prop · GL0362 · 1998-01-01 00:00:00 — har intensifierat sin samverkan med lokala ko- operativa utvecklingscentra för att även småföretag som startar i koope- rativ form skall få råd och service. Regeringen förutsätter att be- handlar sådana företag på samma villkor som andra företag även när det gäller låneansökningar. Regeringen vill också erinra om att en utredare har fått i upp- drag att belysa invandrarföretagarnas speciella situation på kreditmark- naden. Dessa företagare kan söka lån från exempelvis . Det är där- för inte aktuellt att införa någon särskild statlig låneform för invandrarfö- retagare. 9 Regional näringspolitik 9.1 Utgångspunkter Regeringens bedömning: Den regionala näringspolitiken bör utvecklas. Den bör utgå ifrån varje regions specifika möjligheter och förutsättningar samt bygga på en nära samverkan mellan olika aktörer och politikområ- den. Skälen för regeringens bedömning: Skillnaderna är stora mellan olika regioner vad beträffar förutsättningarna för näringslivets utveckling och tillväxt. Det finns en outnyttjad tillväxt- och sysselsättningspotential i landets alla delar som på ett bättre sätt kan stimuleras och tas tillvara. Det finns också skillnader mellan olika regioners förmåga att använda sina grundläggande produktionsförutsättningar. I vissa fall bör dessa kunna utnyttjas bättre. Inom ett flertal politikområden avsätts statliga resurser, vilka på olika sätt påverkar regionernas förutsättningar för en positiv utveckling av till- växt och sysselsättning. En regional näringspolitik syftande till samord- ning och effektivisering av näringslivsfrämjande åtgärder inom olika po- litikområden bör därför utvecklas. Utgångspunkterna för den regionala näringspolitiken skall vara de nationella målen för respektive politikom- råde och de specifika förutsättningarna i landets olika regioner. Den regi- onala näringspolitiken skall utformas med utgångspunkt i att ekonomisk och social utveckling för både kvinnor och män och skydd av miljön är inbördes beroende och ömsesidigt förstärkande delar av en hållbar ut- veckling. Som föreslogs i avsnitt 5 skall det övergripande målet för den regio- nala näringspolitiken vara att utifrån de förutsättningar som finns i varje region stimulera en hållbar ekonomisk tillväxt som kan bidra till fler och växande företag och därmed ökad sysselsättning för både kvinnor och män. Utvecklingsarbete för en regional näringspolitik Med utgångspunkt i propositionen 1995/96:222 om vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten m.m. gav regeringen landshövdingarna i uppdrag att samordna regionala åtgärder för syssel- sättning och tillväxt. Syftet var att engagera en bred grupp regionala in- tressenter i utformningen av en regionalt samordnad politik för tillväxt och sysselsättning. De rapporter som landshövdingarna lämnade bildade underlag för regeringsbeslut om ytterli- gare till konkreta projekt och åtgärder syftande bl.a. till att stimulera nyföretagande och befintliga företags expansion. Många projekt har börjat genomföras. Det är dock för tidigt att uttala sig om re- sultaten. har fördjupade samtal förts mellan företrädare för och för olika länsorgan, näringslivet och representanter för centrala och regionala intresseorganisationer och myndigheter. Det finns ett mycket stort engagemang hos de som deltagit i samarbetet för att på ett bättre sätt än ta tillvara regionala och lokala utvecklingsmöj- ligheter. Företrädare för olika organ, särskilt på den regionala nivån, har under- strukit betydelsen av att synliggöra de resurser som det offentliga ställer till förfogande för olika ändamål och som har betydelse för den regionala utvecklingen. Vikten av ökad flexibilitet i fråga om dessa resursers an- vändning och möjlighet till regionala och lokala avvikelser från nationellt uppsatta regelverk och beslutsordningar har lyfts fram. Flera län pekar också på behovet av en mer strukturerad förhandlingsordning vad beträf- far utvecklingsresursernas användning. Regional näringspolitik för tillväxt och sysselsättning Inom en rad politikområden avsätts resurser som påverkar näringslivets förutsättningar och utveckling. I avsnitt 4.5 redovisade regeringen att statens samlade resurser för regional utveckling, med den angivna av- gränsningen, uppgår till för . Stora delar av dessa resurser används primärt för att finansiera långsik- tiga strukturella åtaganden. Det handlar bl.a. om den utbildning och forskning som bedrivs vid universitet och högskolor och om investe- ringar inom infrastrukturområdet. En del av de medel och åtgärder som redovisades har en mer direkt på- verkan på näringslivets utveckling. Regeringen bedömer att använd- ningen av sådana statliga resurser i fortsättningen benämnt det regio- nala tillväxtkapitalet i större utsträckning än vad som sker bör anpassas till det regionala och lokala näringslivets behov och förutsättningar. Med det regionala tillväxtkapitalet avses således statliga resurser som mer direkt syftar till att förbättra förutsättningarna för tillväxt och syssel- sättning. För en betydande del av det regionala tillväxtkapitalet fattas beslut om användningen på den regionala och den lokala nivån. För andra delar tas besluten centralt men de konkreta åtgärderna genomförs regionalt eller lokalt. I det följande lämnas exempel på hur flera angränsande politikområden på olika sätt medverkar till att förbättra näringslivets förutsättningar på lokal och regional nivå och som därför är viktiga i en samordnad regional näringspolitik. Exempel på frågor som inte hanteras inom en regional näringspolitik är skattefrågor och de ovan nämnda långsiktiga struktu- rella åtagandena. Målet är att bidra till en ökad etablering av nya företag och en starkare tillväxt i de små och medelstora företag som re- dan är etablerade. En stor del av ansvaret för genomförandet av politiken är decentraliserat till den regionala nivån genom med dotterbolag. Även länsstyrelserna har vissa uppgifter inom om- rådet. På central nivå har ett nationellt uppdrag att främja små- företagsutveckling. Målet är bl.a. att bidra till att små och medelstora fö- retag kan öka sin konkurrenskraft genom förbättrad design av varor och tjänster. Bidrag utgår till Stiftelsen Svensk Industridesign (SVID) som bedriver verksamhet från fyra orter i landet. Syftet är att skapa nationell tillväxt genom att ut- nyttja den potential som finns på marknader utanför . De delar av exportpolitiken som här avses är de exportfrämjande åtgärder som ge- nomförs i olika regioner för att öka svensk export och den hjälp som ges till oerfarna exportörer att komma igång. På regional nivå handlar det om att utnyttja den potential som finns i form av möjligheter att öka exporten från regionens exportföretag. bedriver verksamhet över hela landet bl.a. genom exportcentra, vilket är ett samarbete med och handelskamrarna. Syftet är att öka den ekonomiska tillväxten ge- nom att attrahera nya investeringar och att försöka förmå befintliga in- vesterare att expandera i . Utgångspunkterna är att olika delar av landet har skilda förutsättningar att dra till sig olika typer av investe- ringar. Delegationen för utländska investeringar i () samver- kar med län och kommuner, bl.a. för att stärka de lokala och regionala resurserna för investeringsfrämjande. skall ha en hög attraktionskraft som turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig turistnäring. Turistpolitiken skall bl.a. medverka till att stärka näringens utveckling i landets olika delar samt medverka till förbättrad samordning mellan staten, regionala organ, kommuner och turistnäringen. Turistdelegationen har bl.a. till uppgift att tillsammans med lokala och regionala aktörer bidra till att utveckla tu- rismen i . ansvarar för interna- tionell marknadsföring. Teknikpolitiken syftar till att bidra till att höja kompetensen i företagen, främst rörande tillämpningen av teknisk och vetenskaplig kunskap. har det övergripande ansvaret för teknikpolitikens genomfö- rande. På den regionala nivån stödjer myndigheten bl.a. ett utökat samar- bete mellan högskolorna och näringslivet. genomför även pro- gram för teknikspridning. De särskilda regionalpolitiska medlen syftar till att utjämna konkur- rensnackdelar i regioner där näringslivet har små lokala marknader och långa avstånd till större marknader eller där omfattande strukturomvand- lingar slår hårt mot hela arbetsmarknaden. Regionalpolitiska åtgärder genomförs dessutom inom ramen för EG:s strukturfondsprogram. Läns- styrelserna, självstyrelseorganen och bär huvudansvaret för den nationella regionalpolitikens genomförande. Målet är en väl fungerande arbetsmarknad för hela . Den del av arbetsmarknadspolitikens resurser som kan samordnas inom ramen för en regional näringspolitik utgörs av kostnader för köp av utbildning och de kringkostnader som uppstår i samband med utbildningar och andra åtgärdsformer, t.ex. finansiering av mentorer för arbetslösa som startar egna företag. Medlen är till stor del en förutsätt- ning för att lokalt beslutade åtgärder skall kunna genomföras. De åtgär- der som genomförs inom ramen för strukturfondsprogrammen och som finansieras av , är också betydelsefulla i sammanhanget, även om det styrs av ett särskilt regelverk. Målen för den femåriga satsningen på kunskaps- lyftet är att höja utbildningsnivån hos de människor, i första hand ar- betslösa, som har mindre än gymnasieutbildning samt att förnya och utveckla vuxenutbildningen. Kommunerna ansvarar för planering, organisation och genomförande av huvuddelen av utbildningen. Den kvalificerade yrkesutbildningen är en försöksverksamhet för eftergymna- sial utbildning som sker i nära samverkan med lokalt och regionalt nä- ringsliv i syfte att bättre anpassa utbildningsutbudet till arbetslivets nya krav. yrkesutbildning är ansvarig för genom- förande och uppföljning. skall vara en pådrivande kraft och ett före- gångsland för en ekologiskt hållbar utveckling. Den del av miljöpolitiken som närmast berör den regionala näringspolitiken är de lokala investe- ringsprogrammen och den s.k. Kretsloppsmiljarden. Ansvaret för genom- förandet ligger på kommunerna, länsstyrelserna och regeringen. Målet är att stimulera en utveckling av koope- rativa företag genom att ge allmänheten tillgång till information och råd- givning om den kooperativa företagsformen. Större delen av ansvaret för genomförandet av åtgärder ligger på 23 lokala kooperativa utvecklings- centra (LKU). Jordbruks- och landsbygdsområdet. Den regionala näringspolitiken be- rör främst jordbrukssektorn och landsbygden genom de åtgärder som genomförs inom ramen för de regionala strukturfondsprogrammen och som finansieras av utvecklingssektionen i . Syftet kan t.ex. vara att utveckla och diversifiera näringslivet på landsbygden. Avsikten med denna redovisning är att ge en översiktlig bild av de mål som finns för tillväxt- och sysselsättningsfrämjande åtgärder inom ett antal politikområden samt att peka på vilka aktörer som ansvarar för ge- nomförandet av politiken. De politiska målen för flertalet av dessa om- råden ligger relativt fasta över tiden. Resurserna varierar däremot mellan budgetåren. Detta beror bl.a. på att vissa insatser görs . Exempel på sådana är den s.k. småföretagsmiljarden, kun- skapslyftet och de lokala investeringsprogrammen inom miljöområdet. Dessutom är storleken på vissa anslag, exempelvis medel för arbets- marknadspolitiska åtgärder, i hög grad konjunkturberoende. Enligt regeringens beräkningar finns det inom de nämnda politikområ- dena för budgetåren 1997 och 1998 sammantaget ca som kan sägas tillhöra det regionala tillväxtkapitalet. Det handlar exem- pelvis för om ca inom det arbetsmarknads- politiska området, för regional utjämning och ut- veckling, inom vuxenutbildningen, till teknikpolitik, ca till åtgärder inom jord- brukspolitiken, ca för småföretagspolitik samt ca inom miljöpolitiken. En uppskattning för visar bl.a. på resurser inom arbetsmarknadspolitiken motsvarande 4,7 miljar- der kronor, inom vuxenutbildningen och till åtgärder inom miljöpolitiken ca . I övrigt är beloppen i huvud- sak av samma storleksordning som . Ett överslag på länsnivå visar att det sammanlagda regionala tillväxt- kapitalet i flertalet län låg i intervallet . Det är väsentligt att understryka att de resurser som redovisas är exempel som illustrerar det regionala tillväxtkapitalets sammansättning och storlek under endast två budgetår. Förutom de mål, medel och aktörer som har redovisats finns det ytter- ligare resurser och organ som bör uppmärksammas vid utformningen av en regional näringspolitik. Som tidigare nämndes har universitet och högskolor en mycket viktig roll för det regionala näringslivets utveck- ling, både vad gäller utbildning, kompetensutveckling och tillämpning av forskningsresultat. Delar av transportpolitiken och programmet för energiomställning påverkar också förutsättningarna liksom inriktning och fördelning av resurser från de s.k. löntagarfondsstiftelserna. Starta eget bidraget och s.k. otraditionella åtgärder är exempel på individrelaterade arbetsmarknadspolitiska åtgärder som är av betydelse för sysselsätt- ningen och tillväxten. Aktörer Som framgått finns det ett antal aktörer som är ansvariga för genomfö- randet av den politik som beskrivits. Respektive verksamhet styrs och administreras enligt särskilda regelverk. En fördel med många skilda organ är den höga specialistkompetens de besitter. Det ger en stor bredd i det serviceutbud som samhället därmed kan erbjuda näringsliv och medborgare. Riskerna med ett stort antal aktörer som verkar inom närliggande om- råden är dock att verksamheterna kan överlappa varandra och skapa otydlighet. Det kan leda till sämre effektivitet i resursutnyttjandet. Före- komsten av många regler som i och för sig kan vara väl motiverade i varje enskilt fall, kan ha en hämmande effekt och minska möjligheterna till flexibilitet och samordning i användningen av resurserna. För exempelvis en företagare som söker rådgivning eller finansiering finns det ett antal olika ställen att vända sig till såväl inom som utom den statliga sektorn. Olika former av finansiering erbjuds således av länssty- relserna, självstyrelseorganen, , , olika beslutsgrupper för EG:s strukturfondsprogram, Stiftelsen Industrifonden, Stiftelsen tionscentrum och Stiftelsen . Rådgivning och informa- tion kan erhållas från bl.a. , , Exportcentra och kommu- nernas näringslivssekretariat. För den enskilde företagaren kan det vara både dyrt och tidskrävande att sätta sig in i vilka typer av tjänster som dessa aktörer ställer till förfogande. Genom att samordna exempelvis administrativa rutiner för projektansökningar kan möjligheterna för en företagare att utnyttja tjänsterna förbättras. En bättre samordning och samsyn på de olika aktörernas roller och verksamhet kan också leda till förbättrade möjligheter att följa upp de samlade effekterna av de insatser som görs. På flera håll i , och även internationellt, tas initiativ till att be- gränsa krångel och byråkrati för företagare som söker olika slags tjänster från offentliga företrädare. Ett exempel är att ett antal aktörer som har angränsande utbud av tjänster går ihop och erbjuder sökande företag en dörr in till samtliga. Detta ger företagaren en samlad bild av utbudet vilket underlättar kontakterna och spar tid. Det leder också till att aktö- rerna bakom den gemensamma dörren samverkar på ett mer effektivt sätt. Företagens behov och utvecklingsidéer blir den samlande utgångs- punkten. Riskerna för överlappning och konkurrens mellan de deltagande organens verksamheter minskar. Tillskottet i och Mål 2 utgör exempel på pågående initiativ. Regeringen bedömer att offentliga aktörers möjligheter att erbjuda fö- retagen en dörr in bör uppmuntras. Det är i första hand det lokala och regionala näringslivets efterfrågan och behov som skall styra det offent- ligas utbud av tjänster som rör näringslivets förutsättningar. Förslag som kan underlätta denna typ av lösningar kan utformas inom ramen för de regionala tillväxtavtal som föreslås i avsnitt 9.3. 9.2 Förslag till mer flexibel medelsanvändning på regional nivå Regeringens förslag: Anslaget under utgiftsområde 19 Regional utjäm- ning och utveckling A 1. Regionalpolitiska åtgärder skall även kunna användas till s.k. såddfinansiering. Regeringens bedömning: Regeringen avser att initiera ytterligare för- sök med ökat regionalt och lokalt självbestämmande inom arbetsmark- nadspolitiken i fyra län. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Inom olika politi- kområden prövar regeringen möjligheterna att öka det lokala och regio- nala inflytandet över inriktning och beslut om de tillväxt- och sysselsätt- ningsfrämjande medlens användning. De regionalpolitiska medlen utgör en viktig resurs i den regionala nä- ringspolitiken. Inom ramen för anslaget A 1. Regionalpolitiska åtgärder har bl.a. länsstyrelserna en stor frihet att prioritera mellan olika ändamål, t.ex. mellan regional projektverksamhet och medfinansie- ring av strukturfondsprogram samt ett antal olika former av företagsstöd. Regeringen bedömer dock att det finns skäl att pröva ytterligare möjlig- heter att vidga användningen av anslaget. Som framgått i avsnitt 8.2.1 bedömer regeringen att det finns behov av ökade resurser för riskfylld finansiering till unga teknikföretag, s.k. såddkapital. Regeringen föreslår därför att anslaget A 1. Regionalpolitiska åtgärder fortsättningsvis även skall kunna användas till s.k. såddfinansiering i enlighet med förord- ningen (1995:1254) om statligt stöd till teknisk forskning, industriellt utvecklingsarbete och uppfinnarverksamhet. Detta innebär att länsstyrelserna och, i försökslänen, självstyrelseorga- nen ges möjlighet att disponera medel för detta ändamål. har den samlade nationella kompetensen inom området och är den myndighet som fattar beslut om såddfinansiering. I riktlinjerna för länsstyrelsernas användning av medlen avser regeringen därför att närmare precisera roll i sådana beslut. Inom arbetsmarknadspolitiken har försöksverksamhet om regionalt och lokalt självbestämmande bedrivits i 28 kommuner. De medverkande har på en rad olika sätt haft möjlighet att påverka medels- användningen på ett sätt som anpassats till lokala förutsättningar. Erfa- renheterna är goda. Målet för verksamheten är att söka nya former för lokal samverkan mellan stat och kommun för att effektivisera använd- ningen av offentliga medel. Regeringen har beslutat om en för- söksverksamhet i län med friare användning av medel inom ar- betsmarknadspolitikens ram. Som ett led i arbetet med att fortsätta anpassningen av den tillväxt- och sysselsättningsfrämjande politiken till regionala och lokala förhållanden samt att vidareutveckla formerna för mål- och resultatstyrning, avser re- geringen att pröva försöksverksamhet med friare användning av arbets- marknadspolitiska medel i fyra län. De s.k. skogslänen är särskilt hårt drabbade av långsiktiga strukturella problem. Arbetslösheten är högre än i övriga landet och befolkningsut- vecklingen ogynnsam. Det är troligt att dessa delar av landet inte påtag- ligt kommer att kunna tillgodogöra sig den sysselsättningsökning som är på gång. För att vända den negativa utvecklingstrenden är det nödvändigt att pröva olika lösningar med utgångspunkt från de medel som står till förfogande. Detta är ett led i regeringens arbetsmarknadspolitik, som ef- ter hand inriktats på ökad flexibilitet och ökad lokal anpassning, att pröva friare användning av arbetsmarknadspolitiska medel i län med olika slags arbetsmarknader. Regeringen avser därför att bedriva denna försöksverksamhet i Värm- lands, , och . 9.3 Regionala tillväxtavtal Regeringens förslag: godkänner ett program för utarbetande av regionala tillväxtavtal. Programmet syftar till att åstadkomma bättre samverkan mellan organ som arbetar med tillväxt- och sysselsättnings- främjande åtgärder på såväl lokal och regional som på central nivå. Länsstyrelserna och, i försökslänen, självstyrelseorganen, kommer att erbjudas att initiera, driva och samordna arbetet tillsammans med det regionala partnerskapet . De regionala tillväxtavtalen skall utarbetas stegvis i tre etapper. Under den första och andra etappen utförs dels en analys av regionens styrkor och svagheter, dels utarbetas ett utkast till program som bl.a. anger mål, prioriteringar, genomförande och möjlig finansiering. I samband med detta kommer deltagande aktörer att ha möjlighet att lämna förslag till ändringar i regelverk, beslutsordningar m.m. i syfte att uppnå ökad flexi- bilitet vad avser arbetssätt och medelsanvändning inom ramen för avta- len. Under den tredje etappen genomförs förhandlingar mellan statens företrädare och övriga aktörer om programmets slutliga innehåll och fi- nansiering. Därefter sluts ett regionalt tillväxtavtal som skall löpa . De första avtalen beräknas träda 2000. Underlagsrapporter: De två förslag till modeller för en ny regionpo- litik som presenteras i för regionpoli- tik samt utredningens förslag om regionala programdo- kument utgår från likartade grundtankar som regeringens förslag men har delvis en annan utformning. Remissinstanserna: De flesta som har yttrat sig över rap- port bedömer det som svårt att ta ställning för eller emot de två förslagen. Flera remissinstanser lyfter i sina yttranden över utred- ningen fram betydelsen av att skapa en tydligare rollfördelning mellan centrala, regionala och lokala beslutsfattare vad gäller det regionala ut- vecklingsarbetet. Länsstyrelserna i , , och Väs- ternorrlands län anser att detta kan ske i form av framförhandlade ut- vecklingsprogram eller kontrakt mellan de parter som är involverade. Liknande synsätt redovisas även från andra remissinstanser. Skälen för regeringens förslag: Den viktigaste förutsättningen för att bedriva en effektiv regional näringspolitik är ett väl fungerande samspel mellan näringslivets efterfrågan på rådgivning, kompetensförsörjning, riskfinansiering, investeringsstöd m.m. och det serviceutbud som skilda offentliga aktörer erbjuder. Framtagandet och genomförandet av EG:s strukturfondsprogram har i resulterat i att delvis nya arbetsformer för tillväxt- och syssel- sättningsfrämjande åtgärder har utvecklats. Programmen för de geogra- fiska målområdena utarbetas och genomförs av ett brett partnerskap be- stående av företrädare för olika regionala och lokala aktörer. Arbetssättet har bl.a. inneburit nya samarbetsformer och diskussioner om val av åt- gärder och hur dessa skall prioriteras. Mål- och resultatstyrningen och uppföljningen av insatser har blivit effektivare. Det finns skäl att, bl.a. utifrån erfarenheterna av strukturfondsarbetet, vidareutveckla olika for- mer av programarbete inom ramen för den regionala näringspolitiken. Den tillväxt- och sysselsättningsfrämjande politiken bör fortsätta att utvecklas i en riktning som leder till ökad anpassning till regionala och lokala förhållanden. En ökad delegering av ansvar och ökade möjligheter till flexibla lösningar på regional och lokal nivå ställer dock högre krav på mål- och resultatstyrning och på samordning av skilda aktörers plane- ring, genomförande, finansiering, redovisning och utvärdering av insat- ser. Nyckeln till ökad tillväxt och sysselsättning finns i företags och företa- gares förmåga att vidareutveckla och förädla produkter, tjänster och idéer. Statens och andra offentliga aktörers uppgift är bl.a. att medverka till att goda förutsättningar och bra ramvillkor för att bedriva näringslivs- verksamhet skapas. En nödvändig förutsättning för att detta skall kunna åstadkommas är att det finns en helhetssyn på vilka de huvudsakliga problemen är och vilka möjligheter som finns för att åstadkomma en bra utveckling. Inom den statligt finansierade sfären och bland övriga offentliga aktörer finns det sammantaget en stor kompetens. Det handlar om allt ifrån verksam- het som har till uppgift att ta fram regionala utvecklingsprognoser till exportrådgivning, finansiering av såddkapital och olika former av ut- bildning för att här endast nämna några.