prop · GL0397 · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringen föreslår således att personuppgifter i registret på begäran skall lämnas ut till ombudsmän, för deras tillsynsverksamhet, polis- och tullmyndig- heter som behöver uppgifterna för att förebygga, upptäcka och utreda brott, åklagarmyndigheter som behöver uppgifterna för förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande och allmän domstolar för straffmätning och val av påföljd samt till övriga myndigheter, i den utsträckning regeringen föreskriver eller beslutar i ett särskilt fall. Behovs- och proportionalitetsprincipen Utredningen har föreslagit att en särskild behovs- och proportionalitetsprincip skall införas. Enligt denna princip skall en myndighet eller enskild som har rätt till uppgifter ur registret i varje enskilt fall noga pröva behovet av information. Uppgifter ur registret får begäras endast om skälet till det uppväger det intrång eller men i övrigt det innebär för den som berörs. Regeringen har tidigare framhållit att det av hänsyn till den dömdes möjlighet till rehabilitering är viktigt att uppgifter om hans eller hennes brottslighet inte kommer fram i fall då det inte är oundgängligen nödvändigt. Med hänsyn till det delar regeringen utredningens bedömning att en särskild behovs- och proportionalitets- princip bör införas. En enskild medborgare har dock alltid rätt att ta del av allmänna handlingar i den mån dessa inte är sekretessbelagda. Till skillnad från utredningen anser regeringen därför att behovs- och proportionalitetsprincipen endast bör gälla för myndigheter. 8.3.2 Utlämnande till den registrerade Regeringens förslag: Den registrerade skall alltid ha rätt att få ut de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne. Regeringen bemyndigas att föreskriva att ett registerutdrag som en enskild behöver för ett särskilt ändamål får begränsas. Utredningens förslag: Den registrerade har enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen rätt att få ut de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne Remissinstanserna: ifrågasätter om inte en möjlighet att få ett begränsat utdrag bör finnas även i fortsättningen. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt har den enskilde en ovillkorlig rätt att få utdrag ur kriminalregistret om sig själv. Den enskildes rätt till utdrag ur polisregistret är mer begränsad. Enligt 3 § första stycket 3 polisregisterlagen får utdrag meddelas till enskild endast under förutsättning att han behöver utdraget för att ta till vara sin rätt i främmande stat, få tillstånd till inresa, bosätta sig eller arbeta i främmande stat, pröva frågan om anställning som avser vård eller som är av betydelse för rikets säkerhet, eller för förebyggandet och beivrandet av brott och regeringen i förordning medgivit att utdrag eller upplysning får lämnas för ändamålet eller, i annat fall, om den enskilde styrker att hans eller hennes rätt är beroende av upplysning ur registret och regeringen medger att upplysningen lämnas. Det kan ifrågasättas om dessa bestämmelser i polisregisterlagen överensstämmer med rekommendation om användning av personuppgifter inom polissektorn. I punkt 6.2 i denna konvention sägs att den registrerade i princip skall ha rätt att få tillgång till uppgifter i registret. Rätten att få tillgång till uppgifter får dock begränsas om det är oundgängligt nödvändigt för att polisen skall kunna utföra sina uppgifter eller om det är nödvändigt för att skydda den registrerade eller andra personers fri- och rättigheter. Enligt Europolkonventionen, som godkänts av (prop. 1996/97:164, bet. 1997/98:JuU02, rskr. 1997/98:22), har var och en rätt att kontrollera uppgifter om sig själv, antingen direkt genom att få del av uppgifterna eller indirekt genom att en kontroll av uppgifternas laglighet och riktighet utförs för den registrerades räkning (artikel 19 i konventionen). Det är naturligt att våra svenska regler om utlämnande av uppgifter ur polisregister i vart fall motsvarar vad som gäller enligt Europol. Självklart bör det inte heller råda någon tvekan om att vi uppfyller konvention om användning av personuppgifter inom polissektorn. Den enskilde bör därför alltid ha rätt att ta del av uppgifter om sig själv i ett polisregister. Detta innebär i och för sig också att denna rätt kan komma att utnyttjas av t.ex. arbetsgivare och hyresvärdar för att kräva arbets- och bostadssökande på straffrihetsbevis. 1987/88:122 diskuterades denna risk. Enligt vad som uttalades i propositionen (s. 13 ff) fick man noga följa utvecklingen och vid tecken på missbruk ta upp frågan på nytt. Rätten att få kännedom om vilka belastningsuppgifter som finns registrerade måste anses vara av väsentligt och principiellt intresse för den enskilde. har ingenting framkommit som tyder på att missbruk skulle förekomma i sådan omfattning att det föranleder regeringen att överväga om rätten för den enskilde att ta del av de uppgifter som finns registrerade om honom eller henne bör lösas på något annat sätt än genom registerutdrag. Det kan emellertid finnas situationer då den enskilde behöver ett utdrag från belastningsregistret för något särskilt ändamål. Det kan då i vissa fall vara onödigt att alla påföljder tas med. Enligt nuvarande lagstiftning har den enskilde rätt att få ett utdrag ur polisregistret om han eller hon behöver det för att ta till vara sin rätt i en främmande stat eller för att få tillstånd att inresa, vistas, bosätta sig eller arbeta i en främmande stat utdrag är begränsade till innehållet, framför allt så att bötespåföljder utlämnas i viss utsträckning. (3 § 3 polisregister- lagen). kommer i förhållande till person- och belastningsregistret att innehålla fler uppgifter, bl.a. om bötesdomar och åtalsunderlåtelser. Regeringen har tidigare framhållit vikten av att en bagatellartad förseelse normalt inte bör belasta medborgaren och den framtida bedömningen av honom eller henne. Det är därför viktigt att det även i fortsättningen finns en möjlighet att få ett begränsat utdrag. Regeringen bör därför bemyndigas att meddela föreskrifter om under vilka förutsättningar innehållet i ett registerutdrag får begränsas. 8.3.3 Utlämnande till annan enskild Regeringens förslag: Om det behövs för att pröva fråga om en anställning eller ett uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för att förebygga eller beivra brott, skall en enskild ha rätt att få del av uppgifter ur registret om en annan enskild i den utsträckning regeringen föreskriver. Uppgifter om en enskild skall även kunna lämnas till en annan enskild, om denne styrker att hans eller hennes rätt är beroende av en uppgift ur registret och regeringen medger att uppgiften lämnas ut. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har i huvudsak ingen erinran mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt kan enskilda under vissa förutsättningar få utdrag ur polisregister beträffande någon annan enskild. En arbetsgivare eller uppdragsgivare kan i vissa fall få ett registerutdrag, om det behövs för att pröva den som söker anställning. Förutsättningarna är att det gäller en anställning eller ett uppdrag i en verksamhet som avser vård eller har betydelse för rikets säkerhet eller för förebyggande eller beivrande av brott samt att regeringen i förordning medgett att utdrag eller upplysning meddelas för sådant ändamål eller att den enskilde styrker att hans rätt är beroende av upplysning ur registret och regeringen medger att upplysningen meddelas. (3 § 3 polisregisterlagen). I 17 § 3 och 4 polisregisterkungörelsen har regeringen med stöd av den nyssnämnda bestämmelsen förordnat att utdrag på begäran få lämnas till - larminstallationsföretag, som avses i lagen (1983:1097) med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m., i fråga om den som söker sådan anställning i företaget i vilken ingår befattning med larm- installationer och - enskild sammanslutning eller person som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda eller vård av barn och ungdom, i fråga om den som söker sådan anställning. Utredningen har föreslagit att motsvarande bestämmelser tas in i de nya författningarna med den ändring att det inte bör vara tillåtet att lämna ut uppgifter till enskild för prövande av en fråga om anställning eller uppdrag i verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet. I sådana fall anser utredningen att reglerna om registerkontroll bör vara tillräckliga. Regeringen delar utredningens bedömning att en enskild även i fortsättningen bör ha möjlighet att få uppgifter ur registret i den utsträckning regeringen föreskriver om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beivrande av brott eller, i annat fall, om den enskilde styrker att hans eller hennes rätt är beroende av en uppgift ur registret och regeringen medger att uppgiften lämnas ut. Bestämmelser om det bör därför införas i den nya lagen. I sammanhanget bör också nämnas att regeringen tillsatt en utredning som bl.a. har i uppgift att utifrån integritetsskyddsaspekter analysera för- och nackdelar med att låta införa en möjlighet eller skyldighet för arbetsgivare att begära belastningsuppgifter eller uppgifter om misstankar om brott avseende en person som kommer i fråga för anställning inom förskola, skola eller skolbarnomsorg (dir 1997:69). I likhet med utredningen anser regeingen att reglerna om registerkontroll i säkerhetsskyddslagen är tillräckliga för att pröva anställningar eller uppdrag av betydelse för rikets säkerhet. 8.3.4 Utlämnade av uppgifter till utlandet Regeringens förslag: Uppgifter skall få lämnas till utländska myndigheter huvudsakligen i samma utsträckning som . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget har lämnats utan erinran. Skälen för regeringens förslag: De senaste årens internationalisering medför att det ställs större krav på ett mer omfattande polisiärt samarbete. Europol- och Schengenkonventionerna medför att samarbetet mellan olika länders polisväsende kommer att få ökad betydelse. Bestämmelser om utlämnande av uppgifter till utlandet är därför viktiga. Sådana bestämmelser finns i 13 § kriminalregisterlagen, 9 och 10 §§ kriminalregisterkungörelsen samt i 4 § polisregisterlagen. Den senare bestämmelsen har utvidgats för att göra det möjligt att utan särskild begäran lämna ut uppgifter till Europol. Utredningen har föreslagit att det i den nya lagen skall införas bestämmelser som i huvudsak motsvarar de nuvarande. De föreslagna bestämmelserna innebär att ett utdrag ur eller en upplysning om innehållet i polisregistret skall lämnas till domstol eller polis- eller åklagarmyndighet i , , eller om det begärs för utredning i brottmål. Detta är ingen ändring i förhållande till gällande rätt. Utredningen har vidare föreslagit att uppgifter på begäran skall få lämnas till domstol eller polis- eller åklagarmyndighet i en stat som är ansluten till eller av denna organisation om det behövs för att myndigheten eller organisationen skall kunna förebygga, upptäcka, utreda eller beivra brott eller för ett utlänningsärende. får uppgifter i motsvarande situation endast lämnas ut om det behövs för utredning av brott. I förhållande till gällande rätt innebär utredningens förslag att även uppgifter av betydelse för underrättelseverksamheten får lämnas ut. Utredningen föreslår vidare att uppgifter får lämnas till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Det motsvarar vad som gäller efter den ändring som gjordes i samband med att godkände tillträde till Europol. Regeringen delar utredningens bedömning att det i lagen om belastningsregister bör införas bestämmelser om utlämnande av uppgifter till utlandet som i huvudsak motsvarar de nuvarande. 8.3.5 Utlämnande av uppgifter för statistik Regeringens förslag: Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik skall lämnas till den myndighet som är ansvarig för att framställa denna. Några särskilda regler om utlämnande av uppgifter för historiska och vetenskapliga ändamål behövs inte. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Brottsbekämpningen hör till rättsväsendets viktigaste uppgifter. Information om brotten och brottsutvecklingen behövs för planering av insatser inom rättsväsendet liksom för en utvärdering av tidigare brottsförebyggande åtgärder. Det är därför nödvändigt att uppgifter får lämnas ut till den myndighet som är ansvarig för att framställa den officiella statistiken. Av förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken framgår att ansvarar för den officiella statistiken på rättsväsendets område. Av lagen (1995:606) och förordningen (1995:1060) om vissa personregister för officiell statistik följer att får föra ett brottsstatistikregister, ett register över för brott lagförda personer och ett register över lagföringar över narkotikabrott. Registret över lagförda personer är avsett att användas för statistiska redovisningar av den konstaterade brottsligheten och dennas fördelning efter brottets art och brottspåföljd samt om återfall i brott. Registret får innehålla uppgifter om innehållet i domar i brottmål, ordningsbotsförelägganden, strafföreläggande samt om nationalitet. Registret gallras inte. Sådana uppgifter som inte längre behövs lämnas i stället till . omfattas av sträng sekretess. Uppgifter får i princip bara lämnas ut för forskningsändamål (jfr 9 kap. 4 § sekretesslagen, 1980:100). Regeringen delar utredningens bedömning att detta register bör kunna vara tillräckligt för att tillgodose forskningens behov och att några särskilda bestämmelser för utlämnande av uppgifter för forskning därmed inte behövs. 8.3.6 Direktåtkomst Regeringens förslag: Regeringen får föreskriva att en myndighet får ha direktåtkomst till belastningsregistret. Utredningens förslag: Mot bakgrund av reglerna i den av föreslagna persondatalagen anser utredningen att det inte behövs några särskilda bestämmelser om terminalåtkomst i lag. Utredningen anser att en myndighet som har rätt att få ut uppgifter bör få ha terminalåtkomst om det går att åstadkomma en tillfredställande behörighetskontroll och tillräcklig säkerhet vid överföringen. Remissinstanserna: framhåller betydelsen av att länsstyrelserna även i fortsättningen får ha terminalåtkomst och anser att det kan vara lämpligt att det framgår av förordningarna. Flera länsstyrelser betonar också vikten härav. Skälen för regeringens förslag: Terminalåtkomst är ett begrepp som har förekommit men som måste anses som föråldrat. Terminaler används alltmer sällan och vad som avses är inte att just en terminal skall användas utan en möjlighet till automatiserad tillgång till uppgifter, dock utan att kunna bearbeta dem eller på annat sätt påverka dem. I stället bör begreppet direktåtkomst användas i register- sammanhang. Regeringen anser att det behövs uttryckliga författningsbestämmelser om vilka myndigheter som skall ha direktåtkomst till registret. Frågan om i vilken utsträckning direktåtkomst bör få förekomma bör avgöras med hänsyn till om det går att åstadkomma en tillfredsställande behörighetskontroll och tillräcklig säkerhet vid överföringen. En myndighet som har rätt att ta del av uppgifter ur registret bör få rätt till direktåtkomst om det på ett betryggande sätt kan kontrolleras att endast den som är behörig kan ta del av uppgifter ur registret. Eftersom det är tekniskt möjligt att begränsa åtkomsten till de uppgifter en myndighet har rätt att få ut kan även myndigheter som endast har en begränsad rätt att få ut uppgifter från registret få direktåtkomst till registret. Prövningen av vilka myndigheter som skall ha rätt till direktåtkomst till registret bör lämpligen göras av regeringen. Regeringen bör därför bemyndigas att föreskriva vilka myndigheter som skall ha rätt till direktåtkomst. 8.4 Gallring Regeringens förslag: Uppgifter i belastningsregistret skall gallras när förutsättningarna för registrering inte längre föreligger, t.ex. om den registrerade frikänns efter överklagande eller ordningsbot undanröjs. Vid frikännande dom skall domen plockas bort direkt. Uppgifter ur belastningsregistret skall vidare gallras när förflutit, i regel . Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Om en överrätt frikänt den klagande föreslår utredningen dock till skillnad från regeringen att gallring skall ske först när domen eller beslutet har vunnit laga kraft. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. anser att det fällande avgörandet skall plockas bort direkt vid ett frikännande. Riksåklagaren är kritisk till att gallringstiden vid åtalsunderlåtelser enligt utredningens förslag är så kort () och anser att den bör följa huvudregeln, dvs. En förutsättning för att (RA) skall acceptera förslaget till totalgallring av belastningsregistret är att de uppgifter som överlämnas till rättsstatistiken är av sådan kvalitet och mängd att även de ändamål som anges i arkivlagen tillgodoses. RA föreslår därför att någon form av samråd mellan och RA skall ske för överenskommelse av vilka uppgifter som behövs. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anförde i riktlinjepropositionen att uppgifter i belastningsregistret bör gallras om det inte längre finns grund för registrering. Något som föranleder ändrad uppfattning i denna fråga har inte framkommit. Uppgifter i belastningsregistret är så integritetskänsliga att de normalt bör gallras. Såsom påpekat är det dock viktigt att de ändamål som anges i arkivlagen (1990:782) inte äventyras. Tillgången till uppgifter för historiska, statistiska och vetenskapliga ändamål bör, enligt regeringens bedömning, dock kunna tillgodoses genom det statistikregister som förs av den myndighet som ansvarar för rättsstatistiken. Denna myndighet bör därför samråda med om vilka uppgifter som behövs. En erinran om det bör ges i förordningsform. Regeringen delar utredningens bedömning att en uppgift skall gallras ur registret om förutsättningarna för registrering inte längre föreligger, t.ex. om den registrerade frikänns, ordningsbot undanröjs etc. Till skillnad från utredningen anser regeringen att uppgifter i belastningsregistret skall gallras om överrätt genom dom eller beslut frikänt den registrerade. Det innebär att uppgifterna måste finnas kvar i misstankeregistret tills de vunnit laga kraft. Detta medför i och för sig en viss dubbelregistrering. Med hänsyn till den personliga integriteten är dock denna lösning att föredra framför utredningens förslag att gallra uppgiften först när överrättens dom vunnit laga kraft. Regeringen instämmer även i utredningens uppfattning att uppgifter i belastningsregistret skall gallras förflutit. Denna tid bör normalt bestämmas till från domen eller beslutet. Uppgifter om fängelse eller förvandlingsstraff för böter bör gallras efter frigivningen och uppgifter om överlämnandet till rättspsykiatrisk vård efter utskrivningen. Uppgifter om böter bör gallras efter domen eller beslutet. Så vitt gäller åtalsunderlåtelser har utredningen föreslagit en kortare gallringstid, från beslutet. Utredningens förslag får ses mot bakgrund av att utredningen föreslagit att endast åtalsunderlåtelse enligt lagen (1964:167) om unga lagöverträdare skall registreras i belastningsregistret. Utredningen har motiverat sitt förslag med att gallringstiden med hänsyn till de ungas rehabilitering inte bör vara längre än nödvändigt. Förslaget har kritiserats av Riksåklagaren, som anser att resocialiseringsaspekterna inte väger tyngre vid åtalsunderlåtelse än vid domar och framhåller att uppgiften är relevant för att kunna göra korrekta bedömningar vid återfall även förflutit. Riksåklagaren anser därför att gallringstiden för åtalsunderlåtelser bör följa huvudregeln . Regeringens förslag skiljer sig från utredningens förslag så till vida att regeringen föreslår att alla åtalsunderlåtelser bör registreras. Regeringen instämmer i Riksåklagarens uppfattning att rehabiliteringsaspekterna inte väger tyngre vid åtalsunderlåtelser än vid domar. Vi föreslår således att gallringstiden för åtalsunderlåtelser skall följa huvudregeln efter beslutet. Tillräckliga skäl att införa en annan gallringstid för uppgifter om unga lagöverträdare kan inte anses föreligga. 8.5 Rättelse och sanktioner Regeringens förslag: skall vara personuppgifts- ansvarig för de uppgifter som behandlas i belastningsregistret. Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter och om skadestånd skall gälla för behandling av uppgifter i belastningsregistret. En hänvisning till personuppgiftslagens regler om rättelse och skadestånd görs. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har dock inte föreslagit någon uttrycklig bestämmelse om att skall vara personuppgiftsansvarig. Remissinstanserna: ifrågasätter att styrelsen skall vara ensam personuppgiftsansvarig. förordar att den myndighet som för in uppgifterna i registret även skall vara ansvarig för felaktiga uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller bestämmelser om rättelser av felaktiga uppgifter och om skadestånd. Dessa bestämmelser bör gälla även för behandling av uppgifter i belastningsregistret. Såsom förslaget till personuppgiftslag är utformat måste en hänvisning göras till personuppgiftslagens bestämmelser om skadestånd och rättelse. kommer i stor utsträckning att förses med uppgifter från landets domstolar och åklagarmyndigheter. Det är naturligt att den myndighet som fört in uppgifterna i registret också rättar eventuella felaktigheter. Detta talar i viss mån för att de myndigheter som för in uppgifterna också skulle vara personuppgiftsansvariga. För den enskilde är det däremot en klar fördel att ha en ansvarig myndighet att vända sig till. Regeringen delar därför utredningens bedömning att skall vara ensam personuppgiftsansvarig. Detta hindrar inte att den myndighet som för in uppgifterna åläggs en skyldighet att utföra rättelse. Detta kan dock ske i förordningsform. 9 Misstankeregister 9.1 Ändamål Regeringens förslag: skall föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs i verksamhet hos polis- och tullmyndigheter för att samordna förundersökningar mot en misstänkt person och för att förebygga, upptäcka och utreda brott samt hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal. Registret får även användas av andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning samt i den utsträckning regeringen föreskriver för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Juridiska fakultetsstyrelsen vid anser att syftet med misstankeregistret bör utvecklas noggrannare. Skälen för regeringens förslag: Det övergripande syftet med det nya misstankeregistret bör vara att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs för verksamheten hos polis-, åklagar- och tullmyndigheter. Dessa myndigheter är i behov av att på ett enkelt sätt få tillgång till de uppgifter som krävs för att olika förundersökningar mot samma person skall kunna samordnas på ett effektivt sätt. Uppgifterna i registret bör även kunna utnyttjas på annat sätt i dessa myndigheters brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet. Registret bör dessutom kunna användas av polisen och andra myndigheter vid olika typer av lämplighetsprövning, tillståndsprövning och annan prövning, t.ex. regeringens prövning i nådeärenden och utlämningsärenden, som anges i författning.