prop · GL03135 · 1998-01-01 00:00:00 — Om dessa villkor är uppfyllda sker beskattningen endast i inkomsttagarens hemvist- stat. I punkt 3 har intagits särskilda regler om beskattning av arbete ombord på skepp eller luftfartyg i internationell trafik. Inkomst vid anställning ombord beskattas i den stat där företaget har sin verkliga ledning. Denna punkt innehåller också regler för anställda hos SAS. Beskattning av SAS-anställda med hemvist i som arbetar ombord på luftfartyg som används av SAS i internationell trafik sker enligt avtalet endast i . Styrelsearvoden och annan liknande ersättning får enligt art. 16 beskattas i den stat där bolaget som betalar arvodet eller ersättningen har hemvist. Beskattning av inkomster som artister och sportutövare uppbär genom sin verksamhet regleras i art. 17. Punkterna 1 och 2 överensstämmer i sak med motsvarande bestämmelser i modellavtal. Sådan inkomst får beskattas i den stat där verksamheten utövas (punkt 1). Detta gäller oavsett om inkomsten förvärvats under utövande av fritt yrke eller i enskild tjänst. Enligt punkt 2 får inkomsten beskattas i den stat där artisten eller utövaren utövar verksamheten, även om ersättningen till- faller en annan person än artisten eller utövaren själv (t.ex. arbetsgivare hos vilken artisten eller sportutövaren är anställd). Punkterna 1 och 2 tillämpas dock inte om person med hemvist i en avtalsslutande stat utövar verksamheten i den andra staten enligt ett speciellt program för kulturellt utbyte som överenskommits mellan regeringarna i de båda staterna. Sådan inkomst är undantagen från beskattning i den avtals- slutande stat där verksamheten utövas. Enligt art. 18 får pensioner, livräntor och liknande betalningar oavsett om de betalas på grund av tidigare enskild eller offentlig tjänst som betalas från en avtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, beskattas i utbetalarstaten. Detsamma gäller ersättning enligt gällande socialförsäkringslagstiftning. Inkomst av offentlig tjänst med undantag för pension beskattas enligt art. 19 i regel endast i den stat som betalar ut ersättningen i fråga (punkt 1 a). Under vissa i punkt 1 b angivna förutsättningar beskattas dock sådan ersättning endast i inkomsttagarens hemviststat. Enligt punkt 2 beskattas i vissa fall ersättning av offentlig tjänst enligt reglerna i art. 15 och 16. Art. 20 innehåller regler för studerande och affärspraktikanter. Annan inkomst som inte behandlas särskilt i art. 6 20 behandlas i art. 21. Sådan inkomst beskattas i regel endast i inkomsttagarens hemviststat. Artikelns tillämpningsområde är inte begränsat till inkomst som härrör från en avtalsslutande stat, utan avser också inkomst från tredje stat. Detta innebär bl.a. att den kommer till användning vid konkurrens mellan flera dubbelbeskattningsavtal, se vidare kommentaren till art. 21 i modellavtal. Observera att artikelns tillämpningsområde omfattar även inkomster av de slag som tidigare nämnts i andra artiklar, t.ex. inkomst av fast egendom och ränta, i fall då inkomsten härrör från en tredje stat eller härrör från den stat i vilken den skattskyldige har hemvist. Art. 22 behandlar förmögenhet. Förmögenhet som utgörs av fast egendom eller av lös egendom som utgör tillgång hänförlig till fast driftställe eller stadigvarande anordning får beskattas i den stat där den fasta egendomen resp. driftstället eller anordningen finns (punkterna 1 och 2). Tillgångar som utgörs av skepp eller luftfartyg m.m. som används i internationell trafik beskattas endast där företaget har sin verkliga ledning. I fråga om förmögenhet som innehas av SAS tillämpas bestämmelserna i artikeln endast på den del av förmögenheten som motsvarar den svenske delägarens andel. Någon motsvarighet till punkt 4 i modellavtal har inte tagits in i avtalet. Detta innebär att annan egendom än sådan som omfattas av punkterna 1 3 kan beskattas i resp. stat enligt intern lagstiftning. 4.4 Metoder för undanröjande av dubbelbeskattning 4.4.1 Allmänt Bestämmelserna om undanröjande av dubbelbeskattning finns i art.23. tillämpar enligt punkt 2 avräkning av skatt ( credit of tax ) som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning. Detsamma gäller för (punkt 1). Innebörden av avräkningsmetoden är att en person med hemvist i den ena staten taxeras där även för sådan inkomst som enligt avtalet får beskattas i den andra staten. Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt som enligt avtalet har tagits ut i den andra staten. Vid avräkning av skatt på inkomst i tillämpas bestämmelserna i avräkningslagen. Därvid beräknas svensk inkomstskatt på inkomsten på vanligt sätt. I likhet med flertalet andra avtal med länder som är mindre utvecklade än i industriellt hänseende innehåller detta avtal regler om avräkning i vissa fall i av högre belopp än som faktiskt erlagts i den andra staten, s.k. matching credit (punkt 2 d). Avtalet innehåller även regler om att utdelning i vissa fall är skattefri i hos ett mottagande bolag trots att normala krav för att erhålla skattefrihet enligt SIL inte har uppfyllts (punkt 2 e). Bestämmelserna i punkt 2 d och e skall tillämpas under vilket avtalet tillämpas (punkt 2 f). Efter utgången av kan de behöriga myndigheterna komma överens om att förlänga . Förslag om sådan förlängning kommer, om sådan överenskommelse träffas, att föreläggas för godkännande i överensstämmelse med vad med anledning av motion 1988/89:Sk35 givit regeringen till känna (1988/89:SkU25). 4.4.2 Skattefrihet för utdelning från bolag i till svenskt bolag 23 punkt 2 c reglerar frågan om skattefrihet i för utdelning från bolag i till svenskt bolag. Bestämmelsen hänvisar till de interna svenska reglerna om skattefrihet för utdelning från utlandet i 7 § 8 mom. För att sådan utdelning skall vara undantagen från svensk skatt krävs dels att vissa villkor om ägandeförhållanden m.m. är upp- fyllda, dels att den inkomstbeskattning som det utländska bolaget underkastats är jämförlig med den inkomstbeskattning som skulle ha skett om inkomsten förvärvats av ett svenskt företag. Med jämförlig avses en skatt på beräknad på ett underlag beräknat enligt svenska regler för beskattning, se prop. 1990/91:107 s. 28 ff. Vid tillämpningen av punkt 2 c anges i punkt 2 e att en skatt om beräknat på ett svenskt underlag skall anses ha erlagts avseende vinster från vissa särskilt angivna verksamheter. 4.5 Särskilda bestämmelser I art. 24 finns bestämmelser om förbud mot diskriminering vid beskattningen i vissa fall. I punkt 1 anges att medborgare i en avtalsslutande stat inte i den andra avtalsslutande staten skall bli mindre fördelaktigt behandlad än vad en medborgare i denna andra stat blir behandlad under samma förhållanden. När det gäller uttrycket under samma förhållanden har detta en central betydelse och avser skatt- skyldig som vid tillämpningen av allmänna lagar och föreskrifter på skatteområdet både rättsligt och faktiskt befinner sig i en i huvudsak likartad situation som den person som är medborgare i den andra staten. Om således en utländsk medborgare hävdar att han enligt bestämmel- serna i denna punkt diskrimineras skall bedömningen av om så är fallet grunda sig på en jämförelse mellan hur en svensk medborgare skulle ha behandlats under i övrigt lika förhållanden. Endast om en svensk medborgare vid denna jämförelse skulle ha getts en fördelaktigare skatte- mässig behandling än den utländske medborgaren just på grund av medborgarskapet kan diskriminering föreligga enligt punkt 1. Av detta följer t.ex. att om en avtalsslutande stat gör åtskillnad mellan sina egna medborgare beroende på om de i skattehänseende är att betrakta som bosatta i landet eller inte, är denna stat inte skyldig att behandla medborgare i den andra staten, vilken skattemässigt inte är att betrakta som bosatta i landet, på samma sätt som sina egna medborgare som är skattemässigt bosatta i landet, utan endast förpliktad att ge dem samma behandling som i landet icke bosatta egna medborgare. Punkt 4 förbjuder en avtalsslutande stat att ge företag mindre förmånlig behandling på grund av att dess kapital helt eller delvis ägs eller kontrolleras direkt eller indirekt av person med hemvist i den andra avtalsslutande staten. Viktigt att observera såvitt avser denna bestämmelse är att den endast avser beskattningen av företaget som sådant och således inte omfattar beskattningen av de personer som äger eller kontrollerar företagets kapital. Bestämmelsens syfte är att tillförsäkra skattskyldiga med hemvist i samma stat lika behandling. Av punkt 6 framgår att dessa regler är tillämpliga på skatter av varje slag och beskaffenhet och inte endast på sådana som i övrigt omfattas av detta avtal. Detta innebär att bestämmelserna i denna artikel kan åberopas beträffande arvs- och gåvoskatt, mervärdesskatt, energiskatt etc. Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse regleras i art. 25 och bestämmelserna om utbyte av upplysningar finns i art. 26. I art. 28 finns vissa föreskrifter beträffande diplomatiska företrädare och konsulära tjänstemän. 4.6 Regler mot offshoreverksamhet m.m. Bestämmelserna i art. 27 är avsedda att förhindra att avtalsförmåner ges för offshoreverksamhet, coordination centres, huvudkontor eller liknande verksamhet, vars uppbyggnad huvudsakligen styrs av skatteskäl. Offshoreverksamhet är verksamhet som typiskt sett inte bedrivs av bolag som bedriver näringsverksamhet i en avtalsslutande stat i egentlig mening, utan av bolag vars inkomster så gott som uteslutande härrör från verksamhet utanför en avtalsslutande stat. Bolagen är formellt bildade enligt en stats lagstiftning men registreras i allmänhet i speciella register och deras verksamhet begränsas ofta av särskilda regler. får endast personer hemmahörande i utlandet vara delägare i sådant bolag. Bolagen får normalt inte bedriva verksamhet på den inhemska marknaden i den stat där de är bildade. Avsikten är att bolagen endast skall bedriva sin verksamhet och konkurrera på marknader utanför staten i fråga. Skatt utgår i form av en fast årlig avgift eller med en mycket låg skattesats ofta på en helt schablonmässig bas. Den grundläggande tanken bakom tillhandahållandet av dessa speciella register och lagstiftning är att attrahera utländska investerare som bedriver den egentliga verksamheten någon annanstans att göra formella bolagsetableringar i denna andra stat. De utländska investerarna får härigenom ett instrument för att undgå skattskyldighet i de stater de är hemmahörande. De typer av verk- samhet som är vanligast förekommande i detta sammanhang är inter- nationell sjöfart, försäkrings- och finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon speciell plats för verksam- hetens bedrivande. Staternas intresse av att få dessa utländska verksamheter knutna till den egna staten är dels skatteintäkterna, dels arbetstillfällena genom att bolagen för att erhålla registrering ibland tvingas anställa ett visst antal personer bosatta i staten. Ett annat slag av offshoreverksamhet som bestämmelserna avser att motverka är verksamhet i form av operational headquarters och coordination centres och liknande. Den verksamhet som bedrivs av dessa enheter är tillhandahållande av finansiella, administrativa eller andra tjänster åt bolag inom samma koncern. Ersättningen för dessa tjänster är avsedd att vara avdragsgill i utbetalarstaten och beskattas inte alls eller mycket lågt i mottagarlandet. Förfarandet har som viktigaste syfte att omvandla beskattningsbar inkomst i den egentliga verksamhetsstaten till låg- eller ickebeskattad inkomst i den stat där offshorebolaget är beläget. Dubbelbeskattningsavtal syftar bl.a. till att eliminera eller minska de skattehinder som finns för ett fritt utbyte av varor, kapital och tjänster. Genom regler för att undvika dubbelbeskattning, reducera hög beskattning på betalningar från källstaten (utdelning, ränta och royalty) samt förhindra diskriminerande beskattning kan avtalen på ett verksamt sätt bidra till ökade investeringar och ett ökat utbyte av varor och tjänster mellan de avtalsslutande staterna. Avtalen är däremot inte avsedda att användas som instrument för att med konstlade metoder åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg skattebelastning för inkomster som rätteligen bör ingå i beskattningsunderlaget och beskattas i den avtalsslutande stat där investeraren är hemmahörande. Flera medlemsstater i har genom intern lagstiftning infört bestämmelser som tar udden av sådan verksamhet som redovisats i det föregående. Majoriteten av medlemsstaterna är liksom inte beredda att medge bolag som bedriver sådan verksamhet förmåner genom dubbelbeskattningsavtal. Någon särskild offshorelagstiftning finns inte i . Det finns inte heller något som tyder på att avser att införa en sådan lagstiftning. Vid ingående av nya dubbelbeskattningsavtal är det emellertid svensk policy att införa särskilda spärregler som en gardering för eventuella ändringar i intern lagstiftning i de stater med vilka vi har dubbelbeskattningsavtal. Detta är särskilt angeläget eftersom ett dubbelbeskattningsavtal ofta är tillämpligt under en mycket . 4.7 Slutbestämmelser Art. 29 och 30 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt art. 29 träder avtalet i kraft den dag då de avtals- slutande staterna underrättat varandra att de åtgärder vidtagits som enligt resp. stats lagstiftning krävs för att avtalet skall kunna träda i kraft. Avtalet tillämpas i på beskattningsår som börjar året närmast efter ikraftträdandet eller . Avtalet kan sägas upp först förflutit sedan ikraftträdandet. 5 Ändring i lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och Ett nytt dubbelbeskattningsavtal mellan och undertecknades . Det nya avtalet ersätter ett tidigare dubbelbeskattningsavtal mellan och . Genom beslut antog en lag (1996:1511) om dubbelbeskattningsavtal mellan och (prop. 1996/97:39, bet. 1996/97:SkU10, rskr. 1996/97:73). Lagen utfärdades och skall enligt ikraftträdandebestämmelserna träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Dess bestämmelser skall tillämpas beträffande skatt på inkomst som förvärvas året lagen träder i kraft. Enligt artikel 28 i dubbelbeskattningsavtalet träder avtalet i kraft med utväxlingen av ratifikationshandlingarna. Denna utväxling ägde rum i . Då det saknades möjlighet att /98 förordna om att den nya lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och skulle träda i kraft från och med årsskiftet och att lagen (1984:175) om dubbelbeskatt- ningsavtal mellan och inte längre skulle tillämpas från denna tidpunkt samt att den äldre lagen inte kan upphävas med retroaktiv verkan, är enda möjligheten att låta de två dubbelbeskattningsavtalen tillämpas parallellt . Förslaget innebär således att det nya avtalet skall tillämpas , alltså med viss retroaktiv verkan, men att det gamla avtalet, för de fall att det är mer förmånligt, får tillämpas på inkomst som förvärvas till och med . Såvitt avser förmögenhetsskatt, som behandlas avtal men inte avtal, innebär den uppkomna situationen ingen komplikation eftersom avtal inte längre skall tillämpas på förmögenhetstillgångar som innehas eller . 6 Ändring i lagen om avräkning av utländsk skatt Uttrycket utländsk skatt definieras i 3 § avräkningslagen såsom allmän slutlig skatt på inkomst samt skatt jämförlig med den statliga fastighetsskatten och skatt som beräknats på schablonintäkt eller liknande på privatbostad i utlandet, som erlagts till utländsk stat, delstat eller lokal myndighet samt, i fråga om skattskyldig som bedriver sjöfart eller luftfart i internationell trafik, även annan skatt som erlagts i utländsk stat, i den mån skatten beräknats på grundval av fraktintäkter eller biljettintäkter, som uppburits i nämnda stat, eller efter därmed jämförlig grund. Med utländsk skatt avses även vissa utländska skatter och belopp som särskilt anges i dubbelbeskattningsavtal samt det schablonbelopp på som kan avräknas enligt 1 § tredje stycket avräkningslagen. 3 § fick sin nuvarande lydelse 1996 (SFS 1996:739) och tillämpas års taxering. fanns en definition av utländsk skatt i 3 §, som gällde vid tillämpningen av de allmänna reglerna om avräkning av utländsk skatt enligt 1 och 2 §§, och en definition i 14 §, som gällde vid avräkning av utländsk skatt mot avkastningsskatt på pensionsmedel. De två definitionerna överensstämde i huvudsak med varandra. Det fanns emellertid vissa mindre skillnader. Då skäl saknades att definiera utländska skatter olika vid avräkning från inkomstskatt resp. från avkastningsskatt sammanfördes definitionerna till en för hela avräkningslagen gemensam definition som framgår av nuvarande lydelse av 3 §. Då viss tveksamhet uppstått när det gäller avräkning av utländsk skatt främst från avkastningsskatten, och då särskilt när utländsk schablon- beskattning av fast egendom ägt rum eller när en utländsk motsvarighet till den statliga fastighetsskatten tagits ut, föreligger skäl att mer tydligt ange vilka utländska skatter som är avräkningsbara. Oavsett hur beskattning av fast egendom utformats i utlandet om faktisk intäkt eller schablonintäkt beskattats eller om en skatt jämförlig med den svenska fastighetsskatten uttagits bör avräkning enligt avräkningslagen kunna ske och detta oavsett om avräkningen i aktualiseras från statlig eller inkomstskatt avseende faktisk inkomst eller från den statliga fastighetsskatten. Ändringen i 3 § avräkningslagen föreslås bli tillämplig första gången vid taxering. Då 3 § fick sin nuvarande lydelse års taxering och syftet med den föreslagna ändringen är att mer i detalj precisera vad som avses med uttrycket utländsk skatt bör emellertid de nya reglerna på yrkande av den skattskyldige kunna tillämpas retroaktivt års taxering. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1997/98:135 Dubbelbeskattningsavtal mellan och m.m. Senaste lydelse 1996:739.