prop · GL03155 · 1998-01-01 00:00:00 — Den vanligaste formen för enskild verksamhet är föräldrakooperativ. var det genomsnittliga bidraget till enskilda förskolor per inskrivet barn. Öppen förskola och öppen fritidsverksamhet De öppna förskolornas verksamhet riktar sig till hemmavarande föräldrar och till dagbarnvårdare för att ge möjlighet till pedagogisk gruppverksamhet för barn. Minskningen av antalet öppna förskolor och deras öppettider som ägt rum har fortsatt. Vid slutet av fanns drygt 1 100 öppna förskolor som bedrevs i regi, jämfört med 1 1995. Sexåringar i förskola och skola Förskola för sexåringar bedrivs i olika former, i t.ex. daghem, deltidsgrupp och integrerat med skolans lägre årskurser. Andelen barn som är inskrivna i daghem har minskat från , medan andelen sexåringar i fritidshem har ökat. Andelen sexåringar som är inskrivna i skolan är så gott som oförändrad mellan läsåren 1996/97 och 1997/98, . En studie visar att den vanligaste formen av sexårsverksamhet under /98 är den som bedrivs i eller i nära anslutning till skolans lokaler respektive i grupper som är integrerade i skolundervisningen med åk 1, 2 och/eller 3. Studien visar också att sexårsverksamheten bedrivs i arbetslag i 11 av 12 kommuner. De vanligaste yrkeskombinationerna i arbetslagen var förskollärare, lärare och fritidspedagog. Den näst vanligaste formen bestod av förskollärare och lärare. Integrering av förskola-skola-fritidshem En integration av förskola, skola och fritidshem väntas kunna leda till en utveckling som bidrar till höjd kvalitet i verksamheterna. Som tidigare beskrivits ökar andelen kommuner med integrerade verksamheter mellan förskola och skola för sexåringar. redovisade dessutom 185 kommuner att de har en gemensam och barnomsorg. För att ytterligare underlätta integreringen mellan barnomsorg och skola har beslutat att föra över bestämmelserna om förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg från socialtjänstlagen till skollagen. överfördes myndighetsansvaret från till . bildar den tidigare s.k. sexårsverksamheten en ny skolform benämnd förskoleklass. Regeringen har lagt fram en proposition som bl.a. innehåller riktlinjer för en gemensam läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (prop. 1997/98:94). Måldokumentet skall stödja den integrering som pågår i kommunerna för att höja kvaliteten i barns utveckling och lärande. Förskolan, vars tidigare måldokument formulerats i riktlinjer från , föreslås nu få sin första läroplan. Regeringens förslag till riktlinjer för läroplanen har lagts fram i proposition 1997/98:93. Kostnad och produktivitet Trots de senaste årens kraftiga utbyggnad har de totala kostnaderna för barnomsorgen inte ökat. Barnomsorgen kostade i fasta priser lika mycket som . Totalt utgör personalkostnaderna mellan av kostnaderna på kommungruppsnivå. Lokalkostnadernas andel varierar mellan 8 , högst i storstäder och lägst i medelstora städer. Antalet inskrivna barn har ökat kraftigt mellan . Tabell 7.5 Antal inskrivna barn i barnomsorg (totalt och totalt netto) samt bruttokostnad för barnomsorgen 1991-1996 (priser) 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Inskrivna barn 1000-tal* 622 638 648 712 761 790 Inskrivna barn 1000-tal** 599 618 629 679 725 747 Brutto-kostnad mdkr 42,0 41,7 39,8 40,1 40,9 42,0 * barn som är inskrivna både i deltidsgrupp och daghem/fritidshem eller familjedaghem är dubbelräknade ** barn som är inskrivna både i deltidsgrupp och daghem/fritidshem eller familjedaghem, ca 43 000 är räknade endast en gång. Källa: Produktivitet och kvalitet i barnomsorgen, , samt Socialtjänststatistiken 1997:7, SCB och Räkenskapssammandragen Kostnad per barn Ett barn med lång närvarotid per dag i barnomsorgen drar högre kostnader än ett barn med . För att göra mer rättvisande jämförelser mellan kommuner bör en skattning av kostnaderna för ett heltidsbarn ske. Inskrivna barn i tabellen nedan avser både hel- och deltidsbarn, medan heltidsbarn motsvarar inskrivna barn omräknat till heltidsbarn med hjälp av vistelsetider. Fritidshemmens kostnader är osäkrare än daghemmens, vilket beror på att det kan vara svårt att särskilja fritidshemmens kostnader från skolans. Tabell 7.6 Kostnad per heltidsbarn respektive inskrivet barn i daghem, fritidshem och familjedaghem. Daghem Fritidshem Familjedaghem Heltidsbarn 94 400 66 600 85 300 Inskrivet barn 74 100 28 400 57 000 Källa: Jämförelsetal för 1996, m.fl. Förortskommunerna har den lägsta kostnaden per heltidsbarn i daghem, ca . Glesbygdskommunerna har den högsta kostnaden per barn, ca . Skillnaderna mellan enskilda kommuner är stora. Variationerna beror dels på att kommunerna redovisar kostnaderna på olika sätt, men också på att de organiserar och dimensionerar verksamheten på olika sätt. Skillnaderna beror också på hur lokalkostnader bokförs och i hur hög grad man samutnyttjar resurser med skolan, men också på hur stor del av verksamheten som bedrivs av enskilda. Kostnad har i en studie av kostnader och produktivitet inom barnomsorgen beräknat timkostnader för olika former av den kommunala barnomsorgen . Studien bygger på vissa antaganden, bl.a. antalet omsorgstimmar. Timkostnader kan inte beräknas för barnomsorg i enskild regi, eftersom alla kostnader inte är kända. sjönk kostnaderna i daghem och fritidshem (fasta priser), vilket motsvarar en produktivitetsökning i samma grad. Den största besparingen vid daghemmen skedde åren 1991 1993. Vid familjedaghemmen har inte motsvarande besparingar gjorts. Besparingarna vid daghemmen, bl.a. i form av större gruppstorlekar, har varit relativt störst i storstäder, förorter och större kommuner, medan de inte varit lika stora i industri och glesbygdskommuner. När det gäller fritidshemmen har besparingarna, även här bl.a. i form av större gruppstorlekar, varit särskilt stora i förortskommuner, industrikommuner och gruppen övriga mindre kommuner. Det går dock inte utifrån tillgängliga uppgifter visa om kostnadsminskningarna skett från, med hänsyn taget till barnens behov eller andra strukturella kostnadsskillnader, relativt sett låga eller höga kostnadsnivåer. Avgifter Den andel av totala kostnaden för barnomsorgen som finansierades av föräldraavgifter var på samma nivå som , dvs. Förortskommunerna hade högst andel, , medan glesbygdskommunerna hade lägst, . Andelen kommuner med inkomstrelaterade taxor var på samma nivå som året innan, dvs. 7.2 Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom Kommunen är huvudman för , den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan. Kommuner och landsting är huvudmän för gymnasieskolan. Det finns även s.k. fristående grund- och gymnasieskolor. För specialskolan och sameskolan är staten huvudman. Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom skall enligt skollagen ge alla, oberoende av kön, geografisk hemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, lika tillgång till utbildning. Utbildningen skall inom varje skolform vara likvärdig varhelst den anordnas inom landet. Utbildningen skall ta hänsyn till elever med särskilda behov. 7.2.1 Nationella mål Utbildningen i syftar till att ge eleverna de kunskaper som individer och samhällsmedborgare behöver. Den skall också ligga till grund för fortsatt utbildning i gymnasieskolan. Målen finns fastställda i Läroplan för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94; SKOLFS 1994:1) och kursplaner för (SKOLFS 1994:3). I läroplanen formuleras skolans värdegrund och uppgifter samt anges mål och riktlinjer för verksamheten. I kursplanerna anges varje ämnes vilka mål som eleven skall ha uppnått efter det femte respektive nionde skolåret. Den nya läroplanen och de nya kursplanerna infördes med början i årskurserna 1 7 . Under innevarande läsår avslutar de första eleverna årskurs 9 enligt den nya läroplanen. Kommunen har enligt skollagen skyldighet att anordna utbildning i för alla elever som har skolplikt och som inte skall gå i särskolan eller specialskolan. En elev har dock rätt att fullfölja sin skolplikt vid en fristående skola som godkänts för ändamålet. Skolplikt inträder , men om föräldrarna begär det kan barnet börja skolan . Om särskilda skäl finns kan skolstarten skjutas upp . Måluppfyllelse och kvalitet Skolhuvudmännen har ett grundläggande ansvar att följa, utvärdera och ha tillsyn över sin skolverksamhet. Staten ställer vissa formella krav på målstyrningen. Det gäller kravet på skolplan, på dess innehåll och uppföljning samt utvärdering av planen. På motsvarande sätt ställs kravet på lokal arbetsplan för den enskilda skolan. är tillsynsmyndighet för hela skolväsendet. har genomfört studier i ett tiotal kommuner avseende kommunernas styrning och egenkontroll. Uppföljning och utvärdering på central nivå har förbättrats. Däremot är uppföljningen på skolnivå inte tillräcklig. Huvuddelen av de granskade kommunerna har fått kritik för bristfällig egentillsyn. I ett målstyrt system är uppgifter om måluppfyllelsen central. Uppföljning och utvärdering är viktiga redskap för att kunna förbättra verksamheten. Grundskoleelevers kunskaper Enligt en utvärdering som presenterat som bygger på uppgifter är resultat i väsentliga avseenden goda och internationellt sett ofta mycket goda. Resultaten i naturorienterande ämnen visar dock på behov av ökade insatser. En svag försämring av elevernas kunskaper i matematik kunde avläsas jämfört med en motsvarande undersökning 1989. Av de elever som slutade fick , dvs. 5 880 elever, ett ofullständigt slutbetyg. Det är i princip ett oförändrat resultat jämfört med . Vanliga orsaker till att betyg saknas är stor frånvaro, deltagande i modersmålsundervisning eller svenska som andraspråksundervisning eller att eleven haft anpassad studiegång. Tabell 7.8 Betyg i årskurs 9 Andelen elever som saknade ämnes- eller slutbetyg i ett ämne i 2-17 ämnen i alla ämnen Samtliga 2,8 Övriga större kommuner 2,5 Övriga mindre kommuner 2,1 har sedan den nya läroplanen infördes gjort en uppföljning av höstterminens betyg i åk 1997 enligt det nya betygssystemet i 50 skolor. De viktigaste resultaten är följande: Variationen i betygssättning mellan de olika skolorna är markant. Skillnaderna mellan skolorna tycks dessutom ha ökat och är så stora att det kan ifrågasättas om det bara är skillnader i kunskap som återspeglas. Generellt sett har betygen förbättrats ytterligare jämfört med de två tidigare uppföljningarna. Den grupp elever som ej nått målen är däremot lika stor som tidigare, . Flickorna har i regel bättre betyg än pojkarna, särskilt i de humanistiska ämnena. Det ser även ut som om differensen tenderar att öka. Enligt skollagen skall särskilt stöd ges till elever med svårigheter i skolarbetet. tillståndsbeskrivning, genomförd av , redovisas att elever i behov av särskilt stöd är ett prioriterat område i nio av tio kommuner. Nästan lika stor andel anger att denna grupp av elever har ökat . Det är enligt tillståndsbeskrivningen vanligare att man på kommunnivå bedömer att antalet elever med behov av särskilt stöd har ökat än på skolnivå. Det har dock blivit svårare att tillgodose elevernas behov i skolorna och i en fjärdedel av skolorna anges att elever som fått sina behov tillgodosedda minskat. Enligt tillsynsutredningar fick eleverna inte stöd i en tredjedel av de undersökta kommunerna trots att de hade behov av det. I en föräldraenkät som insamlats anser att möjligheterna för det egna barnet att få extra hjälp och stöd om det behövs är ganska eller mycket dåliga, medan hade positiva erfarenheter. Åtgärdsprogram skrivs emellertid i större utsträckning än . I en undersökning presenterad av där en jämförelse gjorts mellan åren 1986 respektive 1995 visar att kommunerna numera fördelar resurser mer efter elevtal och mindre efter elevernas behov. Med tre betänkanden som grund har propositionen Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (prop.1997/98:94) överlämnats till . Där presenteras bl.a. skolväsendets roll när det gäller att förebygga läs- och skrivsvårigheter. Regeringen har tillsatt en kommitté (dir. 1995:134) med uppdrag att kartlägga och analysera samhällets insatser för funktionshindrade elever i skolan. Kommittén skall även överväga hur ansvaret för dessa elevers skolgång och omvårdnad skall fördelas mellan stat, kommun och landsting. Kommittén skall lämna sin slutredovisning . Kränkande behandling Enligt skollag och läroplan är alla som arbetar i skolan skyldiga att motverka varje försök till kränkande behandling. Dessutom finns regleringar i arbetsmiljölagen som stärker elevens ställning. Enligt aktuella rapporter från är det av kommunerna som fortlöpande kartlägger mobbningens omfattning och följer upp utförda åtgärder. Drygt 80 av skolorna arbetar både förebyggande och behandlande som läroplanen föreskriver, medan resterande skolor endast vidtar åtgärder då något har inträffat. De allra flesta eleverna trivs ganska bra eller mycket bra i den skola de går i och känner sig lugna och trygga under skoldagen. Två tredjedelar av eleverna, enligt en undersökning som vänder sig till grundskoleelever och föräldrar, tycker att skolan gör mycket för att förhindra mobbning. Det är dock av eleverna och något fler föräldrar som anger att de upplever att mobbning är ett stort problem i deras skola. Sättet att bekämpa mobbning har inte ändrats nämnvärt då motsvarande undersökning genomfördes. Däremot har flera kommuner och skolor blivit bättre på att följa upp och utvärdera sitt arbete. Med anledning av att mobbning alltjämt är vanligt förekommande, trots att problemen med mobbning länge uppmärksammats och många åtgärder vidtagits, har beslutat att ge tydligare bestämmelser för det lokala arbetet. Skollagen har förtydligats och regeringen avser att se över läroplanerna . Ett uppdrag har också lämnats till att överväga vilka åtgärder som behöver vidtas på nationell, och lokal nivå vad gäller arbetet med skolans värdegrund. Föräldrainflytande Kommunerna har med anledning av ett riksdagsbeslut möjlighet att inrätta lokala styrelser med föräldramajoritet. får styrelsen för utbildningen överlåta vissa ansvars- och beslutsfunktioner till den lokala styrelsen. Försöksverksamheten kräver beslut i kommunfullmäktige om att den ansvariga nämnden får inrätta lokala styrelser och en anmälan till . har ett hundratal skolor anmält att de inrättat lokala styrelser. var antalet 15. De lokala styrelserna ligger i huvudsak i små kommuner. Det är enligt ofta de resursstarka föräldrarna som engagerar sig. En stor andel av skolorna med lokala styrelser har enligt uppgift varit nedläggningshotade. IT i skolan Fler lärare använder datorn i undervisningen och antalet datorer har ökat kraftigt. delar 13 elever på en dator i . Enligt uppgifter har av grundskolorna uppkoppling till Internet vilket är en tydlig ökning då motsvarande andel var . IT används i allt större utsträckning i flera ämnen och datorerna placeras allt oftare i klassrummen. Internationella jämförelser I en undersökning (1996 97) med anknytning till ett EU-samarbete jämförs engelskkunskaper hos 15-åringar i tre länder, , och . Av resultatet framgår det att eleverna i är de som är mest nöjda med sin undervisning och att de till skillnad från elever i de övriga länderna ansåg att ämnet var lätt. Elever som i bedömts ha svaga kunskaper i engelska är normalelever i de båda andra länderna. Av resultaten kan slutsatsen dras att den relativt långa erfarenhet som finns i av att undervisa alla elever i i engelska har lett till att arbetssätt och hjälpmedel utvecklats på ett effektivt sätt. deltar i en världsomspännande undersökning som kallas TIMSS (Mathematics and Science Study). publicerades resultat från det praktiska kunskapsprovet. De svenska 13-åriga eleverna redovisade mycket bra resultat jämfört med de övriga 20 deltagande länderna. De hamnade på en tredje plats efter och . har i en alternativ jämförelse redovisat resultatet från föregående års TIMSS-undersökning där hänsyn tagits till antal skolår, inte ålder som var utgångspunkten i den ursprungliga redovisningen. Till skillnad från de redovisade dåliga resultaten hamnar i den alternativa jämförelsen svenska elever högt upp på listan. Resultaten är inte så förvånande eftersom undervisningen i naturvetenskapliga ämnen, enligt den då gällande läroplanen, var relativt liten under mellanstadiet. Prestationer och kostnader Antalet elever i har ökat . har antalet lärare minskat. Tabell 8.2 Elever, lärare och kostnader År Elever i grundskola Lärare i grundskola Lärare per 100 elever i fristående grundskola Kostnader (löpande priser) samtliga huvudmän 1994 889 703 73 524 8,31 15 481 44,2 1995 908 882 73 380 8,11 18 760 46,6 1996 927 004 72 669 7,8 21 778 49,02 1997 946 444 71 894 7,6 25 105 Anm.: Lärare omräknade till helårstjänster (nytt beräkningssätt /97). Källa: 1 Nytt beräkningssätt /96. Här har värdena räknats om för att bli jämförbara med senare år. 2 Varav den kommunala uppgår till 48,0 mdkr Den relativa utvecklingen av antalet lärare och antalet elever illustreras i nedanstående diagram. Diagram 7.1 Elev- och lärarutvecklingen i den kommunala Finns i den tryckta versionen Antalet undervisningstimmar som används för specialundervisning, hemspråk/modersmålsundervisning och svenska som andraspråk har minskat . Specialundervisningen har minskat mellan 1991/92 och 1997/98, hemspråk/modersmålsunder- visningen och undervisningen i svenska som andra språk . Andelen lärare med pedagogisk utbildning har minskat något i förhållande till föregående år. I takt med att integrationen förskola skola genomförs kommer det inom skolan att finnas även annan pedagogiskt utbildad personal än lärare. Enligt en av gjord undersökning (Education at a Glance 1997) var antalet elever per lärare lågt i förhållande till flertalet övriga länder i rapporten. Samma förhållande kunde utläsas av den rapport presenterade . I går det ca 12,5 elever per lärare på utbildningsnivån primary och lower secondary, vilket i stort sett motsvarar . I övriga länder är genomsnittet 18,2 elever per lärare i de lägre och 16,2 i de högre årskurserna. I de flesta länderna minskar antalet elever per lärare ju äldre eleverna blir. I den svenska skolan är förhållandet det omvända. I framhålls också att och sex andra länder bara har med lärare i statistiken medan andra länder ofta inkluderar rektorer, psykologer och övriga med likartade arbetsuppgifter. Enligt är (1995) av de heltidsanställda lärararna kvinnliga i övriga , vilket kan jämföras i . Antalet fristående grundskolor uppgår /98 till 294. /97 fanns det 266. I at a glance framgår det att antalet studerande i privatskolor varierar från en procent i bl.a. till i . I är det av samtliga elever i grundskoleåldern som går i fristående skolor. Diagram 7.2 Kostnader i fasta priser1) per elev i den kommunala , totalt och för några olika kostnadsslag, åren 1991 1996 Finns i den tryckta versionen Den minskade undervisningskostnaden förklaras av att antalet lärare inte ökat i samma utsträckning som antalet elever. Till följd härav har även totalkostnaden minskat . Övriga i diagrammet redovisade kostnader har däremot ökat . Diagram 7.3 Kostnader per elev, totalt och för några olika kostnadsslag, i olika kommungrupper och fristående skolor, Finns i den tryckta versionen Variationen mellan kommunernas kostnader var stor, från ca till . Variationen var dock något mindre än föregående år. En stor del av skillnaden mellan kommunerna förklaras av strukturella olikheter och socioekonomiska förutsättningar. Andra förklaringar är prioriteringar, resursutnyttjande och redovisningsteknik. Att spännvidden minskat mellan åren kan bero på att en del av de riktigt små skolorna rationaliserats bort. Kostnaderna per elev är lägre i de fristående skolorna än i de kommunala. Vid jämförelser av kostnader mellan den offentliga och de fristående skolorna bör man vara medveten om att det finns många skillnader som påverkar de redovisade kostnaderna. En kommitté har tillsatts med uppgift att följa utvecklingen av kommunernas bidragsgivning till fristående grundskolor (dir. 1997:55). Kommittén skall bl.a. kartlägga och analysera de resursfördelningsregler som kommunerna tillämpar och därvid belysa effekterna för såväl fristående som kommunala grundskolor. Drygt hälften av eleverna svarar , enligt en undersökning gjord av , att de märkt att skolan fått mindre pengar , fler än på gymnasieskolan. Av föräldrarna är det som märkt att barnens skola fått mindre pengar och då särskilt de som har barn i årskurs 4 6. av eleverna anser att besparingarna påverkat deras undervisning och lika många anser att det resulterat i att de fått mindre hjälp och stöd i skolan. av föräldrarna anser att möjligheten till stöd minskat på grund av besparingar. Enligt en undersökning publicerad av ökade omfattning i av kommunerna. Den viktigaste orsaken är, enligt , de ökade statsbidragen . I den senaste rapporten från (Education at a glance), som visar kostnaderna , redovisas att satsade av bruttonationalprodukten på utbildning inom grund- och gymnasieskolan. Trots en minskning sedan föregående års redovisning behåller sin position som det land som satsar mest i förhållande till bruttonationalprodukten. Genomsnittet för OECD- länderna ligger på . 7.2.2 Gymnasieskolan Nationella mål Utbildningen i gymnasieskolan skall fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som förberedelse för yrkesverksamhet och studier vid universitet och högskolor samt som förberedelse för vuxenlivet, som samhällsmedborgare och ansvariga för sina liv. Varje kommun är enligt skollagen skyldig att erbjuda utbildning på nationella, specialutformade eller individuella program i gymnasieskolan för samtliga de ungdomar som är bosatta i kommunen och som avslutat grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning. För att kunna tas in på ett nationellt program krävs att eleverna har slutfört sista årskursen i eller motsvarande med godkända betyg i svenska, alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik samt inte har gått igenom utbildning på nationellt program eller likvärdig utbildning eller avlagt examen International Baccalaureate. Erbjudandet skall avse utbildning som anordnas inom kommunen eller i en annan kommun eller ett landsting i enlighet med samverkansavtal. Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval av nationella program. Antalet platser på de olika programmen och deras grenar skall anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Måluppfyllelse och kvalitet Andel ungdomar i gymnasieskolan Det är en större andel av en årskull som slutför gymnasieskolan än som togs in i gymnasieskolan . Därtill är all gymnasieutbildning nu treårig. Vad gäller antalet studerande är detta en avsevärd förbättring av gymnasieskolans resultat och en kvalitetshöjning genom att alla nu får en bredare utbildning som bl.a. inkluderar kärnämnen. Enligt en undersökning som genomfört av fem gymnasieprogram, Barn- och fritids- (BF), El- (EC), Industri- (IP), Medie- (MP) och Naturvetenskapsprogrammet (NV), varierar genomförandet av gymnasiereformens intentioner. NV erbjuder med sin nuvarande uppbyggnad inte det stimulerande och utmanande studiealternativ som de ungdomar som väljer programmet har rätt att kräva. IP, med lågt sökandeintresse och det program som har det starkaste omvandlingstrycket, hittar snabbare fram till lösningar på de utmaningar reformen ställer. utveckling menar i sitt slutbetänkande Den nya gymnasieskolan - problem och möjligheter (SOU 1997:107) bl.a. att gymnasieskolans resultat redan nu är bra vid en internationell jämförelse men det kan bli bättre om kommunerna och skolorna utnyttjar de möjligheter som finns. Av de elever som lämnar går numera direkt vidare till studier i gymnasieskolan och ytterligare en procentenhet börjar sina studier i gymnasieskolan av annan sysselsättning. Andelen elever som respektive läsår fanns i utbildning och som kom in på sitt förstahandsval vad gäller nationella och specialutformade program har (1995/96 1997/98) hållit sig till .