prop · GL03145 · 1998-01-01 00:00:00 — Deltagarländerna åtog sig också att motverka föroreningar och att respektera ekosystemens tålighet mot påverkan samt att bevara handlingsutrymmet för kommande generationer. har anslutit sig till de mål, principer och rekommendationer som ryms i Habitatagendan. resultat skall därför följas upp både i och i det internationella utvecklingssamarbetet. Det handlingsprogram och de prioriteringar som finns i till Habitat II skall fullföljas. Det gäller bl.a. anpassning av byggnader och bebyggda miljöer till kretsloppssamhällets krav samt till kraven på sund inomhusmiljö och god tillgänglighet för alla, bättre livsvillkor i utsatta bostadsområden, förstärkning av tätorternas attraktionskraft för människor och företag i balanserat samspel mellan tätorter och landsbygd, samt utveckling av markanvändningsmönster som främjar städernas kretsloppsanpassning. Habitat II ger ökad tyngd åt den lokala samhällsplaneringen. Kommunerna har en nyckelroll i genomförandet av Habitatagendans strategi om hjälp till självhjälp och förverkligandet av principerna om breda partnerskap, delaktighet och stärkt demokrati i arbetet för hållbar utveckling. Uppföljningen av Habitatagendan på lokal nivå bör anknytas till arbetet med lokal . Regeringen behandlar uppföljningen av åtagandena enligt Habitat II främst i avsnitt 4.2.11 God bebyggd miljö och i detta avsnitt. Arbetet inom EU och för hållbar utveckling Enligt regeringens EU-strategi (se kap. 10 Riktlinjer för det svenska miljöarbetet i EU) bör aktivt stödja och delta i arbetet inom EU med att utveckla en övergripande strategi för användning av mark och vatten som syftar till en hållbar utveckling i enlighet med . bör även fortsättningsvis aktivt delta i EU:s arbete med ett europeiskt utvecklingsperspektiv, det s.k. European Spatial Development Perspective (ESDP). Inom EU har frågan om en hållbar stadsutveckling också uppmärksammats genom som har vuxit till en omfattande europeisk aktivitet. bör delta i det fortsatta EU-arbetet på detta område, bl.a. vid . Hållbar utveckling av städer, regioner och bebyggelsemiljöer har också uppmärksammats i arbete med stadsutveckling. Särskilda projekt har bedrivits om social och ekologisk hållbarhet. Bland svenska bidrag till arbetet kan nämnas rapporten for an Ecologically Sustainable World, från det av och arrangerade seminariet 1994, och den svenska nationalrapporten (1994). pågår projekt om bl.a. administrativ ledning av stadsregioner och efterbehandling av mark- och vattenområden i städer. Aktuella utredningar har en rad olika initiativ tagits för att utveckla samhällsplaneringen i riktning mot målet om en ekologiskt hållbar utveckling. Flera utredningar har givit ett bättre underlag och nya kunskaper inom området. Några utredningar som berör frågor om hållbara samhällsstrukturer är rapporter 2009 förslag till vision (1994:14, dnr M94/3084/7 resp. M94/3589/7) och Järnvägar genom och i anslutning till tätorter (1997:2, dnr M97/3071/7). har tillsammans med länsstyrelserna utrett hur regional samhällsplanering kan bidra till ett miljöanpassat transportsystem. När det gäller frågan om hur den planerade markanvändningen i storstadsregionerna medverkar till att nå vissa miljömål har de tre storstadslänen redovisat ett särskilt uppdrag i rapporterna Storstadsuppdrag om markanvändning och miljömål (dnr M95/1986/7), Storstadsuppdraget del I & II (dnr M95/1695/7 resp. M95/4809/7) samt beträffande i Miljö på väg (i 1995:07). Erfarenheter från de redovisade uppdragen och utredningarna har legat till grund bl.a. för den transportpolitiska propositionen Transportpolitik för en hållbar utveckling (prop. 1997/98:56). har tillsammans med redovisat projektet en bärkraftig samhällsutveckling Miljömål och indikatorer i fysisk planering (dnr M96/2752/7 resp. M97/10/7) som visar på behovet av att utveckla metoder för att tillämpa nationella miljömål i den fysiska planeringen. Verken fortsätter arbetet inom ramen för ett metodutvecklingsprojekt med bidrag från LIFE. Betydelsen av gröna ytor för rekreation och bevarande av den biologiska mångfalden, i och i anslutning till den bebyggda miljön, har belysts bl.a. i Aktionsplan för biologisk mångfald vid byggd miljö (1995). I betänkandet Nationalstadsparker (SOU 1996:38) visades att det i många av våra svenska städer finns centrala park-, natur- och rekreationsområden som inte bara har stora natur- och kulturvärden utan som också ger möjlighet att bibehålla det nära samspelet mellan stadsbebyggelsen och landskapet utanför staden. Regeringen har i regleringsbrev uppdragit åt () att verka för ett ökat europeiskt samarbete inom byggforskningen och till initiering av svenska forskningsprojekt med stöd av medel från Europeiska gemenskapen. BFR skall vidare utveckla och samordna det svenska arbetet med EU:s femte forskningsprogram i frågor som rör stadsutveckling och den byggda miljön bl.a. i delprogrammet . Regeringen har uppdragit åt och att se över de råd och riktlinjer som finns till stöd för den kommunala trafik- och bebyggelseplaneringen. Förslag skall också lämnas om hur risken för, och konsekvenserna av trafikolyckor kan integreras i miljökonsekvensbeskrivningar. Den byggda miljöns kvaliteter samt insatser för att förbättra omsorgen om miljön i det offentliga rummet, behandlas också i regeringens proposition Framtidsformer Handlingsprogram för arkitektur, formgivning & design (prop. 1997/98:117). I propositionen föreslås mål för statens arbete med arkitektur, formgivning och design. För att driva arbetet med lokala handlingsprogram för god arkitektur framåt kommer arbetsgrupp för arkitektur och formgivning att lämna förslag till stödjande insatser rörande t.ex. information och utbildning. Metodutveckling och kunskapsförsörjning I städer och bebyggelsemiljöer finns särskilda förutsättningar för gemensamma lösningar av verksamheter av olika slag och för miljöanpassad utveckling av tekniska försörjningssystem, t.ex. vad avser trafik, energiförsörjning, vatten och avlopp. Möjligheterna att uppfylla de nationella miljökvalitetsmålen beror i hög grad på hur dessa förutsättningar tas till vara. De föreslagna nationella miljökvalitetsmålen, inte minst det om en god bebyggd miljö, ger delvis nya förutsättningar för kommunernas översiktliga planering. En viktig uppgift för denna planering är att främja samverkan över sektorsgränserna i förverkligandet av en hållbar stads- och bebyggelseutveckling. Arbetet med att utveckla metoder för en samhällsplanering inriktad på hållbar utveckling av våra städer och bebyggelsemiljöer bör intensifieras. och arbetar sedan någon tid med att ta fram metoder och arbetssätt för att öka integreringen av miljöfrågor i den fysiska planeringen, inte minst i den kommunala översiktliga planeringen samt i arbetet med miljökonsekvensbeskrivningar. Arbetet med att utveckla kriterier och indikatorer till användbara instrument i detta sammanhang fortsätter. Forskningen om ekologiskt byggande och planering har fått ökad betydelse. Det är naturligt att dessa arbeten nu knyts an till de av regeringen föreslagna miljökvalitetsmålen. Organisation och utformning av kommunikationer, grönområden och bostadsområden, liksom utformning och gestaltning av den byggda miljön med byggnader och anläggningar, påverkar levnadsförhållanden och livsmiljö och förutsättningarna för människor och företag att välja miljöanpassade livsstilar och verksamhetsformer. Åtgärder som främjar en ekologiskt hållbar utveckling med en god livsmiljö för alla bör ges ökad uppmärksamhet i planeringsarbetet för städer och bebyggelsemiljöer. Ett mer systematiskt arbete för att sprida erfarenheter samt för att sammanställa och följa upp resultatet behöver komma till stånd. Värdefulla kunskaper bör kunna vinnas genom att ta till vara erfarenheter från regeringens satsning på investeringar för omställning mot ett ekologiskt hållbart samhälle. Regeringen har i regleringsbrev markerat behovet av att berörda statliga myndigheter, främst och länsstyrelserna, fortlöpande kartlägger och följer hur kommunernas arbete med boende, bebyggelse och markanvändning kan bidra till en hållbar utveckling av städer och bebyggelsemiljöer. skall enligt regleringsbrevet även medverka till att åtagandena i Habitat II genomförs i . Kommunerna skall stödjas i sin strävan att integrera arbetet med boende, bebyggelse och markanvändning med andra insatser som syftar till en ekologiskt, socialt, ekonomiskt och kulturellt hållbar utveckling av städer och bebyggelsemiljöer. 9.1.3 Naturvård och kulturmiljövård Naturvården och kulturmiljövården har viktiga gemensamma intressen i det samlade arbetet för resurshushållning och hållbar utveckling. Dessa gemensamma intressen är i sig starka skäl för en utvecklad samverkan mellan sektorerna. För att så effektivt som möjligt kunna hävda sina långsiktiga intressen i samhällsplaneringen är det angeläget att naturvården och kulturmiljövården eftersträvar en samlad miljösyn. Förhållandet mellan de två sektorerna bör präglas av samarbete i syfte att möta de aktuella hoten mot miljön. Arbetet bör bedrivas parallellt och kunskaper och mål från den ena sektorn bör kunna tillgodogöras i den andra. Viktigt för ett framgångsrikt samarbete är den grundläggande utgångspunkten att vad naturen ger och människor åstadkommit är en resurs som människan för sin egen överlevnads och välmågas skull måste hushålla med. I en rapport från , En samordnad kultur- och miljöpolitik (dnr M98/1593/4), konstateras att den befintliga organisationsstrukturen och ansvarsfördelningen i stort bör behållas och vidareutvecklas. Remissinstanserna understödjer rapportens slutsatser. Regeringen finner att en utvecklad samverkan mellan naturvårds- och kulturmiljövårdssektorn bör komma till stånd. och i samverkan med och länsstyrelserna har i uppgift att fortlöpande redovisa förslag till hur ett utvecklat samarbete mellan naturvården och kulturmiljövården skall främjas. Regeringen har i regleringsbrev tydligare samordnat och verksamhetsmål i syfte att verka för ett ökat samarbete mellan natur- och kulturmiljövården. I regleringsbrev har därutöver införts ett gemensamt återrapporteringskrav angående resultat av samverkan mellan sektorerna. 9.2 Lokalt investeringsstöd för ekologiskt hållbar utveckling Regeringens bedömning: Statligt stöd till kommuner och andra investerare möjliggör en ökad takt i omställningen av samhället i ekologisk riktning. Det är avgörande att erfarenheter och kunskaper från det lokala arbetet tas tillvara och sprids. En god uppföljning och utvärdering av stöden är därför viktig. Skälen för regeringens bedömning Utgångspunkter Arbetslösheten är ett av dagens största samhällsproblem. Många går öppet arbetslösa, bl.a. inom bygg- och anläggningssektorn. Regeringens mål är att den öppna arbetslösheten skall halveras och därefter minskas ytterligare. som arbetslösheten är hög finns det stora behov av insatser inom många samhällsområden. Regeringen har bl.a. höga ambitioner när det gäller utveckling mot ekologisk hållbarhet. Det finns därför goda skäl att kombinera kampen mot arbetslösheten med stöd till investeringar som främjar ekologisk hållbarhet. Regering och riksdag har beslutat om två typer av investeringsstöd, den s.k. kretsloppsmiljarden samt stödet till lokala investeringsprogram, med det gemensamma syftet att skapa sysselsättning med hjälp av investeringar som främjar ekologisk hållbarhet. Stöden har också till syfte att driva på utvecklingen av ny miljöteknik. Kretsloppsmiljarden Utformningen av det fysiska realkapitalet i form av byggnader, anläggningar och annan infrastruktur har stor påverkan på miljön. Detta realkapital har lång livslängd, vilket gör att det tar för nya tekniker och metoder att få genomslag via förnyelse i form av nybyggnation. Det finns därför behov av att investera i befintliga byggnader, anläggningar och annan infrastruktur för att minska miljöbelastningen och öka effektiviteten i användningen av energi och andra resurser. har på förslag från regeringen i propositionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten (prop. 1995/96:222, bet. 1995/96:FiU15, rskr. 1995/96:307) beslutat att avsätta för ett femårigt program (1997 2001) för stöd till kretsloppsanpassning av befintlig bebyggelse och annan infrastruktur. Stöd kan ges till investeringar som rör avfall, va-system eller ombyggnad, t.ex. åtgärder som minskar, återvinner eller separerar avfall, minskar utsläpp av fosfor och kväve, separerar avloppsvatten eller innebär kretsloppsanpassad ombyggnad. Investeringar i de så kallade miljonprogramsområdena har utpekats som särskilt intressanta eftersom sådana insatser också kan ge positiva sociala effekter. Villkor för bidraget är att investeringen bidrar till bättre miljö, ger sysselsättning och utnyttjar ny teknik eller nya arbetsmetoder. Ett viktigt syfte med kretsloppsmiljarden är att ge kommuner, företag och organisationer möjlighet att pröva ny teknik och därigenom driva på utvecklingen mot ekologiskt hållbarhet. Beslut om bidrag fattas av i det län där investeringen skall ske när kostnaderna för den bidragsberättigade investeringen inte överstiger . Bidrag till större investeringar beslutas av regeringen. har bidrag om totalt beviljats till sammanlagt 140 investeringsprojekt. Drygt hälften av de beviljade bidragsmedlen gäller investeringar inom avfallsområdet. Cirka en tiondel gäller ombyggnadsprojekt. Stöd till lokala investeringsprogram har i budgetbeslutet för (prop. 1997/98:1, utg.omr. 18, bet. 1997/98:BoU1, rskr. 1997/98:81) beslutat om ett stöd till lokala investeringsprogram för ekologisk hållbarhet. Stödet till lokala investeringsprogram har två syften; dels att bidra till en ökad sysselsättning, dels att påtagligt öka takten i omställningen av till ett ekologiskt uthålligt samhälle. Enligt beslutet har avsatts för perioden 2000. Regeringen föreslår ekonomiska vårproposition (prop. 1997/98:150) att stödet utökas med och förlängs . Beslut om stöd fattas av regeringen. Stödet innebär att kommunerna ges möjlighet att i samverkan med lokala företag och organisationer söka stöd till investeringar som ökar den ekologiska hållbarheten. Kommunerna har en roll som samordnare och motor i utvecklingen. Utgångspunkten är att kommunen bäst känner till vilka åtgärder för ekologisk hållbarhet som är mest angelägna i den egna kommunen. Det är kommunens ansvar att informera berörda inom kommunen, att bedöma deras förslag till åtgärder, att prioritera och att ställa samman ett investeringsprogram som kommunen står bakom. Det är också ett ansvar för de kommuner som får bidrag att fördela dessa vidare till investerarna. Stödet till lokala investeringsprogram, liksom i viss mån även kretsloppsmiljarden, avviker på flera sätt från traditionella statsbidragssystem. Det finns ingen teknikstyrning dvs. regeringen har inte pekat ut vilka tekniska lösningar som kan ges bidrag. Det är i stället resultaten i form av miljö- och sysselsättningseffekter som är i fokus. När det gäller stödet till lokala investeringsprogram är också den roll och det ansvar som åvilar kommunen unika. De kommuner vars investeringsprogram bedöms ge de bästa resultaten får statligt stöd till sina investeringar. Avsikten är att koncentrera insatserna så att de ger påtagliga effekter i de kommuner som får del av statsbidragen. De effekter som avses är förutom ökad sysselsättning minskad belastning på miljön, effektivare användning av energi och andra naturresurser, ökad användning av förnybara råvaror, ökat återbruk och återvinning, stärkt biologisk mångfald och bättre fungerande kretslopp av växtnäringsämnen. Intresset hos kommunerna har visat sig vara stort för att engagera sig i lokala investeringsprogram för ökad ekologisk hållbarhet. Av 288 kommuner har 286 anmält intresse för att ansöka om stöd till sina lokala investeringsprogram. Av dessa skickade 115 kommuner in ansökan om statsbidrag för investeringsprogram med början . De projekt som kommunerna för fram i sina program spänner över ett brett spektrum av åtgärder, från naturvård och marksaneringsprojekt till åtgärder i bebyggelsen och andra infrastrukturinvesteringar. Cirka fyrtio kommuner beviljas bidrag till sina lokala investeringsprogram. Det finns skäl att anta att flertalet av de återstående kommunerna kommer att ansöka om statsbidrag i någon av de två återstående etapperna. Regeringen har därför vårproposition (prop. 1997/98:150) föreslagit att statsbidraget byggs ut med och . Förslaget innebär således att det, utöver de som satsas , anslås för . Regeringen har beslutat tillkalla en särskild utredare med uppgift att samordna det lokala Agenda 21-arbetet. En av kommitténs uppgifter är att stödja informationsspridning och kunskapsutbyte, bl.a. med anknytning till de lokala investeringsprogrammen för ekologisk omställning och utveckling. Kunskapsuppbyggnad och kunskapsspridning Det är angeläget att erfarenheterna från de båda stödformerna tas tillvara. Det gäller såväl erfarenheterna av stödens konstruktion som erfarenheter och kunskaper från de investeringar som genomförs. Det sistnämnda gäller inte minst investeringar med stöd ur kretsloppsmiljarden, eftersom det här finns ett krav på ny teknik eller nya arbetsmetoder. Ett villkor för stöd är därför att det sker en utvärdering av projekten. De lokala investeringsprogrammen skall också följas upp och utvärderas. Här gäller det framför allt att föra ut information till andra kommuner men det kan också gälla vetenskaplig utvärdering av nya tekniska lösningar. har i uppgift att utvärdera de båda investeringssystemens konstruktion och funktion. Miljövårdsberedningen har fått i uppdrag att utreda och lämna förslag på hur inrättandet av ett fristående för ekologisk hållbarhet skall genomföras. Enligt budgetbeslutet för skall detta finansieras ur anslaget för lokala investeringsprogram. Kunskapscentret kommer att få en viktig funktion när det gäller att samordna, hålla samman och sprida kunskap och erfarenheter kring ekologiskt hållbar utveckling. Det skall också bistå med stöd till utveckling, uppföljning och utvärdering av investeringsprogrammen. 9.3 Fortsatt arbete med Regeringens bedömning: Det är angeläget att Agenda 21-arbetet fortsätter på alla nivåer i samhället. Arbetet i kommunerna med att inom ramen för detta arbete utveckla lokal demokrati, dialog, engagemang och politisk förankring är viktigt. Lokala samordningsfunktioner i Agenda 21-arbetet bör stödjas och tvärsektoriellt arbete stimuleras. Länsstyrelserna bör aktivt följa arbetet inom ramen för sitt regionala samordningsansvar och ansvar för STRAM-arbetet. Regeringen avser att uppdra åt att utarbeta ett förslag till strategi för informations- och kunskapsförmedling kring lokal och hållbar utveckling. Kommitténs förslag: Överensstämmer i väsentliga delar med regeringens förslag. (för , efter , SOU 1997:105). Remissinstanserna: De kommuner som svarat på remissen stödjer i princip kommitténs slutsatser och förslag om behovet av fortsatt Agenda 21-arbete. En konsekvent och brett förankrad nationell politik för hållbar utveckling är ett viktigt stöd för det lokala arbetet. Det finns behov av en nationell samordningsfunktion som arbetar för att stimulera och vidareutveckla Agenda 21-arbetet i hela samhället bl.a. för att underlätta dialogen mellan olika nivåer och aktörer i samhället. Skälen för regeringens bedömning: En hållbar utveckling kräver lösningar som förenar ekonomiska, ekologiska, kulturella och sociala aspekter på hållbar utveckling. En viktig uppgift för det lokala Agenda 21-arbetet är därför att stimulera många att delta i arbetet med att utveckla lokala lösningar och att uppnå enighet kring dem i en demokratisk process. Särskilt på lokal nivå finns stora möjligheter att förena åtgärder för bättre miljö- och resurshushållning med att skapa förbättrade förutsättningar för sysselsättning och näringslivsutveckling samt bättre livsmiljöer och folkhälsa. Här finns också goda förutsättningar för att utveckla formerna för dialog, samråd och brett engagemang i arbetet för en hållbar utveckling. På lokal nivå är det vidare möjligt att formulera mål för hållbar utveckling som har bred förankring hos allmänhet och lokala aktörer. Vid FN:s uppföljning av i 1997 betonades bl.a. betydelsen av det lokala Agenda 21-arbetet och deltagandet från både ideella organisationer och lokalt näringsliv. Det lokala arbetet har fått en god start i . är det viktigt att bygga vidare på den grund som lagts under de första fem årens arbete samt att börja förverkliga de mål och handlingsprogram som utarbetats. Regeringen har tillkallat en särskild samordnare med uppgift att utveckla arbetet med och hållbar utveckling. Samordnaren skall enligt sina direktiv (dir. 1998:25) föra en aktiv dialog om Agenda 21-arbetet med lokala Agenda 21-kommittéer, kommuner, företag och andra lokala aktörer, sprida erfarenheter och information, bl.a. genom ett forum för ekologisk omställning samt förmedla förslag på förändringar till de myndigheter som ansvarar för den nationella samordningen av . Samordnaren skall också hålla kontakten med internationella organ samt följa den fortsatta internationella Agenda 21-processen, så att erfarenheter kan föras både i internationella fora och till nationella och lokala aktörer. När det gäller myndigheternas arbete är det angeläget att finna former för att underlätta tvärsektoriell verksamhet. är det svårt att finna finansiering för tvärsektoriella projekt, eftersom de ofta faller mellan olika myndigheters ansvarsområden. Länsstyrelserna har en viktig uppgift inom ramen för sitt regionala samordningsansvar och för STRAM-systemet att följa och stödja det lokala Agenda 21-arbetet. En genomtänkt strategi på nationell nivå för information för hållbar utveckling bör utvecklas för att stödja och komplettera de stora informations- och folkbildningsinsatser som sker på lokal nivå. Ökad kunskap och bättre tillgång till information är viktiga förutsättningar för breddat engagemang och ökat intresse för miljöanpassade konsumtionsvanor. Regeringen avser att ge i uppdrag att utarbeta underlag till en informations- och kunskapsstrategi för det lokala Agenda 21-arbetet. Detta bör göras tillsammans med och i samarbete med övriga berörda myndigheter. Arbetet bör ske i samarbete med lämplig expertis inom pedagogik, folkbildning och beteendevetenskap samt på mediaområdet. Denna strategi bör ta upp möjliga nationella insatser för att sprida information via etermedia, tryckta och elektroniska medier. 10 Riktlinjer för det svenska miljöarbetet i EU 10.1 Bakgrund och övergripande målsättningar Regeringens bedömning: EU-arbetet bör inriktas på att dels skärpa där det behövs med nationella och europeiska miljökvalitetsmål som utgångspunkt och dels verka för att en strategi för ekologiskt hållbar utveckling på EU:s alla politikområden och vid användningen av EU:s olika stödprogram och fonder. bör delta aktivt i utformningen och uppföljningen av den strategi för hållbar utveckling som på svenskt initiativ beslutats av . En effektivare energi- och resursanvändning bör inkluderas. Arbetet inom EU är av avgörande betydelse för att nå många av de miljökvalitetsmål regeringen föreslår. Viktiga svenska prioriteringar är kampen mot försurning och klimatförändringar, arbetet för kretsloppsanpassning och resurseffektivisering, bevarande av biologisk mångfald och översyn av regler om genetiskt modifierade organismer samt en höjd ambitionsnivå i EU när det gäller bekämpningsmedel och kemikalier. Den högsta tillämpade ambitionsnivån i någon av medlemsstaterna bör fortsatt vara utgångspunkt för det svenska arbetet i EU. Någon sänkning av miljökraven bör inte accepteras. och de andra nya medlemsstaterna har drivit på miljöpolitiken inom EU. Medlemskapet har inte inneburit någon sänkning av svenska miljökrav. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning (, Det svenska miljöarbetet i EU uppföljning av strategi, Ds 1997:68).