prop · GL0389 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1997/98:89 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I denna skrivelse redovisas i ett framåtblickande perspektiv de mänskliga rättigheternas roll i regeringens utrikespolitik som helhet. Främjandet av de mänskliga rättigheterna är en prioritet inom svensk politik. Regeringen avser att ytterligare stärka detta arbete så att det blir en integrerad dimension av utrikespolitiken som helhet. Detta är första gången en samlad presentation görs av regeringens politik för mänskliga rättigheter. Skrivelsen innehåller därför såväl en bred redovisning av dagens politik som nya ambitioner. Skrivelsen visar att principiella ståndpunkter om de mänskliga rättigheterna ligger fast på traditionell grund. kommer regeringen att ägna större uppmärksamhet än åt genomförandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Innehållsförteckning 1 Inledning 8 2 Sammanfattning 9 3 Principerna för politiken för mänskliga rättigheter: rättigheterna är universella och gäller varje människa 12 3.1 En väsentlig dimension av utrikespolitiken 12 3.2 Legitimt att lägga sig i 13 3.3 De mänskliga rättigheterna är universella 13 3.4 Rättigheterna gäller individer och är regeringars ansvar 14 3.5 Rättigheternas karaktär: frihet, skydd och tillfredsställande standard 15 3.6 Rättigheterna är odelbara ekonomiska och sociala rättigheter skall ges ökad vikt 16 3.7 Ingen får diskrimineras 17 3.8 Flyktingkonventionen ett skyddsnät 18 3.9 Terroristdåd skall fördömas 18 3.10 Rättigheter och utveckling 19 4 Inriktning av politiken för mänskliga rättigheter: konsekvens och strävan efter resultat 21 4.1 Mål 21 4.2 använder flera kanaler i arbetet för de mänskliga rättigheterna 23 4.3 Främja, förebygga och reagera verktyg för påverkan 24 4.4 Effektiva metoder att påverka andra länder 25 4.5 Utvecklingssamarbete för mänskliga rättigheter 27 4.6 Enskilda organisationer viktiga för de mänskliga rättigheterna 28 4.7 Näringslivet har en roll 29 4.8 Hållningen skall vara konsekvent 30 4.9 Arbetet för de mänskliga rättigheterna skall bygga på kunskap 31 4.10 samarbetar med internationella organ som övervakar efterlevnaden 32 5 verkar för alla människors möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna 34 5.1 Alla människor är lika i värde och rättigheter 34 5.2 Kvinnors rättigheter 34 5.3 Barnets rättigheter 36 5.4 Rättigheter för personer som tillhör urbefolkningar och nationella eller etniska, språkliga och religiösa minoriteter 38 6 verkar för ett totalt avskaffande av de grövsta formerna av övergrepp och de svåraste kränkningarna av människors rättigheter 40 6.1 Den grundläggande rätten till liv 40 6.2 verkar särskilt för ett globalt avskaffande av dödsstraffet 41 6.3 verkar mot utomrättsliga avrättningar, godtyckliga frihetsberövanden och tvångsmässiga försvinnanden 42 6.4 verkar mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning 43 7 verkar för införandet och upprätthållandet av ett fungerande rättssystem med rättsliga garantier 44 7.1 Utan ett fungerande rättssystem finns inga fungerande rättigheter 44 7.2 verkar särskilt mot den utbredda förekomsten av strafflöshet (impunity) 45 8 verkar för rättigheter som främjar demokratin 46 9 verkar för att ökad uppmärksamhet ges åt de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna: arbete, utbildning, hälsa och en tillfredsställande levnadsstandard 47 9.1 Alla mänskliga rättigheter är viktiga 47 9.2 Varför ett rättighetsperspektiv på välfärdsfrågor? 48 9.3 Vilka är de ekonomiska och sociala rättigheterna? 49 9.4 Statens ansvar och förpliktelser 50 9.5 för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 52 9.6 Internationella arbetsorganisationens rättighetsarbete 52 9.7 Den europeiska sociala stadgan 53 10 verkar för att de mänskliga rättigheternas roll och skydd före, under och efter interna väpnade konflikter förstärks 55 10.1 Om dagens väpnade konflikter 55 10.2 De mänskliga rättigheterna utgör ett avgörande element i konfliktförebyggande verksamhet 56 10.3 Det folkrättsliga skyddet i interna väpnade konflikter 58 10.4 verkar för ökat skydd för konfliktutsatt befolkning 59 10.5 verkar särskilt för ett heltäckande, grundläggande skydd i form av allmänna humanitära grundregler (standards of humanity) 60 10.6 De mänskliga rättigheternas roll i fredsprocessen och i fredsbevarande operationer 61 10.7 Dilemman i fredsarbetet: försoning eller upprättelse? 62 11 FN och de mänskliga rättigheterna: Integration och effektivisering 63 11.1 bekräftar principerna 63 11.2 Världskonferenserna markerade betydelsen av barns och kvinnors rättigheter 64 11.3 Rättigheterna är centrala i generalsekreterarens reformprogram 65 11.4 mänskliga rättigheter för internationell fred och säkerhet 66 11.5 Generalförsamlingen och ECOSOC arbetet samordnas 67 11.6 Kommissionen för de mänskliga rättigheterna betoning på efterlevnaden 67 11.7 rollen oklar 69 11.8 Rapportörer, arbetsgrupper och särskilda representanter nya länder och teman 69 11.9 Konventionerna ökad anslutning 70 11.10 Konventionssystemets problem 71 11.11 Högkommissarien och hennes kontor resursbrist 72 11.12 Tekniskt bistånd och rådgivande tjänster 73 11.13 Särskilda frågor i FN-arbetet för mänskliga rättigheter 74 12 Samarbetsformerna för främjandet av de mänskliga rättigheterna i 76 12.1 Inledning 76 12.2 Arbetet för mänskliga rättigheter inom och genom Europeiska unionen 76 12.3 arbete för mänskliga rättigheter 78 12.4 praxis utvecklas ständigt 79 12.5 Behovet av nya konventionsrättigheter kan ifrågasättas 79 12.6 Nya övervakningsmekanismer 80 12.7 : Respekten för mänskliga rättigheter är en förutsättning för säkerhet och fred 81 12.8 Högkommissarie för nationella minoriteter 82 12.9 verkar för att dynamiken inom mänskliga dimension upprätthålls 82 12.10 Östersjöstaternas råd 83 12.11 Bättre samordning för ökad effektivitet 84 12.12 Särskilda frågor i arbetet för de mänskliga rättigheterna i 85 13 Slutord 87 Bilaga 1 Allmän förklaring om de mänskliga rättigheterna 89 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 94 DPA Avdelningen för politiska frågor inom FN- sekretariatet () DPKO Avdelningen för fredsbevarande operationer inom () ECOSOC Ekonomiska och sociala rådet (Economic and ) EU Europeiska unionen (European Union) FAO FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (Food and ) FN (United Nations) för demokrati och fria val () Internationella arbetsorganisationen () OAS Amerikanska samarbetsorganisationen (Organization of American States) OAU Afrikanska enhetsorganisationen (Organization of African Unity) ODIHR Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (Office for Democratic Institutions and Human Rights) (Organization for Security and Co-operation in Europe, ) UNDP (United Nations Development Programme) för undervisning, vetenskap och kultur (United Nations Educational, Scientific and ) UNHCR FN:s flyktingkommissarie (of the United Nations High Commissioner for Refugees) (United Nations Children''''s Fund) UNIFEM för kvinnor (for Women) DE STÖRRE INSTRUMENTEN OM DE MÄNSKLIGA RÄTTIG- HETERNA FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, 1948 Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna, 1950 Konventionen angående flyktingars rättsliga ställning, 1951 Den europeiska sociala stadgan, 1961, reviderad 1996 Internationella konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, 1965 Konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, 1966 Konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, 1966 Den amerikanska konventionen om mänskliga rättigheter, 1969 Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, 1979 Den afrikanska stadgan om mänskliga och folkens rättigheter, 1981 Konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, 1984 Konventionen om barnets rättigheter, 1989 Den internationella konventionen om skydd för alla migrerande arbetare och deras familjemedlemmar antogs av 1990. Konventionen har ratificerats av åtta länder och därför ännu ej trätt i kraft. 1 Inledning antog () generalför- samling den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Den är ett av FN:s viktigaste aktstycken, vars giltighet består och betydelse blott ökat . Den utgör grunden för dagens omfattande globala och regionala nätverk för att skydda människans rättigheter. med högtidlighållandet av 50-årsminnet föreläggs genom denna skrivelse en samlad presentation av regeringens policy för mänskliga rättigheter inom svensk utrikespolitik som helhet. Den visar att främjandet av de mänskliga rättigheterna är en prioritet inom svensk politik och skall påverka bistånds-, migrations-, säkerhets-, handels- och övrig utrikespolitik. Engagemanget för de mänskliga rättigheterna ligger i vårt lands intresse och speglar dessutom våra förhoppningar om en värld där människor kan leva fria, utan fruktan och nöd. Skälen för att betona denna del av utrikespolitiken är flera: Som medlem av FN har enligt artikel 55 och 56 förbundit sig att vidta åtgärder i samarbete med organisationen för att främja allmän aktning och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla, utan åtskillnad med avseende på ras, kön, språk eller religion. ger oss härvidlag både en rätt och en förpliktelse att agera. Ett anknytande skäl är den vikt sedan gammalt fäster vid att alla stater respekterar folkrätten. Att folkrätten i sin helhet upprätthålls är särskilt viktigt för små och medelstora stater. De mänskliga rättigheterna är en del av folkrätten. Ytterligare ett skäl är att förtryck och kränkningar av individens rättigheter ofta, vilket inte minst det senaste årtiondets händelser har visat, leder till instabilitet och väpnad konflikt såväl inom länder som mellan länder och i förlängningen kan få konsekvenser för internationell fred och säkerhet. Vår strävan att främja respekten för de mänskliga rättigheterna har med andra ord också en säkerhetspolitisk bevekelse- grund. Sist men inte minst är denna strävan ett uttryck för medmänsklig solidaritet. Detta avspeglas också i utvecklingssamarbetets dagordning och mål. Normerna för de mänskliga rättigheterna handlar om individens grundläggande behov; de syftar till att garantera friheter, skydda den enskildes integritet och tillgodose andra grundläggande behov för ett drägligt liv för alla, kvinnor som män. Förtryckta människor har just därför att de är förtryckta sällan möjlighet att själva hävda sina intressen. För dem är det viktigt att det finns internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter och aktörer som är beredda att försvara deras rättigheter. Även av det skälet är det ett egenintresse för varje folk att verka för de mänskliga rättigheterna. Detta är första gången en samlad presentation görs av regeringens politik för mänskliga rättigheter, och skrivelsen redogör därför för såväl existerande som nya ambitioner. som strävan måste vara att uppnå förbättringar i respekten för de mänskliga rättigheterna är politiken i huvudsak långsiktig. Snabba förändringar är dessvärre sällan att räkna med, ett mer realistiskt perspektiv är 10 till . Skrivelsen visar att principiella ståndpunkter om de mänskliga rättigheterna ligger fast. kommer regeringen att ägna större uppmärksamhet än åt genomförandet av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. De mänskliga rättigheterna syftar till att alla människor skall omfattas av ett liv i värdighet. Detta kan enbart ske om människan och hennes liv betraktas utifrån en helhetssyn där samtliga rättigheter beaktas. bedriver en aktiv politik för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna. Regeringen avser att ytterligare stärka detta arbete. Arbetet för de mänskliga rättigheterna kommer därför att bli en integrerad dimension av utrikespolitiken som helhet. Politiken skall vara effektiv och resultatinriktad. Alla delar av utrikesförvaltningen, inklusive utlandsmyndigheterna, har en roll i denna strävan. För att politiken skall bli effektiv krävs god planering och samordning inom . Denna skrivelse visar de stora dragen i regeringens politik för de mänskliga rättigheterna, och redovisar därför inte politiken i förhållande till enskilda länder. Strategier för påverkan och samarbete kommer att utarbetas inom utrikesförvaltningen med denna skrivelse som grund. förelägger regeringen flera nära samman- hängande skrivelser och en proposition om utrikespolitiken och utveck- lingssamarbetet. Dessa utgör, tillsammans med den redan framlagda skrivelsen "De fattigas rätt vårt gemensamma ansvar. Fattigdoms- bekämpning i utvecklingssamarbete" (Skr 1996/97:169), en grund för väsentliga delar av vår utrikespolitik och vårt samarbete med andra länder av det kommande seklet. 2 Sammanfattning Svensk utrikespolitik skall främja respekten för de mänskliga rättig- heterna. Denna ambition skall prägla hela utrikespolitiken och dess olika delar, såväl bilateralt som multilateralt agerande. Regeringen strävar efter att bedriva en politik för de mänskliga rättigheterna som är konsekvent och resultatinriktad. Målet för arbetet med de mänskliga rättigheterna i svensk utrikespolitik är att bidra till att människor också i andra länder får del av i folkrätten garanterade friheter, skydd mot övergrepp och en dräglig levnadsstandard. Följande delmål har identifierats: Regeringar skall påverkas att respektera de mänskliga rättigheterna. De mänskliga rättigheterna skall genomsyra arbetet i de globala och regionala organisationerna. De internationella normerna för de mänskliga rättigheterna skall ges djupare förankring och vidare spridning. Mekanismerna för att säkerställa respekten för de överenskomna normerna skall göras effektivare. I detta arbete verkar för: alla människors lika möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna. Barnets rättigheter, kvinnans rättigheter samt rättigheterna för per- soner som tillhör urbefolkningar och nationella eller etniska minoriteter måste särskilt beaktas för att lika förutsättningar skall föreligga rätten till liv, ett totalt avskaffande av dödsstraffet, effektiva åtgärder mot alla former av utomrättsliga avrättningar samt kraftfulla åtgärder för att hindra tvångsmässiga försvinnanden ett totalt avskaffande av alla former av tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning insatser för att införa och upprätthålla ett rättssystem med rättsliga garantier, och göra slut på det utbredda bruket av strafflöshet (impunity) för den som begått övergrepp eller andra brott rättigheter som främjar demokratin, särskilt tanke- och yttrandefrihet, föreningsfrihet och allmän rösträtt utökad internationell övervakning av de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, inbegripet rätten till arbete, utbildning, hälsa och en tillfredsställande levnadsstandard De mänskliga rättigheterna reglerar förhållandet mellan statsmakten och de enskilda människorna under dess jurisdiktion. Rättigheterna beskriver statens ansvar gentemot den enskilda människan, såväl när det gäller att respektera individens friheter som att skydda individen mot kränkningar och att tillgodose individens grundläggande materiella behov utan diskriminering. Rättigheterna i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna är universella. Detta är en viktig princip. De gäller alla människor, utan åtskillnad. Rättigheterna är universella också i den meningen att de gäller över hela världen, oavsett land, kultur eller specifik situation. En annan viktig princip är att rättigheterna är en internationell angelägenhet. Det är legitimt att framföra åsikter om hur de respekteras i andra länder. Det finns starka samband mellan mänskliga rättigheter och demokrati. De två begreppen är inte identiska och bör inte blandas samman, men det är uppenbart att en fördjupad och långsiktigt hållbar demokrati förutsätter att de mänskliga rättigheterna respekteras. Enligt regeringens uppfattning är det avgörande för utvecklingen av en demokratisk kultur att de mänskliga rättigheterna respekteras. De ekonomiska och sociala rättigheterna kommer att tillmätas en ökad vikt i svensk utrikespolitik som helhet. De ekonomiska och sociala rättig- heterna utgör en integrerad del av det samlade paketet av internationellt överenskomna rättigheter. Det innebär självfallet inte minskad aktivitet för de medborgerliga och politiska rättigheterna. En effektiv politik för de mänskliga rättigheterna innehåller såväl främjande och förebyggande som reaktiva åtgärder. Ofta kan insatser av olika karaktär och genom olika kanaler kombineras. Det är inte alltid lätt att avgöra vilken kombination av samarbete och kritik som ger bäst effekt . En ledstjärna i regeringens arbete för de mänskliga rättigheterna är vad som bedöms bäst gagna de människor vi vill hjälpa. Som metod utgår vi från att regeringar som förbundit sig att efterleva de internationella normerna menar allvar. När erbjuder erfaren- hetsutbyte och biståndssamarbete skall det ske i konstruktiv anda. måste vi givetvis vara beredda att reagera när en regim ignorerar sina internationella åtaganden och medvetet kränker sina invånares rättigheter. När befogat måste öppen och tydlig kritik kunna tillgripas. Det svenska utvecklingssamarbetet är ett viktigt verktyg i arbetet för de mänskliga rättigheterna och kommer väsentligen att utformas i dessa rättigheters anda och med förståelse för våra motparters förhållanden. Mänskliga rättigheter skall bli en integrerad och väsentlig dimension av det svenska utvecklingssamarbetet. Många nationella och internationella aktörer deltar i arbetet för att förbättra respekten för de mänskliga rättigheterna. Bland dessa spelar regeringarna en central roll, bilateralt liksom genom och tillsammans med internationella organisationer. arbete för de mänskliga rättigheterna bedrivs oftast i samarbete med andra länder. Sådant samarbete sker numera regelmässigt i Europeiska Unionen (EU) inom ramen för dess gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Enskilda organisationer ger betydande bidrag till människorättsarbetet inom internationella fora, och det arbete som bedrivs av lokala enskilda organisationer är av stor betydelse för rättighetsutvecklingen i enskilda länder. Näringslivet, och främst de multinationella bolagen, visar ett växande intresse för problem kring de mänskliga rättigheterna, liksom för att själva reglera sin verksamhet genom uppförandekoder. FN:s centrala arbete för de mänskliga rättigheterna behöver avsevärt förbättras och effektiviseras. kommer därför att verka aktivt för att de mänskliga rättigheterna integreras i FN:s samlade verksamhet i enlighet med generalsekreterarens reformprogram. stödjer FN:s Högkommissarie för de mänskliga rättigheterna i hennes viktiga uppdrag. verkar för att arbetet med de mänskliga rättigheterna inom FN i huvudsak inriktas på att övervaka och stödja staters efterlevnad av existerande normer, snarare än att skapa nya. Konventionssystemet som helhet måste effektiviseras och ges nöd- vändiga resurser. Från svensk sida betonas vikten av saklig kompetens och oberoende hos medlemmarna av de kommittéer som övervakar konventionernas tillämpning. Viktiga frågor som kommer att fortsätta att driva inom FN är barnets och kvinnans rättigheter, avskaffande av dödsstraff och tortyr, rättigheter för personer som tillhör minoriteter och urbefolkningar samt en effektivare övervakning av de ekonomiska och sociala rättigheterna. Det europeiska arbetet för mänskliga rättigheter står nu inför nya och stora uppgifter. Främjandet av demokrati och mänskliga rättigheter har fått en operativ, påtaglig och konkret innebörd i , vilket också gagnar den gemensamma europeiska säkerheten. verkar för ett ökat samarbete på människorättsområdet mellan EU, och (). Särskilt viktiga frågor i är rättigheterna för personer som tillhör etniska och nationella minoriteter, de ekonomiska och sociala rättig- heterna, rättsstatens utveckling samt konfliktförebyggande i vid mening genom arbete för de mänskliga rättigheterna. De grövsta övergreppen och de svåraste kränkningarna sker i samband med interna väpnade konflikter. Brott mot de mänskliga rättigheterna har en destabiliserande effekt och utgör därmed en konfliktorsak. verkar särskilt för ett heltäckande, grundläggande skydd i alla situationer i form av allmänna humanitära grundregler, liksom för att respekten för de mänskliga rättigheterna blir en central del i varje fredsprocess och allt återuppbyggnadsarbete. Ambitionen att integrera de mänskliga rättigheterna i all svensk utrikes-, bistånds-, handels-, säkerhets- och migrationspolitik kräver planering och samordning inom utrikesförvaltningen och hela . 3 Principerna för politiken för mänskliga rättigheter: rättigheterna är universella och gäller varje människa 3.1 En väsentlig dimension av utrikespolitiken Svensk utrikespolitik skall främja respekten för de mänskliga rättig- heterna. Omsorgen om och försvaret av de mänskliga rättigheterna är en integrerad och central del av den svenska utrikespolitiken. Den präglar agerande i globala och regionala fora och genomsyrar de bilaterala kontakterna med andra länder. betonar konsekvent betydelsen av att de överenskomna för- pliktelserna om de mänskliga rättigheterna verkligen respekteras och fullgörs. Vi verkar i detta syfte för effektiva internationella åtgärder för att övervaka efterlevnaden och stödja reformer som främjar rättigheterna. De mänskliga rättigheterna utgör en viktig dimension av direkta kontakter med andra länder, utvecklingssamarbetet inräknat. Att de mänskliga rättigheterna respekteras och främjas är också en väsentlig faktor vid säkerhets- och handelspolitiska överväganden. 3.2 Legitimt att lägga sig i Från svensk sida tar vi avstånd från synen att det skulle vara en otillbörlig inblandning i andra staters inre angelägenheter att påtala kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Vid om de mänskliga rättigheterna i (, se vidare avsnitt 11.1, sid. 63) bekräftades att främjande och skydd av mänskliga rättigheter är en legitim angelägenhet för världssamfundet. Den princip om icke-inblandning som uttrycks i artikel 2:7 skall inte tolkas som en begränsning av stadgans tydliga krav på insatser för att främja de mänskliga rättigheterna. Redan i första artikel anges främjandet av de mänskliga rättigheterna som ett av världsorganisationens ändamål. Den folkrättsliga utvecklingen har bekräftat att de mänskliga rättigheterna är en internationell angelägenhet och att det är fullt legitimt att framföra åsikter om och försöka påverka situationen i olika länder på detta område. Genom kritiken uttalas en öppenhet att diskutera med den kritiserade. Den internationalisering av de mänskliga rättig- heterna som ligger i och dess tillämpning är en avgörande landvinning i arbetet att främja och skydda dessa rättigheter. Staterna har frivilligt anslutit sig till de olika konventionerna om mänskliga rättigheter och har därmed särskilt förpliktat sig att iaktta dessa konventioners regler. Ett brott mot dem kan givetvis påtalas av andra stater. Konventionerna har numera en mycket bred anslutning och det kan hävdas att de, när det gäller ett flertal rättigheter, ger uttryck för internationell sedvanerätt, dvs. att de är bindande även för stater som ännu inte ratificerat dem. 3.3 De mänskliga rättigheterna är universella Rättigheterna Allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna är universella. Det är en viktig princip. Rättigheterna gäller alla människor, utan åtskillnad. De gäller över hela världen, oavsett land, kultur eller specifik situation. Religionsfriheten skall respekteras i såväl länder med som utan statsreligion; förbudet mot tortyr gäller såväl i fred som under väpnade oroligheter; rätten till utbildning är lika angelägen i fattiga länder som i rika; minoriteters rättigheter är lika viktiga i heterogena som i homogena samhällen.