prop · GL0351 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1997/98:51 Redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för Skr. Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll träffade företrädare för staten och Landstingsförbun- det en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen för . Överenskommelsen godkändes av regeringen och omfat- tar , som skall fördelas mellan landets 26 sjukvårds- huvudmän. Detta skall ställas i relation till de som landstingen använder för att finansiera hälso- och sjukvården. De bidrag som fördelas genom dessa medel har därmed huvudsakligen betydelse som signal- och stimulansmedel gentemot sjukvårdshuvudmännen. Liksom skall huvuddelen av Dagmarmedlen användas för att stimulera utvecklingen av metoder för att följa upp, utvärdera och bedöma sjukvårdens effekter inom tre huvudområden; en kunskapsbaserad hälso- och sjukvård, verksamhetsutveckling och informationsförsörjning. Även för lämnas särskild ersättning för medicinska rehabilite- rings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården. Detta innebär en neddragning av beloppet med jämfört med föregående år. På motsvarande sätt som för lämnas verksamhetsstöd till . Inom ramen för överenskommelsen lämnas även vissa sär- skilda ersättningar för bl.a. landstingens kostnader för administration av ersättningar till privata läkare och sjukgymnaster samt för viss verksamhet som belastar vissa landsting mer än andra. Enligt överenskommelsen för har staten och redan nu enats om några gemensamma ambitioner inför en planerad över- enskommelse . Parterna har vidare enats om att den övergripande inriktningen skall vara att den planerade överenskommelsen dels skall sträcka sig , dels träffas , dvs. betyd- ligt tidigare än vad som i regel varit fallet under föregående år. Staten och är också överens om att på olika sätt förbe- reda en behandling av de förslag HSU 2000 lagt fram i sitt delbetänkande Patienten har rätt (SOU 1997:154) om en generell behandlingsgaranti samt om behandling av vissa svåra och mycket ovanliga sjuk- domstillstånd. Innehållsförteckning 1 Ärendet och dess beredning 4 2 Överenskommelsen för i huvuddrag 4 2.1 Ersättningsbelopp 4 2.2 Kunskapsbaserad hälso- och sjukvård, verksamhets- utveckling och informationsförsörjning 6 2.3 Rehabiliterings- och behandlingsinsatser 7 2.4 Vissa särskilda ersättningar 7 2.5 Gemensamma ambitioner 8 Bilaga 9 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............................................................ .................29 1 Ärendet och dess beredning träffade företrädare för staten och Landstingsförbun- det en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen för . Denna redovisas i sin helhet i bilaga till skrivelsen. Såväl som regeringen har godkänt överens- kommelsen. Den gäller fr.o.m. under förutsättning att bifaller regeringens budgetproposition (prop. 1997/98:1) i denna del. 2 Överenskommelsen för i huvuddrag Den ekonomiska ramen för uppgår till sammanlagt . Detta är, jämfört med föregående år, mer. An- ledningen till detta är främst att den ersättning som utgått, och alltjämt utgår, till sjukvårdshuvudmännen för administration av utbetalningar m.m. till pri- vatpraktiserande läkare och sjukgymnaster tidigare legat utanför överens- kommelsen nu inordnats i densamma. Ersättningen som uppgår till samt en ytterligare satsning på vissa verksamheter, vars kostnader belastar några få landsting mer än andra, förklarar den ökning av ramen för överenskommelsen som skett. 2.1 Ersättningsbelopp Följande ersättningar lämnas enligt överenskommelsen för () Den ekonomiska omfattningen av överenskommelsen för Kunskapsbaserad hälso- och sjukvård Nationellt varav SBU 10,5 kvalitetsregister 15 nationella parametrar 4 nationella riktlinjer 2 Nationellt varav MARS 4 EpC 2,5 Särskilda medel för in formationsförsörjning 9,5 Producentobunden läkemedelsinfo 6 3.2. Informationssystem för pat och allmänhet Uppföljning och utvärdering 6. Vissa särskilda ersättningar 8. 2.2 Kunskapsbaserad hälso- och sjukvård, verksamhetsutveckling och informationsförsörjning Genom överenskommelsen vill parterna stimulera sjukvårdshuvudmännen och de verksamma inom vården att utveckla metoder för ett kontinuerligt kvalitets- och utvecklingsarbete. De största effektiviseringsvinsterna nås sannolikt genom att hälso- och sjukvårdspersonalen själv med hjälp av forskningsrön diskuterar och enar sig om vad som är adekvata insatser vid olika sjukdomstillstånd. är det mycket stora skillnader i me- dicinsk praxis, dvs. vad som faktiskt görs, mellan olika geografiska områ- den, medicinska enheter och enskilda läkare. Mot bakgrund av målet för hälso- och sjukvården som enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen, är det ange- läget att så långt möjligt utjämna sådana skillnader. Lokala uppföljningssystem för att dokumentera och analysera verksamhe- tens ändamålsenlighet skall därför utvecklas och etableras hos sjukvårds- huvudmännen. Ny kunskap måste också snabbt kunna integreras i det dagliga arbetet. För att stödja utvecklingsarbetet inom dessa områden har parterna enats om att avsätta sammanlagt , varav på nationell nivå och på regional nivå. Nuvarande personal- och organisationsstruktur behöver förändras för att stödja den kunskapsutvecklande arbetsplatsen. Ett mer patientorienterat ar- betssätt förutsätter att utvecklingsinsatserna av såväl ledare som alla medar- betare inriktas på att bryta den traditionella hierarkiska organisation och det revirtänkande som fortfarande till viss del utmärker hälso- och sjukvården. har parterna enats om att avsätta på natio- nell nivå för att stimulera ett utvecklingsarbete inom detta område. Ytterligare avsätts på regional nivå för att stimulera utvecklingen av arbetsorganisationen så att personalens kompetens på alla nivåer bättre kan tas tillvara. En hälso- och sjukvård som i än högre grad än är patientorienterad och kunskapsbaserad förutsätter att informationsförsörjningen utvecklas och att ny informationsteknologi utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt. Parterna har också enats om att på nationell nivå avsätta även för detta ändamål. Medlen skall bl.a. användas för att inom fortsätta utbyggnaden av faktabasen och Epi- demiologiskt Centrum (Epc) samt för att fullfölja utvecklingsarbetet av na- kvalitetsregister. Många patienter klagar på att de får för dålig information om sin sjukdom, vad de eventuellt själva kan göra för att lindra sina besvär, vilka behand- lingsalternativ det finns etc. Många sjukvårdshuvudmän har på allvar upp- märksammat detta och gör stora satsningar för att förbättra informationen och involvera patienterna och deras anhöriga i utvecklingen av vården. För att ytterligare stimulera huvudmännens utvecklingsinsatser har parterna enats om att för , liksom för , avsätta för att stärka möjligheterna att med informationsteknologi stödja en patientfokuserad och kunskapsbaserad utveckling. 2.3 Rehabiliterings- och behandlingsinsatser har särskilda medel avsatts inom ramen för ersättning- arna från sjukförsäkringen för rehabiliterings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården. Syftet har varit att öka kapaciteten inom området me- dicinsk rehabilitering för att snabbare återföra människor till arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt. I Dagmaröverenskommelsen för bedömde parterna att detta sti- mulansbidrag borde finnas kvar 1998. Detta skedde mot bakgrund av en utvärdering, där bl.a. vikten av en mer långsiktig projektpla- nering än en ettårig sådan framhölls. Även om de slutliga beloppen skulle bestämmas senare menade parterna att minst 250 respektive skulle avsättas för åren 1997 respektive 1998 för att vissa mer lång- siktiga projekt skall kunna slutföras. Regeringen behandlade i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1995/96:150) frågan om de särskilda medlen från sjukförsäkringen för medicinska rehabiliterings- och behandlingsinsatser . Regeringen ansåg att den samverkan mellan försäkringskassorna och sjuk- vårdshuvudmännen som kommit till stånd med stöd av sådana medel kunde anses så etablerad att den i huvudsak förutsattes kunna ske med befintliga resurser. En neddragning av de särskilda stimulansmedlen med och respektive ansågs därför motiverad. Parterna har mot denna bakgrund enats om att ersättningsbeloppet för för rehabiliterings- och behandlingsinsatser inom hälso- och sjukvår- den i enlighet med sistnämnda proposition skall vara . 2.4 Vissa särskilda ersättningar Det finns vissa verksamheter inom den svenska hälso- och sjukvården vars kostnader belastar några få landsting mer än de övriga. För att möta omstän- digheter av den här karaktären har parterna enats om att avsätta ett belopp motsvarande för . Bland dessa verksamheter finns sådana som det är ett riksintresse att re- surserna upprätthålls och utvecklas. Exempel på detta är vård av tvångsom- händertagna HIV-smittade från hela landet och akut sjukvård av utländska medborgare som inte omfattas av eller någon konvention. Den största delen av beloppet utgörs av den ersättning (32,) till landstingen för administrationen av privata vårdgivares verksamhet som utgått med motsvarande summa även , och som med oförändrad fördelning mellan sjukvårdshuvudmännen har inkluderats i den nya ersättningen. Sjukvårdshuvudmännen skall också fortsättningsvis an- svara för handledning och praktiktjänstgöring av kiropraktorer och napra- pater. Den miljon kronor som tidigare avsatts i särskild ordning för detta ändamål ingår nu i det totala beloppet om . Parterna är vidare ense om att fortsätta diskussionerna angående hur man på ett effektivt sätt löser hanteringen av vissa funktioner av s.k. riksintresse inom hälso- och sjukvården. 2.5 Gemensamma ambitioner Staten och är redan nu överens om den övergripande inriktningen inom vissa områden inför nästa överenskommelse och har där- för valt att uttrycka några gemensamma ambitioner. Här sägs bl.a. att par- terna är ense om att den planerade överenskommelsen bör omfatta , det vill säga . Man är vidare överens om att den bör träffas . Genom att överenskommelsen träffas tidigare förutsätts den ge större möjligheter att få ett bättre genomslag på hälso- och sjukvårdens ut- veckling . Långsiktigheten i överenskommelsen bidrar även till att ge bättre förutsättningar för detta. Det längre perspektivet i överenskommel- sen medför också att parterna behöver kunna följa utvecklingen bättre. Upp- följning och utvärdering utgör således allt viktigare inslag framöver. Prioriterade områden som parterna vidare enats om att behandla i den kommande överenskommelsen är tillgängligheten inom hälso- och sjukvår- den och patientens möjligheter till delaktighet och inflytande över val av vårdgivare, diagnostisering, behandling och rehabilitering. Vidare avser parterna att behandla förutsättningarna för att ta tillvara vårdresurser även utanför sjukvårdshuvudmännens egen verksamhet. HSU 2000 har genom sitt betänkande Patienten har rätt (SOU 1997:154) aktualiserat två frågor som påverkar överenskommelsen . Dels är det frågan om en generell behandlingsgaranti som parterna, på olika sätt, skall behandla förutsättningarna för. Dels skall parterna behandla frågan om specialistvård för patienter med svåra och mycket ovanliga sjukdomstillstånd utanför det egna lands- tingsområdet. Överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för . Den svenska hälso- och sjukvårdens mål är en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. I många avseenden har vi en hälso- och sjukvård på internationellt jämförelsevis hög kvalitativ nivå. De senaste årens samhällsekonomiska utveckling har dock framtvingat en neddragning av hälso- och sjukvårdens ekonomiska resurser. Till stor del har negativa effekter på tillgänglighet och kvalitet kunnat undvikas genom en höjling av sjukvårdens produktivitet. Parterna bedömer att de ekonomiska resurserna för hälso- och sjukvården kommer att successivt förstärkas under . I rege- ringens ekonomiska vårproposition 1997 (prop. 1996/97:150) föreslogs att kommuner och landsting skulle tillföras ytterligare medel genom höjning av de allmänna statsbidragen. föreslogs en nivåhöjning om 4 miljarder och ytterligare en nivåhöjning med , dvs. De ökade statsbidrag som föreslagits bör leda till att antalet sysselsatta inom den kommunala sektorn ökar och att resurs- tillskottet tillförs vården, omsorgen och skolan. Regeringen anser att inriktningen bör vara att resurstillskottet leder till att kommuner och landsting vidtar åtgärder så att väntetiderna i sjukvården blir kortare, kvaliteten i äldreomsorgen blir högre, de psykiskt störda ges en bättre vård och omsorgen och vården i livets slutskede förbättras. Regeringen har vidare aviserat ett ytterligare tillskott till kommuner och landsting om för och ytterligare 4 miljarder för i syfte att öka sysselsättningen och förbättra kvaliteten i vården, om- sorgen och skolan. Regeringen har för avsikt att återkomma i vårpropositio- nen 1998 om hur de extra medlen för de två sistnämnda åren skall tillföras sektorn. Totalt innebär dessa förslag således en nivåhöjning om jämfört med . Även med de nämnda bidragshöjningarna fortsätter sjukvårdshuvudmän- nens ekonomi att vara ansträngd och vissa sjukvårdshuvudmän kommer att behöva genomföra kostnadsminskningar fram för att uppnå eko- nomisk balans. Självfallet blir dock kraven på kostnadsminskningar mindre än vad de skulle ha blivit om statsbidragen inte hade höjts. Inför står hälso- och sjukvården inför stora utma- ningar. Nya krav kommer att ställas genom den medicinska och tekniska utvecklingen, som behoven kommer att växa i takt med att ande- len äldre i befolkningen fortsätter att öka. Det är angeläget att hälso- och sjukvården kan möta dessa nya krav och behov. För att finna vägar för detta behövs arenor där förtroendevalda och de i hälso- och sjukvården professio- nellt verksamma möts för att skapa förståelse för varandras villkor och finna nya lösningar. Efter det att avlämnat sitt slutbetänkande och regeringen avlämnat en proposition i frågan som ställt sig bakom fortsätter arbetet på detta område. Direktiv har antagits för en delegation vilken skall arbeta vidare med uppföljning av riktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. I delegationens uppdrag ligger bl.a. att bedöma effekterna av de riktlinjer beslutat om. Bred enighet råder om att bibehålla hälso- och sjukvården på en kvalita- tivt hög nivå och finna utrymme för ett fortsatt utvecklingsarbete. Strävan är att svensk hälso- och sjukvård också fortsättningsvis skall ligga långt fram inom den medicinska utvecklingen. vill vi gynna en utveckling, som leder till att patientens ställning stärks. God tillgänglighet, valfrihet, god omvårdnad och rätt till information är viktiga delar i en pa tientfokuserad utveckling. Parterna är också eniga om att särskilt lyfta fram behoven hos barn och ungdomar, äldre samt personer med psykiska störningar. Aktiviteter som ge- nomförs med medel från denna överenskommelse skall särskilt beakta nämnda gruppers behov. Landstingens kostnader för hälso- och sjukvård uppgår till ca . Denna överenskommelse omfattar . Överens- kommelsens syfte är att ge en plattform för en nationellt önskvärd riktning för de kommande årens utveckling. Vidare syftar den till att genom statligt stöd stimulera vissa utvecklingsaktiviteter och att finansiera delar av hälso- och sjukvårdens stödfunktioner som medicinska kvalitetsregister och visst uppföljnings- och utvärderingsarbete. Överenskommelsen för bygger i stor utsträckning överenskommelse. Parterna är ense om att inriktningen är att träffa en överenskommelse . Vissa gemen- samma ambitioner inför arbetet med förestående överenskommelse kommer att redovisas . En patientfokuserad och tillgänglig vård Hälso- och sjukvården är en betydelsefull del av välfärdspolitiken i vårt land. Det är viktigt att känna tilltro till att hälso- och sjukvården finns till- gänglig när man är i behov av lindring, omvårdnad och behandling. Det är sjukvårdens uppgift att möta dessa behov, att skapa trygghet och att visa respekt för individernas självbestämmande. Detta ställer höga krav på kom- petens hos såväl hälso- och sjukvårdens ledare som medarbetare. För att öka förutsättningarna för hälso- och sjukvården att möta dagens och morgondagens behov och krav är det angeläget att hälso- och sjukvår- den stimuleras till att öka fokuseringen på patienters uttalade och outtalade vårdbehov. Omvårdnaden måste stärkas. Människors kunskaper om moderna rön och metoder måste tillvaratas och dialogen mellan patienter och vårdgivare stärkas. infördes, genom Dagmaröverenskommelsen, en vårdgaranti vil- ken tar sikte på att öka tillgängligheten för alla patienter. Huvudinriktningen är att det ska finnas en god tillgänglighet i hälso- och sjukvården. Det är primärvården som är ansvarig för de första kontakterna och ska erbjuda hjälp , antingen på telefon eller genom besök. Läkarbesök ska erbjudas . När så erfordras ska primärvården biträda med hänvisning till specialist- vård för patientbesök . För patienter med oklar diagnos ska besöket hos specialist ske inom en månad. Utifrån de bedömningar som gjorts i primärvården eller av specialistläkare ska behandling påbörjas utan dröjsmål enligt vägledande principer för urval och prioriteringar. Om inte den egna sjukvårdshuvudmannen kan erbjuda vården inom ovan nämnda tidsramar har patienten rätt att söka vård hos annan sjukvårdshuvudman. Den uppföljning som genomförts av vårdgarantin visar att ambitionerna inte till fullo kunnat uppfyllas. Parterna är ense om det angelägna i att på ett kraftfullt sätt intensifiera arbetet med att genomföra vårdgarantin. De medel som anslås genom överenskommelsen skall bl.a. användas för att påskynda detta arbete. Som kommer att behandlas senare i denna överenskommelse, under av- snittet Gemensamma ambitioner inför en överenskommelse för åren 1999 2000 , har HSU 2000 i sitt delbetänkande Patienten har rätt (SOU 1997:154) lagt fram förslag angående en generell behandlingsgaranti . Betänkandet kommer att remissbehandlas under slutet av och . Staten och är ense om att inriktningen är att klargöra förutsättningarna för en behandlingsgaranti med utgångspunkt i HSU 2000:s förslag inför den planerade överenskom- melsen för åren 1999 2000. Patientens möjlighet till delaktighet Utvecklad patientinformation En förutsättning för att patienten skall kunna delta aktivt i beslut som rör den egna behandlingen är att kunskap och information om tillgängligheten i vården, om köer och väntetider hos olika vårdgivare, om vårdprogram och vårdinnehåll för olika diagnoser utvecklas och blir tillgänglig. Möjligheterna för patienten att välja vårdgivare och/eller behandlingsmetod kan på så sätt öka. Målsättningen är att jämförbara data från olika vårdgivare, inom lands- tingsområdet, inom sjukvårdsregionerna och nationellt skall finnas lätt till- gängliga som underlag för patienternas ställningstagande i olika frågor. har i en rekommendation om patientens möte med hälso- och sjukvården särskilt betonat huvudmännens ansvar för patientfokusering och ändamålsenlighet. Förbundet fortsätter att stödja sin medlemmar i detta arbete bl.a. genom att skapa arenor där tillfällen ges för dialog mellan förtroendevalda, administratörer och personal för att bredda kunskapsunderlaget och möjliggöra erfarenhetsutbyte. Det är viktigt att informationen som ges meddelas på ett sådant sätt att alla, även grupper med sämre förutsättningar, kan ta del av den. I utveck- lingsarbetet kring patientinformationen skall särskild hänsyn tas till detta. I detta sammanhang bör poängteras vikten av att utveckla dialogen mellan vårdgivare och patient på ett sådant sätt att patienten ges reella förutsätt- ningar för delaktighet. En utvecklad patientinformation kan innehålla följande delar: - information om vårdorganisationen, - information om köer och väntetider, - andra kvalitetsmått, - vårdprogram för sjukdomen eller diagnosen, - information om vilka krav man som patient kan ställa på - sjukvårdshuvudmannen, - patientorganisationer och patientföreningar, - hjälpmedel och sjukvårdsförmåner, m.m. pågår ett arbete i landstingen med att utveckla informations- system för patienter och allmänhet. Parterna är överens om att stödja det fortsatta utvecklingsarbetet och återkommer till detta i senare avsnitt. Nationella riktlinjer, lokala vårdprogram och individuella överenskommelser För att stärka patientens möjligheter att få likvärdig, kunskapsbaserad vård i hela landet är nationella riktlinjer för god medicinsk praxis under utveck- ling. Arbetet har påbörjats under ledning av och fortsatt . Regionala och lokala vårdprogram skall baseras på dessa riktlinjer allt eftersom sådana finns tillgängliga. På grundval av vårdprogrammen skall sedan individuella överenskommelser slutas mellan den enskilde patienten och vårdgivaren. De första nationella riktlinjerna som utarbetats och som gäller diagnostik och behandling av diabetes färdigställdes . Dessa skall ligga till grund för regionala och lokala vårdprogram och individuella överens- kommelser. Parterna var överens om att utvecklingsarbetet med att fastställa nationella riktlinjer för ytterligare diagnoser eller sjuk- domstillstånd där det finns konsensus om adekvata metoder för diagnostik och behandlingsåtgärder skulle fortsätta och ges en hög prioritet. Parterna har kunnat konstatera att arbetet med utveckling av nationella riktlinjer inom områden som ischemisk hjärtsjukdom, stroke, höftledsfraktu- rer, reumatisk artrit och vissa psykiatriska diagnoser inte till fullo utvecklats på det sätt man förväntade sig då överenskommelsen slöts för . Bland annat har man haft problem med att knyta adekvat kompetens till ar- betet. Nämnas skall dock att de nationella riktlinjerna för såväl ischemisk hjärtsjukdom som stroke beräknas vara färdigställda . De nationella riktlinjerna är ett gemensamt ansvar för hälso- och sjukvår- dens olika aktörer. leder utvecklingsarbetet och utarbetar riktlinjerna, medan landstingen anpassar och implementerar dessa underlag i sitt vårdarbete. Det är väsentligt att huvudmännen utnyttjar kunskaperna i riktlinjerna, så att praxisskillnaderna kan minskas och tillämpningarna får en enhetligare utformning. Det är dock angeläget att arbetet med nya nationella riktlinjer intensifieras och parterna är därför ense om att avsätta för detta ända- mål. Det intensifierade arbetet skall leda till att nationella riktlinjer för ovan nämnda områden färdigställs . Parterna är vidare ense om att arbete med nationella riktlinjer för ytterligare 3 områden skall påbörjas un- der . Parterna är överens om att det fortsatta utvecklingsarbetet med nationella riktlinjer skall ha sin utgångspunkt i de förslag som regeringen lagt fram (prop. 1996/97:60) utifrån slutbetänkande. Kunskapsbaserad hälso- och sjukvård Sjukvården är en kunskapsintensiv verksamhet där nya metoder och tekniker ständigt utvecklas. För att dess resurser skall utnyttjas på bästa sätt och be- folkningen erbjudas bästa möjliga vård är det av stor vikt att verksamheten utformas i enlighet med den kunskap som finns om såväl gamla som nya metoders resultat och effektivitet. Det finns en stor variation mellan olika vårdgivare och kliniker vad gäller medicinsk praxis vid en och samma åkomma. Detta är ett numera väldoku- menterat faktum, bl.a. genom uppföljnings- och utvärderingsinsatser som skett inom ramen för de s.k. Dagmaröverenskommelserna. Förhållandet är otillfredsställande såväl mot bakgrund av det övergripande målet för svensk hälso- och sjukvård en god vård på lika villkor som ur resurshänseende. I en situation med finansiella restriktioner och otillfredsställda vårdbehov hos vissa patientgrupper är det särskilt angeläget att tillgängliga resurser används på bästa sätt.