prop · GL0355 · 1998-01-01 00:00:00 — Kommissionens förslag: Kommissionen har föreslagit att mans- och brottsofferjourer skall få för insatser när det gäller att motverka våld mot kvinnor. Kommissionen har inte angivit hur medlen skall fördelas. Brottsofferjourerna behandlas i avsnitt 11.4. Remissinstanserna: Hälften av remissinstanserna yttrar sig och in- stämmer i huvudsak i kommissionens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Det är angeläget att öka kunska- pen hos män om våldet mot kvinnor och att stödja män som söker sig till mansjourer och andra organisationer som arbetar med dessa frågor. Sve- riges Mansjourers () och det femtontalet lokala mansjourer som är anslutna till riksorganisationen, arbetar i huvudsak med frågor som rör männens roll i samband med skilsmässor samt i vårdnads- och umgängesfrågor. I viss utsträckning har jourerna dock börjat erbjuda behandling eller andra insatser för män som utövat våld mot kvinnor. Regeringen anser det viktigt att denna verksamhet kan ut- vecklas och stödjas. Som tidigare nämnts avsätter regeringen i bidrag till organisationer som motverkar våld mot kvinnor. Medlen disponeras av som fördelar c:a till bl.a. mansjourerna för deras arbete i frågor som rör våld mot kvinnor. Det finns andra organisationer eller sammanslutningar än mansjourer som bedriver ett aktivt arbete för att förebygga och förhindra mäns våld mot kvinnor. Dit hör t.ex. stiftelsen i , ett par kriscentrum för män som drivs i regi, bl.a. i , samt det rikstäckande Manliga nätverket för manlighet, mot mäns övergrepp. Som nämnts ovan finns årliga medel hos för den verk- samhet som mansjourerna bedriver. Det finns dock skäl att ytterligare stödja verksamhet som är under uppbyggnad hos flera mansjourer i frågor som rör mäns våld mot kvinnor. Även andra mansorganisationer kan behöva stöd för utvecklingsinsatser av skilda slag. Därför kommer regeringen, som ett komplement till de medel som förde- lar till jourerna, att avsätta från det under femte hu- vudtiteln uppförda reservationsanslaget G 2. Särskilda jämställdhetsåt- gärder, för projekt som syftar till att utveckla metoder och modeller m.m. i frågor som rör mäns våld mot kvinnor. Avsikten är att medlen efter an- sökan skall fördelas av regeringen till mansjourer och andra mansorganisationer. 11.3 Andra frivilligorganisationer Regeringens bedömning: kommer att avsättas ur Allmänna arvsfonden för projekt som vänder sig till eller initieras av ungdomar i frågor som rör våld mot kvinnor. Medlen kommer efter an- sökan att fördelas till ideella organisationer. Även invandrar- och handikapporganisationer bör få stöd för projekt och andra insatser i frågor om våld mot kvinnor. För att stimulera ett så- dant arbete i dessa organisationer avsätts . Kommissionens förslag: Kommissionen har inte lämnat förslag om stöd till ungdoms-, invandrar- eller handikapporganisationer. Frågor om uppehållstillstånd på grund av anknytning behandlas i avsnitt 5. Skälen för regeringens bedömning: Ungdomar utgör en viktig resurs i ett framåtsyftande arbete för att motverka våld mot kvinnor. Det är vik- tigt att nå både pojkar och flickor i dessa frågor. Regeringen kommer därför att avsätta ur Allmänna arvsfonden för projekt som vänder sig till eller initieras av ungdomar. Avsikten är att medlen skall ge möjlighet för organisationer som arbetar med ungdo- mar att få stöd för utvecklingsprojekt som syftar till att utveckla kunskap om orsaker till våldet och om hur konflikter som kan leda till våldshand- lingar kan förebyggas. Medlen kommer efter ansökan att fördelas till ide- ella organisationer. Invandrarkvinnor och kvinnor med funktionshinder är särskilt utsatta. Kommissionen har betonat att invandrarkvinnor som utsätts för våld av sina män är betydligt mer sårbara än svenska kvinnor. Erfarenheter från kvinnojourerna är att många invandrarkvinnor söker sig dit. Det gäller både kvinnor som varit i och som har uppehållstillstånd och kvinnor som saknar uppehållstillstånd. I avsnitt 5 har regerigen avi- serat sin avsikt att ge i uppdrag att utarbeta ett informa- tionsmaterial riktat till alla dem som ansöker om uppehållstillstånd i Sve- rige om svensk lagstiftning på området och om vilka värderingar som ligger bakom sådan lagstiftning. Kommissionen har inte lämnat något förslag om stöd till invandrarorganisationer. Däremot har kommissionen tagit upp frågor om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Även den frågan tar regeringen upp i avsnitt 5. Kommissionen tar även upp frågor som rör våld mot kvinnor med fy- siska och psykiska funktionshinder, men föreslår inga åtgärder. Vålds- handlingar mot kvinnor med funktionshinder är enligt regeringens upp- fattning särskilt allvarliga. Det finns därför skäl att stödja utvecklingsin- satser på detta område. Inom den svenska handikapprörelsen bedrivs se- dan några projekt som bl.a. tar upp frågor om våld. Behov finns dock av ytterligare insatser. Mot den nu angivna bakgrunden kommer regeringen att avsätta till invandrar- och handikapporganisationer samt deras kvinnoorganisationer för projekt och andra insatser som syftar till att motverka våld mot invandrarkvinnor och kvinnor med funktionshinder. Medlen avsätts under det under femte huvudtiteln uppförda reservations- anslaget G 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder och fördelas av regeringen efter ansökan till ovan nämnda organisationer. 11.4 Brottsofferjourer Regeringens bedömning: Brottsofferjourerna bör inom ramen för sin ideella verksamhet få möjlighet att utveckla sitt arbete. Brottsofferutred- ningens förslag om hur stödet till brottsofferjourerna bör vara utformat bör emellertid avvaktas innan regeringen beslutar om stödets storlek och utformning. I avvaktan på utredningens förslag kommer brottsofferjou- rernas, liksom andras, möjlighet att få bidrag ur Brottsofferfonden för projekt inriktade mot våld mot kvinnor att öka. Kommissionens förslag: Kommissionen har föreslagit ett årligt bidrag till brottsofferjourer och mansjourer om tillsammans . Bidraget till mansjourer behandlas i avsnitt 11.2. Remissinstanserna: Förslaget har inte mött några invändningar. anser dock att bidragen till brottsoffer- och kvinnojourer skall vara likvärdiga. Skälen för regeringens bedömning: Brottsofferjourerna arbetar med att informera och hjälpa personer som utsatts för brott. Kvinnor som ut- satts för våld kan antingen vända sig till en brottsofferjour eller en kvin- nojour. Enligt kommissionen bör brottsofferjourer, liksom kvinnojourer och mansjourer, få ett ökat statligt bidrag till den verksamhet som tar sikte på stöd till kvinnor som utsatts för våld. När det gäller brottsoffer- jourerna anser kommissionen vidare att det ökade stödet bör utgå som ett organisationsbidrag. har den organisation som organiserar de lokala brottsof- ferjourerna, (), fått statliga bidrag till sin verksamhet. Medlen har främst använts till att stödja framväxten av lokala brottsofferjourer. Vissa jourer får också kommunala bidrag till sin verksamhet. När brottsofferfonden inrättades (prop. 1993/94:143) påpekades att sådana organisationer som stöder brottsoffer, som t.ex. och lokala brottsofferjourer, och som vill ha ekonomiskt bidrag för sin verksamhet skulle söka pengar ur fon- den. För att underlätta övergången till den nya ordningen anslogs dock medel även för /95. Brottsofferfonden tillförs medel bl.a. genom en avgift för alla som döms för ett brott där det ingår fängelse i straffskalan, f.n. . Vidare bidrar personer som verkställer fängelsestraff genom elektronisk övervakning med en avgift för som sådan övervakning verk- ställs, f.n. per dag. Under /96 delades ut till olika brottsofferprojekt. Fonden disponerade ca vid utgången av , varav ca 2 miljoner kro- nor var intecknade för beviljade projekt. Av den kunskapsöversikt som gett ut om Brottsofferarbetet i (, Rapport 1997:1) framgår att en stor del av de brottsofferprojekt som genomförs i tar sikte på våld mot kvinnor. Vidare framgår att Brottsofferfonden har delat ut sedan den bildades och att cirka hälften av de forskningsprojekt som fått bidrag ur Brottsofferfonden har fokuse- rat på kvinnor och barn. Brottsofferjourerna och deras riksorganisation bedriver ett betydelse- fullt ideellt arbete för att skydda och hjälpa kvinnor som utsätts för våld. Riksorganisationerna har en viktig roll när det gäller information, utbild- ning och stöd till de lokala jourerna. Det är angeläget att brottsofferjou- rerna inom ramen för sin ideella verksamhet får möjlighet att utveckla sitt arbete. har regeringens uppdrag att göra en utvärdering av alla åtgärder som vidtagits för att stödja brottsoffer (dir. 1995:94). I utredningens uppdrag ligger också att undersöka och göra en bedömning av användningen av fondens medel. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag senaste . Det är enligt re- geringens uppfattning angeläget att förslag i dessa frågor avvaktas innan beslut tas om hur brottsofferjourernas verk- samhet som riktas mot kvinnor som utsatts för våld skall stödjas. Rege- ringen kommer i avvaktan på utredningens förslag ange att projekt avse- ende våld mot kvinnor skall prioriteras när beslut tas om fördelning ur Brottsofferfonden. Brottsofferjourernas, liksom andras, möjlighet att få ekonomiskt bidrag för projekt inriktade mot våld mot kvinnor kommer därmed att öka. 12 Utbildning och forskning 12.1 Inledning Enligt regeringens uttalade mål för jämställdhetspolitiken skall ett jäm- ställdhetsperspektiv införlivas i huvudfåran på alla områden. Det innebär bl.a. att kvinnors och mäns skilda villkor och livsbetingelser i familj och samhälle skall synliggöras och analyseras så att beslut som fattas på olika områden och i olika frågor inte får skilda konsekvenser för kvinnor och män. Detta arbetssätt, som i internationella sammanhang ofta kallas mainstreaming, kräver också väsentligt ökade kunskaper hos dem som på olika nivåer och i olika sammanhang skall fatta beslut. Jämställdhet mellan kvinnor och män kan således betraktas som ett kunskapsområde i sig. Detta gäller självfallet även i frågor som rör våld mot kvinnor, som spänner över ett vitt område vilket inbegriper allt från ett rättsligt till ett social- och hälsopolitiskt perspektiv och inte minst ett perspektiv som har sin utgångspunkt i maktförhållandet mellan kvinnor och män i samhället och på individnivå. Både och ett flertal remissinstanser har betonat vikten av ökade kunskaper hos personal på olika myndigheter som handlägger ärenden om våld mot kvinnor eller som på annat sätt kommer i kontakt med förövare av våldsbrott mot kvinnor och de utsatta kvinnorna och deras barn. Regeringen delar till fullo den uppfattningen och anser att särskilda åtgärder för att öka kunskapen hos berörda yrkes- grupper bör vidtas. 12.2 En förbättrad yrkesutbildning Regeringens bedömning: I syfte att säkerställa att jämställdhetsfrågor och frågor om våld mot kvinnor blir belysta i relevanta yrkesutbildningar kommer examensordningen i högskoleförordningen att kompletteras för vissa yrkesexamina. Ett uppdrag kommer att lämnas till att följa och utvärdera de nya reglerna. Kommissionens förslag: Kommissionen föreslår att det skall klargö- ras att jämställdhet och könsaspekter skall belysas i all högskoleutbild- ning och föreslår att 1 kap. 5 § högskolelagen (1992:1434) förtydligas i detta avseende genom att paragrafens första stycke om att jämställdhet mellan kvinnor och män alltid skall iakttas kompletteras med orden och främjas . Vidare föreslår kommissionen att examensordningen i högskoleförord- ningen och dess målbeskrivning för utbildning av socionomer, läkare, sjuksköterskor, psykologer och jurister kompletteras, så att det klart framgår att våld mot kvinnor och andra könsaspekter skall belysas i dessa utbildningar. Detsamma föreslås gälla för polisutbildningen, vilken dock inte regleras i examensordningen. Kommissionen föreslår även att ges i uppdrag att följa utvecklingen av hur frågor om jämställdhet mellan kvinnor och män be- aktas även i undervisningen vid universitet och högskolor. Verket bör regelbundet rapportera till regeringen om läget. Remissinstanserna: Mer än hälften av remissinstanserna har yttrat sig i denna del. När det gäller kompletteringen av högskolelagen är samtliga positiva eller har inget att erinra. Även till förslaget om komplettering av examensordningen för vissa utbildningar är de flesta instanser, bl.a. Hög- skoleverket, positiva. Flera instanser, bl.a. vid och , saknar dock förslag vad gäller utbildningen för lärare. vid uni- versitet avstyrker ytterligare preciseringar av bestämmelserna i examen- sordningen för juristutbildningen. Majoriteten av remissinstanserna har inget att invända mot förslaget att bör följa utvecklingen av hur dessa frågor beaktas i undervisningen. anser dock att syftet med förslaget i allt väsentligt redan är tillgodosett. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har vid flera tillfäl- len, bl.a. i propositionen Jämställdhet mellan kvinnor och män inom ut- bildningsområdet (prop. 1994/95:164, bet. 1994/95:UbU18, rskr. 1994/95:405), betonat vikten av jämställdhet som ett kunskapsområde och att ett jämställdhetsperspektiv skall genomsyra högskolans organisa- tion och verksamhet. För att ytterligare markera vikten av ett aktivt jäm- ställdhetsarbete inom alla delar av högskolan har regeringen i propositio- nen Högskolans ledning, lärare och organisation (prop. 1996/97:141) föreslagit en komplettering av högskolelagen i enlighet med vad kom- missionen förordat. har bifallit förslaget (bet. 1997/98:UbU3, rskr. 1997/98:12). Enligt den nya lydelsen (SFS 1997:797) av 1 kap. 5 § första stycket högskolelagen skall jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas i högskolornas verksamhet. Om våldet mot kvinnor skall kunna bekämpas på ett effektivt sätt är det nödvändigt att de som i sin yrkesverksamhet kan förväntas möta kvinnor som har utsatts för våld har kunskap om det samhällsproblem som detta våld utgör och om de mekanismer som ligger bakom. De måste ha kompetens att arbeta med problemet, lära sig att upptäcka det och rätt kunna bemöta kvinnor som har utsatts för våld. (JämO) påpekar i sitt remissyttrande att utbildning även kan ses som ett sätt att skapa en hälsosam arbetsmiljö för dessa yrkesgrupper eftersom det är stressande och nedbrytande att utan kunskap konfronteras med eller tvingas ta ansvar för djupgående pro- blem av den art som våld mot kvinnor och barn utgör. har undersökt i vilken utsträckning våld mot kvinnor men även mer övergripande jämställdhetsfrågor tas upp i grundläggande högskoleutbildning för några av de yrkesgrupper som kan förväntas möta kvinnor som har utsatts för våld. De yrkesutbildningar som har studerats är grund- och vidareutbildningen för läkare och sjuk- sköterskor samt utbildningarna för socionomer, psykologer, jurister och poliser. När det gäller sjuksköterskeutbildningen har vidareutbild- ningarna till barnmorska och distriktssköterska studerats. Samtliga ut- bildningsanordnare har undersökts. Kartläggningen visar att frågor om jämställdhet och våld mot kvinnor i mycket liten utsträckning belyses i utbildningarna. Ytterst sällan nämns frågan explicit i kurs- eller utbildningsplanerna för de kartlagda utbild- ningarna. I betydande utsträckning synes det hänga samman med vilken lärare som har hand om respektive kurs om och i vilken omfattning våld mot kvinnor eller jämställdhetsaspekter överhuvudtaget behandlas. Kommissionens utredning visar således på betydande brister i den svenska högskoleutbildningen i detta avseende. Viktiga yrkesgrupper saknar därmed insikter i och kunskap om jämställdhet mellan kvinnor och män och våld mot kvinnor. Dessa frågor måste därför på ett helt an- nat sätt än behandlas under grundutbildningen, framför allt för dem som skall arbeta inom , hälso- och sjukvården och inom rättsväsendet. tillsatte regeringen en utredning om bemötandet av kvinnor och män inom hälso- och sjukvården. I betänkandet Jämställd vård - Olika vård på lika villkor (SOU 1996:133), som överlämnades till regeringen , betonas vikten av att könsspecifika kunskaper om hälsa och sjukvård integreras i utbildning och fortbildning av läkare och annan sjukvårdspersonal. Utredningen föreslog också att Högskole- verket i sin pågående utvärdering av läkarutbildningen även skulle granska hur könsperspektivet tas upp i olika faser av läkarutbildningen. Förslagen i betänkandet bereds inom . I detta sammanhang kan också nämnas att regeringen anslog till de medicinska fakulteterna för utveckling av kurser i kvinnors hälsa och jämställdhetskunskap. Syftet är att kur- serna skall ingå som en del i läkarutbildningen. En viktig kvalitetsaspekt att värna om är universitetens och högskolor- nas frihet att med utgångspunkt i de i examensordningen angivna målen utforma utbildningarna så att dessa på de olika högskoleorterna har i viss mån skilda profiler. Regeringens mening är dock att när det gäller våld mot kvinnor är vissa yrkesgrupper centrala för bemötandet av kvinnor som har utsatts för våld och för att aktivt arbeta med att motverka våld. För att dessa nyckelgrupper skall ha förutsättningar att klara uppgiften på ett tillfredsställande sätt kan inte dessa frågor vara endast ett valfritt mo- ment eller beroende av enskilda lärares engagemang i frågan. Yrkesut- bildningar som leder till yrken vars utövare kommer i kontakt med miss- handlade kvinnor och kvinnor som har utsatts för könsrelaterat våld skall förbereda studenterna för att kunna hantera även denna fråga i sin yrkes- verksamhet. Att så inte sker är en allvarlig brist. Regeringen anser att dessa utbildningar skall innehålla åtminstone något obligatoriskt mo- ment av viss omfattning som behandlar kvinnors och mäns skilda villkor i samhälle och familj och förhållanden som kan påverka utvecklingen mot jämställdhet. Eftersom mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt ut- tryck för bristande jämställdhet i samhället generellt såväl som mellan enskilda kvinnor och män, är det angeläget att utbildningarna tar upp också dessa frågor. Mot denna bakgrund delar regeringen kommissionens uppfattning att dessa frågor måste tas upp i grundutbildningen för berörda yrkesgrupper. Regeringen avser därför att förtydliga examensordningen i högskoleför- ordningen för följande yrkesexamina: barnmorskeexamen, barn- och ungdomspedagogisk examen, grundskollärarexamen, gymnasielärarexa- men, juris kandidatexamen, läkarexamen, psykologexamen, psykotera- peutexamen, sjuksköterskeexamen, social omsorgsexamen, socionom- examen, tandläkarexamen samt teologie kandidatexamen. När det gäller polisutbildningen, vilken inte regleras i examensord- ningen, kan konstateras att frågan om våld mot kvinnor på ett tydligt sätt lyfts fram . I utbildningen ingår numera ett utbild- ningsblock med tema familjevåld. Målet med den utbild- ningen är enligt kursplanen att öka kunskaperna om faktorer bakom vål- det i nära relationer, att öka kunskaperna om aktuell lagstiftning, att ut- veckla det professionella förhållningssättet vid akuta ingripanden och vid förhör och utredning samt att öka förmågan till samarbete med andra or- ganisationer och myndigheter. Att frågor om våld mot kvinnor skall be- lysas i polisutbildningen vid kommer även att framgå av den nya utbildningsplan som utarbetas. Enligt instruktion skall verket främja jämställdhet mellan kvinnor och män inom sitt verksamhetsområde. Vidare skall ver- ket följa upp och utvärdera utbildningen, forskningen och det konstnär- liga utvecklingsarbetet inom högskolan med beaktande av verksamhetens roll och sätt att fungera i förhållande till samhällets och arbetslivets ut- veckling och kompetensbehov. kommenterar i sitt re- missyttrande kommissionens förslag om ett särskilt uppdrag till verket för att följa utvecklingen av hur frågor om jämställdhet och våld mot kvinnor behandlas i undervisningen vid universitet och högskolor. Verket anser att genom att jämställdhetsaspekten alltid skall beaktas i de upp- följningar och utvärderingar som verket genomför är kommissionens förslag i denna del i allt väsentligt redan uppfyllt. Regeringen delar till viss del uppfattning. Mot bak- grund av de brister som kommissionens granskning har pekat på och de förändringar av examensordningarna som kommer att göras anser rege- ringen emellertid att det finns skäl att ge ett särskilt upp- drag i denna fråga. skall inom ramen för sina ordinarie arbetsuppgifter under följa upp och utvärdera på vilket sätt universi- teten och högskolorna beaktar de nya kraven i examensordningen och hur de ändrade målbeskrivningarna kommer till konkret uttryck i undervis- ningen. Det är vidare av nationellt intresse att få till stånd ett erfarenhets- utbyte mellan berörda universitet och högskolor kring hur undervis- ningen kan förändras för att uppfylla regeringens intentioner avseende kunskap om kvinnors och mäns skilda villkor i samhälle och familj, in- klusive frågor om t.ex. våld mot kvinnor. I uppdraget till kommer därför vidare att ingå att aktivt främja ett sådant erfarenhetsut- byte. Verket skall rapportera till regeringen i dessa frågor. 12.3 En satsning på fortbildning genomförs Regeringens bedömning: har fått i uppdrag att i sam- råd med Riksåklagaren, och genomföra och leda en satsning på fortbildning av personal inom rättsväsendet, so- cialtjänsten och hälso- och sjukvården. För ändamålet kommer Rikspo- lisstyrelsen att tillföras ett engångsbelopp om . Av medlen skall användas för fortbildning av domare och för information till nämndemän. Kommissionens förslag: Kommissionen föreslår att en satsning på fortbildning av personal inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården genomförs och att avsätts för detta. Remissinstanserna: Samtliga instanser är positiva till eller har ingen- ting att erinra mot förslaget om fortbildning av personal inom rättsväsen- det, och hälso- och sjukvården. Skälen för regeringens bedömning: De förändringar som genomförs i examensordningarna kommer förhoppningsvis att leda till att utsatta kvinnor framöver får ett bättre stöd och bemötande av de yrkesgrupper som de kommer i kontakt med på olika sätt. Som kommissionen har på- pekat kommer det att dröja innan förändringar i grundutbildningarna får fullt genomslag. De ändrade examensordningarna behöver därför i enlig- het med kommissionens förslag kompletteras med fortbildningsinsatser för de personalgrupper som är verksamma inom rättsväsendet, social- tjänsten och hälso- och sjukvården. Regeringen delar kommissionens uppfattning att fortbildningsinsatser normalt skall finansieras inom ramen för myndigheternas ordinarie arbete. Framöver bör detta ske i betydligt större omfattning än vad som varit fallet. Med anledning av de förändringar som genomförs i lagstiftningen, genom t.ex. införandet av ett kvinnofridsbrott och de övriga satsningar som regeringen föreslår, finns skäl att genom en extra tilldelning av medel genomföra en större engångssatsning på fortbildning av berörda yrkesgrupper. En sådan fortbildning genomfördes genom ett uppdrag till året innan. Uppdraget var ett resultat av förslag i fråga om våld mot kvinnor i propositionen Olika på lika villkor (Prop. 1990/91:113, bet. 1990/91:AU17, rskr. 1990/91:228). I den fortbild- ningen deltog nära 20 000 personer från rättsväsendet, och hälso- och sjukvården. Denna satsning finns närmare beskriven i kvinno- våldskommissionens betänkande, kapitlet 16.4. Regeringen har uppdragit åt att i samråd med , och , genomföra ytterli- gare fortbildning av personal inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården. Fortbildningen bör, liksom tidigare, läggas upp så att den kan genomföras både på central, regional och lokal nivå. Kom- missionen har föreslagit att avsätts för ändamålet. För att få till stånd en större bredd på verksamheten och fler deltagare samt med hänsyn till den vikt som måste läggas vid att kunskapen hos berörda yrkesgrupper ökar i dessa frågor, kommer regeringen att avsätta sam- manlagt för denna verksamhet som tillförs . Av dessa medel skall användas för fortbildning av domare och för information till nämndemän.