prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — Även om konkurrensreglerna har ett småföretagsperspektiv anser rege- ringen att det är angeläget att säkerställa att tillämpningen av konkurrens- reglerna inte förhindrar sådan samverkan mellan småföretag som kan vara till nytta för samhällsekonomin och konsumenterna. Regeringen har tillsatt en interdepartemental arbetsgrupp som arbetar med dessa frågor. Regionalpolitiska insatser främjar och underlättar nyetablering, vilket även är av intresse ur konkurrenspolitisk synpunkt. är det na- turligtvis viktigt att insatserna inte på ett otillbörligt sätt snedvrider kon- kurrensen. Detta gäller särskilt om offentliga aktörer agerar på funge- rande konkurrensmarknader, eller om stöd lämnas för nyetablering till aktörer, som avser att bearbeta en marknad med redan väl fungerande konkurrens, i synnerhet om det gäller en marknad som befinner sig i en stagnationsfas. Sådana insatser kan leda till att etablerade aktörer, som kan överleva med befintlig pris- och kostnadsbild, konkurreras ut av aktörer som erhåller stöd. Detta är speciellt viktigt att beakta när markna- den för en vara eller tjänst är nationell eller regional. Vid stödinsatser måste även de begränsningar iakttas som följer av EU medlemskapet och och detta oberoende av om marknaden är regional, nationell eller internationell. I bestämmelserna om regionalpolitiskt fö- retagsstöd finns också angivet att beslutande myndighet bl.a. skall ta hän- syn till konkurrensförhållandena när storleken av ett stöd bestäms. Gene- rellt gäller givetvis att de begränsningar som åläggs statsmakterna genom EU medlemskapet och WTO avtalet måste iakttas. En av länsstyrelser- nas uppgifter är att verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig sektor. Detta ger länsstyrelserna en möjlighet att följa stödgivningens eventuella konkurrenssnedvridande effekter. Länsstyrelserna har i uppdrag att ta fram en gemensam checklista och åtgärder i övrigt för att åstadkomma att konkurrensaspekter beaktas vid myndighetens stödgivning i enskilda fall. 8.2.1 Riskfinansiering Regeringens bedömning: Statliga insatser kan i vissa fall kompensera för brister i det privata utbudet av riskfinansiering och därmed underlätta för små och medelstora företag att bidra till ekonomisk tillväxt och ökad sysselsättning. Det finns bl.a. behov av ökade resurser för riskfylld finan- siering till unga teknikföretag (s.k. såddkapital). Regeringen avser att ta ställning till denna fråga och hur en eventuell ökad in- sats skall kunna finansieras. har behov av stöd för att utarbeta prospekt för att söka privat ägarkapital. och andra statliga organ bör i ökad utsträckning genom bl.a. kontaktmöten förmedla privat ägarkapital från riskkapitalbolag till små och medelstora företag. bör erbjuda lån på fördelaktiga villkor till unga företagare. Medel för sådana ungdomslån tillförs från EG:s struk- turfonder för användning i de områden som ingår i målen 5b och 6. bör intensifiera användningen av lånegarantier för att öka små- företagens tillgång på lånekapital. Skälen för regeringens bedömning: I det föregående har regeringen belyst den allmänna bakgrunden till vissa näringspolitiska åtgärder och behovet av statliga insatser för att komma till rätta med ofullkomligheter på marknaden för främst rådgivning och riskfinansiering. Vidare har en redogörelse lämnats för bl.a. vissa rådgivningsinsatser som bedrivs av statliga organ. I detta avsnitt tar regeringen upp vissa frågor med anknyt- ning till småföretagens kapitalsituation. Staten kompletterar marknaden för riskfinansiering För att nå ökad tillväxt i småföretagssektorn och därmed fler arbetstill- fällen har tillgången till riskfinansiering en avgörande betydelse. Av stor vikt, inte minst för snabbväxande småföretag, är också att finansiering kombineras med tillförsel av ökad kompetens och kontakter, där resulta- tet ibland kallas kompetent kapital . Ett exempel på en bristsituation som ofta nämns i debatten är en alltför begränsad tillgång på uthålligt kapital när unga teknikbaserade företag skall finansiera sina utvecklingsprojekt. Men en god kapitaltillförsel har stor betydelse även för andra typer av småföretag än de snabbast väx- ande. Inom närings- och regionalpolitiken finns ett flertal former av riskfinansiering som alla har till syfte att komplettera de privata markna- derna för lån, garantier och egenkapitalförsörjning. En förutsättning för en framgångsrik näringspolitik är också att det finns en samlad helhets- syn på företagsutveckling hos de statliga aktörerna. Vidare är det av stor vikt att de statliga insatserna på finansieringsområdet inte leder till att konkurrensen snedvrids eller motverkar processen med att skapa gene- rellt förbättrade ramvillkor för företagen. Regeringen anser det viktigt att de statliga organen vid sidan av sin egen långivning m.m. också arbetar aktivt med att förmedla kapital från privata finansiärer till småföretagssektorn. fullgör i stor utsträckning en sådan mäklarfunktion. De statliga åtgärderna för riskfinansiering skall i huvudsak vara gene- rellt utformade. Men en fungerande kapitalförsörjning är även en viktig del av en regional näringspolitik, vilket regeringen återkommer till (avsnitt 9). En ökad samverkan mellan berörda aktörer på olika nivåer bör kunna bidra till en bättre försörjning med riskfinansiering utifrån re- gionernas behov. I det följande redogör regeringen först för några statliga insatser som görs inom näringspolitiken när det gäller låne- och ägarkapital. Därefter behandlas vissa förändringar i den statliga medelsarsenalen. Lånekapital Småföretagen kan i många fall med lämpliga krediter växa och anställa fler människor. Många små och medelstora företag saknar dock det låne- kapital som är nödvändigt för deras utveckling. Det kan exempelvis bero på att de har bristfälliga lånesäkerheter. Vidare har bankerna ofta svårt att utvärdera nystartade och andra små företags möjligheter till lönsamhet och tillväxt, vilket från samhällets synpunkt leder till en fördelning av resurserna som riskerar att inte vara optimal. Effekterna av denna typ av marknadsimperfektion kan staten medverka till att minska genom att erbjuda lån med hög risknivå. Staten bidrar där- för på en rad sätt med att komplettera marknaden för lånekapital. Det kan ske utan att lämna direkta subventioner till företagen i form av bidrag eller räntestöd. Det handlar i regel om att dela risken med företagen men i allt väsentligt även att ta betalt för risken. I samtliga fall där statliga organ går in med krediter krävs att också banker eller andra privata lån- givare finansierar en väsentlig del av lånebehovet. Olika former av lån från utgör exempel på sådana statliga insat- ser. arbetar med lån till dels växande småföretag, dels personer som startar helt nya företag, dels kvinnor som utvecklar sina befintliga eller nya företag. kan även lämna garantier för bl.a. lån. Stiftelsen har möjlighet att lämna skilda slag av lån med hög risk samt lånegarantier till främst småföretag i de fem norr- landslänen. Stiftelsen Industrifonden arbetar med att dels finansiera industriföre- tags produktutvecklings- och marknadsföringsprojekt med bl.a. risklån och garantier, dels förstärka småföretags ägarkapital. Stiftelsen har tilldelats från de f.d. löntagarfonderna. Medlen används främst för stöd till uppfinnare och innovatörer för produktutveckling i mycket tidiga skeden. Stödet lämnas i form av bl.a. villkorliga lån. Även bedriver en verksamhet med riskfylld finansiering till teknikbaserade företag och innovatörer, s.k. såddkapital. På så sätt kan unga högteknologiska företag få bättre möjligheter att utnyttja sin poten- tial att växa snabbt. Stödet lämnas främst som lån med villkorlig återbe- talningsskyldighet och kapital mot royalty. disponerar ca för detta ändamål. Vid sidan av dessa näringspolitiska låneformer finns bidrags- och låne- former även inom ramen för regionalpolitiken (avsnitt 6.3). Ägarkapital Små och medelstora företag har generellt sett betydligt lägre soliditet än stora företag. Den låga andelen eget kapital leder till att företagen är sår- bara vid tillfälliga nedgångar i försäljning och lönsamhet samt att de har svårt att attrahera lånekapital från bl.a. banker. Av särskild betydelse är därför frågan om staten på något sätt kan och bör bidra till att stärka soli- diteten i småföretagen. Den privata marknaden för verkligt riskkapital, i betydelsen ägarkapi- tal, har ökat i . Tillgången på resurser i denna sektor har utvecklats positivt, när det gäller såväl kapital som antalet ak- törer. Det tycks dock fortfarande råda brist på kapitalinsatser och aktörer som är beredda att ta risken att investera i företag som befinner sig i mycket tidiga skeden av sin utveckling. Ett av skälen till en sådan tvek- samhet hos finansiärerna är att det är mycket kostsamt att utvärdera denna typ av projekt, vare sig det gäller små eller stora engagemang, och att det därför sällan lönar sig för privata kapitalplacerare att utvärdera investeringsprojekt som gäller mycket små företag. Andra förklaringar är bristen på information när det gäller olika småföretag och deras utveck- lingsprojekt samt att utgör en mycket begränsad marknad. Svårigheterna att få fram tillräckligt omfattande privata kapitalinsatser har föranlett staten att ta vissa initiativ för att kompensera för bristerna i marknaden. På grundval av analyser av bl.a. är regeringens be- dömning att tillväxten i näringslivet och samhällsekonomin i stort kan förbättras genom vissa statliga åtgärder. Staten har vidtagit i huvudsak två slags åtgärder för att underlätta för småföretag att få tillgång till externt ägarkapital. För det första gäller det insatser som tar sikte på att mer allmänt förbättra för- hållandena för aktörer som avser att tillhandahålla riskkapital inom små- företagssektorn. Bl.a. har lämnat förslag om s.k. regio- nala börser. har på regeringens uppdrag gjort en kartläggning av bl.a. vissa aktörer på denna marknad liksom möjligheterna för investerare och andra aktörer att handla med småföretagsaktier på organiserade marknader. har redovisat vissa förslag på skatteområdet som bereds i . Vidare har be- slutat om vissa bidrag för att stimulera tillkomsten av auktoriserade marknadsplatser och minska kostnaderna för småföretag som deltar i verksamheten. Vidare har vissa lättnader i dubbelbeskattningen införts, vilket kan un- derlätta för privata intressenter att investera i mindre företag. Som en andra typ av åtgärd har staten också gått in med direkt riktade insatser för att komplettera den privata marknaden. Stiftelsen Industri- fonden har möjlighet att gå in som minoritetsägare i små och medelstora företag och därmed förstärka företagens kapitalbas. Det sker dels i fondens egen verksamhet, dels genom sådana regionala risk- kapitalbolag som fonden äger helt eller delvis, exempelvis och . Fonden har tillsammans med andra intressenter bildat två nya bolag med liknande syften, med säte i och med säte i . Denna verk- samhet innebär att fonden spelar en ökande roll för utvecklingen i olika regioner. Den 6:e AP fonden har ett kapital på sammanlagt . Fonden har bl.a. möjlighet att investera i aktier i småföretag, di- rekt eller genom andra aktörer på kapitalmarknaden. 6:e AP fonden har engagerat en del av sina resurser i bl.a. regionala riskkapitalbolag i Kal- mar och . i har avsatt i ett nytt riskkapitalbolag i som skall erbjuda finansiering för kunskapsbaserade företag i relativt tidiga faser. Europeiska kommissionen har på olika sätt uppmärksammat behovet av insatser för att öka tillgången på ägarkapital i småföretagssektorn. Kommissionen har medverkat till att skapa den europeiska småföretags- börsen . Inom ramen för EU:s verksamhet på forskningsområ- det har en försöksverksamhet (I TEC) inletts som syftar till att stimulera privata riskkapitalbolag att utvärdera och satsa medel i unga teknikbase- rade företag. Europeiska rådets möten i och un- der har medfört att Europeiska Investeringsbanken (EIB) till- sammans med () satsar minst 125 miljoner ECU i syfte att stödja utveckling av högteknologiska och snabbväxande små och medelstora företag. Detta stöd lämnas genom in- vesteringar i specialiserade riskkapitalbolag i medlemsländerna. Som komplement väntas gemenskapen besluta om stöd till risk- kapitalbolag som är inriktade på nystartade företag och/eller innovativa små och medelstora företag. Vidare kommer stöd att lämnas för gränsöverskridande samver- kansprojekt mellan små och medelstora företag. Därutöver avser gemen- skapen att tillföra medel för att genom garantigivning underlätta för de institut som finansierar små och medelstora företag. Diskussioner förs dessutom mellan medlemsländerna och kommissionen om en förlängning av ett pilotprojekt med inriktning på såddkapital (Seed Capital Action) genom vilken kommissionen kan komma att stödja bildandet av såddka- pitalbolag som vänder sig till små och medelstora företag. Svenska små- företag har i princip samma möjlighet som företag i övriga att direkt och indirekt få del av dessa insatser. Förändring av statliga insatser har flera utredningar och propositioner berört finansie- ringen för mindre företag. Regeringen har dock ansett det angeläget att ytterligare belysa vilka behov som små och medelstora företag har av olika former av riskfinansiering och inom vilka delsektorer dessa behov är svagt tillgodosedda. Således har Småföretagsdelegationen (N 1996:04) i uppdrag att bl.a. kartlägga frågor kring de små företagens tillgång till olika former av insatser för företagsutveckling och lämna förslag till konkreta åtgärder. Enligt vad regeringen har erfarit avser delegationen att lägga fram en rapport om riskkapitalförsörjning för småföretag. Enligt bedömare bör resurserna för s.k såddkapital ökas för att ytterli- gare förbättra tillgången på riskfinansiering i tidiga utvecklingsskeden. Genom att med riskdelning stimulera unga företag med stor tillväxt- potential att ta till vara sina möjligheter till utveckling kan samhället bi- dra till en ökad försäljning av svenska produkter och tjänster såväl inom som utanför landet och i förlängningen en ökad sysselsättning. görs begränsade insatser på detta område genom , Stiftelsen och . Det finns enligt bedömning skäl att öka utbudet av sådana insatser. Regeringen kommer att redovisa en bedömning av behovet av ökade resurser för detta ändamål och hur denna insats skall kunna finansieras. Dessutom, som närmare redovisas i avsnitt 9.2, föreslår regeringen att anslaget A 1. Regionalpolitiska åtgärder fortsättningsvis även skall kunna användas till att täcka s.k. såddfinansiering i enlighet med förordningen (1995:1254) om statligt stöd till teknisk forskning, industriellt utvecklingsarbete och uppfinnarverksamhet. Regeringen vill erinra om att Industrifonden har vissa möjligheter att inom ramen för sin verksamhet och gällande avkastningkrav avdela be- gränsade resurser för denna typ av riskfylld finansiering av relativt tidiga utvecklingsprojekt i mycket små teknikbaserade företag. En annan åtgärd som med begränsat statligt stöd kan medföra att fler växande företag kan få tillgång till riskkapital är att underlätta för privata finansiärer och småföretag att etablera kontakt och eventuellt sluta avtal om finansiella insatser i företagen. Stöd för företagens interna utveck- lingsarbete kan göra företagen mogna att bredda sin ägarkrets via bl.a. s.k. private placements och nyemissioner på någon marknadsplats. En verksamhet med stöd till aktiviteter av detta slag har påbörjats av bl.a. Stiftelsen . Regeringen avser att redovisa en bedömning av hur en ökad sådan verksamhet skall kunna organiseras och finansieras. Såvida det blir aktuellt med statsbidrag t.ex. i form av konsultcheckar till småföretag för att utarbeta sådan in- formation bedöms dessa utgöra vad som av EG kommissionen betraktas som s.k. försumbart stöd. Genom initiativ av bl.a. har anordnats kontaktmöten mellan småföretag och riskkapitalbolag. Ett sådant möte är ett forum där såväl riskkapitalbolag som småföretag med tillväxtpotential presenterar sig själva, varefter en rad enskilda möten hålls för att utröna möjligheterna att göra konkreta affärer. De kan leda fram till avtal som reglerar att riskkapitalbolagen investerar i de rörelsedrivande företagen och därmed tillför dem ökat eget kapital och kompetens. Detta slags kontaktverksamhet förekommer i högre grad i , bl.a. inom ramen för samarbetsprojektet i området kring i , samt i andra länder med en väl utvecklad privat riskkapitalmarknad. Enligt regeringens mening är det angeläget att denna typ av verksam- het kan utvecklas vidare i och att sådana kontaktmöten kan hållas i olika delar av landet. Regeringen avser därför att ta initiativ till att så- dan verksamhet byggs ut i samarbete mellan berörda organ inom ramen för befintliga resurser. En fråga som har berörts i debatten är om privata riskkapitalbolag som satsar särskilt på småföretag i tidiga skeden skall få del av vissa stödin- satser från samhället. Som redan framhållits har en liknande ordning in- förts på europeisk nivå. Regeringen avser dock inte att nu föreslå några ytterligare åtgärder för att stödja privata riskkapitalbolag, utöver de lå- nemöjligheter som finns inom regionalpolitiken. Bedömningen görs mot bakgrund av den successiva framväxten av en allt större privat svensk riskkapitalmarknad samt de statliga initiativ som har tagits genom dels kartläggning av och stöd till organiserade marknadsplatser för aktier, dels de direkta kapitalinsatserna via Industrifonden och 6:e AP fonden. Industrifonden har ett kapital på ca , varav för när- varande mer än hälften består av likvida medel. Regeringen förordar ett närmare samarbete mellan Industrifonden och , som innebär att i högre grad kan arbeta med att finna lämpliga små och medelstora företag med behov av den typ av resurser för produkt- och marknadsut- veckling som Industrifonden kan erbjuda. På så sätt tillförs fler småföre- tag riskfinansiering, vilket hjälper dem att växa och vidareutvecklas. Unga kvinnor och män som startar eget kan ha särskilda problem att få tillräckligt stora lån för att utveckla sina företag. Nya företag saknar av naturliga skäl dokumenterad lönsamhet och ofta även utarbetade affärs- planer. Unga människor har dessutom begränsade erfarenheter från ar- betslivet och färre potentiella affärskontakter än något äldre nyföretagare och kan därför ha svårare att få krediter. finns ett särskilt program för rådgivning åt denna typ av nyföretagare. Det kan enligt regeringens mening vara befogat att därutöver öka till- gången på särskilda låneresurser för unga entreprenörer. Villkoren för sådana lån bör i stora drag överensstämma med dem som gäller för lån till kvinnliga företagare, dvs. vissa möjligheter till amorteringsfrihet och ränteuppskov då likviditeten ofta är som mest an- strängd. EG kommissionen har, efter förslag från den svenska rege- ringen, omfördelat 46 miljoner ecu av strukturfondsmedel, varav högst 9 miljoner ecu kan användas för att förstärka lånemöjligheterna för unga entreprenörer i svenska mål 5b- och mål 6 områden. Ett sådant lånesystem bör rikta sig till personer i åldrarna 18 , men prioritet bör ges till ungdomar mellan . Regeringen har erfarit att avser att avgränsa en del av sina lånemedel för detta ändamål, vilket kommer att räknas som offentlig svensk medfinansiering. Sedan strukturfondsmedel förts över till innebär det att kan disponera upp till ca för lån till unga företagare i målområdena 5b och 6. Omfattningen av låneverksamheten blir dock beroende av efterfrågan. De särskilda ungdomslånen med finansiering från strukturfonderna kommer att kunna användas endast i målområdena 5b och 6, men motsvarande lån bör finnas tillgängliga även i övriga delar av landet och skall då finansieras helt med ALMI:s ordinarie medel. I den näringspolitiska debatten har lämnats ett flertal förslag om nya möjligheter för staten att lämna lånegarantier till förmån för små och medelstora företag. Exempelvis har skilda garantisystem föreslagits av , (SOU 1996:69) och senast av den konsult som på uppdrag av Närings- och har belyst småföretagens riskkapitalsituation. Regeringen kan konstatera att det finns vissa möjligheter för små företag att erhålla garantier från statliga organ. Såväl som Industrifonden och Norrlandsfonden kan teckna garantier för företagens banklån eller andra förpliktelser. Samtliga dessa organ har möjlighet att utöka garantiverksamheten inom befintliga ramar. Regeringen anser därför inte att det är befogat att nu lägga fram förslag till någon ny stödform. har använt garantiinstrumentet relativt sparsamt. Det hänger samman med den goda tillgången på medel för direkt utlå- ning. En allt större andel av ALMI:s totala finansieringsresurser på ca har dock kommit att bindas i relativt långfristiga lån på speciella villkor till nya företagare och kvinnliga entreprenörer. Dessutom har de likvida medlen för ny utlåning sjunkit till ca . Koncernen har kompenserat detta med att dels verka för att övriga låntagare betalar tillbaka sina lån inom , dels kräva att bankerna går in med betydligt större belopp än till enskilda företag. Den allt lägre likviditeten i kombination med ett sjunkande ränteläge begränsar ALMI:s möjligheter att lämna lån i fram- tiden. Därutöver kan efterfrågan på lån från komma att öka något i vissa regioner till följd av att de regionala utvecklingslånen avskaffas (avsnitt 6.3.3). Det är enligt regeringens mening inte nu möjligt att över statsbudgeten tillföra nya medel till för denna verksamhet. Med en utökad garantiverksamhet inom kan småföretagen tillföras större lånevolymer och därmed bättre utvecklingsmöjligheter utan direkt ökade kostnader för staten. En viss osäkerhet angående riktlinjerna för garantiverksamheten kan också ha påverkat den mycket måttliga nivån. ersatte de länsvisa utvecklingsfonderna, som disponerade motsvarande finansieringsmöjligheter. Dessa stiftelser kunde lämna garantier på högst av sitt totala kapital. Någon liknande begränsning har inte uttalats vad gäller finansieringsverksamheten i . Regeringen anser att det inte heller nu är befogat att införa någon sådan begränsning. bör således i sin garantiverksamhet inte vara låst vid andra beloppsbegräns- ningar än de som kan följa av kravet att inte äventyra koncernens kapital. Det ankommer på att besluta om eventuella restrik- tioner för enskilda regionala bolags verksamhet i detta hänseende. ALMI:s totala kapital uppgår som nämnts till ca . Det är önskvärt att successivt intensifierar sitt arbete med att lämna garantier, förutsatt att efterfrågan finns bland småföretagen. Det innebär i så fall att ytterligare ca kan komma att tillföras småföretagssektorn i form av lån med hög risk. Dessa lån bör i sin tur kunna medföra att bankerna är beredda att lämna sedvanliga lån på kanske det tredubbla beloppet. En sådan ökning av utlåningen till små och medelstora företag skulle kunna leda till bety- dande investeringar och flera nya arbetstillfällen. Regeringen vill för information anmäla att en mindre för- ändring skall göras i den förordning som reglerar ALMI:s finansierings- verksamhet. Nuvarande regler för garantiverksamheten innebär att varje garanti av avser s.k. proprieborgen, dvs. svarar för bank- lånet såsom för egen skuld. Det innebär i praktiken att banken kan vända sig direkt till för att få betalt, så snart företaget råkar i ekonomiska svårigheter. Det är enligt regeringens mening mer rimligt att vid behov får teckna s.k. enkel borgen. I sådana fall åligger det banken att vid obeståndssituationer först utnyttja bl.a. de lämnade lånesäkerheterna för att få betalt och först i sista hand kunna utnyttja ALMI:s garanti. Även Industrifonden bör på motsvarande sätt få möjlighet att välja mel- lan olika former av borgen. Det är också viktigt att vid sidan av sin egen låne- och garanti- verksamhet fortsätter att arbeta aktivt med att förmedla privat ägar- och lånekapital till småföretagen.