prop · GL0371 · 1998-01-01 00:00:00 — Dessa bestämmelser har ersatts med bestämmelser som innebär att tillståndet i stället skall återkallas om bolagets kapitalbas understiger det minsta belopp som krävdes när rörelsen startades och bristen inte täcks från det den blev känd för bolaget. Framställningen är därför inte längre aktuell i dessa delar. Lagen om kreditmarknadsbolag (numera lagen om finansieringsverksamhet) trädde i kraft . I 5 kap. 17 § punkterna 4 och 5 finns alternativa regler som innebär att ett kreditmarknadsbolags tillstånd kan återkallas antingen om det egna kapitalet understiger 2/3 av det registrerade aktiekapitalet eller om dess kapitalbas understiger det minsta belopp som krävdes när verksamheten påbörjades. I motiven hänvisas, när det gäller den förstnämnda återkallelsegrunden, till motsvarande bestämmelse i lagen om värdepappersrörelse. Den återkallelsegrund som är kopplad till bolagets kapitalbas grundas på artikel 10 i direktivet 89/646/EEG om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (andra banksamordningsdirektivet). Den första återkallelsegrunden bygger således på liknande bestämmelser inom den svenska finansiella lagstiftningen och den andra på EG-rättsliga regler. När det gäller återkallelse på grund av för lågt eget kapital finns det inte någon anledning att den reglering som gäller för kreditmarknadsbolag skall avvika från den som gäller för bankaktiebolag och värdepappersbolag. Bestämmelsen i 5 kap. 17 § första stycket 5 lagen om finansieringsverksamhet bör därför tas bort. 11 Klargörande av förbudet mot korttidshandel Regeringens förslag: Insiderlagens förbud mot korttidshandel förtydligas så att det klart framgår att det gäller även om en överlåtelse avser ett lägre antal aktier än vad som har förvärvats före överlåtelsen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: infördes bestämmelser om förbud mot korttidshandel i insiderlagen (1990:1342). Om en person med insynsställning i ett aktiemarknadsbolag förvärvar aktier i bolaget, får enligt huvudregeln motsvarande antal aktier av samma slag överlåtas mot vederlag tidigast efter förvärvet (7 a § insiderlagen). Förbudet gäller även sådana personer som enligt 10 § samma lag anses vara närstående till den som har insynsställning. Överträdelse av förbudet mot korttidshandel är avgiftssanktionerat. I den praktiska tillämpningen av bestämmelsen har det uppkommit viss tvekan om förbudet endast omfattar de fall där det antal aktier som köpts inom och det antal som säljs överensstämmer. Med en sådan tolkning skulle det således inte vara förbjudet att sälja exempelvis 50 aktier om den mängd som köpts inom förbudsperioden uppgår till 100. Förbudet mot korttidshandel skulle bli mer eller mindre verkningslöst om det träffade enbart de fall där den förvärvade och den överlåtna mängden aktier överensstämmer. Frågan har emellertid inte direkt berörts i motiven. En förklaring till detta kan naturligtvis vara att det tagits för självklart att förbudet skulle omfatta överlåtelser intill det antal aktier som förvärvats. Bestämmelsens ordalydelse ger emellertid anledning till viss tvekan på denna punkt. För att undvika denna otydlighet bör genom en justering av bestämmelsen klargöras att förbudet även omfattar sådana fall där den överlåtna mängden understiger det antal aktier som förvärvats inom förbudsperioden. 12 Föreskrifter om risknivåer för innehav av finansiella instrument Regeringens förslag: Enligt 4 kap. 4 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse skall regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, i föreskrifter ange risknivåer för värdepappersbolags och svenska bankinstituts innehav av finansiella instrument. Bestämmelsen ändras så att den ger en möjlighet men inte en skyldighet att meddela sådana föreskrifter. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse skall regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, i föreskrifter ange risknivåer för värdepappersbolags och svenska bankinstituts innehav av finansiella instrument. Bestämmelsen har betydelse främst för företag med tillstånd att bedriva handel för egen räkning (1 kap. 3 § 3) eller att medverka vid emissioner m.m. (1 kap. 3 § 5). Detta beror på att det endast är företag med sådana tillstånd som har möjlighet att i någon större omfattning förvärva finansiella intrument och därmed utsätta sig för de risker som sådana placeringar innebär. Bestämmelsen infördes huvudsakligen av det skälet att de kapitaltäckningsregler som tidigare gällde ansågs vara otillräckliga för att möta den kursrisk som en placering i finansiella intrument innebär (prop. 1990/91:142 s. 126). Genom lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag gäller emellertid krav på kapitaltäckning för marknadsrisker hänförliga till värdepappersbolags och bankers handelslager. Detta krav bygger på EG-regler, nämligen direktivet 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut. Med hänvisning till detta uttalades i motiven till den nämnda lagen att behovet av att behålla limitregeln i lagen om värdepappersrörelse kunde ifrågasättas. Den behölls emellertid av det skälet att effekterna av de nya kapitaltäckningsreglernas tillämpning ansågs vara osäkra. uttalades att frågan skulle kunna komma att omprövas vid senare tillfälle på grundval av vunna erfarenheter av de nya kapitaltäckningsreglerna (prop. 1994/95:50 s. 168). Med stöd av regeringens bemyndigande har meddelat föreskrifter om risknivåer för värdepappersbolags och bankers innehav av finansiella instrument (se 10 kap. i föreskrifter [FFFS 1996:33] om handel och tjänster på värdepappersmarknaden). I föreskrifterna sätts gränser för hur stora positioner instituten får ha i aktierelaterade och räntebärande instrument i förhållande till deras kapitalbas. Från har inhämtats att det kan ifrågasättas om det numera finns ett behov av att jämte lagreglerna om kapitaltäckning för marknadsrisker ha risknivåbegränsningar. Lagreglerna om kapitaltäckning för marknadsrisker har varit i kraft i mindre än . Denna tid får anses vara för kort för att helt avhända sig möjligheten att ge föreskrifter om risknivåbegränsningar för institutens innehav av finansiella instrument. Däremot finns det med hänsyn till vad upplyst skäl att ändra bestämmelsen så att den inte längre innebär en skyldighet att meddela sådana föreskrifter. Detta ger regeringen eller, efter vidaredelegation, utrymme att ta bort föreskrifterna. Om det efter ett borttagande ändå skulle visa sig att behov finns av risknivåbegränsningar, kan dessa återinföras. 13 Ikraftträdande De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Det behövs inte några särskilda övergångsbestämmelser. Bestämmelserna om lämplighetsprövning av ägare och ledning bör tillämpas även beträffande ansökningar om rörelsetillstånd som har getts in före ikraftträdandet men som inte har beviljats . När det gäller den löpande prövningen av större ägare bör förhållanden som inträffat innan lagen trädde i kraft beaktas. Det krävs däremot inte tillstånd för sådana aktieförvärv som har skett före ikraftträdandet. 14 Ekonomiska konsekvenser De föreslagna ändringarna i börslagstiftningen syftar till att bevara förtroendet för de svenska marknadsplatserna. En väl fungerande svensk finansmarknad förutsätter att verksamheten vid dessa marknadsplatser bedrivs på ett förtroendefullt sätt. Detta är ett viktigt samhällsintresse och av stor betydelse för det svenska näringslivets kapitalförsörjning. Förutsatt att börserna tar till vara den möjlighet att ge nya aktörer rätt att delta direkt i börshandeln som lagförslaget innebär, kommer konkurrensen vid handeln med finansiella instrument att skärpas. Detta torde i så fall komma att få stor betydelse för bl.a. institutionella placerare såsom försäkringsbolag och pensionsfonder. Får dessa möjligheten att välja att delta direkt i handeln vid en börs i stället för att som nu vara hänvisade till att göra sina börsaffärer via en mellanhand som är börsmedlem utövas ett tryck på prissättningen av mellanhändernas (bankernas och värdepappersbolagens) tjänster. Detta kan leda till lägre avgifter och ökade incitament för mellanhänderna att effektivisera sin verksamhet. För investerarna kan det medföra fördelar i form av lägre kostnader och bättre service. Effekterna för mellanhänderna är svårare att bedöma. På kort sikt torde effekterna för dessa vara begränsade, eftersom det sannolikt tar för börserna och investerarna att anpassa sig till de nya förutsättningarna. En ökad konkurrens kan på leda till sämre lönsamhet för vissa mellanhänder. En anpassning till den nya situationen kan emellertid också innebära att verksamheten effektiviseras och att nya produkter och tjänster utvecklas. För mellanhandsinstitut som lyckas väl i denna omställning kan intäkterna öka. De nya kraven vad gäller inrättande av disciplinnämnd vid börserna kan, liksom andra delar av förslagen, leda till merkostnader för börserna. En del av dessa kostnader är emellertid temporära. i ett längre perspektiv bidrar de nya kraven till att upprätthålla och stärka förtroendet för svensk börsverksamhet. Detta är en viktig förutsättning för att börserna skall kunna attrahera emittenter, investerare och andra aktörer och är därför till gagn för börserna. tillförs i måttlig utsträckning nya arbetsuppgifter. Förslaget om lämplighetsprövning av större ägare och ledande befattningshavare rör endast ett begränsat antal företag som bedriver börs- eller clearingverksamhet. Sådana prövningar görs emellertid i viss uträckning beträffande de aktuella företagen. Dessutom har inspektionen erfarenhet av exakt det prövningssystem som införs genom att det redan finns för ett flertal andra finansiella verksamheter. De tillkommande lämplighetsprövningarna bör därför inte ta mer än förhållandevis måttliga resurser i anspråk. delar denna bedömning i sitt remissvar, men menar att prövningen tillsammans med den utökade lämplighetsprövning som skall ske för bl.a. banker och värdepappersbolag har lett till att inspektionen tillförts arbetsuppgifter i inte ringa omfattning. Inspektionen har även framhållit att andra lagändringar genomförts utan att inspektionen tillförts ytterligare resurser. Enligt regeringens uppfattning bör emellertid inspektionens synpunkter i denna del behandlas i samband med den ordinarie budgetprocessen. De nya bestämmelserna om disciplinnämnd och marknadsövervakning vid börserna kan leda till ett visst varaktigt merarbete för . Förslagen innebär även att inspektionen ges en aktiv del i övervakningen av informationsgivningen från företag som har ett kvalificerat innehav i en börs. Inspektionen menar att denna nya arbetsuppgift ställer krav på en betydande utbildningsinsats och att personal nyrekryteras. Eftersom arbetsuppgiften kommer att avse endast ett eller ett fåtal företag gör emellertid regeringen den bedömningen att arbetet kommer att bli av begränsad omfattning. Genom att inspektionen nu ges rätt att direkt använda börsernas marknadsövervakningssystem finns det inte längre något behov för inspektionen att själv investera i ett sådant system. Däremot kommer det att uppkomma kostnader i takt med att uppkoppling sker mot de system för marknadsövervakning som börserna använder sig av. Regeringen aviserade budgetproposition att ambitionsnivå och resursbehov för den finansiella tillsynen långsiktigt skulle analyseras i samband med den fördjupade prövningen av inspektionen för budgetåren 1997 1999 (prop. 1994/95:100, bilaga 8, s. 96). Regeringen har emellertid därefter tillsatt en kommitté med uppgift att se över rörelse- och tillsynsreglerna för kredtitinstitut och värdepappersbolag (dir. 1995:106). Kommittén har antagit namnet . Bland kommitténs uppgifter ingår att göra en värdering av hur angelägna olika tillsynsuppgifter är och att analysera resursbehov om de förslag kommittén lämnar genomförs. Vidare skall kommittén dels ange önskad ambitionsnivå, dels uttala sig om tillsynsarbetets inriktning vid en oförändrad resursnivå för inspektionen. De förslag som lämnas torde sammantagna leda till ett ökat resursbehov för . Förslagen innebär till att börja med att det uppkommer vissa initiala kostnader i anslutning till att de föreslagna lagändringarna träder i kraft. Regeringen avser att ta ställning till dessa kostnader i tilläggsbudgeten . Förslagen kan emellertid också komma att leda till ett behov av ökade resurser för inspektionen på . Frågan om inspektionens långsiktiga resursbehov kommer att behandlas i samband med den övergripande översyn som senare kommer att ske av inspektionens verksamhet. Den bedömning som görs är att inspektionen då kommer att behöva tillföras resurser med anledning av de förslag som läggs fram. Om det visar sig att finansieringen inte kan ske på annat sätt får det ökade resursbehovet lösas genom omprioriteringar i verksamheten. Detta får i sådana fall ske genom att inspektionens verksamhet renodlas och att inspektionen lyfts av andra mindre angelägna arbetsuppgifter. De allmänna domstolarna åläggs en ny uppgift, nämligen att efter begäran av pröva om det skall utses en förvaltare av aktier som tillhör en ägare som förbjudits att rösta för dem. Motsvarande uppgift har tidigare tillförts domstolarna i fråga om ägare av aktier i andra till antalet betydligt fler finansiella företag än vad det här rör sig om. Då gjordes bedömningen att ytterligare resurser till domstolsväsendet inte skulle behövas (prop. 1995/96:173 s. 125). Samma bedömning görs . 15 Författningskommentar 15.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet 1 kap. 4 § Paragrafen har tillförts två nya definitioner i punkterna 11 och 12. Begreppet kvalificerat innehav i punkten 11 utgör grunden för de nya bestämmelserna om ägarprövning i 11 kap. 2 a h §§. Det förekommer också i bestämmelserna om disciplinnämnd (4 kap. 8 och 9 §§), om skyldighet för en börs att vidarebefordra uppgifter som den mottagit från ett företag till (5 kap. 3 § och 6 kap. 2 §) samt om skyldighet för företag att lämna uppgifter till inspektionen (11 kap. 1 a §). Motsvarande begrepp förekommer i 1 kap. 3 § 2 bankrörelselagen (1987:617), 1 kap. 1 § 3 lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet, 1 kap. 2 § 6 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse och 1 kap. 9 a § försäkringsrörelselagen (1982:713). Beträffande den närmare innebörden av begreppet hänvisas till prop. 1994/95:50 s. 139 och 140. I punkten 12 hänvisas till aktiebolagslagens koncernbegrepp. Genom ett tillägg görs koncerndefinitionen tillämplig även om moderföretaget är en annan juridisk person än ett svenskt aktiebolag. Detta gäller oavsett om moderföretaget är en svensk eller utländsk juridisk person. Definitionen har betydelse vid tillämpningen av bestämmelserna om vilka som kan bli medlemmar vid en börs eller clearingorganisation (se kommentaren under 3 kap. 1 och 1 a §§). 2 kap. 2 § I bestämmelsen har klargjorts att lämplighetsprövning av större ägare och företagets ledning skall ske i samband med prövningen av en auktorisationsansökan. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i bl.a. 2 kap. 3 § bankaktiebolagslagen och 2 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse (jfr prop. 1994/95:50 s. 279 282 och prop. 1995/96:173 s. 65 73). Genom hänvisningen i 7 kap. 2 § är bestämmelsen tillämplig även på auktoriserade marknadsplatser. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 5.2 och 5.3. 3 kap. 1 § Ändringen innebär att alla juridiska personer som uppfyller de i paragrafen angivna grundläggande kraven kan få bli medlemmar vid en börs. Därigenom ges möjlighet för exempelvis institutionella investerare såsom AP-fonden att bli börsmedlemmar. Dessutom anges uttryckligen att skall kunna bli börsmedlem. Ändringen har behandlats närmare i avsnitt 8.2. 3 kap. 1 a § I första stycket första meningen sägs att börsmedlemmar får delta i handeln vid en börs för egen räkning. Detta gäller både sådan handel som är tillståndspliktig enligt lagen om värdepappersrörelse och sådan handel som inte kräver tillstånd. Frågan om vad som skall förstås med tillståndspliktig handel för egen räkning har behandlats närmare i avsnitt 8.2 samt i prop. 1990/91:142 s. 109 och 110. Är det så att den som ansöker om börsmedlemskap för att vid börsen bedriva sådan handel för egen räkning som är tillståndspliktig enligt lagen om värdepappersrörelse får det förutsättas att börsen inte beviljar medlemskap, om tillstånd saknas. Vid deltagande i börshandel för annans räkning krävs att börsmedlemmen är ett värdepappersinstitut som har tillstånd att bedriva kommissions- eller förmedlingsverksamhet eller ett utländskt företag som i sitt hemland har motsvarande tillstånd och där står under betryggande tillsyn. vars tillstånd i hemlandet omfattar verksamhet med avseende på sådana finansiella instrument som ingår i investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG) skall det i överensstämmelse med direktivet godtas att hemlandstillsynen är betryggande. I annat fall måste en prövning ske av om företaget står under betryggande tillsyn i hemlandet. En sådan prövning skall alltid ske beträffande företag som hör hemma utanför EES. Företag som tillhandahåller investeringstjänster uteslutande till andra företag inom samma koncern är undantagna från bestämmelserna i . Dessa företag skall inte heller behöva något värdepappersrörelsetillstånd för sin verksamhet (se nedan under kommentaren till 1 kap. 4 a § lagen [1991:981] om värdepappersrörelse). Om denna typ av företag uppfyller de generella krav som ställs upp av en börs bör enligt det nya andra stycket handel som utförs för andra koncernföretags räkning anses vara handel för egen räkning när det gäller frågan om tillträde till handeln vid en börs. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 8.2. 3 kap. 3 a § Bestämmelsen innebär att börsmedlemmar som inte står under tillsyn av eller av motsvarande myndighet i annat land är skyldiga att på begäran lämna inspektionen uppgifter om förhållanden som rör deltagandet i handeln vid en börs. får förelägga sådana medlemmar att lämna begärda uppgifter till inspektionen. Föreläggandet kan förenas med vite (jfr 11 kap. 10 §). Bestämmelsen motsvarar vad som enligt 8 kap. 10 § gäller för clearingmedlemmar. I 18 § insiderlagen (1991:1342) finns bestämmelser om uppgiftsskyldighet till i insiderutredningar. Uppgiftsskyldigheten enligt den bestämmelsen gäller även när det finns anledning anta att någon gjort sig skyldig till otillbörlig kurspåverkan. Börsmedlemmar skall i enlighet med ett här föreslaget tillägg i 18 § insiderlagen ingå i den krets som är uppgiftsskyldiga gentemot inspektionen enligt den paragrafen (se kommentaren till 18 § insiderlagen). 3 kap. 4 § I första stycket klargörs att en börs skall övervaka att medlemmarna uppfyller de krav som gäller för börsmedlemskap. Dessa krav följer av 3 kap. 1 § och de preciseringar av dessa krav som anges i börsens egna regler. Övervakningen kan t.ex. ske genom att börsen med regelbundenhet kräver att medlemmarna redogör för sina interna förhållanden och att börsen granskar dessa redogörelser. Det bör även vara möjligt för en börs att genom platsbesök själv kontrollera att förhållandena hos en medlem är tillfredsställande. Vilka befogenheter en börs skall ha när det gäller övervakningen får regleras civilrättsligt genom avtal mellan börsen och dess medlemmar. Genom andra stycket ges regeringen, eller efter vidaredelegation, möjlighet att meddela föreskrifter om hur börsens övervakning av medlemmarna skall gå till. 4 kap. 1 § Ändringen i tredje stycket innebär att optioner och terminer i vissa fall får noteras vid en börs även om den underliggande tillgången inte är föremål för en betydande handel med tillförlitlig kurssättning. En förutsättning för notering är dock att de generella kraven på den underliggande tillgången kommer att vara uppfyllda från det att ett börs, erbjudande- eller emissionsprospekt har offentliggjorts. Ett prospekt skall offentliggöras när det har godkänts eller registrerats av börsen eller . Det krävs således att det finns ett prospekt och att det av prospektet framgår när den underliggande tillgången kommer att börsnoteras. Även utländska prospekt som uppfyller kraven i det andra börsdirektivet (80/390/EEG) eller prospektdirektivet (89/298/EEG) kan godtas. Ändringen torde huvudsakligen vara av betydelse då den underliggande tillgången är en aktie, eftersom det i sådana fall i praktiken krävs att aktien är börsnoterad för att en betydande handel skall anses vara för handen. Med stöd av bestämmelsen kan notering av optioner och terminer ske om den underliggande aktien finns men ännu inte har börsnoterats eller om de aktier optionen eller terminen avser ännu inte har emitterats (exempelvis vid en nyemission) men då en emission är nära förestående. Detsamma kan även gälla för andra fondpapper än aktier, om avsikten är att dessa skall börsnoteras. För sådana fondpapper som handlas utanför en börs torde ändringen främst vara av betydelse vid nyemission. Det nya fjärde stycket innebär att får medge att optioner och terminer får bli föremål för börshandel även om kraven i tredje stycket inte är uppfyllda. En förutsättning för att ett sådant medgivande skall få ske är att prissättningen på den tillgång som optionen eller terminen grundas på är tillförlitlig. Det skall således inte vara möjligt att genom manipulation av den underliggande tillgångens värde påverka kurssättningen på optionen eller terminen. Optioner eller terminer kan emellertid också grundas på ett eller flera index av olika slag. Börsnotering av sådana derivat skall få ske om indexet eller indexen är tillförlitliga. Ändringarna har behandlats närmare i avsnitt 9. 4 kap. 1 a § Paragrafen är ny. Den innebär att det i lagtexten förs in ett klargörande av att ett företag som har tillstånd att bedriva börsverksamhet inte får inregistrera eller notera aktier eller andra fondpapper som företaget har gett ut vid den egna börsen. 4 kap. 2 § Genom det nya tredje stycket införs en skyldighet för börser att på begäran av ge inspektionen terminalåtkomst till börsernas marknadsövervakningssystem. Härigenom ges inspektionen möjlighet att från sina egna lokaler ta del av börsernas system för sådan övervakning. Ändringen i fjärde stycket ger regeringen eller, efter vidaredelegation, rätt att meddela föreskrifter om börsers marknadsövervakning. Med stöd av denna bestämmelse kan föreskrifter meddelas om exempelvis hur marknadsövervakningen skall vara organiserad och de tekniska arrangemang som bör finnas för marknadsövervakningen. Vidare kan det ges föreskrifter om när och hur onormala kursrörelser och liknande skall rapporteras till . Detta är av stor betydelse för inspektionen när det gäller insiderövervakningen och kontrollen av att förbudet mot otillbörlig kurspåverkan efterlevs. Ändringarna har behandlats närmare i avsnitt 7. 4 kap. 8 § Genom paragrafen införs ett krav på att börser skall ha en särskild disciplinnämnd. En sådan nämnd finns vid när det gäller ärenden mot emittenter som rör överträdelser av börsens regler. I paragrafen ställs emellertid krav på att en sådan nämnd skall finnas även för disciplinärenden som rör börsens medlemmar. Nämnden kan inrättas inom börsens egen organisation. Det finns emellertid ingenting som hindrar att en eller flera börser bildar en extern av disciplinärenden. Andra stycket innebär att strängare krav skall gälla för disciplinärenden som rör företag som äger ett kvalificerat innehav i en börs (jfr 1 kap. 4 § 11). I sådana fall har en rätt att föra ärendet till .