prop · GL0343 · 1998-01-01 00:00:00 — Man kan också tänka sig fall där ett förfarande ingått som ett led i brottslighet som utövats systematiskt utan att det är fråga om ett led i organiserad brottslighet, vilket enligt gällande regler för straffmätning i 29 kap. skall ses som en försvårande omständighet. Den särskilda straffskalan bör också kunna tillämpas vid framställning eller hantering även av en enstaka film om filmen i fråga visar ett barn som utsätts för särskilt hänsynslös behandling under förutsättning att filmen kan antas vara en dokumentation av ett verkligt övergrepp. Det bör betonas att de kriterier som anges i lagrummet bara är avsedda som exemplifieringar och inte skall uppfattas som uttömmande. Det är på inget sätt uteslutet att ett brott bedöms som grovt även om ingen av de uppräknade omständigheterna föreligger. Å andra sidan skall det inte heller vara nödvändigt att i de angivna fallen alltid döma för grovt brott. Som har redovisats ovan under avsnitt 4.3.2 så får det anses följa av utflyttningen av barnpornografibrottet ur de båda grundlagarna att moment av sexuellt våld eller tvång i en barnpornografisk skildring skall bestraffas inom ramen för straffet för barnpornografibrottet. En skildring som är barnpornografisk men som dessutom innehåller straffbara inslag av sexuellt våld eller tvång, hör till den sorts barnpornografi som det är allra mest angeläget att bekämpa. Att framställa eller sprida sådana filmer bör därför kunna i vissa fall motivera att barnpornografibrottet bedöms som grovt brott. Utredningen har föreslagit att maximistraffet sätts till fängelse. Detta innebär en fördubbling av maximistraffet för barnpornografibrott. Enligt regeringens mening saknas det anledning att gå längre än så. 4.4.8 Försök och förberedelse till brott Regeringens förslag: Försök till uppsåtliga barnpornografibrott av normalgraden straffbeläggs. När det gäller grovt barnpornografibrott straffbeläggs även förberedelse. förslag: När det gäller försöksbrotten innebär utredningsförslaget att försök till sådant förvärv av barnpornografi som syftar till överlåtelse, upplåtelse eller förevisning straffbeläggs men inget annat. Remissinstanserna: Riksåklagaren och i har påtalat att det inte förefaller logiskt att straffbelägga försök till förvärv som sker i syfte att med det förvärvade begå en gärning som försök direkt till gärningen inte är straffbart. I fråga om försöksbrotten bör förslaget därför ses över enligt dessa instanser. Skälen för regeringens förslag: Som har framgått av avsnitt 4.4.2 innebär utredningens förslag att även efterfrågan av sådan barnpornografi som omfattas av innehavsförbudet straffbeläggs. Utredningen har motiverat sitt ställningstagande med att en sådan kriminalisering, liksom fallet är när det gäller innehavskriminalisering, kan förväntas bidra till att minska efterfrågan på barnpornografi och därmed även minska framställning och spridning av sådan. Som bl.a. anmärkt kan efterfrågan av barnpornografi jämställas med försök till innehav. Enligt hovrätten framstår det mot bakgrund av den låga straffskalan som föreslås för innehav inte som motiverat att straffbelägga försök därtill. Till detta kommer enligt hovrätten att det torde vara förenat med betydande svårigheter att styrka att en person som efterfrågar t.ex. en viss filmtitel har uppsåt till att filmen innehåller barnpornografiska inslag. Hovrätten avstyrker därför att efterfrågan kriminaliseras. Som har framgått under avsnitt 4.4.5 innebär regeringens förslag att det kan antas att innehav om inga försvårande omständigheter föreligger normalt sett bör kunna bedömas som ringa barnpornografibrott och att straffmaximum således är fängelse . Regeringen delar uppfattningen att ett brott med så lågt straffmaximum inte bör vara straffbelagt på försöksstadiet. Sådan efterfrågan som utgör försök till innehav av t.ex. en enstaka videofilm bör alltså redan med hänsyn till straffvärdet inte vara kriminaliserad. Däremot kan det tänkas att gärningar som är att bedöma som barnpornografibrott av normalgraden men där brottet inte kommit till fullbordan kan inrymma förfaranden som har ett högt straffvärde. Det framstår därför som befogat att straffbelägga försök till brott av normalgraden. Som i har anmärkt så bör regleringen av försöksbrotten vara konsekvent. Till skillnad från utredningen anser regeringen därför att alla brottsformer bör omfattas. Försöksansvaret bör dock begränsas till de uppsåtliga brotten. När det gäller det grova barnpornografibrottet är strafflatituden sådan att det enligt regeringens mening finns skäl att även straffbelägga förberedelse. Man kan tänka sig situationer i samband med yrkesmässigt bedriven handel med barnpornografiskt material där det kan vara av värde att kunna komma åt t.ex. en kurir som tagit emot pengar för att bestrida de utgifter som kan vara förenade med en anskaffning av barnpornografiskt material utomlands. 4.5 Förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi Regeringens förslag: Införsel till och utförsel från av barnpornografi förbjuds. Förbudet tas in i en särskild lag. För att förbudet även skall gälla med avseende på gräns mot annat EU-land görs vissa tillägg i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag innebär dock att sådan barnpornografi som omfattas av TF eller YGL inte omfattas av in- och utförselförbudet. Vidare görs undantag för sådana fall där gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig i frågan, bl.a. , , Kammarrätten i , , Röda korset, , vid , Folkaktionen mot pornografi och är genomgående positiva till förslaget. anmärker att det inte framgår av betänkandet om begreppet bilder även omfattar elektroniska bilder och därmed bilder som sprids via Internet. Om så inte är fallet föreslår styrelsen att det föreslagna förbudet mot införsel och utförsel även skall omfatta bild via elektronisk överföring. Även tar upp frågan om Internet och påpekar att förslaget väcker frågan om hur myndigheterna skall handskas med barnpornografi som förmedlas internationellt via exempelvis Internet. för i sitt remissvar ett mer allmänt resonemang kring IT-frågor och efterlyser regleringar på området. Skälen för regeringens förslag: Sådana varor som är förbjudna att inneha bör inte heller vara tillåtna att föra in till . Att förbjuda införsel av barnpornografi är således konsekvent med att innehavet av sådant material kriminaliseras. Till detta kommer att huvuddelen av de barnpornografiska alster som har tagits i beslag i i samband med utredningar om barnpornografibrott synes ursprungligen vara framställda utomlands. Det finns anledning att befara att också utomlands producerad barnpornografi kan komma att införas till . Detta måste självfallet motverkas. Införsel av barnpornografi till landet bör därför förbjudas. I den allmänna debatten har förekommit uppgifter om att utförsel från av kommersiella barnpornografiska videofilmer skett till framför allt och . Från utredningens sida har försök gjorts att få dessa uppgifter verifierade genom förfrågningar hos befattningshavare vid de svenska polis- och tullmyndigheterna samt vid den tyska och holländska polisen och US Customs. Något belägg för att kommersiellt barnpornografiskt material skulle ha utförts från har härvid inte erhållits. har i sitt remissvar förklarat sig inte kunna dela denna utredningens ståndpunkt. Enligt styrelsen står det helt klart för tullen att, även om det sannolikt inte sker i någon större omfattning, barnpornografiska alster har mångfaldigats i för försäljning i andra länder. Vid upprepade tillfällen har svenska tullen fått biståndsframställningar från behörig tysk tullmyndighet, som rört postorderförsäljning från av pornografiska alster. Det rör sig då ofta om barnpornografi. För att kringgå villkor i tysk lagstiftning rörande postorderförsäljning av pornografi har ljusskygga företag i vissa fall en betydande försäljning av pornografiska videofilmer från till med neutral avsändare. har också i en skrivelse till (dnr Ju 94/310) föreslagit att de resurser och befogenheter som förfogar över för kontroll av varuströmmarna till och från landet borde tas tillvara för att övervaka och ingripa mot in- och utförsel av barnpornografi. Även om det således är ovisst i vilken omfattning sådan utförsel i kommersiellt syfte förekommer, står det klart att sådan utförsel kan förekomma. Det är vidare känt att inte bara införsel utan också utförsel av barnpornografi förekommer i form av överlåtelser enskilda personer emellan vilka använder sig av post eller medför materialet vid utlandsresor. Även utförsel av barnpornografi från bör därför förbjudas. Ett förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi bör alltså införas. Förbudet bör gälla utan undantag för sådana fall då införseln eller utförseln avser ett innehav för eget bruk som även fortsättningsvis skall vara straffritt. I praktiken torde det nämligen inte vara möjligt att göra skillnad på sådana fall och fall där det föreligger avsikt att låta andra få del av materialet. Av samma skäl bör förbudet heller inte göra undantag för de särpräglade situationer då ett innehav med tillämpning av den särskilda ansvarsfrihetsgrunden i stadgande om barnpornografibrott inte är brottsligt. Om en sådan situation skulle uppstå dvs. att en viss befattning med barnpornografi inte vore straffbar som barnpornografibrott men väl som brott mot införselförbudet kan beroende på omständigheterna olika synsätt anläggas. torde det emellertid framstå som uppenbart att straff för varusmugglingsbrott inte bör dömas ut. Utredningen har föreslagit att förbudet mot införsel och utförsel skall ges i lagform och att en särskild lag införs för ändamålet. Regeringen anser att detta framstår som en med hänsyn till omständigheterna ändamålsenlig ordning. Om straff m.m. för olovlig införsel och utförsel samt försök därtill finns bestämmelser i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Varusmugglingslagen ger också tullmyndigheterna befogenhet att inleda förundersökning och ta varor i beslag m.m. Förbudet mot införsel och utförsel av barnpornografi bör gälla även med avseende på gräns till andra EU-länder. I EG-fördragets artikel 30 och 34 anges att kvantitativa import- och exportrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan är förbjudna mellan medlemsstaterna om inte annat föreskrivs i fördraget. Bestämmelserna är emellertid inte undantagslösa. Enligt artikel 36 gäller nämligen inte dessa bestämmelser förbud eller restriktioner för import, export eller transitering som grundas på hänsyn till bl.a. allmän moral. har beträffande pornografi o.d. slagit fast att artikel 36 kan åberopas endast i den utsträckning som landets nationella lagstiftning också förbjuder produktion och försäljning av liknande produkter (jfr mål 121/85 Conegate v. H.M. Customs and Excise [1986] ECR 1007). Något EG-rättsligt hinder mot att vidta åtgärden torde alltså inte föreligga. Denna torde tvärtom ligga helt i linje med det arbete som pågår inom ramen för bl.a. tredje pelaren. För att den föreslagna lagen om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi skall få verkan också med avseende på gräns mot annat EU-land måste vissa tillägg göras i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. Som har nämnts har utredningen av den undersökning som inom dess ram företagits av i beslagtagen barnpornografi ansett sig kunna dra den slutsatsen att barnpornografi numera mest framställs på videofilm. Av endast det yttre utseendet på en sådan film torde inte kunna bedömas om filmen innehåller barnpornografiska skildringar. Det torde därför uppkomma avsevärda svårigheter för tullen att konstatera om videofilmer som förs över gränsen innehåller sådana skildringar. För att detta skall kunna fastställas måste filmerna spelas upp. Särskild anledning att göra detta kan med hänsyn till omständigheterna naturligtvis föreligga i enskilda fall. Det finns emellertid anledning att tro att den tekniska utvecklingen när det gäller framställning och distribution av bilder och filmer kommer att förskjuta tyngdpunkten från videogram till andra kommunikationsformer. Som påpekar uppstår därför frågor om hur man skall hantera bilder i elektronisk form som förmedlas internationellt. Detta är emellertid ingenting som är specifikt för barnpornografi utan gäller ett betydligt vidare område. Frågan om hur kontroll och beivrande av sådana elektroniska överföringar skall gå till återstår alltjämt att lösa. Så mycket står emellertid klart att det förbud mot införsel och utförsel som regeringen nu föreslår omfattar alla sådana förfaranden som är straffbara enligt varusmugglingslagen. Det finns vidare skäl att betona att när det gäller barnpornografi i princip all befattning är straffbar enligt alldeles oavsett om befattningen också utgjort t.ex. ett smugglingsbrott. 4.6 Förverkande av barnpornografi Regeringens förslag: Lagen (1994:1478) om förverkande av barnpornografi ändras så att all form av barnpornografi i bild omfattas och att det inte längre krävs att barnpornografin påträffas under förundersökning för att förverkande skall kunna ske. förslag: Överensstämmer med regeringens så till vida att kravet på att barnpornografin skall ha påträffats i samband med en förundersökning tas bort. Utredningens förslag innebär, i överensstämmelse med gällande lag, att det bara är barnpornografi av verklighetstrogen karaktär som kan förverkas enligt den särskilda förverkandelagen. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Barnpornografiska skildringar är förnedrande för barn. Fortsatt spridning av sådana skildringar bör förhindras. Utgångspunkten bör således vara att all barnpornografi som påträffas skall kunna tas i beslag och att det i princip inte bör förekomma att den skall behöva lämnas ut till någon, exempelvis ägaren. De avvägningar som regeringen gör när det gäller den utvidgade kriminaliseringen, och som alltså bottnar i att barnpornografi inte under några omständigheter förtjänar rättsskydd, föranleder därför en reglering som innebär att det alltid skall finnas lagstöd för att ta barnpornografi i beslag och förhindra fortsatt spridning. I fortsättningen kommer ett barnpornografibrott oavsett omständigheterna att bedömas som brott uteslutande enligt . Att konfiskera barnpornografi blir således inte aktuellt utan ingripanden kommer att ske med stöd av eller varusmugglingslagens regler eller genom den särskilda lagen om förverkande. Den omfattande utvidgningen av det kriminaliserade området innebär att utrymmet för att förverka barnpornografi med stöd av bestämmelser ökar i motsvarande mån. Inte minst mot bakgrund av att redan innehavet av en barnpornografisk bild kommer att utgöra brott, kan man förutsätta att det i de flesta situationer då barnpornografi påträffas, det kan antas att den kan komma till brottslig användning och att förutsättningar för att förverka den enligt bestämmelser således föreligger. Den särskilda lagen om förverkande av barnpornografiska bilder som gäller tillkom mot bakgrund av att det kunde förekomma fall där förverkande inte kunde ske enligt dåvarande regler (bet. 1993/94:KU28 s. 39). Det faktum att utrymmet för tillämpning av förverkanderegler nu blir avsevärt större hindrar inte att den bedömningen fortfarande har relevans. Det kan tänkas situationer som måhända inte täcks av eller varusmugglingslagens regler. Det finns således skäl att behålla förverkandelag. Som utredningen har föreslagit bör dock kravet på att en förundersökning skall vara inledd upphävas. Förverkande skall kunna ske oavsett omständigheterna, exempelvis om någon hittar barnpornografi, t.ex. en kvarglömd videofilm i en hyrd videoapparat och överlämnar filmen till polisen utan att förundersökning är inledd. Förverkandelagen bör, på samma sätt och av samma skäl som när det gäller förbudet mot införsel och utförsel av barnpornografi (jfr avsnitt 4.5 ovan), vara tillämplig på alla sådana bilder som är barnpornografiska i mening. Möjligheten att underlåta förverkande bör inskränkas till fall där ett förverkande skulle vara oskäligt. 4.7 S.k. anspelningspornografi Regeringens bedömning: Pornografi där vuxna modeller framställs som barn eller förses med olika attribut för att påminna om barn s.k. anspelningspornografi bör inte omfattas av kriminaliseringen. bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Vissa remissinstanser, bl.a. Ensamma mammors rättigheter i samhället, Folkaktionen mot Pornografi, , för kvinnojourer i och har framfört åsikten att s.k. anspelningspornografi, dvs. sådan pornografi i vilken vuxna personer framställs som barn eller som på annat sätt, t.ex. genom olika attribut eller roller, anspelar på barn, också skall omfattas av kriminaliseringen. Det huvudsakliga argumentet för detta är att denna typ av pornografi kränker barn och legitimerar ett utnyttjande av barn sexuellt. , och intar motsatt ståndpunkt. Biografbyrån anser att det vore helt orimligt att med barnpornografi jämställa skildringar där uppenbart vuxna medverkande genom klädsel eller andra attribut försöker associera till barn. Sådant är inte ovanligt i den typ av pornografisk film som byrån regelmässigt godkänner för offentlig visning från . Skälen för regeringens bedömning: Det handlar här om filmer som otvetydigt skildrar vuxna och inte barn. Anspelningspornografin rör således inte frågan om avgränsningen av begreppet barn i bestämmelsen om barnpornografibrott. Under remissförfarandet avseende promemorian Ökat skydd för barn (Ds 1993:80) framförde vissa remissinstanser liksom nu den åsikten att även befattning med anspelningspornografi borde kriminaliseras. Vad gäller den nämnda anspelningspornografin konstaterar utredningens majoritet följande. De personer som medverkar i filmer med sådan pornografi är vuxna. Ett barn som ser en sådan film kan rimligen inte antas identifiera sig med dessa personer. Det syns ju att aktörerna inte är barn. Barn i allmänhet bör därför inte kunna anses kränkta av denna typ av pornografi på samma sätt som av barnpornografi. Att avgränsa en kriminalisering av befattning med dessa alster till befattning med sådana som uppmuntrar till tankar på sexuellt umgänge med unga personer torde inte vara möjligt. Det torde således inte vara möjligt att generellt straffbelägga denna typ av pornografi av annat skäl än att den kan såra den allmänna anständighetskänslan, vilket inte torde räcka som en grund för kriminalisering. Utredningen anser följaktligen att straffrättsliga åtgärder mot denna kategori av pornografiska bilder inte bör genomföras. Regeringen gör ingen annan bedömning än den som utredningen har gjort. 4.8 Registrering av barnpornografi Regeringens bedömning: Regeringen har beslutat att det hos skall inrättas och föras ett register över beslagtagna barnpornografiska skildringar. Ett arbete pågår med att internationellt presentera registret och de möjligheter till effektivisering i den brottsbekämpande verksamheten detta medför. bör det inte finnas behov av ytterligare åtgärder i syfte att bevara och registrera barnpornografiska skildringar. förslag: Utredningen föreslår att en internationellt tillgänglig databank med barnpornografiska framställningar inrättas i med som huvudansvarig. I detta syfte föreslår utredningen bl.a. en lag om ett särskilt för riket gemensamt arkiv för bevarande av barnpornografiska framställningar. Remissinstanserna: Bland de som yttrat sig särskilt i frågan är de flesta positiva. Riksåklagaren anser dock att det från principiell synpunkt är tveksamt att upprätta ett referensregister över barnpornografi. Riksåklagaren kan emellertid inte fullt ut överblicka behovet av ett sådant register för spaning och utredning. avstyrker förslaget med motiveringen att det föreslagna registret blir ett oerhört känsligt arkiv och att ytterligare utredningsarbete krävs. och motsätter sig att barnpornografiska framställningar skall få bevaras i ett referensregister. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har (dnr Ju 97/3061) beslutat att det hos skall inrättas och föras ett personregister med namnet Digitalt referensbi- bliotek över barnpornografiska framställningar . Ändamålet med registret är att utföra bildanalys i brottsutredningar samt att bistå utländska brottsutredande myndigheter med uppgifter om bildanalys i brottsutredningar. Innehållet i registret skall bestå av barnpornografiska framställningar som tagits i beslag. Registret får också innehålla barnpornografiska framställningar som överlämnats av utländsk brottsutredande myndighet. Registret får även innehålla uppgifter om var framställningen tagits i beslag. Det redan existerande personregistret torde i allt väsentligt motsvara de önskemål om effektivare möjligheter att komma till rätta med barnpornografin genom bl.a. internationellt samarbete som ligger bakom utredningens förslag i den här delen. bedriver ett arbete med att internationellt presentera registret och de möjligheter till effektivisering i den brottsutredande verksamheten detta kan medföra. Det är ännu för tidigt att dra några slutsatser om hur detta samarbete över gränserna kommer att utveckla sig, men regeringen har stora förhoppningar om att det skall visa sig vara ett mycket värdefullt redskap i kampen mot sexuella övergrepp mot barn. Regeringens bedömning är således att det utöver eventuella regleringar när det gäller registerinnehåll m.m. inte finns skäl att vidta några ytterligare åtgärder när det gäller registrering av barnpornografiskt material. 5 Grundlagsskydd för nya medier 5.1 Förslag till grundlagsskydd för de nya medierna Överföring av information på längre avstånd än syn- och hörhåll kan ske antingen med hjälp av fysiska databärare som transporteras mellan avsändaren och mottagaren eller med hjälp av elektromagnetiska vågor. Ett exempel på traditionella fysiska databärare är vanligt papper medan datordisketter och cd-romskivor utgör exempel på det som i det följande kallas för nya fysiska databärare. Sändningar i radio och TV samt genom datorer sker med hjälp av elektromagnetiska vågor. , stenciler (under vissa förutsättningar), filmer, videogram, kassettband, vinylskivor och cd-skivor omfattas alla av grundlagarnas tillämpningsområden. Det gör även radio och television och viss över- föring via datornätet. Även om det endast är yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) trädde i kraft, har dess och tryckfrihetsförordningens (TF) tillämpningsområden i formellt hänseende till vissa delar blivit föråldrade. Det finns nya medieformer som används separat, men även som komplement till de traditionella grundlagsskyddade medieformerna, och som endast på grund av grundlagarnas definitioner faller utanför grundlagsskyddet. Som exempel på sådana nyare medieformer, som i och för sig till vissa delar torde falla under TF:s och , kan nämnas optiskt avläsbara lagringsmedier. Detta är medier som avläses med hjälp av laserljus till skillnad från exempelvis datordisketter som avläses magnetiskt. Optiskt avläsbara lagringsmedier används på samma sätt som traditionella massmedier såsom böcker och filmer. En del böcker och filmer ges ut på cd-romskivor, och cd-romskivor används även i tidningsutgivning. Ett litterärt verk kan naturligtvis ges ut enbart på ett optiskt avläsbart lagringsmedium utan att det finns någon tryckt förlaga. I det kommande avsnittet föreslår regeringen att TF och YGL skall bli tillämpliga även på dessa nya medieformer. har berört frågan om en teknikoberoende grundlag, men varken haft i uppdrag eller den tid som skulle krävas för att föreslå en sådan grundlagsreglering av yttrandefriheten. Flera remissinstanser har riktat kritik mot att en teknikberoende grundlagsreglering av yttran- defriheten har föreslagits bestå. Andra instanser har anfört att ett teknik- oberoende bör eftersträvas och att frågan bör utredas närmare.