prop · GL0370 · 1998-01-01 00:00:00 — Institutet bedriver en mångsidig verksamhet innefattande bland annat information om förhållanden i de baltiska staterna, och , men även konkreta samarbetsprojekt med dessa länder. 8.1.1 Nordiskt samarbete Inom det nordiska samarbetet har utvecklingen i närområdena tilldragit sig stort intresse både från och Nordiska ministerrådets sida. Enligt de beslut som togs är det nordiska samarbetet inriktat på tre huvudområden: samarbetet inom , och /EU/EES och och dess närområden. Det sistnämnda huvudområdet innebär samverkan till förmån för utvecklingen i , och . Det nordiska samarbetet med de baltiska regeringarna tar sig bl.a. uttryck i gemensamma möten på statsministernivå i anslutning till årliga session. Härutöver har det blivit tradition att de nordiska samarbetsministrarna regelbundet träffar sina baltiska kollegor. har ordförandeskapet i nordiskt regerings- samarbete. Ett fundamental element i ordförandeprogram är att bidra till säkerhet, demokratins kultur och gynnsam ekonomisk och social utveckling i närområden. En stor del av de samnordiska insatserna riktas till de baltiska länderna. Ambition finns även att utöka samarbetet med nordvästra . Regeringen avser verka för att nordiskt samarbete och nordisk samverkan i närområdet flätas tätare samman. En möjlighet att åstadkomma en sådan sammanflätning kan vara att kanalisera ytterligare resurser via det nordiska närområdessamarbetet för att där igenom stimulera till synergi och samordning. Nordiska ministerrådets första program för samarbete med närområdena tillkom och var helt inriktat på de baltiska länderna. Arbetet omfattar även nordvästra . Som ett led i närområdessamarbetet har informationskontor etablerats i de baltiska huvudstäderna och i . Det nu gällande arbetsprogrammet är indelat i fyra temaområden: demokratiutveckling, kulturförmedling, bärkraftigt resursutnyttjande och utvecklande av en fungerande marknadsekonomi. Närområdesprogrammet finansieras inom Nordiska ministerrådets budget och uppgår till , varav den svenska andelen är . I samarbetet mellan det nordiska informationskontoret i , myndigheterna i och samarbetsparterna i det regionala avser ministerrådet upprätta ett nätverk av kontaktpersoner i med syfte att kanalisera ministerrådets stöd till och Archangelsks oblaster samt Karelska republiken. aktivitetsplan är en fortsättning på det arbete som bedrevs : miljöfrågor, barnens situation i närområden och kontakter med och med närområdena i . Ett nytt sakområde är problemen kring brottsligheten i närområden. Stöd till de baltiska staternas EU- medlemskap är också ett prioriterat område. På det migrationspolitiska området är det framför allt den nordiska statssekreterargruppen, NSHF (Nordiska samrådsgruppen på hög nivå för flyktingfrågor), som arbetar med att söka förena de nordiska länderna i en migrationspolitisk samsyn och samarbete i migrationspolitiska biståndsfrågor gentemot närområdet i övrigt. Nordiska investeringsbanken investeringsbanken (NIB) ägs av de fem nordiska länderna. NIB har som huvuduppgift att finansiera privata och offentliga projekt som prioriteras högt av de nordiska länderna. Förutom utlåning inom finansierar NIB internationella projekt. Banken ger då lån till projekt som stödjer den ekonomiska utvecklingen i närområden samt till investeringar i olika delar av världen som är av ömsesidigt intresse för mottagarlandet och för . NIB lämnar vidare garantier för projekt som uppfyller bankens villkor. Den långivning från NIB som kan komma till del har tre komponenter. Den första komponenten är bankens projektinvesteringslån (), som ges till länder med tillfredsställande kreditvärdighet. Det är långfristiga lån som företrädesvis lämnas till låntagarlandets regering eller en offentlig finansinstitution. PIL-lån kan dock beviljas även utan statsgaranti, i första hand till infrastruktur- investeringar i den privata sektorn. Ett ökat intresse bland nordiska företag för investeringar i har noterats . Den andra komponenten utgörs av särskilda investeringslån för projekt i de baltiska länderna. Härunder återfinns de baltiska investeringslån (BIL), som är en del i de nordiska ländernas baltiska investeringsprogram. Medlen kanaliseras främst genom de nationella baltiska investeringsbankerna för lån till små och medelstora företag. Den tredje komponenten i NIB:s utlåning till utgörs av de miljöinvesteringslån (MIL) som NIB lämnar till offentliga miljöprojekt i nordvästra och i Östersjö- området. Miljölånefaciliteten omfattar 100 miljoner ecu () statsgaranti från de nordiska länderna enligt den nordiska fördelningsnyckeln. Projekten skall bidra till att minska miljöbelastningen i området och reducera gränsöverskridande föroreningar. De första insatserna har påbörjats i och . har godkänt regeringens förslag att ikläda staten ett betalningsansvar på för att uppfylla det svenska garantiåtagandet mot NIB och en garantiavsättning på med anledning av upprättandet av miljöinvesterings- låneordningen. Det baltiska investeringsprogrammet Det baltiska investeringsprogrammet (BIP) som intitierades av de nordiska finans- och ekonomiministerierna, har till syfte att främja framväxten av små och medelstora företag i de tre baltiska länderna. Programmet administreras av , NIB och Nordiska projektexport- fonden (NOPEF). I en första fas, 1992 1995, omfattade programmet totalt cirka 105 miljoner ecu i form av tekniskt stöd, riskkapitalsatsningar och lån. En särskilt viktig komponent var upprättandet av en investeringsbank i varje baltiskt land. I den andra fasen, 1995 1999, som innefattade ytterligare medel om cirka 70 miljoner ecu, har såväl det tekniska som det finansiella stödet differentierats. Bland annat har satsningen på specialiserade riskkapitalfonder utvidgats. BIP har haft katalytisk effekt genom att ställt upp med egna medel och genom att länder utanför , främst , lämnat additionellla bidrag. Programmet, som är en av de största nordiska satsningarna i de baltiska länderna och som spelat en viktig roll som igångsättningsstöd, kommer inte att förlängas ytterligare. I såväl som har de nationella investeringsbankerna fått en ändrad ägarstruktur som är ett tecken på att deras uppgifter gradvis breddats. En diskussion om formerna för avveckling av programmet kommer att inledas efter en utvärdering av BIP . Även inom ramen för det baltiska investeringsprogrammet har ett garantiåtagande inom ramen för Nordiska investeringsbankens utlåning till . Det svenska garantiåtagandet i den första fasen av programmet, 1992 1995, omfattade 11 310 000 ecu och i den andra fasen, 1995 1999, 11 640 000 ecu, sammanlagt 22 950 000 ecu, mot- svarande . Avsättningen för garantiramen uppgår till av beloppet, dvs. 2 295 000 ecu, motsvarande . Nordiska miljöfinansieringsbolaget miljöfinansieringsbolaget (NEFCO) skall främja investeringar av nordiskt miljöintresse i . NEFCO arbetar huvudsakligen med tre typer av projekt: modernisering av produktionsprocesser, produktion av miljöutrustning samt miljötjänster. Sektormässigt inriktar man sig mot vatten och luftföroreningar. NEFCO har ett grundkapital på ecu och medverkan i projekt kan ske genom egenkapital, lån eller garantier på marknadsmässiga villkor. Projekten skall vara tekniskt genomförbara samt ekonomiskt lönsamma. Geografiskt bedrivs verksamheten till i , , och . beslutade att upprätta en så kallad nordisk mjukgöringsfacilitet för miljöinvesteringar i närområdet på , dvs. en gåvokomponent som komplement till NEFCO:s ordinarie verksamhet. Det svenska bidraget har uppgått till 1997. En utvärdering av verksamheten pågår som underlag för beslut om en eventuell fortsättning av mjukgöringsfaciliteten . 8.1.2 Östersjöstaternas råd Östersjöstaternas råd (, ) utgör ett forum för att främja och fördjupa Östersjösamarbetet. Rådet bildades på danskt och tyskt initiativ för koordinering och erfarenhetsutbyte om bland annat mellanfolkligt samarbete, demokratiuppbyggnad, ekonomisk utveckling och miljö. Rådet utgör en naturlig punkt för att driva gemensamma frågor inom . Genom ländernas samverkan kan regionala lösningar vad gäller t.ex. infrastruktur, miljö och energi utvecklas. Rådet har en unik sammansättning genom att dess medlemskrets omfattar fyra EU-medlemmar (, , och ), två EES-medlemmar (och ), fyra länder som söker medlemskap i (, , och ), ett land med partnerskapsavtal med EU () samt Europeiska kommissionen. Detta ger stora möjligheter att främja regional samverkan och motverka nya skiljelinjer i . Rådet är utrikesministrarnas samarbetsorgan, som möts i en årlig session. Mellan sessionerna sköts rådet av en ämbetsmannakommitté och tre arbetsgrupper inom områdena ekonomiskt samarbete, demokrati och kärnsäkerhet. /98 innehar ordförandeskapet i Rådet och har angivit följande prioriteringar för arbetet, vilka också stödjs av . - demokratisk samverkan och mänskliga rättigheter, - ekonomisk integration och sociala frågor, - civil säkerhet, - miljö- och kärnsäkerhet och - institutionellt stärkande av Östersjöstaternas råd. På svenskt initiativ har ett arbete påbörjats rörande barnets rätt. Det syftar till att motverka kommersiellt, sexuellt utnyttjande av barn i . Om behov visar sig föreligga, kan ett mer långsiktigt socialt och polisiärt samarbete i regionen inledas. Ett annat svenskt initiativ som togs vid ministermötet i är att initiera ett handlingsprogram inom ramen för HELCOM för eliminerandet av PCB i . Vidare beslutades på svenskt förslag om en regional konferens för de myndigheter som verkar för ökad säkerhet på . Utbildning är av stor betydelse för regionens utveckling och befästande av demokratiska idéer och institutioner. bidrar till Östersjöstaternas råds gemensamma projekt . EuroFaculty är ett projekt för reformering av universiteten i de tre baltiska länderna och avseende juridik, ekonomi och statskunskap. Dessa områden är viktiga även för medlemskapsförberedelserna och ländernas närmare relationer med EU. Det svenska stödet till och den planerade Juristhögskolan i utgör också bidrag till Eurofaculty. Östersjöstaternas råd beslutade att inrätta en kommissarie för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter, inklusive minoritetsrättigheter. Kommissarien granskar demokratiutvecklingen och de mänskliga rättigheterna i regionen, kan ta emot enskilda klagomål samt bidra med kunskaper och råd i MR-frågor till stater och enskilda organisationer i . Mandatet avsåg ursprungligen en treårsperiod, men har förlängts . har för avsikt att bistå med en tvåårig förstärkning av kommissariens kontor i form av en tjänsteman som är expert på mänskliga rättigheter. 8.1.3 sammanbinder länder i norra med likartade förhållanden vad gäller natur, klimat, miljö- och odlingsförhållanden. Avstånden är stora med gles befolkning och med mer eller mindre god infrastruktur. Området är rikt på naturtillgångar som mineraler, skog och fisk och som ännu inte vad gäller mineraler exploaterats i den ryska delen av regionen. Det finns en lång tradition av handel och samarbete i regionen. Intresset för regionen från andra länder har vuxit sig allt starkare både ur säkerhetspolitiskt och ekonomiskt perspektiv. För att bättre tillvarata samarbetsmöjligheterna och öppna regionen mot initierades (Barents Euro-Arktiska Råd, BEAC) i . Rådet består av utrikesministrarna i de fem nordiska länderna och samt en representant för Europeiska kommissionen. , , , , Neder- länderna, , , och är observatörer. som , bildades ett Regionråd bestående av landshövdingarna eller motsvarande i Nordland, Troms och Finnnmark i , i , i samt , och i . tillkom i och i . var och ordförande i rådet. Ordförandeskapet överlämnades till vid ett utrikesminister- möte i den 19 . Under ordförandeskapsåret prioriterades från svensk sida bl.a. att stärka banden med EU och den Europeiska kommissionen, att initiera vissa prioriterade infrastrukturprojekt, att minska handelshinder, att utarbeta en handlingsplan för energieffektivisering samt att öka insatserna att förbättra miljön särskilt beträffande nukleärt avfall och kärnsäkerhet samt att främja de mellanfolkliga kontakterna. stärktes banden mellan EU och bl.a. genom ett särskilt möte med kommissionen i och . Kommissionen deltar numera mer aktivt i arbetet . Kommissionen har genom Tacis- och Interregprogrammen lämnat bidrag till projekt främst syftande till ökad kärnsäkerhet, energieffektivisering, bättre transportmöjligheter och nya gränsöver- gångar. Kommissionen lämnade vid ministermötet en utförlig redogörelse för sina insatser i regionen. Den positiva utvecklingen i noterades. Kommissionen rapporterade även vid europeiska rådets möte i om sitt engagemang i olika regionala samarbetsinitiativ bland annat i . Några av de prioriterade infrastrukturprojekten är föremål för förstudier. Handelshindren i regionen har behandlats i en rapport. Dessa frågor fortsätter att vara av central betydelse för regionens utveckling. En ad hoc arbetsgrupp för energieffektivisering i regionen och som leds av , etablerades av . Miljösamarbetet kommer även fortsättningsvis att prioriteras. Regionen har påbörjat utarbetandet av lokala Agenda 21-program. Det pågående arbetet med en för hela (Baltic 21) kommer att få betydelse även för . Frågor rörande hantering av nukleärt avfall och säkerheten vid kärnkraftverket på Kola får allt större internationell uppmärksamhet och fortsatta svenska insatser med utnyttjande av svensk expertis är angelägna. Samarbetet med den regionala nivån bör ytterligare utvecklas . Framstegen har huvudsakligen varit i form av utvecklande av mellanfolkliga kontakter och mindre projekt på olika områden vilket är grunden för en hållbar utveckling i regionen. Samarbetet har kommit in i en mer dynamisk fas. Regeringen avser att öka sina insatser för särskilt beträffande energi-, miljö- och kärnsäkerhetsfrågor samt för ökade mänskliga kontakter i regionen. 8.2 Andra länders utvecklingssamarbete med De nordiska ländernas samarbetsprogram De nordiska ländernas utvecklingssamarbete med sammanfaller i stor utsträckning både geografiskt och innehållsmässigt. De principiella målen för samarbetet är främjande av reform- och konsolideringsprocesserna i , , , och . Tonvikten ligger på de baltiska staterna samt medan stödet till minskar i omfattning. lämnar mest stöd till , till och , fördelar stödet över hela och lämnar mest till , och . Samarbetsformerna består till stor del av projekt och program för rådgivning, kunskapsöverföring samt stöd till upprättande av institutioner. De centrala samarbetssektorerna är miljö och energi, ekonomisk utveckling, demokratistöd samt säkerhetssamarbete. Dess- utom är samarbetet i växande omfattning inriktat på de baltiska ländernas och EU-anpassning. Stödet för fördjupningen av ett demokratiskt samhällssystem och utvecklingen av en socialt bärkraftig och miljömässigt uthållig marknadsekonomi är centrala element i samarbetet. En målsättning speciellt för stödet till de baltiska staterna är främjande av deras suveränitet samt strävanden att integrera den rysktalande befolkningen. Samordningen av de nordiska ländernas bilaterala samarbete med sker genom kontinuerliga kontakter mellan ländernas respektive myndigheter samt inom de samarbetsorgan som har upprättats för samarbete. har också tagit initiativ till årliga östsamarbetsmöten för de nordiska länderna för att diskutera övergripande prioriteringar i östsamarbetet. Andra länders utvecklingssamarbete med Vid en jämförelse mellan nordiska och utomnordiska länders bilaterala utvecklingssamarbete med kan konstateras att insatsernas inriktning har stora likheter. Målsättningarna skiljer sig åt mellan olika givarländer, men generellt sett är de huvudsakliga målen att stödja den politiska och ekonomiska omvandlingsprocessen. En annan ambition är att skapa politisk säkerhet i och därigenom även främja den egna säkerheten samt att etablera handelsförbindelser med samarbetsländerna. Gemensamt för de utomnordiska länderna är att deras stöd till i allmänhet är större än de nordiska ländernas och att det riktas till fler länder. , och ger stöd till samtliga länder i regionen. omfattade det amerikanska stödet samtliga länder i . Då uppnådde de mål som har satts upp av och utvecklingssamarbetet avvecklades. Även en gradvis utfasning av utvecklingssamarbetet med de andra två baltiska länderna pågår. Det finns vidare planer på att, , avveckla det amerikanska stödet till . Det japanska stödet skiljer sig från övrigt stöd genom att till största delen bestå av lån. Det kanadensiska stödet var tidigare mycket brett och omfattade 26 länder i området men är koncentrerat till 11. Stödets sektoriella inriktning skiljer sig åt mellan olika givare. Det inriktas i regel mot uppbyggandet av infrastruktur och den offentliga sektorn. Den sektor som har erhållit mest stöd är generellt, liksom för det svenska samarbetet, den ekonomiska. Miljön är inte lika framträdande i stödet från de utomnordiska länderna som från de nordiska. Att främja det civila samhällets framväxt genom insatser på lokal nivå, stöd till enskilda organisationer och till privat företagsutveckling förekommer. EU:s medlemsländer ser anpassningen till unionens krav på medlemskap, de s.k. Köpenhamnskriterierna, som en viktig utgångspunkt i samarbetet. , , , och lämnar särskilt EU-integrationsstöd för att dela med sig av erfarenheter i form av personutbyten, seminarier och. De flesta givarna lämnar sitt stöd utifrån särskilda program, i vilka målsättningar, sektoriella och geografiska prioriteringar samt volymer anges. Flera länder har, liksom , upprättat särskilda landstrategier där en analys av mottagarländernas ekonomiska och politiska utveckling ligger till grund för de beslutade insatserna. Samordningen av östsamarbetet är komplicerad pga. mångfalden av insatser och konkurrerande intressen. En allmän tendens har varit att överföra allt mer samordningsansvar till mottagarsidan. Denna utveckling har redan hunnit långt i och i de baltiska länderna. Regeringen anser att Europeiska kommissionen, genom styr- kommittéerna för Phare och Tacis bör ha en naturlig roll att spela som huvudsaklig samordnare av utvecklingssamarbetet med . Den särskild kommittén, , kopplad till Phare bör fortsatt samordna det regionala stödet till . En förbättring av samordningen mellan olika finansiärers insatser behövs för att motverka dubbelarbete och för att säkerställa att de medel som används i samarbetet riktas till de insatser som är mest angelägna. Den internationella samordningan av försvarsrelaterat stöd till de baltiska länderna hanteras inom ramen för styrgruppen, BALTSEA. Detta forum utgör en kontaktyta mellan givarkretsen och , och . har aktivt verkat för tillkomsten av denna styrgrupp. Regeringen anser att de svenska insatserna är väl avvägda i förhållande till såväl den geografiska närheten till som till de svenska anslagens storlek. En strävan i fortsatta östsamarbete skall vara att samordna insatserna bättre med andra givare, nordiska såväl som utomnordiska. 8.3 Multilateralt samarbete Genom ett aktivt svenskt medlemskap i en rad internationella finansiella institutioner och organisationer kan verka för att deras verksamhet skall spegla svenska prioriteringar i verksamheten i . Regeringen avser fortsatt verka för att få genomslag för svenska prioriteringar i de multilaterala organen. Det gäller exempelvis ökade satsningar på det sociala området, insatser för att främja den demokratiska traditionen, miljösamarbete och jämställdhet. skall även aktivt arbeta för samarbete och samfinansiering mellan bilaterala och multilaterala insatser för att uppnå synergieffekter. I detta sammanhang är det särskilt intressant att fortsatt knyta svenskt tekniskt samarbete till mer omfattande sektor- och programstöd från de internationella finansiella institutionerna. Likaså bör svenska bilaterala aktiviteter i högre utsträckning koordineras med multilaterala insatser i samarbetsländerna. Särskilda svenska bilaterala bidrag till multilaterala organisationer kan härtill vara motiverade, i synnerhet om insatser på så sätt kan komma till stånd där de multilaterala organen har en komparativ fördel eller där av olika skäl inte kan agera bilateralt. () spelar en viktig roll för länderna i . Behovet av utländska lån var stora då utrikeshandeln omdirigerades mot väst, den subventionerade energiimporten upphörde och importen från väst ökade, vilket satte betalningsbalansen under tryck i ett läge då det var svårt för länderna att låna på den internationella kapitalmarknaden. uppgick de totala utfästelserna från IMF till transitionsländerna till . Utestående lån var . Kombinationen av villkorat betalningsbalansstöd och rådgivning påskyndar ländernas ekonomiska omvandling. De villkor som knyts till lånen sänder vidare positiva signaler till kapitalmarknaden och investerare om reformviljan i länderna. hade samtliga medlemsländer i IMF i , utom , erhållit någon form av finansiellt stöd från fonden. Medan IMF:s roll som rådgivare även fortsättningsvis är mycket betydelsefull för samtliga länder i regionen, är dess roll som finansiär med direkta bidrag till policy-utformningen i enskilda länder viktigast för de länder som befinner sig i ett tidigt skede av omvandlingsprocessen, medan de mer avancerade länderna nu lånar på den internationella kapitalmarknaden. Ett tecken på detta är att andelen privata inflöden av kapital har ökat från 1996. I uppgår de privata flödena till . För det svenska prioriterade närområdet innebär detta att IMF:s utlåning fortfarande fyller en funktion i och , medan IMF mer fungerar som rådgivare avseende utformningen av reformpolitiken i övriga länder. () spelar en viktig roll genom sitt stöd till genomförande av strukturella reformer i , såväl genom råd som långivning. Totalt har banken beviljat lån om till regionen. har prioriterat institutionsbyggande och strukturreformer för att främja den privata sektorn och övergången till marknadsekonomi, vilket inneburit privatisering av näringslivet, modernisering och rehabilitering av infrastrukturen, förbättrade sociala skyddsnät inklusive pensionsreformer samt åtgärder inom miljöområdet. betraktar dessa prioriterade områden som relevanta för sin verksamhet också . Bankens arbetsformer skiljer sig mellan de relativt avancerade länderna (som , , , och ) och de där vissa grundläggande reformer återstår (bl.a. , och ). I de förstnämnda, som har relativt god tillgång till internationella privata kapitalflöden, riktar banken in sig på policyrådgivning, tekniskt bistånd, garantier och utlåning till specifika insatser med hög katalytisk effekt. I den senare gruppen utgör policybaserad anpassningslångivning stommen i bankens verksamhet. Tekniskt bistånd spelar också en viktig roll i dessa länder särskilt beträffande institutionsbyggande. stödjer kandidatländernas strävanden att bli medlemmar i och delar i stort landanalyser och rekommendationer. Banken ingår tillsammans med EIB, och i en arbetsgrupp som syftar till att ta fram en strategi för institutionernas rollfördelning och samarbete i kandidatländerna i samband med EU-utvidgningen, bland annat vad gäller samfinansiering av projekt. Gruppen skall presentera sitt förslag . samfinansierar ett antal projekt i med , främst inom energi- och miljöområdet, men även inom den sociala sektorn. finansierar vidare en fond för upphandling av svenska eller lokala konsulter för korttidsuppdrag i anslutning till Världsbanksprojekt. Fonden, som administreras av banken, fylldes på senast med och totalt uppgår det svenska bidraget till . har också delfinansierat en konsultfond för den sociala sektorn i de baltiska länderna med . Förhandlingar pågår med det internationella finansieringsbolaget (IFC) om en påfyllnad av den konsultfond för små och medelstora företag, främst i de baltiska länderna, som tidigare finansierat. IFC:s mål är att främja den privata sektorn genom miljömässigt hållbara investeringar och tekniskt stöd.