prop · GL03116 · 1998-01-01 00:00:00 — Motion 1997:50 behandlar förslaget att organisatoriska delar av ett trossamfund skall kunna registreras endast om trossamfundet i sin helhet är registrerat. Motionärerna anger att detta inte finns reglerat i lagen om trossamfund. Församlingar inom trossamfund som består av fria församlingar vilka saknar gemensam organisation på nationell nivå och vilka önskar registrera sig skall kunna få göra detta. Både de enskilda församlingarna och församlingarna tillsammans måste i ett sådant fall kunna anses vara "trossamfund", även om de enskilda församlingarna inte önskar bilda ett formellt gemensamt samfund. I motivtexten bör föras in en text som innebär att om en församling framhärdar i sin ansökan om registrering bör ansökan beviljas även om församlingen rimligtvis inte ensam utgör ett eget trossamfund men det saknas en formell samfundsbildning. I motionerna 1997:51, 64 och 77 föreslås en likartad förändring i lydelsen av 1 § lagen om . I motionerna hänvisas bl.a. till vad ärkebiskopen skrivit i sitt remissyttrande. I motion 1997:51 anges som skäl för den föreslagna förändringen, att det är viktigt att det i motivtexterna till lagen om klart sägs ut från sida att lagtexten, även om den är ett uttryck för kyrkans självförståelse, inte får innebära en låsning för antagandet av nya trosdokument. I motion 1997:64 framhålls att lagens angivande av att är ett evangelisk-lutherskt trossamfund skall ha en deskriptiv karaktär. I motion 1997:77 pekas på att lagen om kommer att föregås av lag om trossamfund. Det vore då rimligt att låta lagen om börja med att först tala om att just är ett trossamfund, vilket skulle tydliggöra att är ett av flera trossamfund. Kyrkans identitet blir tydligare markerad om den evangelisk-lutherska bekännelsen anges därefter och inte bara som ett "adjektiv" före ordet trossamfund. I motion 1997:52 pekas på att det till regeringens skrivelse till kyrkomöte om ändrade relationer mellan staten och fanns en bilaga där punkt 14 i övergångsbestämmelserna till regerings- formen (om statschefens tro) föreslogs upphävd. Motionärerna framhåller att kyrkomötet i sitt yttrande över skrivelsen inte anförde något om att regeringens förslag på denna punkt borde ändras och att kyrkomötet därigenom anslöt sig till regeringens förslag att de nuvarande bestämmelserna om statschefens tro skall avskaffas. I motionen sägs att kyrkomötes yttrande över regeringens förslag till principbeslut i kyrka-statfrågan för många kyrkomötesombud var en kompromiss i syfte att få till stånd en stor enighet i mötet. När nu avskaffandet av reglerna om statschefens tro inte längre föreslås bli genomförda innebär detta att en viktig förutsättning i kompromissen har förändrats. En kvarstående bestämmelse i svensk grundlag om statschefens och hans barns tro innebär ett starkt symbolvärde av fortsatt "statskyrka". Principen att reglerna om kyrkotillhörighet inte i något avseende skall förknippas med tvång liksom en full religions- och trosfrihet bör gälla också för statschefen och hans familj. I motion 1997:56 sägs att friare ställning gentemot staten som relationsändringen skulle innebära tycks bli allt mindre framträdande. Särskilt framhålls härvid regeringsskrivelsens förslag till lag om . Detta och den förslagna beslutsordningen anses innebära att det synnerligen starkt kan ifrågasättas om man över- huvudtaget kan tala om en från statsmakten fri kyrka. Vidare ses lagförslaget som synnerligen tvivelaktigt eftersom det på ett antal punkter har sådant innehåll som hör till kyrkans lära, tro och bekännelse. Beslut på detta område bör ankomma på kyrkan ensam. Föreskrifterna i § 3 i förslaget till lag om torde kunna finnas i lagen om trossamfund. I motionen föreslås att det inte skall stiftas någon lag om . Bestämmelser som anger identitet som trossamfund, organisation och verksamhet bör inte ingå i lag. Skulle det ändå komma tillstånd sådan lagstiftning skall denna inte kunna ändras utan kyrkomötets hörande. I motion 1997:57 sägs att det måste ligga i intresse att undvika, att sammanslutningar/grupperingar som ej ingår som en officiell del av och dess organisation använder sig av namnet på ett sätt som kan ge sken av att de utgör en officiell del av den kyrkliga organisationen. En koppling kan verka menligt för trovärdighet gent emot såväl medlemmar som icke medlemmar. Motionären menar att det får anses som synnerligen angeläget att får ett klart och otvetydigt lagstadgat namnskydd. I motionen hemställs att kyrkomötet skall ge regeringen tillkänna att det i lagen om eller på annat sätt ges ett klart namnskydd. I motion 1997:60 föreslås en ändring av ordalydelsen i 2 § lagen om . Ordet "rikstäckande" associerar enligt motionären till "heltäckande" och dylikt och tycks vilja föreskriva något som aldrig kan säkerställas genom lagbestämmelser. Ordet "riksomfattande" anses ge ett adekvatare och klarare uttryck åt intentioner. I motion 1997:61 diskuteras de nuvarande kyrkliga arkivens ställning och framhålls att innehållet i sådana arkiv av staten bör respekteras som ett kyrkligt arkivmaterial. Motionärerna vänder sig emot att statliga arkivmyndigheter skall kunna ge direktiv om inleverans till statliga arkiv av detta material och anser att så bör kunna ske endast efter överenskommelse mellan det aktuella kyrkliga organet och den statliga arkivmyndigheten. Motionen tar också upp den nu gällande sjuttio- årsregeln när det gäller inleverans av arkivmaterial till de statliga arkiven och de möjligheter till dispens som finns att låta arkiven stanna hos arkivbildaren ytterligare tid. I motionen föreslås att dessa bestämmelser också i fortsättningen skall gälla för de statliga arkiven. Motionerna 1997:63 och 73 tar upp den nuvarande statliga offentlig- hetsprincipen för kyrkan. I motionerna yrkas att denna skall bestå även . Motionerna tar också upp den meddelarfrihet som är knuten till offentlighetsprincipen och som innebär bl.a. att en anställd utan risk för trakasserier från arbetsgivaren kan lämna uppgifter för publicering i tidning eller annat massmedium. I motionen 1997:67 föreslås att de äldre kyrkor som betraktas som stiftelseegendom fortsätter att vara detta och att de bör förvaltas av kyrkoråden i de församlingar där de är belägna. I motionen 1997:75 hemställs att de medeltida domkyrkornas domkyrkostiftelser med särskilda styrelser skall bibehållas. I motionen 1997:80 begärs fortsatt statligt ekonomiskt stöd till . I motion 1997:68 ifrågasätts förslaget att barn som fyllt skall samtycka vid inträde och utträde ur ett trossamfund. Motionären anför att en förutsättning för kritiskt tänkande är ett större mått av kunskap om och övriga trossamfund än som troligtvis finns bland barn och ungdom. Ett bibehållande av kyrkolagens åldersgräns anses ligga nära till hands ur synvinkel och vara mera avpassad till gällande konfirmationsålder. Motion 1997:70 föreslås bl.a. att förslaget att regeringsformen skall kompletteras med en bestämmelse som hindrar att staten beslutar om ett trossamfunds lära. Vidare finns förslag om vissa förändringar i lagen om , främst i form av strykning av 4 6 §§. Om detta inte genomförs föreslås alternativt ett tillägg om att det för varje församling skall finnas en präst. I motionen ges också synpunkter på förut- sättningarna för tolkningen av vissa rättsliga frågor avseende registrerade trossamfund. I motion 1997:78 anges att begreppet "den dubbla ansvarslinjen" är långt mer komplicerat och tvetydigt än vad som framkommer av utredningen reglering. Det ges enligt motionären reellt ofta innebörden av skilda ansvarsområden, där de förtroendevalda ansvarar för kyrkans "yttre" administrativa och organisatoriska delar och ämbetsbärarna för den "inre" verksamheten. För att undvika en fortsatt uppdelning av uppdrag i en "yttre" och en "inre" dimension måste det gemensamma ansvaret lyftas fram i de bakgrunds- texter som skall ligga till grund för den nya lagtexten om . I motionen anges termen "den dubbla ansvarslinjen" genom sin avsaknad av konkret innebörd kunna användas som täckmantel för begränsning av förtroendevaldas ansvarsområde. För att förhindra en fortsatt oklarhet rörande förtroendevaldas ansvar inom bör begreppet "den dubbla ansvarslinjen" inte åberopas i de texter som ligger till grund för kommande lagtext om , i stället bör i dessa sammanhang det gemensamma uppdraget hävdas. I motion 1997:79 framhålls kyrkomötets kompetens att besluta om det inomkyrkliga regelsystemets utformning som en av hörnstenarna i den förestående kyrkoreformen och att samtliga parter som varit engagerade i reformen har förutsatt, att kyrkomötet får denna rättsliga kapacitet. Vidare sägs att från början av den pågående processen hörts röster som från juridiska utgångspunkter ifrågasatt, om kyrkomötet verkligen kommer att få en sådan inomkyrklig rättslig kapacitet på den rättsliga grundval som principbeslutet angav och att i den föreliggande regerings- skrivelsen föreslås i sak samma grund för kyrkomötets kompetens som angavs i principbeslutet . Motionären pekar också på att regeringen betonar att kyrkomötets beslutsbefogenheter inte närmare kan anges i lag, eftersom en från delegerad normgivningskompetens inte utgör en del av reformens förutsättningar. Det framgår inte av regeringens motivering till sitt förslag vad som sker om det uppstår en tvist i en fråga om kompetensen eller efterföljelsen av ett kyrkomötesbeslut mellan en församling eller ett stift å ena sidan och kyrkomötet eller kyrkostyrelsen å andra sidan. Det kvarstående intrycket anges i motionen vara, att osäkerheten om kyrkomötets kompetens består. Motionären ser det som väl motiverat för kyrkomötet att i en framställning till regeringen framhålla behovet av klarhet i denna grundläggande fråga. Siktet i framställningen bör därvid vara inriktat inte enbart på själva reformtillfället och tiden därefter utan även på de följande decennierna i den reformerade kyrkans liv. I motionen föreslås att kyrkomötet anhåller hos regeringen, att regeringen i kommande pro- position entydigt klarlägger och fastslår att det reformerade kyrkomötet inom ramen för sin i Lag om angivna kompetens kommer att kunna besluta om en inomkyrklig ordning som blir rättsligt bindande för stift och församlingar och för som helhet. 6 Utskottet 6.1 Allmänt I och med kyrkomötes yttrande över regeringens skrivelse (RegSkr 1995:1) Ändrade relationer mellan staten och och principbeslut om ändrade relationer (prop. 1995/96:80, bet 1995/96:KU12, rskr. 1995/96:84) var grunden lagd för en fortsatt reformprocess. Den mycket breda uppslutningen bakom såväl kyrkomötets yttrande som principbeslut skapade goda förutsättningar för det kompletterande utredningsarbetet. Remissbehand- lingen av de delar av det statliga utredningsarbetet som legat till grund för regeringens skrivelse till extra kyrkomöte visar också att det ställningstagande som gjordes av kyrkomöte har accepterats och vunnit stöd inom . Allt talar för att de slutliga besluten också skall kunna fattas i bred enighet. Därmed bör man också kunna uppnå målet att få en långsiktig och stabil lösning på den diskuterade kyrka-statfrågan. 6.2 Bestämmelser om medlemskap Regeringen föreslår att kyrkomötet antar de delar av förslagen i skrivelsen som avser medlemskap i . Punkt 9 2 st. övergångsbestämmelserna till regeringsformen har följande lydelse: "Föreskrifter om medlemskap i meddelas genom lag, som stiftas av med samtycke av kyrkomötet." Därav följer att ifråga om bestämmelser på detta område är det inte tillräckligt att kyrkomötet enbart avger ett yttrande. Det krävs att kyrkomötet ger sitt samtycke genom att för sin del anta de delar av regeringens förslag som avser medlemskap i . Härmed avses dels förslaget att upphäva 3 kap. Om kyrkotillhörighet i kyrkolagen (1992:300), dels 4 § förslaget till lag om trossamfund. Regeringen föreslår genom 1 § 1 st och 2 § 4 punkt förslaget till lag om införande av lagen (1999:000) om att kyrkolagen i dess helhet skall upphävas . Utskottet föreslår att kyrkomötet för sin del antar regeringens förslag att upphäva 3 kap. kyrkolagen från . I 4 § förslaget till lag om trossamfund finns bestämmelser om att ett barn som fyllt skall ge sitt samtycke vid inträde i eller utträde ur ett trossamfund. Denna bestämmelse avser bl.a. tillhörigheten till . Därmed är det en föreskrift av det slag som stiftas av med samtycke av . Utskottet behandlar detta förslag jämte motion 1997:68 i avsnitt 6.4.2 nedan. 6.3 Konstitutionell reglering 6.3.1 Nya normgivningsregler Utskottet hälsar med tillfredsställelse förslaget att den nuvarande regleringen av grundläggande förhållanden i övergångs- bestämmelserna till regeringsformen skall upphävas och att särskilda bestämmelser i regeringsformen beträffande lagstiftning om trossamfund skall införas. Utskottet får särskilt framhålla det värde som ligger i att en gemensam konstitutionell reglering för alla trossamfund på detta sätt åstadkommes. Utskottet finner vidare att förslaget när det gäller nomgivningsreglerna står i överensstämmelse med kyrkomötes beslut, att en särskild lag om skall skapas. Grundlagsförslagen möjliggör en sådan särskild lagstiftning, vilken framhåller syn på sig själv och är av avgörande betydelse för den breda enighet som föreligger beträffande kyrka-stat-reformen. Utskottet har ingen erinran mot regeringens förslag till enhetligt begrepp grunderna för som trossamfund som avses bli använt för att beskriva de olika områden som kommer att ingå i en begränsad reglering av förhållanden. Det kan, som sker i motion 1997:70, diskuteras huruvida med stöd av föreslagna bestämmelser i regeringsformen kan anses ha rätt att besluta om ett trossamfunds lära. I motionen föreslås att en bestämmelse som hindrar sådana beslut införs i regeringsformen. Utskottet anser det självklart att i princip inte har någon rätt att besluta om ett trossamfunds lära; en statlig lagstiftning i en sådan fråga skulle i regel kränka religionsfriheten som den uttryckts i regeringsformen. Enligt utskottets mening behövs således inget ytterligare hinder mot att beslutar om ett trossamfunds lära. Emellertid torde särskilda förhållanden vara för handen när det gäller och hennes lära för nya relationer till staten. En viktig faktor är härvid att alltsedan reformationen varit en kyrka med statlig reglering och att dess identitet som ett evangelisk-lutherskt trossamfund är reglerad genom lagstiftning. En annan viktig faktor är att den för framtiden förutsatta lagstiftade identiteten för tiden efter relationsändringen inte bestäms ensidigt av staten utan är resultatet av egna önskemål. En ytterligare viktig faktor är att själv i syfte att värna kontinuiteten har önskat fortsatt statlig lagstiftning som utgör en beskrivning av kyrkans syn på sig själv. Mot den angivna bakgrunden skall enligt utskottets mening motion 1997:70 i denna del avslås. Utskottet ansluter sig till regeringens förslag att de föreskrifter som avses i de nya grundlagsbestämmelserna om trossamfund endast skall kunna ändras på det sätt som gäller för riksdagsordningens huvudbestämmelser. 6.3.2 Offentlighet och insyn Regeringens förslag i fråga om ändring i tryckfrihetsförordningen innebär att den statliga offentlighetsprincipen som huvudregel upphör att gälla för . Regeringen avser att till kyrkomöte återkomma med förslag som dock medför att den statliga offentlighetsprincipen även fortsättningsvis i viss utsträckning skall tillämpas i fråga om begravningsverksamheten och förvaltningen av de kyrkliga kulturminnena. Vidare skall den statliga offentlighetsprincipen även för framtiden gälla för sådana handlingar som har kommit in till eller har upprättats hos myndigheter med uppgifter som hänför sig till verksamhet eller kyrkliga beslutande församlingar. Utskottet har ingen erinran mot den statliga offentlighets- principens sålunda föreslagna fortsatta giltighet inom . I övrigt gäller enligt regeringens förslag att handlingar hos inte längre skall omfattas av den statliga offentlighetsprincipen. I motionerna 1997:63 och 73 yrkas avslag i denna del av regeringens skrivelse och således att den statliga offentlighetsprincipen skall bestå beträffande alla handlingar hos . Utskottet får i detta sammanhang understryka vikten av att , som en öppen och demokratisk folkkyrka, också fortsättningsvis i största utsträckning håller sina handlingar tillgängliga för var och en som önskar ta del av dem. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen i sitt förslag till lag om särskilt tagit med en bestämmelse om att kyrkans handlingar som huvudregel skall vara offentliga på samma sätt som gäller med den statliga offentlighetsprincipen. Ett avskaffande av den statliga offentlighetsprincipen på vissa delar av område kommer således inte att få till följd att handlingar hålls hemliga i större utsträckning . Utskottet vill vidare något beskriva effekterna om motionärernas förslag om fortsatt giltighet för den statliga offentlighetsprincipen för alla handlingar hos skulle bifallas. Enligt utskottets mening skulle en sådan fortsatt giltighet medföra att kyrkans förhållanden i stor utsträckning även i övrigt fortsättningsvis skulle bli underkastade en statlig reglering. Som exempel kan nämnas att en statlig offentlighets- princip, dvs. att i tryckfrihetshänseende skulle vara att hänföra till det allmänna, på grund av regeringsformens bestämmelser om yttrandefrihet gentemot det allmänna inte ger möjlighet till annat än en statlig reglering av tystnadsplikten. En sådan reglering torde i sin tur kräva en statlig reglering i fråga om bl.a. prästämbetet och eventuella påföljder för den som bryter mot tystnadsplikten. Statlig reglering i fråga om påföljder kräver i sin tur statlig reglering beträffande de organ som kan bestämma om påföljder. En tillämpning av den statliga offentlighetsprincipen på alla handlingar hos skulle således på ett avgörande sätt förändra den balans mellan i viss mån skilda synsätt på kyrkans framtida ställning i offentligrättsligt hänseende som kyrkomötes beslut är ett uttryck för. Utskottet vill i anledning av motion 1997:63 särskilt ta upp frågan om meddelarfrihet. Det kan då inledningsvis konstateras att meddelarfrihet gäller inom på grundval av den för kyrkan gällande statliga offentlighetsprincipen. Denna frihet innebär att det i viss ut- sträckning är möjligt för anställda och förtroendevalda att utan risk för straff eller annan sanktion lämna uppgifter som egentligen omfattas av sekretess för publicering i tidning (eller annat massmedium). En annan del av meddelarfriheten är att den journalist som mottagit en uppgift för anonym publicering i regel är skyldig att hemlighålla sin källa. Vidare är företrädare för det allmänna förbjudna att efterforska vem som lämnat en sådan uppgift för publicering och om uppgiftslämnaren är känd på något sätt trakassera denne. När det gäller meddelarfrihet inom skall noteras att sådan frihet endast gäller för vissa sekretessbelagda uppgifter. I fråga om t.ex. uppgifter som lämnats vid bikt förekommer givetvis ingen meddelarfrihet. Beträffande journalisters skyldighet att hemlighålla sina källor kommer denna skyldighet inte att förändras av kyrka-stat- reformen. Däremot innebär ett huvudsakligt upphävande av den statliga offentlighetsprincipen för handlingar hos att det nuvarande förbudet för företrädare för kyrkan att efterforska vem som lämnat en uppgift för publicering bortfaller. Likaså kan en del av förbudet att trakassera uppgiftslämnaren bortfalla. Utskottet finner att detta är en nackdel med regeringens förslag i denna fråga men förutsätter att en motsvarande bestämmelse kommer att beslutas inomkyrkligt. Utskottet anser att motionerna 1997:63 och 73 skall avslås. Regeringens förslag innebär vidare att de allmänna handlingar som /2000 finns hos en myndighet med uppgifter som hänför sig till verksamhet eller hos en kyrklig beslutande församling i princip skall inlevereras till arkivmyndigheten. Förslaget innehåller dock en bestämmelse om att regeringen får besluta att sådana handlingar får överlämnas till eller någon av dess organisatoriska delar för förvaring. I denna fråga kan, som sker i motion 1997:61, anföras att de handlingar som avses i minst lika hög grad är kyrkliga som statliga och att det därför från saklig utgångspunkt är oriktigt att tala om att arkivhandlingarna av staten skall "överlämnas" till kyrkliga organ. Förhållandet kan uttryckas så att bestämmelserna avser kyrkliga arkiv som också har en statlig funktion. Enligt utskottets mening är det väsentligt att säkerställa att de handlingar som behövs för den kyrkliga verksamheten också fortsätt- ningsvis finns lätt tillgängliga för de kyrkliga organen. Utskottet finner att regeringens förslag uppfyller detta krav. Utskottet utgår från att staten och dess myndigheter generöst kommer att ge möjlighet att även disponera sina arkiv. Frågan om närmare be- stämmelser om arkiven torde få behandlas när regeringen till kyrkomöte återkommer med förslag i dessa hänseenden. Utskottet anser att motion 1997:61 skall avslås. 6.3.3 Bekännelsekrav på statschefen har till kyrkomötet inte lagt fram något förslag som innebär förändringar av nuvarande bekännelsekrav för statschefen och för prinsar och prinsessor av Kungliga huset. I motion 1997:52 yrkas emellertid att de nuvarande bestämmelserna i regeringsformen och successions- ordningen om statschefens m.fl. bekännelsekrav skall upphävas. Utskottet noterar inledningsvis att denna fråga visserligen berördes i en bilaga till regeringsskrivelsen men inte direkt omfattas av kyrkomötesbeslut och inte heller av principbeslut om nya relationer mellan och staten. Utskottet får vidare framhålla att det för som nådesamfund inte är förenligt med dess grunder att någon person tillhör detta av tvång. mottar kyrkan givetvis med glädje var och en som önskar tillhöra henne. Det förtjänar också påpekas att de nu gällande bestämmelserna fordrar av statschefen att denne "alltid skall vara av den rena evangeliska läran, sådan som den uti den oförändrade Augsburgska bekännelsen samt mötes beslut av antagen och förklarad är", men inte uttryckligen anger att statschefen skall tillhöra just . Bekännelsekravet har dock i praktiken kommit att uttolkas på detta sätt. Således kan varken Konungen eller prinsar eller prinsessor av Kungliga huset komma att tillhöra annat än efter dop eller anmälan på det sätt som gäller för kyrkotillhöriga i allmänhet. Vidare innebär religionsfriheten att det för var och en står fritt att tillhöra det trossamfund som han eller hon önskar. Om det från statlig utgångspunkt emellertid befinns att krav bör ställas på statschefen och andra kungliga personer när det gäller bekännelse eller tillhörighet till visst trossamfund är detta primärt inte en fråga för . Enligt utskottets mening finns det mot denna bakgrund inte skäl för kyrkan att ytterligare behandla denna fråga. Utskottet anser att motion 1997:52 skall avslås. 6.3.4 Övrigt om den konstitutionella regleringen Utskottet noterar att regeringen noga har behandlat förslag till ändring i regeringsformen mot bakgrund av det EG-direktiv som ålägger medlemsstaterna att i princip förbjuda dataregistrering av uppgifter som avser en persons religiösa åsikter. Utskottet får framhålla den avgörande betydelse som måste tillmätas förhållandet att skattemyndigheterna också fortsättningsvis och utan medgivande från varje berörd person skall kunna dataregistrera uppgifter om personens tillhörighet till som grundval för uppbörd av kyrkoavgift. Med hänsyn till EG-direktivets krav måste då för att skattemyndigheterna skall kunna dataregistrera trossamfundstillhörighet avgiftsuppbörden anses ske på grund av ett viktigt samhälleligt intresse. Utskottet kan emellertid acceptera regeringens uttalanden i skrivelsen till kyrkomötet att redan det särskilda konstitutionella skyddet för trossamfunden måste anses utgöra en markering av trossamfundens samhälleligt viktiga ställning och att någon ytterligare grundlags- bestämmelse i denna fråga därför inte är nödvändig.