prop · GL03141 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1997/98:141 Utländska försäkringsgivare med verksamhet i Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en ny lag om utländska försäkringsgivare med verksamhet i . Lagen innehåller regler för alla utländska försäkringsgivare som yrkesmässigt erbjuder försäkringstjänster här i landet och skall ersätta nu gällande lagar på området, dvs. lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkrings- rörelse i och lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares verksamhet i . Den nya lagen skall enligt förslaget tillämpas på utländska försäkringsgivares direktförsäkringsverksamhet i . Återförsäkringsrörelse och viss koassuransverksamhet (samförsäkring) undantas från lagens tillämpningsområde. Försäkringsgivare från länder utanför EES-området skall enligt förslaget kunna etablera sig här i landet inte bara genom generalagent utan även genom filial. I propositionen klargörs att det inte bör finnas några hinder för utländska försäkringsgivare att driva verksamhet som inte kräver tillstånd enligt denna lag i ett representationskontor i . Några uttryckliga regler för upprättande av sådana kontor föreslås inte. För EES-försäkringsgivare föreslås ändrade regler om gränsöverskridande verksamhet. Till skillnad mot tidigare skall även s.k. passivt tillhandahållande av tjänster omfattas av lagstiftningen. Motsvarande regler införs inte för övriga utländska försäkringsgivare. Enligt förslaget måste en försäkringsgivare från ett land utanför EES- området även i fortsättningen utverka regeringens koncession för att få driva försäkringsverksamhet i . Det nuvarande depositionssystemet för dessa försäkringsgivare bibehålls i stort sett oförändrat. Propositionen innehåller även vissa redaktionella ändringar i försäkringsrörelselagen (1982:713), lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., trafikskadelagen (1975:1410), lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring, förmånsrättslagen (1970:979), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, mervärdeskattelagen (1994:200), lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter och lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål. Den föreslagna lagstiftningen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om utländska försäkringsgivares verksamhet i 6 2.2 Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 32 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 35 2.4 Förslag till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 36 2.5 Lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring 38 2.6 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 39 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt 40 2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) 42 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 43 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål 44 3 Ärendet och dess beredning 47 4 Bakgrund 49 4.1 Nuvarande ordning 49 4.2 EG:s försäkringsdirektiv tredjelandsregler 51 4.2.1 Allmänt om EG:s försäkringsdirektiv 4.2.2 Tredjelandsregler 52 4.3 liberaliseringsstadgor, GATS 53 4.3.1 liberaliseringsstadgor 53 4.3.2 GATS 55 5 Allmänna utgångspunkter 57 6 Överväganden och förslag 58 6.1 Den lagtekniska lösningen 58 6.2 Lagens tillämpningsområde 60 6.3 Försäkringsgivare från tredje land 62 6.4 Sekundäretableringar och representationskontor 64 6.5 Gränsöverskridande verksamhet 66 6.6 Inledande av verksamheten m.m. 75 6.7 Solvenskrav och bedrivande av verksamheten 78 6.8 Frågor om tillsyn 80 6.9 Vites- och överklaganderegler 81 7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 83 8 Ekonomiska konsekvenser 84 9 Författningskommentar 85 9.1 Förslaget till lag om utländska försäkringsgivares verksamhet i 85 9.2 Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 140 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 141 9.4 Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 141 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring 141 9.6 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 142 9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt 142 9.8 Förslaget till lag om ändring i mervärdeskattelagen (1994:200) 142 9.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 142 9.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål 143 Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser 144 Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag 145 Bilaga 3 Lagrådets yttrande 192 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 203 Rättsdatablad 204 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om utländska försäkringsgivares verksamhet i , 2. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 3. lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 4. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 5. lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring, 6. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 7. lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 8. lag om ändring i mervärdeskattelagen (1994:200), 9. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, 10. lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om utländska försäkringsgivares verksamhet i Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Tillämpningsområde och vissa grundläggande bestämmelser 1 § Utländska försäkringsgivare har rätt att bedriva verksamhet i i enlighet med denna lag. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela särskilda föreskrifter om bedrivande av försäkringsrörelse för att uppfylla åtaganden till följd av avtal mellan Europeiska gemenskaperna (EG) och . 2 § Denna lag gäller inte återförsäkringsrörelse. Lagen gäller inte heller för en EES-försäkringsgivare som deltar i koassuransverksamhet (samförsäkring) från ett utländskt driftställe i annan egenskap än ledande försäkringsgivare, om verksamheten avser sådana stora risker som anges i 2 a kap. 4 § tredje stycket försäkringsrörelselagen (1982:713). I fråga om trafikförsäkring tillämpas lagen inte om annat följer av trafikskadelagen (1975:1410). 3 § Bestämmelserna om livförsäkring i denna lag, med undantag för 5 kap. 14 §, får tillämpas för sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och 2 försäkringsrörelselagen (1982:713) samt för avgångsbidragsförsäkringar. Bestämmelserna om livförsäkring i denna lag, med undantag för 5 kap. 5 § femte stycket och 14 §, behöver inte tillämpas för sådana livförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § första stycket 1 b och 4 försäkringsrörelselagen om premien är beräknad och bestämd för längst . 4 § En utländsk försäkringsgivare skall i sin verksamhet i följa svensk lag och svenska myndigheters beslut och föreskrifter samt svara inför svensk domstol. 5 § I denna lag avses med 1. EES-försäkringsgivare: utländsk försäkringsgivare vars hemland hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och vars verksamhet inom EES står under finansiell tillsyn endast av den behöriga myndigheten i hemlandet, 2. försäkringsgivare från tredje land: annan utländsk försäkringsgivare än EES-försäkringsgivare som enligt sitt hemlands lag är en juridisk person, 3. hemland: det land där försäkringsgivaren har sitt säte och, när det gäller försäkringsgivaren i en försäkringssammanslutning, det land där sammanslutningens ledning finns, 4. behörig myndighet: den nationella myndighet utomlands som enligt lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över EES- försäkringsgivare eller försäkringsgivare från tredje land. Bestämmelserna i 2 och 3 kap. i denna lag tillämpas på EES- försäkringsgivare och bestämmelserna i 4 7 kap. på försäkringsgivare från tredje land. Bestämmelserna i 8 10 kap. gäller både EES- försäkringsgivare och försäkringsgivare från tredje land. 6 § Med skadeförsäkring förstås i denna lag sådan försäkring som avses i 2 kap. 3 a § försäkringsrörelselagen (1982:713). Med livförsäkring förstås i denna lag sådan försäkring som avses i 2 kap. 3 b § försäkringsrörelselagen. Ersättning som betalas i form av livränta eller sjukränta tillhör livförsäkring, om ersättningen betalas från en livförsäkring, och skadeförsäkring, om ersättningen betalas från en skadeförsäkring. Om en sådan ränta har köpts i ett livförsäkringsföretag, skall den dock i detta företag höra till livförsäkring. För sådan livränta eller sjukränta som tillhör skadeförsäkring gäller de särskilda bestämmelserna om livförsäkring i 5 kap. 2, 5, 11 och 20 §§ samt 7 kap. 4 12 §§. 7 § Med skadeförsäkringsrisk som är belägen i avses 1. risk som är hänförlig till egendom som finns i , när försäkringen avser antingen en byggnad eller en byggnad och dess lösöre, till den del byggnaden och lösöret täcks av samma försäkring, 2. risk som är hänförlig till ett fordon som har registrerats i , 3. risk i samband med resa eller semester, när försäkringen har ingåtts och försäkringstagaren har tecknat den i . När försäkringen inte avser försäkringsobjekt som avses i första stycket eller motsvarande försäkringsobjekt i utlandet anses skadeförsäkringsrisken vara belägen i , om försäkringstagaren är en fysisk person som har sin vanliga vistelseort här eller, om försäkringstagaren är en juridisk person, det etableringsställe som försäkringen gäller finns i . När det gäller livförsäkring anses vara det land där åtagandet skall fullgöras om, i det fall då försäkringstagaren är en fysisk person, denne har sin vistelseort här eller, om försäkringstagaren är en juridisk person, det etableringsställe som försäkringen gäller finns i . 8 § Med sekundäretablering avses i denna lag en utländsk försäkringsgivares etablering i genom 1. generalagent, 2. filial, eller 3. generalrepresentation för försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning. Med företrädare avses i denna lag generalagent, verkställande direktör för en filial samt ombud för generalagent eller för försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning. 9 § Med generalagent avses i denna lag en fysisk eller juridisk person som har till uppgift att leda och sköta en utländsk försäkringsgivares försäkringsrörelse i . En utländsk försäkringsgivare får i inte representeras av mer än en generalagent. Generalagenten skall vara bosatt eller ha sitt säte i . Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § kan inte vara generalagent. Den utländska försäkringsgivaren skall utfärda fullmakt för generalagenten att ingå för försäkringsgivaren bindande rättshandlingar med tredje man samt att ta emot stämning för den utländska försäkringsgivaren och själv eller genom annan tala och svara för denna. Om den utländska försäkringsgivaren använder en juridisk person som generalagent skall den juridiska personen utse en fysisk person som ombud. Denne skall uppfylla de krav som ställs i andra stycket. I ett sådant fall skall den fullmakt som avses i tredje stycket ställas till ombudet. 10 § Med filial avses i denna lag ett avdelningskontor med självständig förvaltning som en utländsk försäkringsgivare etablerar i . För verksamhet som drivs genom filial gäller, förutom bestämmelserna i denna lag, lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Den verkställande direktören för en filial skall dock vara bosatt i . 11 § Med försäkringssammanslutning avses i denna lag en sammanslutning av fysiska eller juridiska personer som utan solidariskt ansvar meddelar försäkring. Vid tillämpning av denna lag skall samtliga medlemmar i sammanslutningen som grupp anses som försäkringsgivare. 12 § Med generalrepresentation avses en utländsk försäkringssammanslutnings representation i . Generalrepresentationen skall förestås av ett ombud som ansvarar för den verksamhet som försäkringsgivaren i sammanslutningen driver enligt denna lag. Ett ombud för försäkringsgivare i en sammanslutning skall vara bosatt i . Den som är underårig, i konkurs eller underkastad näringsförbud eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § kan inte vara ombud. De försäkringsgivare som hör till sammanslutningen skall utfärda fullmakt för ombudet att vid tvister som rör ingångna försäkringsavtal ingå för försäkringsgivarna bindande rättshandlingar och att för deras räkning ta emot stämning samt själv eller genom annan tala och svara för dem. 13 § Med gränsöverskridande verksamhet avses i denna lag att en EES- försäkringsgivare från ett utländskt driftsställe meddelar försäkring, utan förmedling av en sekundäretablering eller ett dotterbolag här i landet, avseende en risk som är belägen i eller ett åtagande som skall fullgöras här i enlighet med 1 kap. 7 §. 14 § En EES-försäkringsgivare får i förena direkt livförsäkringsrörelse endast med sådan direkt skadeförsäkringsrörelse som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och 2 försäkringsrörelselagen (1982:713) samt med rörelse för återförsäkring av sådana skadeförsäkringar och av livförsäkring. EES-försäkringsgivare, som på basis av den koncession som försäkringsgivaren har fått i sitt hemland bedriver både liv- och skadeförsäkringsrörelse, får dock bedriva sådan verksamhet även här i landet. EES-försäkringsgivaren skall hålla sin skadeförsäkringsrörelse åtskild från livförsäkringsrörelsen. Försäkringsgivare från tredje land får i inte förena direkt livförsäkringsrörelse med annan försäkringsrörelse än rörelse för återförsäkring av livförsäkring. 15 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får medge undantag från de särskilda bestämmelserna i denna lag om livförsäkring 1. när det gäller alla utländska försäkringsgivare: livförsäkring som gäller endast för dödsfall och meddelas för av längst eller mot en premie som är beräknad och bestämd för längst och 2. när det gäller försäkringsgivare från tredje land: livförsäkring som avses i 2 kap. 3 b § första stycket 3 försäkringsrörelselagen (1982:713). Undantag enligt första stycket 1 får inte medges från bestämmelserna om beräkning av premiereserv enligt 5 kap. 3 § femte stycket. Undantag enligt första stycket 2 får, såvitt gäller andra bestämmelser än 5 kap. 8 §, medges endast om det finns särskilda skäl. Ett undantag enligt första stycket skall vara förenligt med Europeiska gemenskapernas rättsakter i fråga om försäkring. I samband med beslut om undantag enligt första stycket 1 får det föreskrivas att bestämmelser i denna lag som särskilt gäller skadeförsäkring skall tillämpas i stället. 2 kap. Rätt att driva verksamhet i 1 § En EES-försäkringsgivare som i sitt hemland har tillstånd att driva försäkringsrörelse får bedriva verksamhet i 1. från en sekundäretablering här i landet med början efter det att från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 2 § eller , om medger att verksamheten får påbörjas, 2. genom gränsöverskridande verksamhet, så snart från den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland tagit emot en underrättelse med sådant innehåll som anges i 3 §. 2 § En underrättelse enligt 1 § 1 om sekundäretablering skall innehålla 1. uppgifter om sekundäretableringens adress och om vem som skall vara dess företrädare, 2. en plan över den tilltänkta verksamheten där det framgår hur etableringen är organiserad och vilket slags försäkringsrörelse som skall drivas där, och 3. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om EES-försäkrings- givarens kapitalbas. För verksamhet rörande försäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 10 försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar) och som inte uteslutande gäller försäkring av fraktförares ansvar skall underrättelsen enligt första stycket dessutom innehålla en försäkran att EES-försäkringsgivaren är medlem i . Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om förhållanden som anges i första stycket 1 och 2, får ändringen göras tidigast efter det att försäkringsgivaren underrättat om ändringen. 3 § En underrättelse enligt 1 § 2 om gränsöverskridande verksamhet skall innehålla 1. uppgifter om vilket eller vilka slag av risker eller åtaganden försäkringarna skall täcka, och 2. ett intyg utfärdat av hemlandsmyndigheten om a) försäkringsgivarens kapitalbas, och b) de försäkringsklasser försäkringsgivarens koncession omfattar. För verksamhet rörande försäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 10 i försäkringsrörelselagen (1982:713) (motorfordonsansvar) och som inte uteslutande gäller försäkring av fraktförares ansvar skall underrättelsen dessutom innehålla 1. uppgifter om vem som är försäkringsgivarens representant enligt 5 § trafikskadelagen (1975:1410), och 2. en försäkran att försäkringsgivaren är medlem i . Om försäkringsgivaren avser att ändra sin verksamhet i fråga om förhållanden som anges i första och andra styckena, får ändringen göras tidigast efter det att underrättats om ändringen av den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. 4 § När försäkringsgivaren börjat sin verksamhet här i landet skall företrädaren genast underrätta om detta. 1 § Den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland har ansvaret för den finansiella tillsynen över en EES-försäkringsgivares verksamhet i . Den finansiella tillsynen omfattar kontroll av försäkringsgivarens solvens, försäkringstekniska avsättningar och skuldtäckning. skall ansvara för tillsynen i övrigt över EES- försäkringsgivarens verksamhet i . 2 § I fråga om verksamhet som drivs av EES-försäkringsgivare enligt denna lag skall , i samarbete med den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland, verka för en sund utveckling av verksamheten. skall lämna uppgifter till de behöriga myndigheterna i EES-försäkringsgivares hemländer, om dessa myndigheter behöver uppgifterna för sin tillsyn över försäkringsgivares verksamheter, samt i övrigt ha ett nära samarbete med dessa myndigheter. 3 § En EES-försäkringsgivare som driver verksamhet här i landet skall lämna de uppgifter om verksamheten som behövs för tillsynen. har rätt att granska den verksamhet som en EES- försäkringsgivares sekundäretablering bedriver. Försäkringsgivaren skall även hålla tillgångar, räkenskaper och andra handlingar tillgängliga för granskning. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela föreskrifter om vilka upplysningar som försäkringsgivaren skall lämna till inspektionen enligt första stycket. 4 § Skyldighet enligt 3 § att lämna upplysningar och hålla tillgångar och handlingar tillgängliga för granskning gäller även för 1. styrelsen och den verkställande direktören eller motsvarande organ i företag vars verksamhet uteslutande skall vara att biträda EES- försäkringsgivare eller som en sådan försäkringsgivare har ett bestämmande inflytande i, 2. ordföranden och den verkställande direktören eller motsvarande befattningshavare i en skaderegleringsnämnd, villkorsnämnd eller annat liknande organ, som här i landet biträder en EES-försäkringsgivare i dennes rörelse. 5 § Efter anmälan till får den behöriga myndigheten i en EES-försäkringsgivares hemland göra undersökning hos en sekundäretablering här i landet. har rätt att delta i undersökningen. 6 § Om en EES-försäkringsgivare överträder denna lag eller en föreskrift som har meddelats med stöd av denna lag eller på annat sätt visar sig olämplig att driva verksamhet här, får förelägga försäkringsgivaren att vidta rättelse. Om försäkringsgivaren inte följer föreläggandet skall inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. Om rättelse ändå inte sker, får förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring och att ingå nya försäkringsavtal om risker som är belägna här i landet eller, när det gäller livförsäkring, om försäkringsåtaganden som skall fullgöras här i landet. Innan ett förbud meddelas skall inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland. I brådskande fall får , utan att den behöriga myndigheten underrättats, vidta åtgärder som anges i andra stycket för att hindra ytterligare överträdelser. får i brådskande fall, och utan att den utländska behöriga myndigheten underrättats, även förordna ett ombud att på försäkringsgivarens vägnar ta emot stämning och i övrigt företräda denne när det gäller redan meddelade försäkringar. Inspektionen skall genast införa kungörelse enligt 10 kap. 1 § 1 om förordnandet. Till dess att en sådan kungörelse har införts får en försäkringstagare, om försäkringsgivaren inte är en försäkringssammanslutning, sätta in förfallna försäkringspremier hos inspektionen med samma verkan som om de har betalats till försäkringsgivaren. 7 § Om den behöriga myndigheten i en EES-försäkringsgivares hemland inskränker försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina tillgångar, skall på begäran av myndigheten vidta motsvarande åtgärder i fråga om försäkringsgivarens tillgångar i . skall biträda den behöriga myndigheten i EES- försäkringsgivarens hemland vid verkställighet av ett beslut om hur verksamheten skall drivas efter det att den myndigheten beslutat 1. att försäkringsgivaren inte får fortsätta sin marknadsföring eller ingå nya försäkringsavtal, eller 2. att inskränka försäkringsgivarens rätt att förfoga över sina tillgångar. 8 § Om en företrädare för en EES-försäkringsgivare avsäger sig sitt uppdrag, om fullmakten återkallas eller om företrädaren av annan anledning inte kan utöva sitt uppdrag, skall de åtgärder som anges i 6 § första tredje styckena vidtas. Om det med hänsyn till skyddet av försäkringstagarnas intressen är nödvändigt, får , för tiden till dess att hindret upphört eller en ny företrädare blivit befullmäktigad, förordna ett ombud i enlighet med 6 § fjärde stycket. 9 § Om en EES-försäkringsgivare till följd av ett beslut av den behöriga myndigheten i hemlandet inte längre får driva verksamhet här i landet, skall vidta de åtgärder som behövs för att hindra att försäkringsgivaren fortsätter verksamheten eller inleder ny verksamhet. Inspektionen skall, på begäran av och i samarbete med den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hemland, 1. förbjuda försäkringsgivaren att förfoga över sina tillgångar i eller begränsa försäkringsgivarens förfoganderätt, eller 2. förbjuda försäkringsgivaren att fortsätta sin marknadsföring eller att ingå nya försäkringsavtal. skall i övrigt vidta de åtgärder som behövs till skydd för de försäkrades intressen. Inspektionen skall också biträda hemlandets myndighet i angelägenheter som rör avveckling av försäkringsgivarens verksamhet här i landet. Inspektionen får därvid vidta sådana åtgärder som inspektionen kan besluta i fråga om ett svenskt försäkringsbolag. BESTÄMMELSER OM FÖRSÄKRINGSGIVARE FRÅN TREDJE LAND Inledande av verksamheten m.m. Rätt att driva verksamhet i 1 § En försäkringsgivare från tredje land får efter koncession av regeringen bedriva försäkringsrörelse i från en generalagentur eller en filial här i landet. Utöver vad som följer av första stycket får en försäkringsgivare från tredje land, efter tillstånd av , i marknadsföra försäkringar som gäller risker som är belägna här, om det sker genom förmedling av en försäkringsgivare som har koncession i och de båda försäkringsgivarna tillhör samma koncern eller har samarbetsavtal med varandra. 2 § En försäkringsgivare från tredje land som bedriver verksamhet enligt denna lag får inte utan medgivande av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, driva annan rörelse än försäkringsrörelse här i landet. Medgivande skall lämnas om det finns särskilda skäl för det.