prop · GL0360 · 1998-01-01 00:00:00 — Kommissionens förslag till riktlinjer för sysselsättningen har behandlats i kommittén, och inför behandlingen av riktlinjerna i rådet för arbetsmarknads- och socialministrar avgav kommittén ett yttrande över förslaget till riktlinjer. 10.2.2 Rådsbeslut om gemenskapens verksamhet för forskning, analys och samarbete på sysselsättningsområdet Rådet beslutade att anta ett gemenskapsprogram, som skall främja forskning, samarbete och uppföljning på sysselsättningsområdet. Programmet skall bidra till att identifiera goda exempel och ge metodologiskt stöd till sådana projekt som syftar till att informera om efterföljansvärda praktiska lösningar, framför allt vad gäller ungdomar, långtidsarbetslösa och särskilt utsatta grupper. Programverksamheten skall övervakas av en blandad kommitté med företrädare för medlemsstaterna och kommissionen. Arbetsmarknadens parter skall på lämpligt sätt knytas till kommitténs arbete. Budgeten uppgår till 30 miljoner ecu för perioden 2000. Rådsbeslutet togs med stöd av artikel 235 i , vilken kräver att medlemsländerna är enhälliga vid beslutstagandet. 10.2.3 Informationssamhällets sociala och arbetsmarknadspolitiska dimension I grönboken med titeln "Leva och arbeta i informationssamhället i centrum", KOM (96) 389, tog kommissionen upp frågor om vad det framväxande informationssamhället innebär för det framtida arbetslivet, för tillväxt och sysselsättning samt för levnadsförhållandena och den sociala sammanhållningen. Avsikten var att skapa ett underlag för riktlinjer för informationssamhället på europeisk nivå. Synpunkter på grönboken inhämtades . Synpunkter lämnades från svensk sida genom ett yttrande . följde kommissionen upp grönboken med ett meddelande om informationssamhällets sociala och arbetsmarknadspolitiska dimension, KOM (97) 390 slutlig. I meddelandet angavs grundläggande mål och avsedda åtgärder inom olika delområden. Ett av dessa gäller distansarbete, där kommissionen avser att bl.a. ta upp berörda frågor med arbetsmarknadens parter inom ramen för den sociala dialogen. 10.3 Arbetsmiljö- och arbetslivsfrågor 10.3.1 Kemiska ämnen lade fram ett första förslag om ett nytt rådsdirektiv om skydd av arbetstagare mot risker vid användning av kemiska ämnen i arbetet. Det föreslagna direktivet avses ersätta rådets direktiv /1107/EEG om skydd för arbetstagare mot risker för exponering för kemiska, fysikaliska och biologiska agenser, rådets direktiv /605/EEG om skydd mot risker vid exponering i arbetet för blymetall och dess joniska föreningar samt rådets direktiv /364/EEG om arbetarskydd genom förbud mot vissa agenser och arbetsmoment. Det föreslagna direktivet kommer därigenom att bli ett omfattande och centralt arbetsmiljödirektiv om användningen av kemiska ämnen i arbetet. Det blir om det antas det fjortonde särdirektivet till ramdirektivet, direktiv /391/EEG, vilket innehåller allmänna bestämmelser om arbetsmiljön och avser miljöarbetet. förde det irländska ordförandeskapet upp frågan i rådsarbetet. Frågan om en gemensam ståndpunkt har därefter behandlats i rådsarbetsgruppen vid ett flertal möten samt 1997. antog 1997 rådet den gemensamma ståndpunkten rörande direktivet. Ståndpunkten har överlämnats till för yttrande vid dess andra läsning. 10.3.2 Cancerframkallande ämnen (carcinogener) antog rådet ett direktiv om ändring av direktivet 90/394/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet. Ändringarna i direktivet innebär framför allt att ett gränsvärde för bensen och en definition av gränsvärde förs in i direktivet samt vissa tillägg när det gäller definitionen av carcinogener och upptag genom huden. Direktivet innebär ett steg på vägen när det gäller att utveckla bindande gränsvärden på europeisk nivå. Antagandet av direktivet underlättade möjligheterna att komma i gång med arbetet med direktivet om kemiska ämnen. I samband med antagandet av ändringsdirektivet uppmanade rådet kommissionen att se över och komma med förslag till ytterligare ändringar av direktiv /394/EEG vad avser mutagena ämnen, trädamm och motsvarande ämnen samt införlivande av bestämmelser om vinylklorid och asbest. Detta arbete har påbörjats och ett förslag till ett andra ändringsdirektiv förväntas . 10.3.3 om partnerskap för en ny arbetsorganisation lade fram en grönbok om ett partnerskap för en ny arbetsorganisation, KOM (97) 128 slutlig. I grönboken tar kommissionen upp olika frågor om arbetsorganisationens betydelse för sysselsättningen, konkurrenskraften, arbetsmiljön m.m. Den syftar till att stimulera en europeisk debatt om nya former av arbetsorganisation. Synpunkter har inhämtats . Ett svenskt yttrande över grönboken har lämnats. välkomnar kommissionens initiativ och anser det vara ett viktigt bidrag och incitament för att utveckla en europeisk debatt och dialog om alla aspekter av en god arbetsorganisation. delar åsikten att utvecklingen av moderna och flexibla arbetsorganisationer är av grundläggande betydelse för tillväxten och sysselsättningen samt att detta är nära kopplat till individens trygghet i arbetslivet. 10.4 Arbetsrätt 10.4.1 om arbetstid Rådets direktiv /104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden det s.k. arbetstidsdirektivet skall tillämpas inom alla arbetsområden med undantag för luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske och annat arbete till sjöss, samt det arbete som utförs av läkare under utbildning. Undantaget omfattar såväl mobila som icke-mobila arbetstagare. Inte heller egenföretagare omfattas av arbetstidsdirektivet. I samband med andra läsningen av förslaget till vad som skulle bli arbetstidsdirektivet åtog sig kommissionen att ta initiativ vad gäller de sektorer som undantagits från direktivet och att förbereda dessa initiativ med de europeiska parterna. Kommissionen har återkommit till åtagandet i det medelfristiga sociala handlingsprogrammet 1997. innehåller bakgrund och analys av de undantagna sektorerna, en beskrivning av olika alternativa åtgärdsvägar samt förslag till förfarande och slutsatser. Kommissionen föreslår ett differentierat tillvägagångssätt, som innebär att arbetstidsdirektivet utvidgas till att omfatta alla icke-mobila arbetstagare, låter vissa principiellt viktiga bestämmelser i arbetstidsdirektivet, t.ex. bestämmelsen om fyra veckors betald semester, omfatta även mobila arbetstagare, samt skapar en särskild sektorsvis lagstiftning om arbetstid och vilotider för mobila arbetstagare. 10.4.2 Deltidsarbete inleddes förhandlingar på gemenskapsnivå mellan arbetsmarknadens parter (UNICE, CEEP och EFS) enligt avtalet om socialpolitik i syfte att åstadkomma regler på gemenskapsnivå om deltidsarbete, visstidsanställning och andra s.k. atypiska anställningsformer. Förhandlingarna avslutades med att det mellan parterna slöts ett ramavtal innehållande regler om icke-diskriminering av deltidsarbetande och främjande av möjligheterna för deltidsarbete. Parterna ansåg att frågan om deltidsarbetande skulle prioriteras och deklarerade sin avsikt att överväga behovet av liknande arrangemang för andra s.k. atypiska arbetstagare. Parterna har därefter överlämnat ramavtalet till kommissionen med begäran om att det skall genomföras genom ett rådsbeslut enligt artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik. överlämnade kommissionen ett förslag till direktiv om ramavtalet till rådet för beslut. har beretts tillfälle att yttra sig över förslaget och godkände det . Vid rådsmötet antogs direktivet enhälligt. är positivt till att förfarandet enligt avtalet om socialpolitik används i en fråga av detta slag och har stött den utformning det kom att få. Det är viktigt att direktivet begränsar sig till sådana bestämmelser som är absolut nödvändiga för att genomföra det till direktivet bifogade ramavtalet och inte tillför eller ändrar något i avtalet. 10.4.3 Arbetstagarinflytande inledde kommissionen ett arbete som syftar till att genomföra de vilande förslagen om olika europeiska associationsformer genom att söka lösa frågan om arbetstagarinflytandet, vilken varit den stora stötestenen. Som ett led i detta arbete tillsatte kommissionen en expertgrupp under ledning av . Gruppen fick i uppdrag att lämna förslag om arbetstagarinflytande som kan leda till att den mångåriga blockeringen av förslagen till europeiska associationsformer (framför allt de s.k. Europabolagen) kan hävas. Gruppen lämnade sin rapport . Den var inriktad på frågan om arbetstagarinflytande i , medan övriga associationsformer lämnades åt sidan. Davignonrapporten, som den kommit att kallas, föranledde ett förslag från ordförandeskapet till ändring av kommissionens förslag rörande ett direktiv om arbetstagarinflytandet i Europabolag. Det nya förslaget bygger i stor utsträckning på det gällande direktivet om europeiska företagsråd (94/45/EG), men innebär därutöver att arbetstagarna har rätt att om inte annat överenskommits utse representanter i . har välkomnat Davignonrapporten som ett mycket konstruktivt bidrag till den pågående diskussionen. Rapporten betonar starkt förhandlingar och avtal mellan arbetsgivare och arbetstagare som huvudregel, som den föreslår regler som blir tillämpliga först om förhandlingarna misslyckas. Denna inriktning har stötts från svensk sida, liksom förslaget om styrelserepresentation för arbetstagarna. Förslaget från ordförandeskapet har diskuterats i rådet . Kommissionen har i enlighet med förfarandet i det s.k. sociala protokollet inlett ett samråd med arbetsmarknadens parter på Europanivå. Samrådet rör innehållet i ett förslag till gemenskapsregler om information till och samråd med arbetstagare på nationell nivå. 10.4.4 Överlåtelsedirektivet Rådets direktiv /187/EEG, det s.k. överlåtelsedirektivet, innehåller föreskrifter om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter och delar av verksamheter. Direktivet är genomfört i svensk rätt (se prop. 1994/95:192, bet. 1994/95:AU4, rskr. 1994/95:123). Kommissionen presenterade 1994 ett förslag till ändring av direktivet. Syftet med omarbetningen var i huvudsak att precisera tillämpningsområdet, särskilt såvitt avser entreprenadsituationer, att göra direktivet mer flexibelt vid överlåtelser i insolvenssituationer och att samordna lydelsen med ändringar som gjorts i andra direktiv. Kommissionen lade, efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, och , fram ett nytt förslag till direktiv. Kommissionens nya förslag innehåller ett tiotal förslag till förändringar. Förslaget innebär bl.a. att den tidigare föreslagna definitionen av vad som är en överlåtelse utgår, dvs. ingen förändring av direktivets tillämpningsområde. Kommissionen har som skäl för detta anfört bl.a. den kritik som de övriga institutionerna riktat mot förslaget. förslag har behandlats i rådsarbetsgruppen . huvudståndpunkt har varit att inte motsätta sig att direktivet omarbetas. Omarbetningen får dock inte medföra att direktivets tillämpningsområde inskränks i förhållande till vad som gäller . 10.4.5 Utvidgning av direktiven om föräldraledighet och europeiska företagsråd Kommissionen presenterade två direktivförslag som en uppföljning av överenskommelsen vid i , enligt vilken skulle sätta i kraft de direktiv som antagits enligt avtalet om socialpolitik. Genom att ha ställt sig vid sidan av det sociala protokollet omfattas inte av de två direktiv som antagits med stöd av avtalet om socialpolitik, som fogats till sociala protokollet. Vid rådsmötet antogs båda direktiven. Rådets direktiv om utvidgning av rådets direktiv /45/EG av , om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information och samråd med arbetstagare, innehåller regler som innebär att direktivet anpassas tekniskt i två hänseenden: dels höjs det maximala antalet arbetstagarrepresentanter i det särskilda förhandlingsorganet från 17 till 18, dels ges de nya företag som kommer att omfattas möjlighet att innan ikraftträdandet träffa avtal som ersätter direktivets regler. beviljas en period efter antagandet för att genomföra direktivet. Rådets direktiv angående utvidgning av rådets direktiv /34/EG av om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS, till att omfatta , innehåller i sak endast ett tillägg till föräldraledighetsdirektivet om att slutdatumet för att genomföra detta direktiv för del skall vara efter antagandet. 10.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män 10.5.1 EU:s handlingsprogram för jämställdhet En styrkommitté följer tillämpningen av rådets handlingsprogram för jämställdhetsarbetet inom EU för åren 1996 2000 som antogs . Programmet syftar främst till erfarenhetsutbyte, spridande av goda exempel i jämställdhetsarbetet och stöd till projekt. Programmets prioriterade områden är bl.a. jämställdhet på arbetsmarknaden och i ekonomin, förvärvsarbete och föräldraskap, könsfördelningen i beslutande organ, förbättrade möjligheter för kvinnor att utnyttja sina rättigheter enligt EG-rätten på jämställdhetsområdet, samt metoder och modeller för integrering av ett jämställdhetsperspektiv på alla politikområden. I styrkommittén ingår representanter från medlems- och EES- ländernas regeringar, och kommissionen är ordförande. Kommittén har bl.a. till uppgift att fatta beslut om de samarbetsprojekt mellan medlemsländerna som skall beviljas medel med anledning av programmet. fick tre svenska projekt stöd från programmet. Av dessa fick två projekt förlängt stöd: (ett samarbetsprojekt med och ) om jämställdhet inom medier samt i (ett samarbetsprojekt med , och ). Ett nytt projekt fick stöd: om att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden inom energisektorn (i samarbete med ). Flera svenska organisationer och myndigheter har även deltagit som samarbetspartner i projekt som startats i andra medlemsländer. Det blir en ny projektomgång . 10.5.2 Positiv särbehandling Efter den av meddelade domen i målet C-450/93 mot , , har frågor om positiv särbehandling av underrepresenterat kön vid bl.a. rekrytering diskuterats i olika forum inom EU . Vid rådsmötet beslutade ministrarna att inte genomföra den av kommissionen föreslagna ändringen i det s.k. likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG). Kommissionens förslag hade föranletts av utslaget i den s.k. Kalanke-domen och syftade till att klargöra att vissa former av positiv särbehandling kunde, trots domen, förenas med EG-rätten. Skälet till att rådet inte ville genomföra den föreslagna ändringen var bl.a. att man i första hand ville avvakta resultatet av (se nedan) samt ytterligare en dom i i samma ämne, den s.k. Marschall-domen. Domen i Marschall-målet (C-409/95/EEG) kom efter en muntlig förhandling i vilken flera medlemsländer deltog, bl.a. . hade även tidigare lämnat ett skriftligt yttrande till domstolen i vilket man klargjorde sin inställning att den i målet aktuella bestämmelsen om positiv särbehandling inte kunde anses strida mot likabehandlingsdirektivet. I domen klargjorde domstolen bl.a. att likabehandlingsdirektivet inte hindrar nationella regler om positiv särbehandling av kvinnor i fall då sökande av olika kön har likvärdiga meriter om det inte på grund av omständigheter som hänger samman med en manlig sökandes person finns övervägande skäl för att välja denne. 10.5.3 Bevisbördans placering i mål om könsdiskriminering Ett förslag i frågan om bevisbördans fördelning i mål om könsdiskriminering lades första gången fram av kommissionen . Något beslut fattades emellertid inte den gången eftersom man inte kunde uppnå enhällighet i rådet. presenterade kommissionen ett nytt förslag till direktiv. avgav sitt yttrande över förslaget. Yttrandet innehöll ett tjugotal förslag till förändringar. Med anledning av parlamentets yttrande lade kommissionen fram ett reviderat förslag till direktiv. antog medlemsstaterna en gemensam ståndpunkt i frågan. De två viktigaste artiklarna gäller dels en definition av begreppet indirekt diskriminering, dels fördelningen av bevisbördan i könsdiskrimineringsmål. Bestämmelserna överensstämmer i stort med de svenska reglerna i jämställdhetslagen. yttrade sig över den gemensamma ståndpunkten . beslutade arbetsmarknads- och socialministrarna att direktivet skulle antas i enlighet med texten i den gemensamma ståndpunkten. ansåg texten vara tillfredsställande, men gjorde dock tillsammans med en skriftlig markering om att det hade varit önskvärt att den träffade överenskommelsen kunnat säkerställa att käranden inte skall behöva visa att svaranden haft ett diskriminerande syfte för att det skall vara fråga om könsdiskriminering. 10.5.4 Jämställdhetsfrågor i Amsterdamfördraget undertecknades Amsterdamfördraget av EU:s utrikesministrar. Fördraget innehåller en väsentlig förstärkning av jämställdhetsfrågorna, bl.a. som en följd av att drivit den frågan under förhandlingarna. Jämställdhet mellan kvinnor och män skrivs nu in som ett av EU:s grundläggande mål. Även den s.k. mainstreamingprincipen, dvs. att ett jämställdhetsperspektiv skall anläggas och främjas i gemenskapens alla aktiviteter, skrivs in i fördraget. Det nuvarande lönediskrimineringsförbudet i artikel 119 skärps och omfattar även lönediskriminering vid likvärdigt arbete. Artikel 119 byggs även ut och anger nu uttryckligen att EU skall fatta beslut för att öka jämställdheten på arbetsmarknaden och för att säkra att likalönsprincipen iakttas. Det klargörs även att det är tillåtet att använda s.k. positiv särbehandling av underrepresenterat kön i syfte att åstadkomma jämställdhet i praktiken på arbetsmarknaden. Att den sistnämnda frågan, i vilken särskilt engagerat sig, nu fördragsfästs, innebär att det framöver blir tillåtet för medlemsländerna att använda positiv särbehandling om de så önskar. Det är en viktig markering efter domstolens dom i det s.k. Kalankefallet (se avsnitt 10.5.2). 10.6 Social trygghet För att underlätta den fria rörligheten av personer har EU regler för samordning av medlemsstaternas sociala trygghetssystem. Det innebär i stort att en arbetstagare med familj har rätt att ta med sig de sociala förmåner som intjänats vid arbete i en medlemsstat i de fall vederbörande flyttar till en annan medlemsstat samt rätt till sociala förmåner i värdlandet. 10.6.1 Samordning av social trygghet för migrerande arbetare För att underlätta den fria rörligheten inom EU för arbetstagare och egenföretagare finns ett regelverk, i huvudsak i förordning (EEG) nr 1408/71 om samordning av medlemsländernas system för social trygghet. Rådet antog (EGT nr L 176) en ändring av förordningen som bl.a. innebär en utökad rätt till sjukvårdsförmåner för försäkrade som studerar i en annan medlemsstat. Kommissionen har (EGT nr C 161) lagt fram ett förslag till ändring av sitt tidigare förslag (EGT nr C 68) om samordning av arbetslöshetsförmåner. Förslagen har inte lett till något beslut av ministerrådet. Kommissionen har vidare lagt fram ett förslag (EGT nr C 290) till vissa tekniska ändringar av förordningen föranlett av vissa ändringar i medlemsstaternas nationella lagstiftningar om social trygghet. Parlamentet har ännu inte yttrat sig i ärendet. I rådsarbetet har ett flertal arbetsgruppssammanträden ägt rum för att diskutera kommissionens förslag (EGT nr C 46) om utvidgning av förordningens personkrets att omfatta alla försäkrade. Någon enighet har ännu inte kunnat uppnås. De problematiska frågorna är i första hand vissa medlemsländers speciella försäkringssystem för offentliganställda och i andra hand de nordiska ländernas folkpensionssystem. 10.6.2 Modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen presenterade kommissionen ett meddelande om modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen (KOM (97) 102 slutlig). Meddelandet bygger på den debatt som hölls året innan om den sociala trygghetens framtid. Det nya meddelandet kan ses som ett handlingsprogram för kommissionens arbete kring åtgärder i syfte att stödja medlemsstaternas ansträngningar att modernisera och förbättra sina sociala trygghetssystem. En debatt har ägt rum i ministerrådet (arbetsmarknads- och socialministrarna), vilken fokuserade kring frågor om social trygghet som en produktiv faktor samt den europeiska dimensionen med utgångspunkt i den påverkan integrationen kan ha på nationell politik. har särskilt framhållit förhållandet mellan trygghetssystemens utformning och deras möjlighet att underlätta flexibilitet och stödja sysselsättning. 10.6.3 Kompletterande pensionsskydd Kommissionen har lagt fram en grönbok om kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden, KOM (97) 283 slutlig. täcker in flera aspekter på tilläggspensioner och tar bland annat sikte på två olika områden där direktiv diskuteras eller har diskuterats. Det gäller dels det tillbakadragna förslaget till pensionsfondsdirektiv (KOM 93/171), dels ett förslag till direktivet om skydd för tjänstepensionsrättigheter vid flyttning till annat land i EU. Pensionsfondsdirektivet syftar till enhetliga liberaliserade regler för förvaltning av pensionsfonder i . Inriktningen på förslaget till direktiv om skydd för tjänstepensionsrättigheter vid flyttning till annat land i EU, KOM (97) 486 slutlig, är principen om lika behandling av personer som byter anställning inom ett och samma medlemsland och personer som byter arbetsgivare och medlemsland. 10.7 Etableringsrätt och erkännande av kompetensbevis Inom gemenskapen finns det ett stort antal direktiv som syftar till att uppnå fri rörlighet för arbetstagare, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster, sammanlagt närmare femtio direktiv. Huvuddelen av direktiven omfattar särskilda yrkesområden och innebär en harmonisering av lagstiftningen; de flesta direktiv är mycket gamla. De två senaste direktiven är antagna med hänsyn till subsidiaritetsprincipen och är mer generella till sin karaktär. Syftet med dessa bestämmelser är att undanröja de hinder för den fria rörligheten för personer som medlemsländernas olika krav på kompetensbevis för utövande av en viss yrkesverksamhet utgör. Den form av hinder som dessa personer kan möta är att ett annat land har särskilda restriktioner för ett visst yrke som innebär att yrkesutövaren måste ha ett särskilt nationellt behörighets- eller kompetensbevis. När det gäller de äldsta s.k. etableringsdirektiven berör de i stort sett inte alls svensk lagstiftning eftersom dessa yrkesområden inte är reglerade i , med undantag för elinstallatörer och arbetare i byggbranschen. Svenska medborgare som vill arbeta utomlands möter däremot en mängd krav, bl.a. krav på att uppvisa intyg på svensk kompetens (yrkesutbildningsbevis) samt för självständiga näringsidkare (t.ex. hårfrisörer) bevis på yrkesverksamhet enligt vissa principer. Direktiven har införlivats i svensk rätt genom att de handelskammare som auktoriserats av skall utfärda sådana intyg om faktiskt utövande av yrkesverksamhet som kan behövas för att få idka näring enligt direktiven. Dessa direktiv berör huvuddelen av hantverksyrkena och en stor del av serviceyrkena. Vidare finns särskilda direktiv för enskilda yrkesområden, som är antagna enligt harmoniseringsprincipen och som alltså innebär att länderna skall godkänna behöriga yrkesutövare från övriga länder. Detta gäller följande yrken: läkare, sjuksköterskor, barnmorskor, tandläkare, apotekare, veterinärer och arkitekter. De två generella direktiven berör alla andra yrken, som inte omfattas av de tidigare nämnda. har till uppgift att vara informationscentral för de generella direktiven. 10.7.1 Etableringsrätt för advokater beslutade om ett direktiv som ytterligare skall underlätta för advokater att bedriva verksamhet i andra medlemsländer än den där auktorisation erhållits. Innan direktivet blir formellt antaget krävs ett godkännande av , vilket beräknas ske . Det finns två direktiv som underlättar för advokater att arbeta utomlands: dels ett direktiv som rör advokaters rätt att erbjuda tjänster, dels ett generellt direktiv om erkännande av examens- och kompetensbevis.