prop · GL0341 · 1998-01-01 00:00:00 — Hänvisningen i 8 kap. 13 § till bestämmelsen om Riksförsäkringsver- kets tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring skall inte längre pröva ärenden om delpension enligt 17 §. Paragrafen upphävs därför. Även bestämmelsen i 20 § första stycket om att socialförsäkrings- nämnden skall ompröva beslut om återbetalning upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handikappade Bestämmelsen i 5 § andra stycket om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. 8.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn Hänvisningen i 9 § första stycket till bestämmelserna om Riksförsäk- ringsverkets tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke om att socialförsäkrings- nämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. 8.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård Bestämmelsen i 18 § första stycket om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. Hänvisningen i 19 § till bestämmelserna om tillsyn ändras eftersom bestämmelser om denna numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.9 Förslaget till om ändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare Bestämmelsen i 14 § första stycket om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. Hänvisningen i 15 § till bestämmelserna om tillsyn ändras eftersom bestämmelser om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön Hänvisningen i 26 § till bestämmelsen om tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1488) om handläggning av vissa ersättningar till den som tjänstgör inom totalförsvaret Bestämmelsen i 2 § första stycket om att socialförsäkringsnämnden skall avgöra vidlyftiga och svåra ärenden om familjebidrag i form av närings- bidrag upphör att gälla. Hänvisningen i 4 § första stycke till bestämmelsen om Riksförsäk- ringsverkets tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:148) om särskilt bidrag till ensamstående med barn Hänvisningen i 5 § första stycke till bestämmelsen om Riksförsäkrings- verkets tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn nu- mera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke om att socialförsäkrings- nämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. 8.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:16) om försäkring mot vissa semesterlönekostnader Hänvisningen i 3 § till bestämmelsen om tillsyn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:389) om assistansersättning Bestämmelsen i 17 § andra stycke om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. Hänvisningen i 18 § till bestämmelsen om till- syn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag Bestämmelsen om att beslut om att dra in eller sätta ned bostadsbidrag enligt 27 § andra stycket skall fattas av socialförsäkringsnämnden upphör att gälla. Detsamma gäller bestämmelsen i 29 § andra stycket om att so- cialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. Hänvisningen i 30 § till bestämmelsen om till- syn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer i 14 § andra stycket om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. Har sådana beslut meddelats före skall dock omprövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämnden. Hänvisningen i 15 § till bestämmelsen om till- syn ändras eftersom bestämmelserna om verkets tillsyn numera återfinns i 18 kap. 46 och 47 §§ lagen om allmän försäkring. 8.17 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst 1 och 2 §§ Förslagen föranleds av att flera kommuner i samma landstingsområde skall kunna ingå i försöksverksamheten. 8 § Ändringen i punkten 8 innebär att förbundsordningen för ett beställar- förbund som består av flera kommuner även måste ange vem som skall ha ansvaret för arkivvården enligt 18 och 27 §§. 18 och 27 §§ Om flera kommuner deltar i försöksverksamheten skall en av dem ha ansvaret för arkivvården. Vilken kommun som skall ha detta ansvar skall anges i förbundsordningen. 30 § Ändringen är en ren följdändring med anledning av att även flera kommuner skall kunna delta i försöksverksamheten. 8.18 Förslaget till lag om ändringen i lagen (1996:1030) om underhållsstöd Bestämmelsen i 38 § andra stycket om att socialförsäkringsnämnden skall ompröva vissa beslut upphör att gälla. I punkt 3 av övergångs- bestämmelserna till rubricerad lag görs en ändring som innebär att social- försäkringsnämnderna inte heller skall fatta beslut enligt äldre lagstift- ning. Detta avser beslut om omprövning enligt 22 § andra stycket lagen (1964:143) om bidragsförskott och 12 § lagen (1984:1095) om förlängt barnbidrag (i 12 § hänvisas till bestämmelserna i lagen om bidragsför- skott). Har sådana beslut meddelats före skall dock om- prövningen även efter denna tidpunkt göras av socialförsäkringsnämn- den. Sammanfattning av betänkandet Förtroendemannainflytande ökad kvalitet och rättssäkerhet (SOU 1997:134) Uppdraget Med anledning av de förslag om förändringar i den nuvarande organi- sationen av socialförsäkringsadministrationen som lades fram i propo- sition 1996/97:63 Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer och administration, m.m. fick jag i uppdrag att ta fram förslag och det beslutsunderlag som krävs för att genomföra de föreslagna förändring- arna. I uppdraget ingår att - ta fram de principer som skall vara styrande för bestämmandet av antalet nämnder inom ett verksamhetsområde, - se över nomineringsförfarandet och nämndernas sammansättning, - se över de förtroendevaldas roll, - se över nämndernas beslutsbefogenhet och klargöra om nuvarande beslutsbefogenhet är ändamålsenlig eller om ytterligare eller färre ärendeslag bör bli föremål för beslut av socialförsäkringsnämnden, - överväga vilken typ av ärenden som nämnden skall an- svara för, - belysa föredragandefunktionen och lämna förslag till utformning. Principer för bestämmandet av antal socialförsäkringsnämnder Jag föreslår att antalet socialförsäkringsnämnder inom en försäkrings- kassa skall vara så stort att rättssäkerhet, kvalitet och kostnadseffektivitet i handläggningen av ärenden säkerställs som kravet på snabbhet i handläggningen tillgodoses. Det är angeläget och ett rätts- säkerhetskrav att antalet ärenden hålls på en sådan nivå att det både finns utrymme för ledamöterna att hinna sätta sig in i dem och att det ges till- fälle till en meningsfull dialog under sammanträdet. Antalet ärenden per sammanträde bör därför vara högst 40 45 stycken. För att ärendehand- läggningen inte skall bli onödigt fördröjd samt att nämnden skall kunna sköta sin roll som part i domstol, bör nämnden sammanträda minst . Vidare föreslås att varje socialförsäkringsnämnd skall besluta i alla slag av ärenden som skall avgöras av nämnd. Om det finns särskilda skäl kan dock styrelse besluta att viss grupp av ärenden skall avgöras av den nämnd som styrelsen bestämmer. Denna möjlighet skall utnyttjas restriktivt. Nämndledamotens roll och ansvar Nämndledamotens roll är att fatta beslut i enskilda försäkringsärenden, att som allmänhetens företrädare ha insyn i verk- samhet och beslutsprocess och att genom sitt deltagande i ärendehand- läggningen förstärka rättssäkerheten. Dessutom bör ledamoten vara en länk mellan allmänheten och . Lekmännens medverkan i beslutsprocessen är viktig för att stärka rättssäkerheten. När flera tar ställning till ett ärende bör risken för god- tycke, förbiseende av väsentliga fakta och missuppfattningar minska, dessutom blir ärendet mer allsidigt belyst. Nämndens arbetsuppgifter är närmast domstolsliknande och nämnd- ledamöterna skulle kunna liknas vid nämndemännen i domstol. Många nämndledamöter och ersättare har fackliga eller andra uppdrag, är verksamma inom politiska partier eller är kommunpolitiker. I dessa sammanhang är ledamoten vald eller utsedd för att företräda en politisk uppfattning eller medlemmarna i en organisation. I sitt uppdrag i nämnden är det inte meningen att ledamöterna skall vara representanter för dem som utsett eller föreslagit dem. Deras uppgift är i stället att som lekmän med sin livserfarenhet och sina erfarenheter och kunskaper om samhället, arbetsmarknaden, lokala och regionala förhållanden, m.m. objektivt ta ställning till ett presenterat be- slutsunderlag, bedöma och väga samman de olika omständigheter som föreligger i det enskilda ärendet och fatta beslut i enlighet med gällande rätt. Av en genomförd undersökning framkommer att inte alla ledamöter är klara över sin roll utan ser sig som representanter för sina organisationer eller partier. Detta är allvarligt och måste uppmärksammas. Försäkrings- kassornas ledning men även har här ett in- formations- och utbildningsansvar för att de som nominerar ledamöterna och ledamöterna själva blir väl medvetna om ledamotens uppgift och roll. Annars kan ledamöterna bli ett hot mot rättssäkerheten istället för att stärka den och därmed urholka försäkringens legitimitet. Jag anser att nämndens ledamöter bör vara en länk mellan allmänheten och och till kassans ledning framföra synpunkter på kassan som organisation och socialförsäkringssystemen som sådana. Genom sitt deltagande i beslutsprocessen får ledamöterna inblick i vilka konsekvenser trygghetssystemen får för den enskilde. De bör i sina organisationer, politiska partier och genom att delta i den allmänna de- batten göra och socialförsäkringen känd och påverka för att få förändringar till stånd när de anse att sådana är påkallade. Nämndledamöterna skulle, på styrelsens uppdrag och tillsammans med tjänstemän hos kassan, kunna företräda kassan i olika sammanhang, t.ex. i de av regeringen föreslagna samverkansgrupperna inom rehabiliterings- området. Nämndens beslutsbefogenhet Ända sedan de allmänna försäkringskassorna bildades , har för- troendemän beslutat i vissa typer av ärenden. fattar beslut i ärenden som har stor betydelse för den enskilde från trygg- hets- och försörjningssynpunkt som ärendena ofta inrymmer betydande inslag av skälighetsbedömning. Dessutom omprövar nämnden vissa tjänstemannabeslut, när en enskild begär att beslutet skall om- prövas. fattade landets socialförsäkringsnämnder beslut i drygt 140 000 ärenden. Av dessa var bl.a. 86 000 beslut om förtidspension, 17 500 beslut enligt lagen om arbetsskadeförsäkring, 11 500 beslut om vårdbidrag och 9 000 om handikappersättning. Nämnderna fattade dess- utom 3 800 omprövningsbeslut. Utöver sin behörighet att besluta i enskilda ärenden skall nämnden även föra talan i länsrätt och kammarrätt, om en fråga som nämnden avgjorts överklagas. Nämnden får bemyndiga en tjänste- man hos kassan att företräda nämnden vid domstol. Det är vanligt att så sker. beslutsbefogenhet är inte ändamålsenlig till alla delar, som den är utformad . Den är alldeles för uppsplittrad på en mängd olika ärendeslag som rör ärenden vars konsekvens för den enskilde och samhället har synnerligen stor spännvidd. Ledamöterna har svårt att få tillräcklig inblick i alla regler som blir aktuella, ibland bara någon enstaka gång . Prövning i nämnd får inte vara endast en for- mell fråga ledamöterna bör ha en rimlig möjlighet att sätta sig in i de ofta komplexa och komplicerade ärendena så att de kan få ett reellt in- flytande i beslutsprocessen. Man bör också ta ställning till nämndernas medverkan i ärendehand- läggningen utifrån ett kostnadsperspektiv. uppgick kost- nader för arvoden, reseersättningar, arbetsgivaravgifter m.m. till ca . Till detta kommer kostnader för nämndorganisa- tionen och tjänstemännens arbete med de ärenden som skall föredras inför nämnden. Lekmännens medverkan skall få kosta, men i dessa ekomomiskt mycket kärva tider kan man ändå inte helt bortse från kostnaderna. I mina överväganden har jag låtit kvalitetsaspekterna få stor betydelse. Jag anser att kvaliteten kan höjas om nämnden får färre ärendeslag att besluta i. Jag föreslår därför att socialförsäkringsnämndens beslutsbefo- genhet koncentreras till ärenden som har väsentlig betydelse för den enskilde från försörjningssynpunkt eller där ersätt- ningen är ägnad att höja den enskildes livskvalitet. I ärendet skall det finnas utrymme för bedömning. Jag föreslår att ärenden om delpension, eftergift av återbetalnings- skyldighet för utbetalade underhållsstöd och bidragsförskott s.k. kraveftergift, bostadsbidrag och näringsbidrag inte längre skall beslutas av nämnd. Däremot skall nämnden fortfarande besluta om förtidspension, efterlevandepension, handikappersättning, vårdbidrag, bilstöd till handikappade, assistansersättning och ärenden enligt lagen om arbets- skadeförsäkring och statlig personskadeförsäkring. Jag föreslår vidare att socialförsäkringsnämnd inte längre skall om- pröva några tjänstemannabeslut när en enskild begär omprövning. Nämndernas sammansättning En socialförsäkringsnämnd består av sju ledamöter och sex ersät- tare. Ordföranden utses av regeringen. Tre ledamöter och tre ersättare väljs av eller i förekommande fall av kommunfullmäktige. Tre ledamöter och tre ersättare utses av . Nämnden utser inom sig en vice ordförande. Ledamöterna skall ha en så bred och allsidig representation som möjligt från det egna försäkringskasse- området. De personer som i första hand bör komma ifråga är de som är bosatta inom nämndens geografiska område. I de nuvarande nämnderna är könsfördelningen tämligen jämn. Leda- möternas genomsnittsålder är , är medan en- dast är . Det är önskvärt med en jämnare ålders- fördelning. För att markera vikten av en jämn köns- och åldersfördelning föreslår jag att det av lagen skall framgå att styrelsen skall eftersträva att ledamotskåren får en allsidig sammansättning vad avser ålder, kön och yrke. Nämnden fattar beslut i ärenden som har mycket stor betydelse för den enskilde och som innebär ett stort ekonomiskt åtagande för samhället. Det ligger därför ett stort ansvar på de som får nominera ledamöter. Det är viktigt att de bemödar sig att finna lämpliga kandidater personer som är kunniga, kloka, engagerade och som har tid och möjlighet att ägna sig åt uppdraget. Det är i stor utsträckning de som nominerar som avgör hur väl lekmannamedverkan kommer att fungera och vilken kvalitet och legi- timitet som blir följden av denna medverkan. har uttalat att arbetsmarknadens parter bör ges rätt att nominera ledamöter i nämnderna. Problemet är att inte alla parter är villiga att medverka. SAF kommer av allt att döma inte att no- minera några ledamöter och har tydligt uttalat att de vill undvika en koppling mellan den fackliga organisationens roll och myndighets- utövning. Meningen med att både arbetstagar- och arbetsgivarorganisa- tionerna skall ha rätt att nominera ledamöter är att få personer i nämn- derna med kunskap om och erfarenhet av olika sidor av arbetsmarknaden och förhållandena på denna. Om arbetsgivar- och företagarsidan inte blir representerad alls eller endast representerad från en snäv sektor av arbetsmarknaden och dessutom en facklig organisation uteblir, sätts vi- tala delar i detta resonemang ur spel. Men jag hävdar att det vid nomineringen är viktigare att få engagerade personer till nämnderna med kunskap om och erfarenhet från olika områ- den i samhället och från arbetsmarkanden, än vilka som nominerar dem. Ledamöterna skall inte representera dem som nominerat dem utan vara allmänhetens företrädare. Nämndens ledamöter har i allt väsentligt samma roll och funktion som nämndemännen i domstol. Nämndemännen väljs av landsting eller kommunfullmäktige. Med den jämförelsen borde det enligt min uppfattning vara de politiska partierna som skulle nominera ledamöter i socialförsäkringsnämnderna. Mot denna bakgrund och med vetskap om att inte alla centrala organisationer på arbetsmark- naden är villiga att nominera ledamöter, är jag tveksam till om det är lämpligt att föreslå att de skall få nomineringsrätt. Jag menar att det vore önskvärt att regeringen beaktar dessa förhållanden. För att få del av samtliga arbetsmarknadens och även andra organisa- tioners, t.ex. handikapporganisationerna, värdefulla kunskaper och syn- punkter, kan det vara lämpligt att styrelse inrättar särskilda organ där dessa är representerade. Där skulle t.ex. övergripande rehabiliteringsfrågor kunna diskuteras. Enligt beslut skall styrelse utse nämn- dens ledamöter. Det innefattar även nämndens ordförande. Ordföranden har en mycket viktig roll. Hur arbetet i nämnden fungerar beror i rätt stor utsträckning på vederbörandes förmåga att sköta uppgiften. De lagar som styr och därmed även socialförsäkringsnämndernas verksamhet reglerar en stor och synnerligen betydelsefull del av hela vårt välfärdssystem. De beslut som fattas har som tidigare nämnts mycket stor betydelse för den enskilde och för samhällsekonomin. För att med efter- tryck markera uppdragets betydelse anser jag att ordföranden även fort- sättningsvis skall utses av regeringen efter förslag av politiskt parti. De kan då utses efter samma principer som , dvs. oberoende av partitill- hörighet. 1996/97:63 framhålls att det kan innebära stora fördelar att kunna kombinera uppdrag i kassans styrelse och dess socialförsäkrings- nämnd. Det råder delade meningar om det är förenligt med etiska normer i samhället att styrelsen utser någon från den egna kretsen att vara ordfö- rande i en nämnd. Om regeringen utser en ordförande som tillika är leda- mot av styrelsen, blir denna fråga inte aktuell. Det är önskvärt att få en effektivare nämndorganisation och att kvali- teten på nämndarbetet höjs. Det finns därför skäl att minska antalet leda- möter och ersättare till fem respektive fyra. För att ersättarna skall kunna fullgöra sitt uppdrag på ett kvalitativt tillfredsställande sätt när de inträ- der i ordinarie ledamots ställe, föreslår jag att de skall ha närvaro- och yttranderätt vid nämndens sammanträden och att vederbörande skall vara personlig ersättare för en ledamot. Med färre ordinarie ledamöter och med ersättare som har närvaro- och yttranderätt tror jag det finns större förutsättningar att få den eftersträvade kvalitets- och effektivitetshöj- ningen. Även ersättarna kan då bidra med sina erfarenheter och kunska- per och de blir engagerade i nämndens arbete på ett aktivt sätt. Jag föreslår att två ledamöter och två ersättare utses efter förslag av organisationer på arbetsmarknaden. Styrelsen beslutar vilka som skall få nomineringsrätt. Ledamöterna bör vara verksamma inom nämndens geo- grafiska område. Två ledamöter och två ersättare utses efter förslag av de politiska partier som är representerade i respektive kommun- fullmäktige. Styrelsen skall eftersträva att ledamöter och ersättare i nämnderna får en sammansättning som motsvarar den politiska repre- sentationen. Ledamöterna bör vara bosatta inom nämndens geografiska område. skall vara beslutsför när minst tre ledamöter är närvarande. Ledamöterna bör utses för av , räknat från året efter det att val ägt rum. Från samma tidpunkt skall socialförsäkrings- nämnderna inrättas. Antalet nämnder och kostnader De föreslagna förändringarna i nämndernas beslutsbefogenhet medför en beräknad minskning med ca 8 000 ärenden vid oförändrad ärende- tillströmning. Med de principer för bestämmandet av antalet nämnder som föreslagits och med hänsyn tagen till ärendeminskningen, skulle det behövas ca 130 nämnder i landet. pågår två utredningar och vars förslag kan leda till beslut som kan få betydelse för nämndernas verksamhet. finns därför så många osäkra faktorer att det är mycket vanskligt att göra någon mer välgrundad beräkning av hur många nämnder som kommer att behövas . Genomsnittskostnaden för en socialförsäkringsnämnd var år . Med samma ersättningsnivåer och med hänsyn tagen endast till den förändrade ärendemängden skulle kostnaderna sjunka med . Föredragandefunktionen Frågor avgörs i socialförsäkringsnämnd efter föredragning av tjänsteman hos . varierar mellan och ibland även inom försäkringskassorna. Hos några kassor finns särskilda föredragande där kassan uppställt särskilda krav på kompetens hos de som utsetts. Hos andra kassor ingår föredragningen som en naturlig del i handläggarens övriga arbetsuppgifter, utan att kassan gör någon särskild prövning av vederbörandes kompetens. Föredragningen är en mycket viktig del av ärendehandläggningen av de ärenden som skall avgöras av nämnden. Det är därför av avgörande betydelse att föredraganden har goda kunskaper, erfarenheter och en all- sidig kompetens. Det finns anledning understryka behovet av kompetens och kvalitet i föredragningen. Som ett led i kvalitetssäkringen föreslår jag att för- säkringskassans styrelse i särskilt beslut anger vilka kunskaps- och kom- petenskrav som skall ställas på den som utses till föredragande. Försäk- ringskassans direktör skall ange de tjänstemän som skall ha till uppgift att föredra ärenden inför socialförsäkringsnämnden. Jag föreslår vidare att reglerna om skiljaktig mening skall regleras i la- gen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) både för nämndens leda- möter och för föredraganden samt att den skiljaktiga meningen skall an- mälas innan sammanträdet avslutas. Kompetens- och utbildningsfrågor Under utredningsarbetet har ledamöternas och ersättarnas behov av ut- bildning ständigt kommit upp. Det är angeläget att de, liksom kassans tjänstemän, har den kunskap och kompetens som behövs för deras be- tydelsefulla arbete. Trots det mycket kärva ekonomiska läge som råder får det inte vara så att ledamöter och ersättare inte får den utbildning de behöver. Mot den bakgrunden menar jag att det finns skäl för regeringen att överväga att öronmärka pengar för dessa ändamål. Ikraftträdande och övergångsregler Lagändringarna föreslås träda i kraft . 18 kap. 20-21 §§ AFL skall dock tillämpas första gången på de ledamöter som skall utses .