prop · GL03169 · 1998-01-01 00:00:00 — Genom har en kraftfull utökning gjorts av vuxnas möjligheter att få gymnasial utbildning. sker en be- tydande utbyggnad av högskolan över hela landet och försöksverksam- heten med kvalificerad yrkesutbildning utökas. Alla behöver gymnasiekompetens som grund Utbildning har central betydelse för alla människors möjligheter att förverkliga sig själva, att utveckla sin personlighet och sina inneboende möjligheter. Utbildningens betydelse när det gäller att möta förändringar i samhälle och arbetsliv kan inte överskattas. Utbildning kan bidra till en högre kvalitet i individens personliga, sociala och yrkesmässiga utveck- ling. Därför måste utbildningsmöjligheterna kom alla till del, så att alla får goda möjligheter till arbete och deltagande i samhällslivet. Till följd av internationalisering, hög förändringstakt i produktionen med allt större inslag av kunskapsintensiv produktion och nya organi- sationsformer ökar näringslivets behov av relevant kompetens hos arbets- kraften. Detta ställer stora krav på kunskap, kompetens, flexibilitet och utvecklingsförmåga. Det som produceras kommer i allt större utsträckning att bygga på kunskap, effektivitet och kreativitet. Den allmänna utbildningsnivån måste fortlöpande anpassas till sam- hällets och arbetslivets utveckling. kunde ungdomar i stället för att fortsätta till gymnasieskolan direkt efter välja att arbeta för att senare återuppta sina studier. är den möj- ligheten i det närmaste obefintlig. För dem som skall ut i arbetslivet finns det praktiskt taget inte någon arbetsmarknad, om man inte har lägst en gymnasiekompetens. För den som söker sig ut på arbetsmarknaden gäller det att ha en bred kunskapsbas och en beredskap för kompetens- utveckling, som gör att man är efterfrågad och anställningsbar i ett rela- tivt brett spektrum av branscher. En gedigen grund för fortsatt lärande är en nödvändig förutsättning för dem som går direkt från gymnasieskolan till yrkesverksamhet i arbetslivet. behöver också allt fler en hög- skoleutbildning som plattform för kvalificerade uppgifter i arbetslivet. Därför måste den gymnasiala utbildningen erbjuda allt fler en bred grund för fortsatt lärande. Det finns inga indikationer på att utvecklingstakten i arbetslivet kom- mer att minska. Tvärtom pekar alla tecken på att framtiden kommer att innebära att individen får uppleva allt tätare förändringar och ställas inför än fler alternativ. Därmed ställs nya och högre krav på kunskaper och kompetens. En bred allmän kunskapsbas är det viktigaste verktyget för att individen skall förmå att hantera och bemästra en föränderlig verklig- het. Utbildning, utveckling och kompetens skall prägla hela . Utvecklingen medför risker för nya klyftor i samhälle och arbetsliv. En bristfällig utbildning riskerar att bli ett allt större handikapp. Det gäller inte bara i arbetslivet utan även i samhället som helhet. Indi- videns möjligheter att påverka, att göra sin röst hörd och ta ställning i viktiga frågor är intimt förknippade med individens kunskaper. Rationaliseringar och effektiviseringar har ökat såväl industrins som den offentliga sektorns produktivitet och minskat behovet av arbetskraft, i synnerhet av arbetskraft med kort utbildning. Antalet sysselsatta med enbart folk- eller grundskola har minskat inom alla sektorer, medan huvuddelen av de nya arbetstillfällen som tillkommit ställer högre krav på kvalifikationer. Denna utveckling ställer gymnasieskolan inför en stor utmaning att utforma sin verksamhet så att man undviker att nya klyftor skapas. Målen skall uppnås det är inte kraven som skall sänkas Gymnasieskolans uppgift är att kvalificera eleverna i tre avseenden: för ett demokratiskt samhällsliv, för ett utvecklande arbetsliv och för vidare studier. För att gymnasieskolan skall kunna ge alla en god grund, är det viktigt att slå vakt om principen att samtliga program i gymnasieskolan skall ge en bred grund som underlättar personlig utveckling, vidare studier och ett livslångt lärande. Motsvarande krav ställs även på den gymnasiala vuxenutbildningen. Samhället har ett ansvar att göra sitt yttersta för att ingen skall behöva gå vidare genom livet utan den grund som gymnasieskolan ger. Gymna- sieskolan måste utformas så att den upplevs som meningsfull av alla ung- domar och motiverar dem att anstränga sig. Gymnasieskolan får inte av några elever betraktas eller upplevas som en allmänt uppehållande åtgärd. Eftersom olika individer har olika förutsättningar måste undervisningen anpassas efter individens behov och förutsättningar. Ambitionen måste således vara att genom stöd och stimulans ge varje elev möjlighet att uppnå målen. Genom de behörighetsvillkor för nationella och specialutformade pro- gram som gäller fr.o.m. /99 krävs numera att målen i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik, måste vara uppnådda innan en elev tas in på ett nationellt eller ett specialutformat program, eftersom dessa kunskaper är en förutsättning för att klara studierna på gymnasial nivå. Detta innebär en skärpning av behörighets- kraven. En elev som avslutat årskurs 9 i utan att ha uppnått dessa kunskapsrelaterade behörighetsvillkor kan inhämta dessa kunska- per genom studier på gymnasieskolans individuella program. De skärpta intagningskraven bör generellt sett medföra att eleverna i fortsättningen börjar på de nationella och specialutformade programmen med en bättre grund. Samarbetet mellan gymnasieskolan och arbetslivet måste utvecklas Ett väl fungerande samarbete mellan gymnasieskolan och arbetslivet är en förutsättning för att gymnasieskolan skall kunna erbjuda en utbildning med tillräcklig aktualitet och kvalitet. Det är därför av stor vikt att arbets- livets engagemang i gymnasieskolan kan öka. Möjligheterna till samver- kan mellan skolan och arbetslivet måste utvecklas för att förbättra kvali- teten i all gymnasieutbildning; i synnerhet i yrkesutbildningen. Det lokala arbetslivet måste få större möjligheter att medverka i gymnasieskolans utbildning. Särskilda lokala organ för samarbete i fasta former, t.ex. pro- gramråd, bör inrättas vid varje gymnasieskola. Den nya moderna lärlingsutbildningen, som införs i form av pilotprojekt, måste hålla en hög kvalitet som svarar mot kraven i dagens och morgondagens arbetsliv. Den högre utbildningen och forskningen har avgörande betydelse för samhällsutvecklingen och utvecklingen av ett konkurrenskraftigt arbets- liv. Universitet och högskolor utgör också regionala resurser för kunskap och information. går av en årskull över till högskolan efter gymnasieskolan. Från att ha omfattat ca 200 000 studen- ter har högskolan expanderat till att omfatta ca 300 000 studenter . Dagens och framtidens arbetsmarknad kräver i ökande grad eftergymnasial yrkeskompetens. Detta medför också att en ökad andel studenter måste beredas plats i högskolan. En av gymnasieskolans viktigaste uppgifter är att förbereda eleverna för högskolestudier. För att gymnasieskolan skall ge alla en god grund för studier och yrkesarbete, är det viktigt att samtliga program i den nya gymnasieskolan ger en bred grund för ett livslångt lärande. Det innebär att inget program får bli en återvändsgränd. Behörighetsreglerna för till- träde till högskolan har funktionen att garantera att studenterna har en viss allmän kunskapsnivå för att kunna tillgodogöra sig studierna i hög- skolan. De nya regler för tillträde till högskolan som fattade beslut om 1996, innebar en inte obetydlig skärpning av reglerna för behörighet till högskolan. Reglerna innebär att de som har ett slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program och har lägst betyget Godkänd på kurser motsvarande av vad som krävs för ett fullständigt program har grundläggande behörighet. Av de elever som avslutade gymnasieskolan uppfyllde kraven för grundläggande behörighet. behöver alla elever som fullföljer gymnasieskolan med minst godkända betyg i kärnämnena utöver grundläggande behörighet även särskild behörighet för flera högskoleutbildningar. För t.ex. högskole- utbildningar inom det naturvetenskapliga området krävs ofta behörighet i ämnen från främst naturvetenskapsprogrammet. Regeringen har givit i uppdrag att vid översynen av de nationella programmen, i samråd med , göra det möjligt att elever på program med yrkesämnen i högre utsträckning kan ges särskild behörighet, t.ex. bör omvårdnadsprogrammet ge behörighet till vårdutbildningar inom hög- skolan såsom sjuksköterskeutbildningen. Den gymnasiala vuxenutbild- ningen har därutöver en strategisk betydelse för att bl.a. ge elever som lämnat gymnasieskolan ytterligare möjlighet till kompletterande studier för att erhålla en viss särskild behörighet. För att säkra tillgången till väl kvalificerade sökande till högskolan är det viktigt att gymnasieskolan fortsätter att utvecklas kvalitativt - både vad gäller måluppfyllelse och sättet att arbeta. Gymnasiereformen skall utvecklas vidare Den gymnasiereform som genomfördes efter propositionen Växa med kunskaper (prop. 1990/91:85, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356) har lagt grunden för en fortsatt utveckling. Reformeringen av gymnasie- skolan och den gymnasiala vuxenutbildningen har skett mycket snabbt. Genomförandet av reformen försvårades av att den nya läroplanen och det nya betygssystemet inte var färdiga då reformen började genomföras och av att kursplanerna inledningsvis var av provisorisk karaktär. Dessa problem har visserligen varit av övergående art, men de har inneburit påfrestningar för lärare, skolledare och elever. behöver skolan stabila och långsiktiga planeringsförutsättningar som skapar förutsättningar för en kontinuerlig utveckling. Gymnasieskolans resultat är goda interna- tionellt sett mycket goda. Vi får inte slå oss till ro med detta. Den fort- satta utvecklingen skall ske genom löpande översyn för att möta fram- tidens krav på en utbildning av hög kvalitet. Ett område som särskilt måste uppmärksammas och utvecklas är ele- vernas inflytande över verksamheten i skolan. Eleverna måste känna att de blir sedda och hörda i skolan. De måste få möjligheter att påverka sitt eget lärande och därmed kunna ta ett ansvar för sin utbildning. Detta förutsätter att elevinflytandet utvecklas. Det är en allvarlig varning när gymnasieelever anser att de har minst inflytande vad gäller undervisning- en i allmänna ämnen. Elever måste få inflytande över sin vardag i skolan inte endast av demokratiska skäl utan även av det skälet att delaktighet är en viktig förutsättning för lärande. Skolan får inte infantilisera det upp- växande släktet. Hur undervisningen läggs upp och bedrivs har stor be- tydelse för såväl flickors som pojkars delaktighet och engagemang. Ung- domar har rätt att bli tagna på allvar och känna sig delaktiga. Demokratin får inte reduceras till en innehållslös formalitet. I skolan skall demokrati och människovärde realiseras, respekteras och utvecklas. Skolan är en arbetsplats som innebär både rättigheter och skyldigheter för eleverna. Arbets- och samhällslivet påverkas kraftigt av informationsteknikens snabba utveckling. IT:s genombrott inom i stort sett alla områden, medför att kunskap om tekniken och förmåga att använda den håller på att bli en grundförutsättning för att komma in på arbetsmarknaden. IT får alltmer rollen av en grundläggande infrastruktur i det moderna samhället. Information och hjälpmedel för informationssökning är i stor utsträck- ning tillgängligt utanför skolan. Detta får konsekvenser för skolans sam- hällsuppdrag. Alla elever måste kunna använda IT som ett verktyg för kommunikation. Skolans generella uppgift att ge alla elever en likvärdig utbildning rymmer en kompensatorisk rättvisefråga att ge alla elever oavsett bak- grund, kön och bostadsort kunskaper för att använda IT som en för- beredelse för arbetslivet. Därmed har skolan ett särskilt ansvar för att motverka uppkomsten av nya kunskapsklyftor mellan dem som har tillgång till IT i hemmet och dem som saknar detta. Alla ungdomar som lämnar skolan måste ha de grundläggande och nödvändiga kunskaperna för att kunna använda datorn som ett modernt informationsverktyg. Den nya tekniken ändrar förutsättningarna för lärande, vilket också påverkar skolan. IT är ett pedagogiskt verktyg som kan bidra till att utveckla elevaktiva arbetssätt och förnya undervisningen. Klassrummet vidgas genom att IT ger tillgång till oerhört omfattande informations- källor. Det stora utbudet av information ställer dock krav på att eleverna skall kunna formulera problem och på en kritisk hållning för att de skall kunna urskilja relevant information. Läraren får en viktig roll som hand- ledare när information skall omvandlas till kunskap. Lärarnas kunskaper när det gäller användningen av IT som verktyg i den pedagogiska verk- samheten har stor betydelse för utvecklingen av lärandet i skolan. Regeringen kommer att i en särskild skrivelse till presentera ett program för IT i skolan. De största förändringarna av gymnasieskolan har gällt de tidigare tvååriga yrkesutbildningarna. Till följd av arbetslivets snabba utveckling har det viktigaste målet varit att höja den allmänna utbild- ningsnivån och att förbereda alla för ett livslångt lärande. Redan vid behandling av propositionen Växa med kunskaper framhölls att reformen skall ses som en grund för fortsatt utveckling av gymnasie- utbildningen. Förslagen i det följande syftar till att stärka och befästa kvaliteten i de gymnasiala utbildningarna. 5 Utvecklingen inom vuxenutbildningen Vuxenutbildningen befinner sig i ett intensivt utvecklings- och förnyelseskede, som omfattningen kraftigt utökas. Detta sker i huvudsak till följd av den femåriga vuxenutbild- ningssatsningen som inleddes . Satsningen skall bidra till att utveckla och förnya vuxenutbildningen, så att den bättre kan anpassas till de krav som individen, arbetslivet och samhället ställer. Kunskaps- lyftet har initierat ett brett utvecklingsarbete i praktiskt taget samtliga kommuner. Utgångspunkten är att vuxenutbildningen har fått en vidgad och delvis ny roll. Vuxenutbildningen har inte längre enbart en kompen- satorisk funktion att ge vuxna möjlighet att skaffa sig de kunskaper som dagens ungdomar får i gymnasieskolan. Vuxenutbildningen måste också medverka i en ständig kompetenshöjning och uppgradering av kunska- perna i takt med förändringarna i arbetslivet och samhället. Den utveck- ling som pågår inom vuxenutbildningen utgör ett led i en successiv reformering, där målet är att skapa en infrastruktur för livslångt lärande, som är anpassad till ständiga och allt snabbare förändringar. Som ett led i vuxenutbildningens förnyelse pågår också ett utrednings- arbete, där flera kommittéer har i uppdrag att föreslå förändringar. Rege- ringen tillsatte en parlamentarisk kommitté, Kunskapslyftskom- mittén, med uppdrag att lägga förslag om en förnyelse av hela vuxen- utbildningen. Kommittén fick genom tilläggsdirektiv (dir. 1996:71) i uppdrag att följa den femåriga satsningen och den verksamhet som kommer till stånd till följd av denna. Kommittén har även ett sam- ordningsansvar för utvärdering av och skall svara för att nationella fristående utvärderingar kommer till stånd. Kommittén skall som underlag för den stegvisa reformeringen av vuxenutbildningen rapportera till regeringen. Den första rapporten och livslångt lärande, Situationen inför och med (SOU 1998:51) överlämnades . Nästa rapport kommer att lämnas . Uppdraget skall vara slutfört . Regeringen tillkallade Delegationen för med uppgift att förbereda och i ett inledningsskede leda vuxenutbild- ningssatsningen. Delegationen har utarbetat förslag till fördelning av medel till kommunerna och har lett verksamheten . Arbetet har bedrivits i en dialog mellan delegationen och samtliga kom- muner i landet. Dialogen har bl.a. syftat till att ge utrymme för lokal och regional anpassning och utveckling och upprätthålla de natio- nella målen för satsningen. Från skall ta över ansvaret för verksamheten. (dir. 1995:07) skall lägga förslag på hur användningen av distansmetoder kan främjas. Mot bakgrund av de utredningar, den satsning och den utveckling som pågår inom vuxenutbildningen avser regeringen att senare återkomma till med förslag som rör förändringar inom vuxenutbildningen. Den proposition om gymnasieutbildning som regeringen nu presenterar tar därför sin huvudsakliga utgångspunkt i utbildning för ungdomar i gymnasieskolan och ungdomsskolans behov av förändring och utveck- ling, men förslagen berör delvis även vuxenutbildningen. Eftersom den gymnasiala vuxenutbildningen och gymnasieskolan har gemensamma måldokument får de förändringar i gym- nasieskolan som föreslås i denna proposition också konsekvenser för vuxenutbildningen. Vuxenutbildningen skall nå samma mål som gymna- sieskolan och ge samma kompetens och behörighet. Därför är måldoku- menten gemensamma för skolformerna. Detta är en viktig princip som måste upprätthållas även för framtiden. Det innebär att en rad förslag i denna proposition i tillämpliga delar också skall vara giltiga för gym- nasial vuxenutbildning. Det gäller exempelvis förslag om kurserna inom det nya teknikprogrammet, gymnasieexamen, prov och kvalitetssäkring samt beräkningar av gymnasiepoäng. Vissa andra förslag i denna propo- sition är dock inte tillämpliga för vuxenutbildningen utan kommer att kräva ytterligare överväganden innan slutlig ställning kan tas till hur de bör påverka vuxenutbildningen. Den utveckling som sker av vuxenutbildningen kommer att ytter- ligare öka kraven på flexibilitet och individuell anpassning, vilket för- ändrar såväl de pedagogiska som de organisatoriska förutsättningarna för vuxenutbildningen. Det kan komma att innebära att vuxenutbildningen på vissa områden utvecklas annorlunda än gymnasieskolan. Exempelvis kommer utvecklingen i arbetslivet och kopplingen till kompetensutveck- lingen i arbetslivet att ställa krav på nya och delvis annorlunda samver- kansformer mellan vuxenutbildningen och arbetslivet än de som gäller ungdomsskolan. Detta ökar kravet på att de gemensamma målen upprätt- hålls. För att det skall vara möjligt måste förändringar av styrdokument och utformning av kursplaner, nationella prov m.m. anpassas till de speciella förutsättningar som gäller för vuxenutbildningen respektive ungdomsskolan. skapar den utveckling som sker i vuxenutbildningen och i gymnasieskolan nya och stora möjligheter att ömsesidigt berika varandra såväl pedagogiskt som organisatoriskt. Den förnyelse av vuxenutbild- ningen som sker inom ramen för arbetet med i alla kommuner bör kunna bli en positiv inspirationskälla också för gymnasie- skolan. På motsvarande sätt bör de förändringar som sker i gymnasie- skolan kunna bidra i reformeringen av vuxenutbildningen. Genom att nu ömsesidigt ta tillvara och utnyttja varandras erfarenheter och kunskaper kan utvecklingen i båda skolformerna påskyndas och berikas ytterligare. 6 Strukturen på nationella program 6.1 Strukturen i dagens gymnasieskola Nationella och specialutformade program Gymnasieskolan är uppdelad i 16 nationella program, varav 14 innehåller yrkesämnen. De flesta programmen grendelas från årskurs 2. (Se närmare i Bilaga 1). För alla nationella program finns nationellt fastställda pro- grammål. Inom samtliga program, både grendelade och icke grendelade, finns möjligheter till ytterligare specialisering genom att eleverna kan välja bland ett antal valbara kurser. Inom t.ex. naturbruksprogrammet, som inte har några nationella grenar, finns möjlighet att specialisera sig genom val av kurser inom bl.a. områdena naturbruk, trädgårds-, skogs- och djurskötsel. På industriprogrammet kan specialisering ske dels genom val av nationella grenar, dels genom val av kurser inom en gren, t.ex. underhållsteknik och svetsteknik. I vissa fall är skillnaderna mellan olika specialiseringar på ett grenlöst program större än skillnaderna mellan två nationella grenar, t.ex. hantverksprogrammets olika specialiseringar båtbyggeri respektive frisörutbildning jämfört med hotell- och restaurangprogrammets grenar för restaurang respektive storhushåll. Utöver de nationella grenarna har ett stort antal lokala grenar utveck- lats inom de nationella programmens ramar. Fr.o.m. /99 upphör elevernas rätt att bli mottagna i första hand till ett nationellt program under åberopande av att det inom det nationella programmet anordnas en lokal gren som inte erbjuds av hemkommunen. För alla gymnasieskolans program finns en gemensam basutbildning, åtta kärnämnen, som omfattar ungefär en tredjedel av studietiden. Kursplanerna i kärnämnena fastställs av regeringen, medan fastställer kursplanerna i de olika karaktärsämnena. Genom att vissa kurser fastställts som gemensamma för hela programmet framhävs pro- grammets karaktär. På vissa program kan kurser utöver kärnämneskurser i ett ämne även vara ett karaktärsämne, t.ex. matematik på naturveten- skapsprogrammet. Alla ämnen består av en eller flera kurser. Eleven kan välja bland vissa s.k. valbara kurser. Inom alla program ingår 190 gymnasiepoäng för elevernas individuella val. Här kan eleverna t.ex. välja att studera ytterligare ett främmande språk eller välja kurser från andra program. På alla program skall en elev självständigt genomföra och redovisa ett specialarbete. För elever som har andra önskemål än dem som kan tillgodoses inom ramen för de 16 nationella programmen, finns alternativet specialutfor- made program. Ett specialutformat program kan utformas individuellt för en elev eller gemensamt för en grupp elever. Styrelsen för utbildningen beslutar om utformningen av ett sådant program. De specialutformade programmen skall i likhet med de nationella programmen kunna ligga till grund för fortsatt utbildning på högskolenivå eller för yrkesverksamhet. Specialutformade program innehåller alltid de åtta kärnämnena, men de kan sedan bestå av kurser från t.ex. flera olika nationella program och lokalt fastställda kurser. Styrelsen för utbildningen får enligt 2 kap. 9 § gymnasieförordningen (1992:394) besluta att inrätta lokala grenar för att tillgodose ett sådant lokalt eller regionalt utbildningsbehov som de nationellt fastställda pro- grammen och grenarna inte tillgodoser. En lokal gren kan omfatta andra och/eller enbart tredje utbildningsåret på programmet. Omfattningen av lokala grenar har ökat kraftigt sedan möjligheten infördes i den nya gymnasieskolan. För elever som inte är behöriga att komma in på ett nationellt program eller har andra särskilda skäl finns det individuella programmet, som syf- tar till att stimulera eleven att senare gå över till ett nationellt eller specialutformat program eller att genom en mer traditionell form av lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan. Programmet kan också användas för utbildningar för udda yrken samt för elever med speciella behov. Studietid, kurser och poäng Timplanen för de olika nationella programmen anger riktvärden för un- dervisningstiden per ämne för de tre åren sammantaget. Varje ämne delas in i en eller flera kurser. För varje kurs skall i kursplanen anges hur många gymnasiepoäng kursen omfattar. Gymnasiepoängen beräknas med utgångspunkt i timplanen. För varje ämne motsvarar antalet gymnasie- poäng antalet undervisningstimmar i ämnet. För fullständig gymnasie- utbildning krävs det 2 150 poäng på estetiskt, naturvetenskapligt eller samhällsvetenskapligt program och 2 370 poäng på övriga program. De specialutformade programmen skall, om de till övervägande del innehål- ler yrkesinriktade kurser, omfatta 2 370 gymnasiepoäng och om de i hu- vudsak består av studieförberedande kurser omfatta sammanlagt 2 150 gymnasiepoäng. När en elev har uppnått den sammanlagda gymnasie- poäng som krävs för programmet har han/hon en fullständig gymnasieut- bildning. Den normala studietiden är , men en elev kan gå igenom gymnasieskolan på . En elev får delta i en eller flera kurser som ligger utanför det full- ständiga programmet, s.k. utökat program.