prop · GL03104 · 1998-01-01 00:00:00 — Den häktade skall ha möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerligt hinder mot detta. 9 § Brev från häktad till svensk myndighet, internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller hans offentlige försvarare skall vidarebefordras utan föregående granskning. Brev från den häktade till svenska myndigheter, internatio- nella organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller den häktades offentlige försvarare skall vidarebefordras utan före- gående granskning. Utöver vad som gäller enligt första stycket får häktad avsända eller mottaga brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, i fråga om den som är häktad på grund av misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjes eller utredning om brott eljest försvåras. Utöver vad som gäller enligt första stycket får den häktade sända eller ta emot brev, om det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt och, för den som är häktad på grund av misstanke om brott, utan fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Vägras häktad avsända eller mottaga brev utan föregående granskning av dess innehåll, skall brevet kvarhållas men får ej öppnas utan den häktades med- givande. Vägras den häktade att sända eller ta emot brev utan föregående granskning av dess innehåll, skall brevet hållas kvar men får inte öppnas utan den häktades med- givande. Kopior och översättningar av brev som har granskats skall förstöras så snart de inte längre behövs. Vad i denna paragraf är föreskrivet om brev gäller även annan skriftlig handling. Bestämmelserna i denna para- graf om brev gäller även andra skriftliga handlingar. 10 § Bestämmelserna i 9 § andra och tredje styckena är tillämpliga även på försändelse av annat slag än brev eller annan skriftlig handling. Häktad får dock ej mottaga försändelse som har angivits , om den kan äventyra ordningen eller eljest medföra olägenhet. Bestämmelserna i 9 § andra, tredje och fjärde styckena gäller även försändelser av annat slag än brev eller andra skriftliga hand- lingar. Den häktade får dock inte ta emot en sådan försändelse om den kan äventyra ordningen eller annars medföra olägenhet. Om det är påkallat för att hindra att otillåtna varor införes i för- varingslokal, får regeringen eller myndighet som regeringen be- stämmer föreskriva att häktade ej utan särskilt medgivande får mot- taga andra försändelser än brev eller andra meddelanden. Om det behövs för att hindra att otillåtna varor förs in i en för- varingslokal, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att häktade inte utan särskilt medgivande får ta emot andra försändelser än brev eller andra meddelanden. 11 § En häktad får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. En häktad får inte ta emot besök som kan medföra fara från säkerhetssynpunkt. Inte heller får den som är häktad på grund av misstanke om brott ta emot besök som kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott annars försvåras. Den häktade får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Han eller hon får inte ta emot besök som kan medföra fara från säkerhetssynpunkt. Inte heller får den som är häktad på grund av misstanke om brott ta emot besök som kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Om det behövs av säkerhetsskäl eller för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott annars försvåras, skall en eller flera personer vara närvarande vid besök. Om det behövs av säkerhetsskäl eller för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras, skall en eller flera personer vara när- varande vid besök. Under förutsättningar som anges i andra stycket kan som villkor för besök föreskrivas att den besökan- de underkastar sig kroppsvisita- tion. Under de förutsättningar som anges i andra stycket kan som villkor för besök föreskrivas att den besökande underkastar sig kroppsvisitation. Om det behövs för att kunna bedöma om den som är häktad skall få ta emot besök i ett särskilt fall eller om ett besök skall vara bevakat, skall i förväg undersökas om den besökande har dömts eller är misstänkt för brottslig verksamhet. I den utsträckning det behövs skall upplysningar också inhämtas om den besökandes personliga förhållanden i övrigt. Om det behövs för att kunna bedöma om den som är häktad skall få ta emot besök i ett särskilt fall eller om ett besök skall vara bevakat, skall det i förväg under- sökas om den besökande har dömts eller är misstänkt för brottslig verksamhet. I den utsträckning det behövs skall upplysningar också hämtas in om den besökandes personliga förhållanden i övrigt. Om försvarares rätt att träffa den som är häktad finns bestämmelser i . 12 § Telefonsamtal mellan häktad och person utom förvaringslokalen får äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den häktade skall vägras telefonsamtal som kan medföra fara från säkerhetssyn- punkt. Ej heller får den som är häktad på grund av misstanke om brott ha telefonsamtal som kan medföra fara för att bevis undan- röjes eller utredning om brott eljest försvåras. Telefonsamtal mellan den häktade och en person utanför förvaringslokalen får äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Den häktade skall vägras telefonsamtal som kan medföra fara från säkerhetssynpunkt. Inte heller den som är häktad på grund av misstanke om brott får ta emot eller ringa telefonsamtal som kan medföra fara för att bevis undan- röjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras. Om det är påkallat av säker- hetsskäl eller för att undvika att bevis undanröjes eller utredning om brott eljest försvåras, skall en eller flera personer på lämpligt sätt avlyssna telefonsamtal. Avlyss- ning får äga rum endast med den häktades vetskap. Telefonsamtal med hans offentlige försvarare får icke avlyssnas. Om det behövs av säkerhetsskäl eller för att undvika att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras, skall en eller flera personer på lämpligt sätt avlyssna telefonsamtal. Avlyss- ning får äga rum endast med den häktades vetskap. Telefonsamtal med den häktades offentlige för- svarare får inte avlyssnas. 13 § Om missbruk ej kan befaras, kan häktad medges att besöka närstående som är svårt sjuk, närvara vid närståendes begrav- ning eller i annat fall, då synnerliga skäl föreligger, lämna förvaringslokalen . Under vistelsen utom förvarings- lokalen skall den häktade vara ställd under bevakning, om ej sådan tillsyn av särskilda skäl kan antagas vara obehövlig. Om missbruk inte kan befaras, kan den häktade medges att besöka en närstående som är svårt sjuk, närvara vid en närståendes begravning eller i annat fall, då det finns synnerliga skäl, lämna förvaringslokalen . Under vistelsen utanför för- varingslokalen skall den häktade bevakas, om inte en sådan tillsyn av särskilda skäl kan antas vara onödig. 14 § Medför häktad kvinna spädbarn vid intagningen eller föder hon därefter barn, kan tillstånd ges henne att ha barnet hos sig. Om en häktad kvinna har med sig ett spädbarn vid intagningen eller därefter föder barn, kan hon få tillstånd att ha barnet hos sig. 15 § Häktad får beläggas med fängsel 1. under transport och eljest under vistelse utom förvarings- lokalen, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl samt Den häktade får beläggas med fängsel 1. under transport och annars under vistelse utanför för- varingslokalen, om det är nöd- vändigt av säkerhetsskäl och 2. i övrigt för att betvinga våldsamt uppträdande av den häktade, om andra medel visar sig otillräckliga och det är oundgängligen nödvändigt med hänsyn till den häktades egen eller annans säkerhet till liv eller hälsa. Läkare skall så snart det kan ske undersöka den som är föremål för åtgärd enligt första stycket 2. En läkare skall så snart det är möjligt undersöka den som är föremål för åtgärd enligt första stycket 2. 16 § Beträffande den som är häktad på grund av misstanke om brott ankommer det på undersök- ningsledaren eller åklagaren att Beträffande den som är häktad på grund av misstanke om brott är det undersökningsledaren eller åklagaren som skall 1. avgöra om eller i vad mån hinder för medgivande enligt 3 § första stycket första meningen eller 9 13 §§ eller för tillämpning av 3 § första stycket andra meningen möter på den grund att åtgärden kan medföra fara för att bevis undanröjes eller utredning om brott eljest försvåras 1. avgöra om eller i vad mån det finns hinder för gemensam för- eller vistelse enligt 3 § första stycket eller för medgivande enligt 9 13 §§ på grund av att åtgärden kan medföra fara för att bevis undanröjs eller utredning om brott på annat sätt försvåras, 2. avgöra fråga om inskränkningar enligt 6 § tredje stycket. Ett beslut enligt första stycket som innebär hinder för medgivan- de eller på annat sätt inskränkning i en häktads rätt, får meddelas endast om den häktade får under- kastas restriktioner enligt 24 kap. 5 a § . Sådana beslut skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Ett beslut enligt första stycket som innebär inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden (restriktioner) får meddelas endast om den häktade får underkastas restriktioner enligt 24 kap. 5 a § . Beslut som avses i andra stycket skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Den häktade får begära tings- rättens prövning av ett beslut enligt 16 § att ålägga denne restriktioner av ett visst slag. Rätten skall pröva en sådan begäran när den prövar frågan om tillstånd till restriktioner enligt 24 kap. 5 a § . Innan rätten fattar beslut skall åklagaren ges tillfälle att yttra sig. Rättens beslut får inte överklagas. Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas även i hovrätt och om dom i målet har överklagats dit eller om förhandling hålls enligt 24 kap. 17 § fjärde stycket rättegångs- balken. 18 § Om ej annat följer av 16 §, meddelas beslut enligt denna lag av be- träffande den som är intagen i förvaringslokal som står under styrelsens tillsyn. Om inte annat följer av 16 §, meddelas beslut enligt denna lag av be- träffande den som är intagen i en förvaringslokal som står under styrelsens tillsyn. 20 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att någon annan krimi- nalvårdsmyndighet än kriminal- vårdsstyrelsen eller tjänsteman inom kriminalvården får fatta beslut som avses i 16 a §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att någon annan krimi- nalvårdsmyndighet än Kriminal- vårdsstyrelsen eller tjänsteman inom kriminalvården får fatta beslut som avses i 18 §. kan ändra ett beslut som någon annan har fattat enligt första stycket. Den som beslutet angår får påkalla styrelsens prövning av ett sådant beslut, om det gått honom emot. kan ändra ett beslut som någon annan har fattat enligt första stycket. Den som beslutet angår får påkalla styrelsens prövning av ett sådant beslut, om det gått honom eller henne emot. 23 § Vad som sägs i denna lag om häktad har motsvarande tillämp- ning på Med undantag för bestäm- melserna i 16 § andra stycket och 17 § tillämpas vad som i denna lag sägs om den häktade även på 1. den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brott, 2. den som har intagits i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt, 2. den som har tagits in i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt, 3. den som har tillfälligt placerats i häkte med stöd av 23 § tredje stycket, 43 § första stycket tredje meningen eller 50 § tredje meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt och 4. den som har omhändertagits enligt 28 kap. 11 § tredje stycket i avvaktan på att beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner laga kraft. 4. den som har omhändertagits enligt 28 kap. 11 § tredje stycket i avvaktan på att ett beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner laga kraft. Denna lag tillämpas inte på den som har gripits enligt 34 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. 25 § När någon i annat fall än som avses i 1 och 17 §§ intages i kriminalvårdsanstalt eller häkte för annat ändamål än verkställighet av påföljd för brott eller tages i förvar i polisarrest, skall denna lag, med särskilt beaktande av anledningen till intagningen och dennas varak- tighet, gälla i tillämpliga delar, om ej annat föreskrives i lag eller annan författning. När någon i annat fall än som avses i 1 och 23 §§ tas in i krimi- nalvårdsanstalt eller häkte för annat ändamål än verkställighet av påföljd för brott eller tas i förvar i polisarrest, skall denna lag, med särskilt beaktande av anledningen till intagningen och dennas varak- tighet, gälla i tillämpliga delar, om inte annat föreskrivs i lag eller annan författning. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:000) om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Härigenom föreskrivs att 16 e § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. i dess lydelse enligt lagen (1998:000) om ändring i nämnda lag skall betecknas 22 §. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning trädde nya bestämmelser i kraft beträffande restriktioner för häktade (se prop. 1993/94:24, bet. 1993/94:JuU7, rskr. 1993/94:67 och SFS 1993:1408). Bland annat infördes en regel, 24 kap. 5 a § , som innebär att åklagarens möjligheter att besluta om inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden som huvudregel skall vara beroende av att rätten givit tillstånd till det. I promemorian Restriktioner för häktade (Ds 1996:46), som är ut- arbetad inom , utvärderas tillämpningen av bestäm- melserna om restriktioner. Vidare övervägs olika möjligheter att förändra beslutsprocessen och att minska användningen av restriktioner. I promemorian föreslås vissa lagändringar beträffande beslutsprocessen, bl.a. i fråga om domstolarnas tillståndsgivning och ansvar för att restriktioner inte meddelas i onödan. Vid sidan av detta arbete har regeringen lämnat ett uppdrag beträffande humanare utformning av häktesverksamheten (dnr Ju95/2697). Uppdraget redovisas i slutrapporten 1995/96, där bl.a. presenterar olika åtgärder som vidtas eller är planerade att genomföras för att verksamheten vid häktena skall få en humanare utformning. Regeringen tar i detta ärende upp förslagen i promemorian Restrik- tioner för häktade och slutrapporten 1995/96. De lagförslag som lämnats i promemorian finns i bilaga 1. Promemorian och rapporten har remissbehandlats gemensamt. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena och en samman- ställning av dessa finns tillgängliga i (dnr Ju96/946 och Ju96/2808). Vidare behandlar regeringen i detta ärende två beslut som Justitie- ombudsmannen har överlämnat till . Besluten gäller två initiativärenden med anknytning till frågan om restriktioner för häktade. Det ena ärendet (dnr Ju96/1265) gäller rutiner vid registrering och arkivering av kopior och översättningar av granskade försändelser till och från häktade med restriktioner. Det andra ärendet (dnr Ju96/3132) rör åklagarens möjlighet att meddela restriktioner för gripna och anhållna. Under beredningen har ett utkast till lagrådsremiss utarbetats inom , se bilaga 3, med förslag som avviker från de förslag som lämnats i departementspromemorian. Ett antal myndigheter och organisationer har beretts tillfälle att yttra sig över utkastet. Yttran- den har avgetts av ombudsmän, , , , tre brottmålsavdelningar vid , Kammarrätten i , Justitiekanslern, , Riksåklagaren, , , (endast avsnitt 7.6), , och . Riksåklagaren har även bifogat synpunkter från två åklagarmyndigheter och tre chefsåklagare. Yttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju96/946 och Ju96/2808). Med anledning av de synpunkter som lämnats har förslagen i utkastet, särskilt de förslag som redovisas i avsnitt 7.3, 7.4, 7.5 och 8.2.3, bearbetats ytterligare. Vi redovisar de synpunkter som har lämnats i respektive avsnitt 7.2, 7.3, 7.4, 7.5 och 8.2.3. De förslag som redovisas i avsnitt 7.6 och 8, utom 8.2.3, överens- stämmer i sak med förslagen i utkastet till lagrådsremiss. De myndigheter och organisationer som har yttrat sig över utkastet tillstyrker förslagen i dessa delar eller lämnar dem utan erinran. Enstaka synpunkter som framförts behandlas i avsnitt 7.6 och 8 och påpekanden av rent författ- ningsteknisk natur i författningskommentaren. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har haft synpunkter på bestämmelsen om gemensam vistelse och förvaring i 3 § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Regeringen har följt Lagrådets förslag, vilket behandlas i avsnitt 8.2.1. I övrigt har Lagrådet lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Vissa redaktionella och språkliga ändringar har gjorts i lagtexten. Efter lagrådsgranskningen har det tillkommit ytterligare ett lagförslag, se lagförslaget i avsnitt 2.3. Förslaget som kommenteras i inledningen till avsnitt 11.2 och i 11.3 är av rent författningsteknisk natur och kräver inte lagrådsgranskning. 4 Bakgrund Regler om straffprocessuella frihetsberövanden, dvs. gripande, anhållande och häktning, samt inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden (restriktioner) är särskilt viktiga eftersom de avser begränsningar av personers rätt att fritt röra sig och ha kontakter med andra. Syftet med frihetsberövanden och restriktioner är i första hand att säkerställa brottsutredningen och rättegången. Förekomsten av restrik- tioner påverkar även möjligheterna att bedriva en human häktes- verksamhet. Det är alltså av vikt att reglerna om restriktioner bygger på en lämplig avvägning mellan behovet av skydd för den enskildes integritet och möjligheterna att utreda och lagföra brott. Frågor om straffprocessuella frihetsberövanden har varit föremål för flera utred- ningar. En samlad översyn av reglerna för anhållande och häktning gjordes av häktningsutredning som bl.a. föreslog att den häktade skulle kunna begära rättens prövning av åklagarens beslut om restriktioner enligt lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (SOU 1977:50 Häktning och anhållande). Förslaget om överpröv- ningsrätt i domstol fick ett blandat mottagande av remissinstanserna och ledde inte till lagstiftning (prop. 1980/81:201). En ny utredning, med uppgift att föreslå bestämmelser som så långt som möjligt begränsar användningen av tvångsmedlen utan att sam- hällsskyddet försämras eller effektiviteten i brottsbekämpningen minskar, tillsattes 1983. I sitt betänkande Gripen Anhållen Häktad (SOU 1985:27) behandlade häktningsutredning bl.a. frågan om talan mot häktningsskäl. I den efterföljande propositionen uttalade departe- mentschefen att behovet av en särskild möjlighet att överklaga häktnings- skälen inte var tillräckligt starkt för att i detta fall gå ifrån principen att det inte går att överklaga enbart skälen för ett beslut (prop. 1986/87:112). Frågan om restriktioner för häktade behandlades endast indirekt i sam- band med denna diskussion. I övrigt föranledde häktnings- utredning en genomgripande reform angående straffprocessuella frihets- berövanden (häktningsreform), som bl.a. innebar att reglerna för domstolsprövning anpassades till den praxis som utvecklats vid tolkningen av den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Sedan förslag lämnats av häktningsutredning och av tvångs- medelskommittén i betänkandet Tvångsmedel Anonymitet Integritet (SOU 1984:54) infördes en lagfäst proportionalitetsprincip för de straffprocessuella tvångsmedlen i olika tvångs- medelskapitel, bl.a. i 24 kap. 1 § angående häktning (prop. 1988/89:124). inleddes en översyn av förhållandena för häktade och anhållna m.fl. Syftet med detta arbete var att förbättra möjligheterna för frihetsberövade att vistas tillsammans med andra personer (ökad gemensam vistelse) eller på annat sätt ha kontakt med omvärlden. I rapporten och kontakter med omvärlden (Ds 1992:8) konstaterades att de svenska reglerna för behandling av häktade i stort sett var väl avvägda och att det var lokalförhållanden på häktena som utgjorde det största hindret för ökad gemensam vistelse och vidgade kontakter med omvärlden. I rapporten föreslogs bl.a. en lagändring av innebörd att rätten, då den beslutar om häktning, även skall besluta om den häktades kontakter med omvärlden får inskränkas genom restrik- tioner , s.k. åklagarkontroll. Möjligheten att införa en överprövning av restriktionsbeslut i domstol övervägdes i pro- memorian, men inget sådant förslag lämnades. Riksåklagaren lät göra en riksomfattande under- sökning avseende användandet av s.k. åklagarrestriktioner genom en enkät till samtliga åklagarmyndigheter. Utfallet av denna undersökning redovisades i en promemoria som bl.a. sändes till samtliga åklagar- myndigheter (ÅD 442-91). Den slutsats som redovisades i promemorian var att utredningen inte visat på några nämnvärda brister i åklagarnas hantering av restriktionsfrågorna, men att andra omstän- digheter påverkade den häktades situation, t.ex. faktiska inskränkningar beroende på lokalernas utformning, personalsituationen på häktet eller tillgången till telefonapparater. I promemorian föreslogs bl.a. att åklagarväsendet skulle vidta åtgärder för att förbättra kommunikationen mellan åklagare, polis och häkte. , medan den svenska översynen pågick, besöktes av för förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (se vidare avsnitt 6). Kom- mittén besökte bl.a. i och lämnade en rapport . I rapporten riktades kritik mot bl.a. det förhållandet att en häktad som ålagts restriktioner inte kan överklaga restriktionsbeslutet till en oberoende instans. Dessutom kritiserades vissa förhållanden vid svenska häkten. Kritiken gällde bl.a. bristen på aktiviteter för de intagna och kommittén har rekommenderat att de intagna skall ha möjlighet att tillbringa en rimlig del av dagen, minst , utanför sina bostadsrum med möjlighet till meningsfulla aktiviteter. Förslaget departementspromemoria behandlades i pro- position 1993/94:24 med förslag till ändrade regler om kroppsvisitation och kroppsbesiktning m.m. där det bl.a. föreslogs att det av lag uttryckligen skulle framgå att, som huvudregel, åklagaren får besluta om restriktioner endast om rätten i samband med häktningsbeslutet har givit tillstånd till detta. Rättens tillstånd gjordes i sin tur avhängigt av att den funnit att det finns risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning. I propositionen föreslogs vidare att tillståndsbeslutet skall få överklagas särskilt. Några remissinstanser hade framfört att en möjlighet att föra talan mot de särskilda häktnings- grunderna borde övervägas, men denna tanke avvisades i propositionen. Departementschefen uttalade bl.a. att den valda lösningen med till- ståndsprövning torde tillgodose de rekommendationer som den euro- peiska kommittén hade lämnat i denna del. Propositionen antogs av och lagändringarna, bl.a. införandet av 24 kap. 5 a § rätte- gångsbalken, trädde i kraft . var den europeiska kommittén mot tortyr på nytt i och besökte bl.a. och häktet i . I en rapport framförde kommittén bl.a. att de senaste lagändringarna vid tiden för återbesöket inte hade lett till någon nämnvärd minskning av antalet häktade med restriktioner och att de inte haft någon, eller endast liten, effekt i fråga om arten av restriktioner eller den tid som häktade åläggs restriktioner. Mot denna bakgrund upprepade kommittén bl.a. sin tidigare rekommendation om att häktade bör ha rätt till omprövning av restriktionsbeslut, med tillägget att det bör vara fråga om en effektiv rätt till omprövning av enskilda restriktioner som åklagare ålagt den häktade, utförd av domstol eller annat oberoende organ.