prop · GL03174 · 1998-01-01 00:00:00 — Härtill kommer att i två omgångar genomfört kärnvapen- provsprängningar. företogs tre provsprängningar. Dessa följdes av ytterligare två. framlade den s.k. Baruch-planen. Denna syftade till att ställa världens samtliga kärnenergiresurser under en oberoende internationell myndighets ägarskap eller kontroll. Planen erhöll stöd av en stor majoritet av FN:s medlemsländer, men föll på invändningar från sida. Den vapenteknologiska utvecklingen fortsatte under de påföljande åren. genomförde det första vätebombsprovet. Året därpå följde efter. Ett förslag om provstopp framfördes av premiärminister . Från sovjetisk sida föreslogs ett permanent provstopp. Förslaget ifråga medgav dock inte inspektioner på plats för kontroll av provstoppets efterlevnad. Frågorna om kärnvapennedrustning kom att ägnas allt större uppmärksamhet i FN och därefter. De kärnvapenfria staternas oro tilltog i takt med att vapenteknologins spridning och fortsatta provsprängningar ökade medvetandet om följderna av ett kärnvapenkrig. Olika organ upprättades som forum för nedrust- ningsförhandlingar. Till att börja med ägde arbetet i denna främst rum i en underkommitté i vilken ingick , , , och . kom dock deltagarkretsen i nedrustnings- förhandlingarna att vidgas. Det multilaterala arbetet förlades till där det ägde rum i olika föregångare till den nuvarande nedrust- ningskonferensen (CD). Det allmänna stämningsläget och grundläggande meningsskiljaktigheter mellan och i fråga om kraven på ett kontrollsystem kom emellertid att omöjliggöra framförhandlandet av ett fullständigt provstoppsfördrag under . genomfördes en expertkonferens i för att studera frågor om verifikation av ett fullständigt provstopp. I denna deltog företrädare för , , , , , , och . Experterna nådde slutsatsen att ett fullständigt provstopp skulle kunna kontrolleras genom ett världsomspännande nät av ca 170 övervakningsstationer. inledde , och provstoppsförhandlingar i . Arbetet bröt dock samman sedan parterna inte kunnat enas i frågan om kontroll av förbud mot underjordiska kärnvapenprov. Förhandlingarna återupptogs efter det att den nytillträdda Kennedy-administrationen i genomfört en översyn av de amerikanska positionerna. och framlade därvid ett fullständigt förslag till provstoppsfördrag. Förslaget accepterades emellertid inte av på grund av kontrollbestämmelserna. Efter fortsatt arbete och ytterligare förslag nådde förhandlingarna ett dödläge påföljande år. skedde emellertid ett visst genombrott. Bl.a. mot bakgrund av farhågorna för miljön till följd av de atmosfäriska kärnvapen- provsprängningarna nådde , och en uppgörelse om ett partiellt provstoppsfördrag (- PTBT). De tre länderna undertecknade fördraget i . Det trädde i kraft . Det partiella provstoppsfördraget avser förbud mot kärnvapenprov i atmosfären, i yttre rymden och under vatten. Det förbjuder däremot inte underjordiska prov, förutsatt att dessa inte efterlämnar radioaktiva rester utanför den stats territorium där prov genomförs. och anslöt sig inte till fördraget, men tillkännagav 1974 respektive 1986 att deras kärnvapenprovsprängningar endast skulle komma att genomföras under jord. Ansträngningarna att förhindra spridning av kärnvapen tog ett viktigt steg framåt 1968 då Fördraget om icke-spridning av kärnvapen (NPT) öppnades för undertecknande. Fördraget trädde i kraft . Enligt fördraget åtar sig kärnvapenstaterna att inte överföra kärnvapen eller andra kärnladdningar till någon och att inte på något sätt biträda, uppmuntra eller förmå kärnvapenfria stater att tillverka eller på annat sätt förvärva kärnvapen. De kärnvapenfria staterna åtar sig å sin sida att inte förvärva kärnvapen eller andra kärnladdningar. Fördraget har numera erhållit i det närmaste universell anslutning. Främsta undantag är de tre s.k. tröskelstaterna . undertecknade och det s.k. tröskelavtalet (- TTBT). Avtalet förbjuder alla kärnvapenprovsprängningar med en laddningsstyrka över 150 kiloton. Eftersom det är omöjligt att skilja kärnvapenprov- sprängningar från kärnsprängningar för fredliga ändamål ingick de båda länderna 1976 också ett avtal om fredliga kärnsprängningar (- PNET). Avtalet sätter ett tak vid 150 kiloton även för sådana kärnsprängningar. Svårigheter uppkom emellertid i frågorna om kontroll av dessa båda avtal. De kom därför inte att ratificeras , efter det att kontrollbestämmelserna omförhandlats. , och återupptog 1977 förhandlingarna om ett fullständigt provstoppsfördrag. Den sista lägesrapporten från förhandlingsarbetet framlades 1980. Parterna hade då inte kunnat uppnå enighet. Efter det att tillträtt som president drog sig ur dessa trilaterala förhandlingar . Detta innebar en omsvängning i den dittillsvarande amerikanska politiken. Vid toppmötet i mellan de amerikanska och sovjetiska ledarna förklarade för sin del, att i det fall att upphörde med sina kärnvapenprov, och om en överenskommelse om ett provstopp kunde uppnås, skulle man för sovjetisk del inte ha några problem med kontrollfrågorna. hade för övrigt infört ett ensidigt provstopp, vilket kom att vara 18 månader . Från amerikansk sida svarades härpå senare att ett fullständigt förbud mot kärnvapenprov var ett långsiktigt mål för inom ramen för uppnående av omfattande, djupa och kontrollerbara nedskärningar av vapenarsenalerna, väsentligt förbättrade kontrollmöjligheter, utvidgade förtroendeskapande åtgärder och större balans i fråga om konventionella styrkor samt då kärnvapenavskräckning inte längre var nödvändig. Sedan tillträtt som president i förklarades fortsatt från amerikansk sida att ett fullständigt provstopp var ett långsiktigt mål som endast kunde förverkligas då man inte längre var beroende av kärnvapenavskräckning. meddelade emellertid administrationen den amerikanska kongressen, att man inte förväntade sig behöva utföra mer än sex kärnvapenprovsprängningar för att pröva kärnvapnens säkerhet och tillförlitlighet. och hade för sin del tillkännagivit uppehåll i sina kärnvapenprov . godkände den amerikanska senaten lagstiftning som innebar att kärnvapenprovsprängningar skulle komma att upphöra fr.o.m. detta år, att inte fler än fem kärn- sprängningar fick utföras för att pröva vapnens säkerhet och tillförlitlighet och att alla provsprängningar skulle upphöra efter , förutsatt att införde ett liknande provstopp. genomförde sin sista provsprängning innan uppehållet inleddes. förlängde för sin del sitt moratorium. förlängde påföljande år sitt uppehåll . Vid toppmötet i överenskom presidenterna att förhandlingar om ett multilateralt framförhandlat provstopp skulle inledas . tillkännagav president sin avsikt att förlänga det amerikanska provstoppet och att söka få till stånd ett fullständigt provstoppsfördrag. beslöt nedrustningskonferensen (CD) i att ge sin provstoppskommitté mandat att framförhandla ett fullständigt provstoppsfördrag. Vidare antog resolution 48/70 om det fullständiga provstoppsfördraget. I resolutionen uppmanades CD att som en prioriterad uppgift förhandla intensivt om ett sådant fördrag. Frågan om ett fullständigt provstopp hade då stått på generalförsamlingens dagordning . Detta var emellertid första gången församlingen kunde anta en resolution i frågan utan omröstning. Mandatet för provstoppsförhandlingarna utarbetades därefter i CD och antogs formellt av konferensen . Genom mandatet uppdrogs åt provstoppskommittén att intensivt framförhandla ett universellt samt multilateralt och effektivt kontrollerbart fullständigt provstoppsfördrag, som skulle effektivt bidra till förhindrandet av spridning av kärnvapen i alla dess aspekter, till processen avseende kärnvapennedrustning och därmed till stärkandet av internationell fred och säkerhet. påföljande år tillkännagav att man beslutat att förlänga sitt provstopp till dess att fördraget trätt i kraft, förutsatt att fördraget öppnades för undertecknade före . Något senare återupprepade för sin del sitt åtagande om ett moratorium . Vid NPT:s gransknings- och förlängningskonferens /beslutade dess fördragsparter att förlänga fördraget . De antog vidare vissa principer och målsättningar för icke-spridning och nedrustning på kärnvapenområdet. Dessa föreskrev bl.a. att arbetet på ett fullständigt provstoppsfördrag skulle slutföras ej senare än 1996 och att kärnvapenstaterna skulle iaktta yttersta återhållsamhet i fråga om kärnvapenprovsprängningar till dess att fördraget trätt ikraft. Direkt efter konferensen genomförde dock en provsprängning, vilken därefter följdes av ytterligare två sprängningar. Vidare tillkännagav president något senare att skulle återuppta sina kärnvapenprovsprängningar och genomföra en serie om åtta prov mellan . Beskedet möttes av häftiga och omfattande internationella protester. antog resolution 50/70A, vari församlingen starkt beklagade alla pågående kärnvapenprov och starkt uppmanade till upphörande av alla kärnvapenprov. meddelade att man avslutat sina prov och att landets kärnvapenprovsprängningar upphört för gott. Efter att tidigare ha övervägt möjligheten att mindre kärnvapen- provsprängningar skulle få medges under det framtida prov- stoppsfördraget förklarade , och /att de ställde sig bakom ett fullständigt förbud. antog senare resolution 50/65. I denna uppmanades deltagarna i provstoppsförhandlingarna, särskilt kärnvapen- staterna, att som en uppgift med högsta prioritet slutföra arbetet på fördraget för att möjliggöra dess undertecknade före inledandet av nästa års generalförsamlingsmöte. Ett avtalsförslag läggs fram framlade ordföranden i provstoppskommittén, nedrustningsambassdör , ett förslag till fullständigt provstoppsfördrag på basis av de då uppnådda förhandlings- resultaten. Efter ytterligare förhandlingar framlade ordföranden en reviderad version . Denna erhöll starkt stöd av bl a . Delegationerna och deras huvudstäder gavs möjlighet att ingående studera texten under ett månadslångt uppehåll i CD:s arbete. Efter det att konferensen återsamlats förklarade , att hans konsultationer givit vid handen att fortsatta förhandlingar om fördragstexten sannolikt inte skulle avsätta ytterligare resultat. Vid möte med provstoppskommittén konstaterades dock att enighet inte kunde uppnås om att anta den föreliggande fördragstexten och överlämna denna till nedrustningskonferensen för att antas i plenum. motsatte sig detta. Anledningen härtill var att fördraget bl.a. inte innehöll åtaganden om förhandlingar om ett fullständigt avskaffande av kärnvapnen inom en tidsbestämd ram. Från indisk sida hade krav härpå drivits energiskt alltsedan förhandlingarna gått in i slutskedet, dock utan att man erhållit något egentligt gehör härför från övriga delegationer. Dessa prioriterade i första hand möjligheten att få till stånd ett fullständigt förbud mot kärnsprängningar. Det stod klart att förutsättningar saknades att få till stånd erforderlig enhällighet i konferensen kring förslag och att försök att driva sådana krav närmast riskerade att föra förhandlingarna till ett sammanbrott. Avtalet antas av generalförsamlingen Dödläget till följd av att motsatte sig att fördragstexten antogs av CD ledde till att texten istället framlades direkt i . Detta skedde på initiativ. Genom resolution 50/245 antog generalförsamlingen fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (- CTBT) och uppmanade FN:s generalsekreterare att öppna det för undertecknande möjligt. Fördraget antogs med överväldigande majoritet av församlingen. 158 länder röstade för, tre (, och ) röstade mot och fem (, , , och ) avstod vid omröstningen. öppnades fördraget för undertecknande i . Det undertecknades därvid av bl a samtliga de fem kärnvapenstaterna och . har närmare 150 stater undertecknat fördraget. Tretton länder - , , , , , , , , , , , och - har ratificerat det. ingår bland de 44 stater som måste ha ratificerat fördraget för att det skall träda i kraft. har tidigare förklarat att man inte kommer att underteckna och ratificera. Detta innebär att det är oklart om och när fördraget kommer att kunna träda i kraft. De indiska kärnvapenprovsprängningarna har emellertid föranlett kraftiga internationella reaktioner och krav på att landet utan dröjsmål och villkorslöst skall ansluta sig till fördraget och till icke- spridningsavtalet. På svenskt initiativ antog ett ordförandeuttalande med bl.a. denna uppmaning. Den har fördömt de indiska kärnvapenproven och har som en konsekvens härav bl.a. sagt upp samarbetsavtalet på biståndsområdet. Officiella indiska uttalanden efter provsprängningarna har givit uttryck för en mindre kategorisk inställning . Om fördraget inte trätt i kraft efter det att det öppnats för undertecknande finns enligt dess bestämmelser möjlighet att sammankalla en konferens med deltagande av de stater som ratificerat fördraget. Denna konferens skall granska i vilken utsträckning fördraget ratificerats samt pröva och enhälligt besluta om vilka åtgärder i enlighet med folkrätten som kan vidtas för att påskynda ratifikationsprocessen i syfte att underlätta fördragets tidiga ikraftträdande. Om konferensen inte beslutar annat, skall detta förfarande upprepas vid de påföljande årsdagarna av fördragets öppnande för undertecknande till dess fördraget träder i kraft. 4.1.3 arbete för ett fullständigt provstoppsfördrag har aktivt verkat för ett fullständigt förbud mot kärnvapenprovsprängningar. Detta har bl.a. skett genom svenskt stöd till FN:s generalförsamlings resolutioner på området och genom ett pådrivande arbete i nedrustningskonferensen i och dess föregångare. har framlagt förslag till fullständiga fördragstexter. Senast skedde detta . Den svenska texten kom att utgöra ett viktigt underlag för de påföljande förhandlingarna i CD. har vidare aktivt bidragit till att söka lösa de verifikationsfrågor som varit förknippade med ett fullständigt provstoppsfördrag. togs från svensk sida initiativ till att upprätta en vetenskaplig expertgrupp i CD med uppgift att granska åtgärder för att upptäcka och identifiera seismiska händelser. Expertgruppen har varit verksam alltsedan dess. Dess arbete har legat till grund för utformningen av den seismologiska komponenten i kontrollsystemet för fördraget om fullständigt förbud mot kärnspräng- ningar. Gruppen har stått under svenskt ordförandeskap. Från svensk sida har också lämnats viktiga bidrag till utformningen av den del i kontrollsystemet som avser övervakning av luftburen radioaktivitet. ledde förhandlingarna i provstoppskommittén om fördragets kontrollsystem. Under det svenska ordförandeskapet fastställdes systemets grundläggande struktur. Vidare utarbetades inom ramen för denna det internationella övervakningssystemet som utgör grundvalen för kontrollen av fördragets efterlevnad. Fördraget består av en ingress, sjutton artiklar och två bilagor jämte ett protokoll med två bilagor. Fördragstexten återfinns i engelsk och svensk i lydelse i bilaga 1. Fördraget innefattar följande grundläggande element: - Ett fullständigt förbud mot kärnvapenprovsprängningar och andra kärnsprängningar. - Ett system för kontroll av fördragets efterlevnad baserat på två huvudkomponenter: dels ett internationellt övervakningssystem, under- stött av ett internationellt datacenter, bestående av världsomspännande nät av 50 primära och 120 sekundära seismologiska övervaknings- stationer, 80 stationer för övervakning av luftburen radioaktivitet (radionuklider och ädelgaser), 11 hydroakustiska övervakningsstationer och 60 stationer för övervakning av infraljud och dels möjligheter till inspektion på platsen för att klarlägga om en kärnvapenprovsprängning eller någon annan kärnsprängning utförts i strid med fördraget. - En internationell kontrollorganisation, Organisationen för fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar, med säte i , . Organisationen skall bestå av parternas konferens, ett verkställande råd och ett tekniskt sekretariat med ett internationellt datacenter. - Bestämmelser om åtgärder för att säkerställa efterlevnaden av fördraget. I de fall då skada för fördragets ändamål och syfte kan följa av bristande efterlevnad av de grundläggande åtagandena i fördraget får konferensen rekommendera parterna kollektiva åtgärder i enlighet med folkrätten. Konferensen eller alternativt verkställande rådet i brådskande fall har också möjlighet att hänskjuta ärendet till . En förberedande kommission har inlett sitt arbete i . Kommissionen, som är öppen för alla stater som undertecknat fördraget, har till uppgift att vidta erforderliga förberedelser för fördragets ikraftträdande. En huvuduppgift är att upprätta fördragets kontrollsystem. Arbetet i denna del äger rum under svenskt ordförandeskap. Fördragets artiklar, vilka innehåller de grundläggande bestämmelserna, innefattar i tur och ordning följande huvudelement: - åtagande från varje fördragspart att inte utföra någon kärnvapen- provsprängning eller någon annan kärnsprängning samt att förbjuda och förhindra varje sådan kärnsprängning på varje plats under sin jurisdiktion eller kontroll. - åtagande från varje fördragspart att avhålla sig från att orsaka, uppmuntra eller på något sätt delta i utförandet av någon kärnvapen- provsprängning eller någon annan kärnsprängning. - bestämmelser om den internationella kontrollorganisation som upprättas i enlighet med fördraget, innefattande dess sammansättning, befogenheter och former för beslutsfattande samt föreskrifter om immunitet och privilegier. - nationella tillämpningsåtgärder då fördraget träder i kraft. - bestämmelser om fördragets kontrollsystem innefattande internatio- nella övervakningssystemet, former för samråd och klarlägganden, inspektion på platsen och förtroendeskapande åtgärder. - åtgärder att vidtas för att rätta till en situation som strider mot fördraget och för att säkerställa fördragets efterlevnad. - regler för biläggande av tvister mellan fördragsparterna respektive mellan dessa och den internationella organisationen angående tillämp- ningen och tolkningen av fördragets bestämmelser. - regler för eventuella framtida ändringar i fördraget och dess bilagor samt i protokollet och dess bilagor. - bestämmelser om granskningskonferenser för översyn av fördragets tillämpning och effektivitet. - fördragets giltighetstid och regler för frånträde från fördraget. - regler om fördragets ikraftträdande och möjligheter till reservationer vad avser dess protokoll och protokollets bilagor. Bilaga 1 till fördraget innehåller en förteckning över de länder som ingår i respektive geografisk region enligt fördraget. Bilaga 2 innehåller en förteckning över de 44 stater som måste ha ratificerat fördraget för att det skall träda i kraft. Protokollet innehåller närmare bestämmelser om internationella övervakningssystemet och internationella datacentrets uppgifter, inspek- tion på platsen och förtroendeskapande åtgärder. Bilaga 1 till protokollet upptar förteckningar över de övervakningsstationer som ingår i inter- nationella övervakningssystemet. Bilaga 2 innehåller en förteckning över parametrar för karakterisering att användas vid internationella datacentrets standardiserade prövning av händelser som upptäckts av internationella övervakningssystemet. I det följande återges det huvudsakliga innehållet i fördraget. I ingressen betonas behovet av fortsatta systematiska och progressiva ansträngningar för att reducera kärnvapnen i världen med slutmålet att avskaffa dessa vapen och uppnå allmän och fullständig nedrustning under strikt och effektiv internationell kontroll. Fördragsparterna erkänner att upphörandet av alla kärnvapenprov- sprängningar och alla andra kärnsprängningar, genom att hämma utvecklingen och den kvalitativa förbättringen av kärnvapen och stoppa utvecklingen av avancerade nya typer av kärnvapen, utgör en effektiv åtgärd för kärnvapennedrustning och icke-spridning i alla dess aspekter. De uttalar förvissningen om att det effektivaste sättet att få till stånd ett slut på kärnvapenprov är att ingå ett universellt samt internationellt och effektivt kontrollerbart fördrag om fullständigt förbud mot kärnvapen- prov, vilket har varit ett av de högst prioriterade målen för världssamfundet inom nedrustningens och icke-spridningens område. Fördragsparterna bekräftar syftet att åstadkomma alla staters anslutning till fördraget och dess målsättning att effektivt bidra till förhindrandet av spridning av kärnvapen i alla dess aspekter, till kärnvapennedrust- ningsprocessen och därmed till stärkandet av internationell fred och säkerhet. I denna artikel åtar sig varje part i fördraget att inte utföra någon kärnvapenprovsprängning eller någon annan kärnsprängning samt att förbjuda och förhindra varje sådan kärnsprängning på varje plats under sin jurisdiktion eller kontroll. Varje part åtar sig vidare att avhålla sig från att orsaka, uppmuntra eller på något sätt delta i utförandet av någon kärnvapenprovsprängning eller någon annan kärnsprängning. Det grundläggande förbud som stipuleras i denna artikel avser kärnsprängningar. Verksamhet som inte innefattar sådana sprängningar, exempelvis datorsimulerade kärnvapenprov och s.k. subkritiska experiment, täcks inte av fördraget. Denna artikel behandlar de organisatoriska frågorna under fördraget. Det fastslås att parterna upprättar organisationen för fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar för att uppnå fördragets mål och syfte, för att säkerställa genomförandet av dess bestämmelser, däribland dem som avser internationell kontroll av dess efterlevnad, samt för att tillhandahålla ett forum för samråd och samarbete mellan parterna. Organisationens säte skall vara förlagt till , . I artikeln fastslås att varje part skall samarbeta med organisationen vid utövandet av dess uppgifter enligt fördraget. Parterna skall samråda antingen direkt sinsemellan eller genom organisationen eller genom andra lämpliga internationella förfaranden, däribland förfaranden inom ramen för och i enlighet med dess stadga, om varje fråga som kan väckas med avseende på fördragets mål och syfte eller genomförandet av bestämmelserna i fördraget. Organisationen skall utöva sin kontrollverksamhet enligt fördraget på det minst möjliga inträngande sätt som är förenligt med ett lägligt och effektivt uppfyllande av verksamhetens målsättningar. Den skall vidta alla försiktighetsåtgärder för att sekretesskydda sådan information om civila och militära verksamheter och anläggningar som kommer till dess kännedom vid genomförandet av fördraget och särskilt följa sekretessbestämmelserna i fördraget. Kostnaderna för organisationens verksamhet skall bestridas av parterna i enlighet med bidragsskala, justerad med hänsyn till skillnaderna beträffande antalet medlemmar i och organisationen. I parternas konferens skall samtliga parter ingå. Konferensen skall samlas i ordinarie sessioner, som skall hållas , om konferensen inte beslutar annat. Möjligheter finns också att sammankalla konferensen till extra sessioner. Konferensen kan vidare sammankallas som ändrings- konferens för att ta ställning till förslag om ändringar i fördraget, dess protokoll eller protokollets bilagor och som granskningskonferens för att granska fördragets tillämpning och effektivitet. Konferensen skall vara beslutsmässig med en majoritet av parterna. Den skall fatta beslut i procedurfrågor med enkel majoritet av närvarande och röstande medlemmar. Beslut i substansfrågor skall så långt möjligt fattas enhälligt. Om enhällighet inte kan uppnås skall konferensen fatta beslut med två tredjedels majoritet av närvarande och röstande medlemmar, om inte annat anges i fördraget. Konferensen skall vara organisationens huvudorgan. Den skall behandla alla frågor, ärenden eller problem inom ramen för fördraget. Den kan avge rekommendationer och fatta beslut om alla frågor, ärenden eller problem inom ramen för fördraget som tagits upp av en part eller framlagts för den av verkställande rådet. Konferensen skall övervaka genomförandet och granska efterlevnaden av fördraget och verka för att främja dess mål och syfte.