prop · GL03155 · 1998-01-01 00:00:00 — hade fram till skyldighet att medverka vid fastställande och jämkning av underhållsbidrag i de fall socialnämnd haft skyldighet att fastställa faderskapet för barnet. skedde sådan medverkan för cirka 37 600 barn, en minskning med ca 2 000 sedan föregående år. Kostnader Kommunernas samlade kostnader för placering av barn och unga uppgick till , vilket utgör av kommunernas totala bruttokostnader för individ- och familjeomsorgen. Den största delen av kostnaderna, , gick till placeringar i hem för vård eller boende (HVB), vilket gör den insatsen till den mest kostnadskrävande inom verksamheten. Tabell 6.6 Kommunernas kostnader i miljarder kronor för placering av barn och unga åren 1992 1996. Fasta priser nivå (BNP-deflator) Verksamhet 1992 1993 1994 1995 1996 HVB-vård 1,5 1,6 1,7 2,6 2,9 Familjehem 1,2 1,2 1,3 1,6 1,8 Totala kostnader 2,7 2,8 3,1 4,2 4,7 Källa: Kommunernas räkenskapssammandrag respektive år samt beräkning av fasta priser. Kostnaderna för placering av barn och unga har ökat successivt (fasta priser). Särskilt märkbar var kostnadsökningen för HVB-vården , vilket delvis kan förklaras med att redovisningsprinciperna förändrades . En tydlig utveckling enligt SCB:s statistik är ökade lönekostnader för placering av barn och unga på institution mellan dessa år. En annan förklaring, som ibland förs fram, är att kommunerna numera redovisar samtliga kostnader, inkl. t.ex. socialsekreterartid i placeringskostnaden. Diagram 6.5 Barn och unga, kostnad per vårddygn i HVB och familjehem i 1995-års priser (variation mellan kommunerna) Finns i den tryckta versionen Kommunernas genomsnittliga dygnskostnad för vård i HVB (priser) låg på , vilket är en ökning med jämfört med . Motsvarande dygnskostnad för vård i familjehem var båda åren. Högsta dygnskostnad för vård i HVB låg på och lägsta kostnad på . För de av kommunerna som befann sig närmast medianen varierade dygnskostnaden mellan drygt 1 500 och . De stora skillnaderna i genomsnittliga vårddygnskostnader som redovisades för har mer än halverats då variationen håller sig (priser). För familjehemmen är kostnadsvariationerna relativt små. 6.3 Socialbidrag Nationella mål Rätten till ekonomiskt bistånd, socialbidrag, regleras i socialtjänstlagen (1980:620). Socialbidraget skall fungera som ett tillfälligt yttersta skyddsnät mot fattigdom för hushåll som inte kan få sin utkomst tryggad genom förvärvsarbete eller andra inkomstkällor. Socialbidrag kan även utgå när socialförsäkringssystemet och övriga ekonomiska förmåner i samhället inte kan garantera försörjning. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Hänsyn skall därvid tas till egna inkomster och tillgångar. Biståndet skall utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Måluppfyllelse och kvalitet , och socialt arbete (CUS) har följt socialbidragsutnyttjandet genom ett flertal redovisningar och aktiviteter under verksamhetsåret. Fattigdomsutveckling, olika gruppers nyrekrytering till och ökade beroende av socialbidragssystemet samt socialbidragstagares levnadsförhållanden har belysts i Social rapport (1997:14) i antologin 11 röster om socialbidrag (1997:5) och i statistikrapporten 1996 (Statistik Socialtjänst 1997:9). Av rapport framgår att de som uppbär socialbidrag och de personer som har disponibla inkomster under socialbidragsnormen bara i liten utsträckning är samma personer. De som är berättigade till socialbidrag är sannolikt betydligt fler än de som faktiskt får socialbidrag. Rapporten anger flera förklaringar till detta. Socialbidrag beviljas med utgångspunkt från individens månadsinkomst medan de beräkningar som görs för att definiera fattigdom baseras på årsinkomster. Många bidragstagare får hjälp . Andra kan ha tillgångar av olika slag som medför att de inte är berättigade till bidrag. Man kan dessutom anta att en del låginkomsthushåll inte söker socialbidrag trots att de skulle ha rätt till det. Av den sociala rapporten framgår också att socialbidragstagare har sämre levnadsförhållanden, sämre hälsotillstånd och svagare position på arbetsmarknaden än andra låginkomsttagare. genomförde en jämförande studie av socialbidragssystemen i och tre andra länder. OECD-gruppen anför i sin utvärdering av det svenska socialbidragssystemet bl.a. följande: - Systemet har genom den ekonomiska krisen blivit överlastat och tvingas fylla en roll som det inte varit avsett för, vilket kräver en administrativ översyn av trygghetssystemen som helhet. - En för smal definition av basbidraget riskerar att skapa ett passivt bidragsberoende, där klienten inte stimuleras att ta något eget ansvar för ekonomin. - Det är viktigt att det finns en klar koppling mellan socialbidragssystemet och arbetsmarknaden för att undvika att människor fastnar i bidragsberoende. Rättssäkerhetsfrågorna i hanteringen av socialbidragsärenden har uppmärksammats av och länsstyrelserna i deras tillsynsarbete. Av sammanställning över länsstyrelsernas årsrapporter för framgår att det allmänt sker en restriktivare tolkning av rätten till ekonomiskt bistånd enligt 6§ SoL. Det framkommer också att det finns brister när det gäller information till den bidragssökande om rättigheter och skyldigheter. Av länsstyrelsernas årsrapporter framgår också att den organisatoriska uppdelningen av individ- och familjeomsorgen på specialiserade enheter har gett upphov till vissa farhågor. Handläggningen kan ske utifrån ett alltför snävt perspektiv där individens ekonomi blir den enda bedömningsgrunden vilket kan leda till att människor med mer komplexa problem inte får den hjälp de behöver. Effekterna för den enskilde av förändringar i socialbidragssystemet har följts inom ramen för aktiva uppföljning i och (Socialbidrag på ändrade villkor 1997). Bakgrunden till undersökningen var ändrade rekommendationer till kommunerna angående socialbidraget. Ändringarna genomfördes och innebar att färre poster ingick i den rekommenderade socialbidragsnormen och att normbeloppen sänktes. Anledningen var dels att nivån behövde anpassas till aktuella konsumtionsvanor och dels att utvecklingen av konsumentprisindex (bl a. på bostäder) resulterat i att vägledande socialbidragsnorm legat högre än beräkningar. Rapporten visade att flertalet kommuner följde rekommendationer. Sänkningen av normnivåerna blev mest kännbar för barnfamiljer. Tendenser till ökad detaljprövning och en ökad administration kunde skönjas som en konsekvens av att enskilda människors behov av socialbidrag utanför den rekommenderade socialbidragsnormen prövades mer noggrant . och har tidigare uppmärksammat att det förekommer stora variationer i socialbidragsbeslut och normnivåer. Det finns kommuner som tillämpat lägre socialbidragsnormer än vad rekommenderat. Antalet överklaganden har ökat kraftigt . I den av antagna propositionen Ändring i socialtjänstlagen (prop. 1996/97:124, bet. 1996/97:SoU18, rskr. 1996/97:264) har nivån på socialbidragsnormen preciserats i form av en s.k. riksnorm. Därmed skapas förutsättningar för att bedömningen av socialbidrag till försörjning skall bli likvärdig oberoende av var i landet man bor. Vissa av de förändringar i transfereringssystemen som ägt rum har inneburit striktare regler när det gäller rätten till förmåner eller lägre ersättningsnivåer vilket antas ha medfört ökad utbetalning av socialbidrag. Den höga arbetslösheten, framför allt bland ungdomar, har också ökat belastningen på socialbidragssystemet. Prestationer Antalet bidragshushåll ökade marginellt och utgör nu av totala antalet hushåll i befolkningen . Bland socialbidragshushållen dominerar ensamhushåll. Antalet flyktinghushåll med socialbidrag har däremot minskat med till 45 700. Denna minskning är framförallt en avspegling av det kraftigt minskade flyktingmottagandet . Andelen personer i åldrarna 18 med socialbidrag av det totala antalet personer i åldern 18 var , dvs. en lägre andel än andelen hushåll med socialbidrag. Beräknas slutligen andelen socialbidragstagare på åldersgruppen 18 w år, dvs. inklusive gruppen ålderspensionärer, blir den genomsnittliga andelen ännu lägre, . Detta återspeglar att ålderspensionärerna är kraftigt underrepresenterade bland socialbidragstagarna. har dock alltfler äldre fått socialbidrag. En analys gjord av visar att de flesta av de äldre som får socialbidrag är invandrare bosatta i storstadskommunerna som inte är berättigade till ålderspension i . Socialbidragstagandet varierar över landet. Storstäderna har högst andel hushåll med socialbidrag och högst genomsnittligt bidrag per hushåll. Lägsta andelen återfinns i de de norra delarna av . I glesbygdskommuner är det istället en hög andel som erhåller statliga transfereringar såsom arbetslöshetsersättning och sjukbidrag/förtidspension (Delade städer, SOU 1997:118, underlagsrapport till ). Nedanstående boxdiagram visar spridningen mellan kommunerna beträffande andelen socialbidragstagare i åldern 18 w år av befolkningen. Diagram 6.6 Antal socialbidragstagare 18 w år per 100 invånare i samma åldersgrupp (variationer mellan kommunerna) Finns i den tryckta versionen Av diagrammet framgår att utvecklingen innebar en mindre ökning av den genomsnittliga andelen socialbidragstagare i de olika kommunerna (medianen) från till . minskade spridningen mellan kommunerna, både mellan kommunen med lägsta och högsta andel och mellan de av kommunerna närmast medianen. Utvecklingen visar både en kraftig ökning av medianvärdet från till och en ökning av spridningen för andelen socialbidragstagare i kommunerna främst mot högre maxvärde. Kostnader Utgifterna för socialbidrag har fortsatt att öka . utbetalades i socialbidrag och i introduktionsersättning till flyktingar. I fasta priser innebar det en ökning med , att jämföras med en ökning på respektive . Socialbidrag och introduktionsersättning till flyktinghushållen utgick med jämfört med och 3,2 miljarder . Nedanstående diagram visar utvecklingen av socialbidraget i fasta priser för flyktingshushåll respektive för samtliga hushåll i för tiden 1997. Den totala socialbidragskostnaden ökade , medan utbetalat socialbidrag/introduktionsersättning till flyktinghushållen ökade fram för att därefter minska. låg de sist nämnda utbetalningarna nivå. Diagram 6.7 Utgivet socialbidrag i 1990 1995 totalt och till flyktinghushåll (fasta priser enl. KPI, basår 1995) Finns i den tryckta versionen Jämfört med ökningen kan vi konstatera en utplanande tendens av ökningstakten 1996 1997. Huvudorsaken till detta är den minskade mottagningen av nya flyktingar . Tabell 6.7 Socialbidrag, antal bidragstagare och bidragsbelopp Miljoner kronor, löpande och fasta priser (KPI, basår 1995) År Antal bidrags hushåll Förändr. från föreg. år, % Antal bidrags- mottagare från föreg år, % Antal bidrags- månader Socialbidrag i löpande priser Socialbidrag i fasta priser 1985 293 354 4,2 942 1 561 1990 277 146 4,1 4 721 5 797 1991 297 498 7,3 537 653 4,0 4,2 5 642 6 329 1992 327 824 10,2 589 371 9,6 4,4 7 012 7 689 1993 373 034 13,8 671 303 13,9 4,6 8 712 9 126 1994 391 800 5,0 715 212 6,5 5,0 10 285 10 546 1995 388 702 -0,8 720 783 0,8 5,3 10 786 10 786 1996 403 204 3,7 753 109 4,5 5,5 11 884 11 827 1997 .. .. .. .. .. 12 444 12 317 Källa: , Välfärdsfakta Social, med komplettering av uppgifter socialbidrag. I landets kommuner utbetalades prisnivå 1994 ca , ca och ca i socialbidrag per bidragshushåll. Det genomsnittliga bidragsbeloppet skiljer sig väsentligt åt mellan olika kommungrupper. Lägst var bidraget i glesbygdskommunerna och högst i storstäderna. Orsaker till dessa skillnader kan bl.a. vara att den genomsnittliga bidragstiden är längre i storstäder än i mindre kommuner och att hyreskostnaden är betydligt högre i storstäderna än i glesbygdskommunerna. Det är i första hand bidragstidens längd som påverkar kostnaderna för socialbidragen. Bidragstidens längd har ökat kontinuerligt fr.o.m då den i medeltal var . Andelen hushåll med långvarig bidragstid ökade år jämfört året innan. De långvariga socialbidragshushållens andel av det totala bidragsbeloppet ligger i genomsnitt på men är klart störst i storstäderna, och lägst i glesbygdskommunerna, . Det är framförallt grupper som har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden som blir bidragsberoende. Personer som har haft svårt att få en fast förankring på arbetsmarknaden har inte fått del av de generella trygghetssystem som ger försörjning i samband med tillfälliga inkomstbortfall. Detta har i stor utsträckning berört ungdomar och invandrare, ensamstående kvinnor med barn, långtidsskrivna och personer med sociala problem, ofta med bristande utbildning, yrkeskompetens eller arbetslivserfarenhet. En överrepresentation av dessa grupper finner vi framförallt i storstädernas utsatta områden (Rapport , SOU 1997:118). Bidragsperiodens längd är också längre för äldre bidragstagare än för yngre. Detta förhållande återspeglar situationen på arbetsmarknaden, där medianen för arbetslöshetstidens längd också är längre för äldre än för yngre personer (). Bidragsperiodens längd ökar mest för ensamstående kvinnor med barn. I rapporten "Ensamföräldrarna en utsatt grupp? (1995) konstateras att ensamföräldrar har väsentligt lägre inkomster än sammanboende, även med hänsyn till hur många som skall leva på inkomsten. fick var tredje ensamstående kvinna med barn socialbidrag. har deras andel ökat till . Ensamstående kvinnors höga socialbidragsberoende kan delvis förklaras med strukturella orsaker som bl.a. relativt stor andel deltidsarbete i låglöneyrken och neddragningar i de generella trygghetssystemen som genomförts för att sanera statens finanser. Men det är framförallt situationen på arbetsmarknaden som förklarar det höga socialbidragsberoendet bland ensamföräldrar. Sannolikheten att erhålla anställning är lägre för ensamföräldrar än för samboende. Detta beror bl.a. på ofta lägre utbildningsnivå, svårigheter för den arbetslöse ensamföräldern att upprätthålla och utveckla sin kompetens osv. Att vara ensamförälder utan backup kan därför uppfattas som en negativ faktor i sig av en presumtiv arbetsgivare. Härigenom sker en sortering på så sätt att ensamföräldrar har allt svårare att erhålla en anställning. De sorteringsmekanismer som träder in eller förstärks vid en djup konjunkturstörning liknande den vi nu upplevt försvårar i hög grad för grupper med svag ställning på arbetsmarknaden (bl.a. ensamföräldrar) att ta sig ur en arbetslöshet de råkat i. Även generella förändringar inom den kommunala sektorn, som kortare öppethållande inom barnomsorgen alternativt högre avgift för längre utnyttjande och avsaknad av barnvårdarservice vid barns sjukdom, har försämrat ensamföräldrarnas möjligheter till konkurrensförmåga på arbetsmarknaden 7 Barnomsorg, skola och vuxenutbildning 7.1 Barnomsorg Nationella mål infördes nya bestämmelser om barnomsorgen i socialtjänstlagen. Kommunerna är skyldiga att, utan oskäligt dröjsmål, tillhandahålla förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn i åldrarna i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Lagstiftningen har utformningen av en skyldighet för kommunen att tillhandahålla barnomsorgsplats under vissa förutsättningar, men innehåller inte någon motsvarande rättighet för den enskilde medborgaren att få en sådan plats. Förskoleverksamhetens uppgift är att genom pedagogisk verksamhet erbjuda barn fostran och omvårdnad. Skolbarnsomsorgens uppgift är att komplettera skolan samt erbjuda barn en meningsfull fritid och stöd i utvecklingen. Det skall finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att barnens behov av omsorg och god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. Barngrupperna skall ha en lämplig sammansättning och storlek, lokalerna skall vara ändamålsenliga. Verksamheten skall utgå från varje barns behov och liksom tidigare betonas att barnomsorgen har ett särskilt ansvar för barn med behov av särskilt stöd. Bestämmelserna om förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg överfördes till skollagen /98. Måluppfyllelse och kvalitet Behovstäckning har allt fler kommuner närmat sig full behovstäckning i den kommunala barnomsorgen. av barnen i åldern 1 till förvärvsarbetande och studerande föräldrar hade plats i daghem eller familjedaghem , vilket i stort sett motsvarade efterfrågan. En majoritet () av kommunerna kunde erbjuda barnomsorg till förskolebarn inom 3 4 månader och av kommunerna uppfyllde samma skyldighet för skolbarn. Andelen barn i åldern 1 som är inskrivna i förskola och familjedaghem har ökat markant , liksom inskrivna barn i fritidshem 7 . Tabell 7.1 Andel barn inskrivna i förskola (daghem och deltidsgrupp), fritidshem och familjedaghem. Procent av samtliga barn i respektive åldersgrupp. 1 7 10 1985 52 Källa: Socialtjänststatistiken 1997:7, Storstäder, förortskommuner och större städer, dvs. kommungrupper där den kvinnliga förvärvsfrekvensen är hög, har högst andel barn i barnomsorgen, medan landsbygdskommuner har den lägsta. Familjedaghem är vanligare på landsbygden, där av barnen i åldrarna 1 var inskrivna 1996 jämfört med av barnen i storstäderna. Kvalitet skiljer på tre olika former av kvalitet, som beskrivs i förhållande till begreppen struktur, process och resultat. Med struktur menas ramarna för verksamheten i form av organisatoriska förhållanden som antal platser, personalens kompetens, lokalytor etc. Med processen avses det pedagogiska arbetet med barnen, medan resultat beskriver både den pedagogiska verksamheten och resultat av mer serviceinriktad karaktär. Det finns inte några studier på nationell nivå av det som benämner processkvalitet eller resultatkvalitet. har fått sitt ansvarsområde utvidgat med förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Verket skall presentera en redogörelse över planerade insatser och prioriteringar för området, där särskilt utformningen av tillsynen skall belysas. har också i uppdrag att utveckla indikatorer som belyser kvalitetsutvecklingen inom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Det går inte att redovisa hur produktionsökningen har påverkat kvaliteten. Besparingarna har dock inneburit förändringar i ett flertal faktorer som påverkar förutsättningarna för en god kvalitet. Verksamheternas förutsättningar, dvs. den s.k. strukturkvaliteten går att följa löpande i den officiella statistiken. För att värdera förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen studeras därför bl.a. barngruppernas storlek, personaltätheten och personalens utbildning. Personaltäthet och barngruppernas storlek Antalet årsarbetare i daghem har varit i stort sett oförändrat under 1990- talet och ökat i fritidshem. Antalet familjedaghem, och därmed antalet dagbarnvårdare, har däremot minskat. Tabell 7.2 Antalet årsarbetare inom daghem, fritidshem och deltidsgrupper fördelade per verksamhetsform samt antal inskrivna barn per årsarbetare (inklusive enskilda utförare). År Daghem Fritidshem Deltidsgr. antal årsarb barn/ årsarb1 antal årsarb barn/ årsarb1 antal årsarb barn/ årsarb1 antal årsarb barn/ årsarb1 1991 65 535 4,5 13 950 8,4 4 003 16,4 83 488 5,7 1992 64 410 4,9 11 047 11,5 3 586 17,0 79 044 6,4 1994 65 296 5,2 16 870 10,6 3 618 18,4 85 784 6,8 1995 66 040 5,5 18 268 11,4 4 367 15,3 88 675 8,0 1996 66 983 5,4 20 911 11,4 4 084 18,3 91 978 8,5 1 Inskrivna barn per årsarbetare : Den ökande integreringen av deltidsgrupper med daghem/fritidshem har medfört svårigheter för kommuner att särredovisa personal på olika verksamhetsformer. Uppgifterna om antalet barn per årsarbetare 1995 och 1996 bör därför tolkas med viss försiktighet. Källa: Socialtjänststatistiken, har barngruppernas storlek ökat, vad gäller såväl äldre som yngre barn, vilket medfört att barntätheten, dvs. antal barn per årsarbetare, ökat. var det fler än 17 barn i cirka hälften av daghemsgrupperna, jämfört med en tredjedel . hade antalet barn per årsarbetare stigit jämfört med . Ökningen har medfört besparingar, men också inneburit ökat antal platser i barnomsorgen. Barntätheten är något lägre jämfört med året innan. I enskilda förskolor är antalet heltidsbarn per årsarbetare något högre, vilket delvis kan förklaras av att föräldrar som arbetar i föräldrakooperativ inte redovisas som anställda. I familjedaghem har antalet heltidsbarn per årsarbetare minskat något till 1996. Många kommuner har koncentrerat verksamheterna till större enheter för att minska kostnaderna. Föreståndartjänster har omvandlats till områdeschefstjänster, i vissa fall också med ansvar för andra verksamheter. Det har inneburit att arbetsledarna fått avsevärt fler barn och anställda inom sitt ansvarsområde. av antalet barn i förskola har ett annat modersmål än svenska. Möjligheterna att få stöd i sitt modersmål har minskat kraftigt mellan . fick närmare fyra av tio av dessa barn hemspråksstöd, att jämföra med endast två av 1996. Dessa förändringar förekommer i alla kommungrupper. Personalens utbildning Antalet högskoleutbildade anställda i förskola och fritidshem har ökat som andelen utan särskild utbildning för arbete med barn har minskat . Tabell 7.3 Anställda i förskola (daghem och deltidsgrupp) och fritidshem fördelade efter högsta utbildning för arbete med barn. Andel i procent År Anställda* efter högsta utbildning för arbete med barn Förskol- lärare utb. Summa 1985 44 10 41 1 4 100 1990 41 9 41 2 7 100 1995 47 11 38 2 2 100 1996 47 11 38 2 2 100 * redovisas antal årsarbetare fördelade efter utbildning Källa: Socialtjänststatistiken, Prestationer Vid slutet av var ca 715 500 barn i åldrarna 0 inskrivna i daghem, fritidshem och familjedaghem. 75 000 barn var inskrivna i deltidsgrupp, drygt hälften av dem i kombination med t.ex. familjedaghem. Andelen barn i åldern 1 inskrivna i någon form av barnomsorg har ökat jämfört med året innan. Den största förändringen har skett vid fritidshem, där antalet inskrivna barn ökat . Detta sammanhänger med den förändring i verksamheter för sexåringar som sker i allt fler kommuner, vilken innebär att sexåringarna i allt högre utsträckning är inskrivna i fritidshem. Antalet barn inskrivna i deltidsgrupp har ökat , som antalet barn endast inskrivna i deltidsgrupp har ökat marginellt innan. Tabell 7.4 Antal inskrivna barn i förskola (daghem och deltidsgrupp), fritidshem och familjedaghem (1000-tal) År Antal inskrivna barn i daghem deltids- grupp1 fritids- hem familjedaghem totalt 1985 196 78 62 113 48 162 499 480 1990 268 63 109 111 45 156 595 571 1995 361 67 210 100 24 123 761 725 1996 366 75 239 92 18 110 790 747 1 Inklusive barn inskrivna i daghem/fritidshem eller familjedaghem 2 Barn inskrivna både i deltidsgrupp och daghem/fritidshem eller familjedaghem är dubbelräknade 3 Barn inskrivna både i deltidsgrupp och daghem/fritidshem eller familjedaghem är räknade endast en gång. Källa: Socialtjänststatistiken 1997:7, Barnomsorg till arbetslösas barn Kommunernas regler för barnomsorg till arbetslösa föräldrars barn har skärpts ytterligare . I hälften av landets kommuner får barn behålla platsen om en förälder blir arbetslös, oftast dock med begränsad närvaro per dag. Reglerna för innebär att i knappt hälften av kommunerna mister förskolebarnet sin plats när föräldern blir arbetslös, antingen eller efter ett visst antal månader. Detta motsvarar en viss ökning innan. I av kommunerna mister skolbarnen sin fritidshemplats när föräldern blir arbetslös. I två tredjedelar av kommunerna erbjuds inte någon barnomsorgsplats till en arbetslös förälders barn. I de återstående kommunerna görs framför allt individuella bedömningar. Antalet kommuner som gör bedömningar från fall till fall har dock minskat. stod ungefär 15 000 barn i åldrarna 1 utan plats i barnomsorgen mot föräldrarnas vilja, beroende på kommunens regler för barnomsorg till arbetslösas barn. Enskilda förskolor och fritidshem De enskilda förskolorna och fritidshemmen fortsätter att öka i omfattning. Vid slutet av fanns drygt 45 500 barn i enskilda daghem och 10 800 i enskilda fritidshem. Det är en ökning jämfört med respektive . Även andelen barn som går i enskilda daghem eller fritidshem har ökat .