk. Urvalet av språk har se- dan dess ändrats för att svara mot de behov som invand- ringen aktualiserat. har emellertid bara delvis för- mått förändra sin utgivning utifrån de språkbehov som uppkommit allteftersom nya språkgrupper invandrat. Dessutom är antalet tryckta exemplar litet i förhållande till antalet personer från respektive språk- område som finns i . De ursprungliga skälen att ge ut tidningen kan således ifrågasättas både vad gäller tidningens innehåll och läsekretsens sammansättning. Tidningar på andra språk än svenska fyller givetvis ett behov både vad gäller information och som språkrör och samlande kraft för den aktuella språkgruppen. Det kan emellertid ifrågasättas om tidningar för grupper som är etablerade i bör ges ut av en statlig stiftelse. På samma sätt kan det ifrågasättas om behovet av in- formation på lätt svenska bland dem som varit länge i skall beaktas på annat sätt än det allmänna behov av information på lätt svenska som finns i landet. Regeringen anser att invandrare som varit länge i landet i princip bör få sina behov tillgodosedda på samma sätt som andra. Det allmänna utbudet av information på olika språk har ökat vä- sentligt sedan tillkomst. Det har också skett för- ändringar i utbudet av information på lätt svenska. Regeringen noterar också med intresse det ökade kommersiella intresset för samhällets mångfald inom mediavärlden. I synnerhet på tidningssidan har in- tresset att nå nya målgrupper ökat väsentligt, bl.a. har en del dagstid- ningar gett ut särskilda bilagor i områden med många invandrare. Även artiklar och information på olika språk har prövats. Till detta kommer de nya möjligheter att möta det framtida informationsbehovet som informationstekniken och utvecklingen inom radio och tv öppnar. Även tekniken vad gäller framställning av tryckta skrifter har för- bättrats. Vidare kan en utveckling av medborgarkontoren öppna fram- tida möjligheter till samhällsinformation på olika språk och på lätt svenska. Regeringen anser att utvecklingen vid med en ökad uppdragsverksamhet och utnyttjande av infor- mationstekniken är mycket intressant. Mot den redovisade bakgrunden anser regeringen dock att det statliga bidraget till bör avvecklas. Vad gäller nyanländas behov av information på eget språk eller på lätt svenska anser regeringen att detta är ett be- hov som måste uppmärksammas och tillgodoses. Den nya myndighet som föreslås i denna proposition bör ha ett övergripande ansvar för att sådan information finns. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att stödet av- vecklas och att motsvarande medel förs till den myndighet som skall ha ansvaret för integrationspolitiken. bedömer att det finns möjligheter att bedriva delar av verksamheten vidare på uppdrags- basis, har stiftelsen ett eget kapital som, i den mån det inte behövs för att täcka avvecklingskostnader, bör kunna användas för att utveckla livskraftiga delar av verksamheten. 6.3 Stöd till organisationer och deras verksamhet Regeringens bedömning: Staten bör ge bidrag till organisationer som bildats av invandrare eller annars på etnisk grund och vars verksamhet ligger i linje med de integrationspolitiska målen. Även andra organisationer bör kunna få stöd för sådan verksamhet. Bidragsgivningen bör resultatstyras. En särskild utredare kommer att få regeringens uppdrag att i samråd med bl.a. invandrarnas riksor- ganisationer utveckla former för ett nytt bidragssystem. : Kommittén har föreslagit att det nuvarande stödet avvecklas och att den statliga bidragsgivningen skall avse stöd till språkliga/etniska gruppers kulturella och sociala verk- samhet samt att bidragssystemet skall bestå av ett grundbidrag och ett projektbidrag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till kom- mitténs förslag. Statskontoret föreslår tidsbegränsade grundbidrag där behoven är permanenta och riksomfattande. Statliga projektmedel i övrigt bör samordnas med andra statliga medel. framhåller att bidragen till etablerade riksorganisationer skall normali- seras och att en större del av det totala stödet bör gå till projekt. anser att statens åtagande bör begränsas till att i första hand gälla stöd till kulturell och social verksamhet. Sam- arbetsorganet för invandrarorganisationerna i (SIOS) för- ordar det nuvarande bidragssystemet. är positivt till att det nuvarande stödet avvecklas och ersätts med ett stöd till etniska och språkliga gruppers kulturella och sociala verksamhet. En förutsättning är dock att stödets storlek inte urholkas. Skälen för regeringens bedömning: Att bosätta sig i ett nytt land innebär för många stora omställningar och det tar tid att orientera sig och finna sig till rätta. Särskilt stora kan påfrestningarna vara för den som av tvång lämnat sitt land. För många är kontakten med dem som kommer från samma plats eller land, eller som talar samma språk, av stor betydelse både känslomässigt och praktiskt. Organisationer som bildas av invandrare kan ge trygghet i den nya tillvaron. Där kan man som nykomling byta erfarenheter med andra och få hjälp att orientera sig i samhället. En organisation där man möter andra som har invand- rat kan bli starten för delaktigheten i det nya samhället. Allteftersom man skaffar kunskaper och etablerar sig i landet bortfaller de ursprungliga behoven, men kvar står kanske intresset att umgås med dem som man delar språk och bakgrund med. Detta är också ett sätt att tillgodose barns och barnbarns intresse för sina rötter. Organisationer där den etniska bakgrunden eller flytten eller flykten till är den gemensamma grunden bör i princip få stöd till sin verksamhet på samma sätt som andra organisationer. Organisationer som samlar medlemmar med gemensam etnisk och kulturell bakgrund kan emellertid ha svårt att hävda sig gentemot traditionella svenska organisationer och kan därför behöva särskild uppmärksamhet. Detta är motiverat av att den etniska och kulturella mångfalden i samhället bör vara företrädd även i organisationslivet och organisationer. Även om huvudansvaret för att bevara och utveckla det egna kulturarvet primärt ligger hos de enskilda individerna eller grupperna, anser rege- ringen att ett särskild stöd till sådana organisationer är befogat. Regeringen anser också att det finns särskilda skäl att ge stöd till organisationer vars verksamhet är inriktad på att tillgodose nyanlända invandrares behov. I ett samhälle med etnisk och kulturell mångfald behöver människor även träffas över etniska och kulturella gränser. I det gränsöver- skridande arbetet har alla organisationer en uppgift. Regeringen anser emellertid att särskilt stöd bör kunna ges även till organisationer som arbetar tväretniskt, antingen genom att verka för att människor med olika bakgrund samlas kring gemensamma frågor eller genom att bygga vidare på ett befintligt intresse. Bland unga människor finns ett intresse att organisera sig tväretniskt eller söka sig till organisationer där en gemensam samhällsfråga som t.ex. miljön och inte ursprunget står i centrum. I detta sammanhang vill regeringen betona vikten av att ungdomsorganisationer drivs av ungdomarna själva och att föreningarna blir en naturlig mötesplats för ungdomar med olika etnisk och kulturell bakgrund. Det nuvarande bidragssystemet beslutade om ett nytt statsbidragssystem till invandrarnas riksorganisationer (prop. 1985/86:98, bet. 1985/86:SfU20, rskr. 1985/86:307). En grundläggande utgångspunkt för de övervägan- den som gjordes för stödets utformning var att det skulle anpassas till de allmänna principerna för statligt stöd till övriga folkrörelser. Ett väsentligt syfte med stödet var att det skulle underlätta för organisa- tionerna att bedriva en samordnad rikstäckande verksamhet genom ett centralt kansli. Det nuvarande bidragssystemet till invandrarnas orga- nisationer har således utformats efter de huvudprinciper som också gällde för andra statsbidragssystem till föreningslivet. Pågående utvecklingsarbete resultatstyrning av det statliga stödet till organisationer och folkrörelser Ett flertal statliga utredningar har utrett den statliga bidragsgivningen till föreningslivet. Utredningarna konstaterar relativt samstämmigt att det finns anledning att förbättra styrning och återrapportering av de statliga föreningsbidragens resultat och effekter. De olika utredningar- nas resultat kan sägas utgöra en naturlig del i den process som det är att införa ett nytt styrsystem för statliga anslag. Den statliga budgetprocessen har förändrats och resultatstyrningen har fått allt större genomslag i budgetarbetet. Riks- dagen har påtalat betydelsen av att all statligt finan- sierad verksamhet skall resultatstyras, även s.k. sakanslag (prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:FiU20, rskr. 1993/94:536). Regeringen aviserade därför budgetproposition (prop. 1994/95:100, bil. 14) att ett arbete skulle inledas för att öka resultatorienteringen av bidragen till organisationslivet och ge föreningslivet möjlig- heter att visa värdet av sin verksamhet. inrättades inom dåvarande en interdepartemental arbetsgrupp (In 96:I) för resultatstyrning och uppföljning av statsbidrag till föreningar. Arbetsgruppens uppdrag var att presentera och utveckla metoder för resultatstyrning, uppföljning och utvärdering av statsbidragen till föreningar och andra ideella organisationer. Gruppen har kartlagt samtliga statliga anslag som riktar sig till före- ningslivet. Arbetsgruppen redovisar i rapporten av föreningsbidrag (Ds 1997:36) att de statliga bidragen måste utformas så att aktiv förnyelse och utveckling av verksamheten premieras. En- ligt arbetsgruppen är de regelverk som finns för många bidrag otids- enliga och inte anpassade till den statliga resultatstyrning som sker i övrigt. konstaterar arbetsgruppen att ett förnyelsearbete pågår för att öka resultatorienteringen av de statliga bidragen till föreningslivet. Det statliga stödet till ungdomsorganisationerna utvärderas t.ex. i förhållande till de riktlinjer som gäller för ungdomsverk- samheten och i förhållande till de övergripande mål som angetts för bidraget. Stödet fördelas också så att förnyelse och utveckling upp- muntras. Stödet till kvinnoorganisationerna har också förändrats till förmån för förnyelseverksamhet med lokala nätverk istället för att grundas på medlemsantalet. Endast en del av bidragets storlek relate- ras numera till antalet medlemmar. I syfte att bl.a. förbättra resultatstyrningen utvärderar en parlamentarisk kommitté stödet till idrotten (dir. 1996:84). En annan kommitté har tillkallats för att se över formerna för statsbidragsgivningen till vissa organisationer verksamma inom det sociala området (dir. 1997:59). Syftet är att utforma en stats- bidragsgivning där det byggs in förnyelseincitament så att existerande organisationer kan utveckla nya, effektivare verksamhetsformer och att nya organisationer kan utvecklas inom området. Även stödet till frivilligorganisationerna inom försvaret utvärderas i syfte att förbättra resultatstyrningen av stödet. Anpassning till annat organisationsstöd Stödet till invandrarnas organisationer bör anpassas till den utveckling av det statliga stödet till folkrörelser som redovisats. Organisationerna bör kunna verka i det svenska samhällslivet på samma villkor som andra folkrörelser och bidra till att demokratin fördjupas. Det nu- varande stödet till invandrares riksorganisationer styrs genom en de- taljerad förordning. En sådan detaljreglering av bidragsgivningen ska- par inte önskvärda möjligheter till förnyelse och utveckling av verk- samheten. Regeringen anser att bidrag som ges till organisationer som bildats av invandrare eller annars på etnisk grund bör relateras till de integra- tionspolitiska målen. Det innebär att stödet kan prövas mot angelägna mål för introduktion och integration och utvärderas i förhållande till dessa. Därmed kan stödet bli mer effektivt och anpassas till de sam- hällsförändringar som sker och befintliga organisationer kan stimule- ras till utveckling som nya organisationer kan ges ett bättre stöd. Kriterierna för statsbidrag bör på ett tydligare sätt kopplas till organisationernas funktion och roll i integrationsarbetet. Stödet bör också bli mer verksamhets- och projektinriktat. Ett resultatstyrt bidragssystem ger större möjligheter att ge stöd till dem som driver ett aktivt integrationsarbete och befrämja samverkan och samarbete mellan olika organisationer. Inom ramen för stödet bör det också finnas ett utrymme för organisationerna att utifrån sina specifika förutsättningar, som t.ex. storlek och historisk tradition, medverka till att stärka identitet och delaktighet i det svenska sam- hället. är det viktigt att organisationerna, i likhet med vad som gäller för andra folkrörelser, kan öka sin självförsörjning och minska sitt beroende av statsbidrag. De närmare formerna för det nya statsbidragssystemet bör utvecklas i nära samråd med organisationerna. I detta syfte avser regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att i samråd med bl.a. in- vandrarnas riksorganisationer föreslå hur bidragsgivningen skall ut- formas. Arbetet bör bedrivas skyndsamt. Inriktningen bör vara att det nya statsbidragssystemet genomförs successivt med början för att vara fullt genomfört . Regeringens bedömning: Den myndighet som har ansvar för integra- tionsfrågorna bör administrera, fördela och följa upp statens bidrag till invandrarnas riksorganisationer m. fl. : Kommittén föreslår att stödet till organisationerna skall administreras av två nämnder vars ledamöter utses av regeringen, en till finskspråkig kulturell verksamhet och en till andra språkliga/etniska grupper. Kommittén föreslår vidare att nämnderna i första hand in- ordnas i . Remissinstanserna: Flera remissinstanser är tveksamma till kom- mitténs förslag. anser att den föreslagna nya integrationsmyndigheten bör fördela bidraget. är po- sitiv till förslaget om fördelning av stöd till kulturell verksamhet under förutsättning att nödvändiga resurser ställs till förfogande. Sverige- finska riksförbundet tillstyrker förslaget men anser att riksorganisa- tionen har bredare ansvar än enbart för kulturell och social verksam- het. Skälen för regeringens bedömning: Resultatstyrningen av bi- dragsgivningen innebär att det blir ett tydligare samband mellan målet för stödet och målen för integrationspolitiken. Detta i sin tur bör återverka på bidragsfördelningen så att den blir mer flexibel i för- hållande till förändringar i samhället och till språkliga och etniska gruppers skiftande behov. Regeringen föreslår i avsnitt 12 att en ny myndighet inrättas som bland annat skall få i uppgift att följa och ut- värdera samhällsutvecklingen och följa upp hur åtgärder och insatser anpassas till samhällets etniska och kulturella mångfald. Regeringen anser att myndigheten kommer att ha den överblick och kompetens som gör det naturligt att den också ansvarar för bidragsfördelningen till organisationer och deras verksamhet. Regeringen finner inget skäl att inrätta särskilda nämnder där organisationerna är representerade. Det bör vara myndighetens uppgift att utveckla ändamålsenliga former för samarbete med organisationerna. 6.4 Diskriminering, främlingsfientlighet och rasism Regeringens bedömning: Arbetet med att förebygga och motverka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism måste ständigt bedrivas. Det måste ske på flera fronter och nivåer samt med olika metoder. Skälen för regeringens bedömning: Att förebygga och motverka etnisk diskriminering, rasism, främlingsfientlighet och intolerans är en av regeringens allra viktigaste uppgifter. Om inte idén om allas lika värde kan befästas riskerar samhället att brytas sönder inifrån. Allt arbete för att befästa alla människors lika värde måste för att bli långsiktigt framgångsrikt, inriktas på grundläggande värderingar som humanism, tolerans, rättvisa och respekt för andra människor. Det kan inte begränsas till att påverka människors förhållningssätt till invand- rare. Kampen mot diskriminering, främlingsfientlighet och rasism måste ständigt föras. Varje generation måste komma till insikt om alla män- niskors lika värde. Skolan har här en ytterst viktig roll. För att nå resultat måste arbetet bedrivas på flera fronter. Det måste prägla i princip alla samhällsområden och alla nivåer. För att bli effektivt måste det konkreta arbetet anpassas efter den lokala situa- tionen och de arbetsmetoder måste väljas som fungerar bäst i varje situation. En viktig utgångspunkt i regeringens arbete på detta område är att se till att det finns ett effektivt regelverk som kriminaliserar rasistiska handlingar. En annan är att alla oavsett bakgrund ges reella möjlig- heter till att försörja sig och bli delaktiga i samhället. Den som står utanför upplevs ofta som hotande och upplever ofta sig själv som ho- tad.