prop · GL0396 · 1998-01-01 00:00:00 — I bestämmelsen görs undantag från förbudet mot reformatio in pejus i första stycket för det fall tingsrätten förenat en villkorlig dom eller en skyddstillsyn med en föreskrift som förutsätter samtycke och samtycket inte längre föreligger vid hovrättens prövning av målet. Eftersom samtycke är en nödvändig förutsättning för att meddela en föreskrift om samhällstjänst är rätten i en sådan situation förhindrad att fastställa den överklagade domen. Avsikten är att högre rätt i ett sådant fall skall ha möjlighet att döma till en mer ingripande påföljd, trots att den tilltalade ensam har överklagat domen. I annat fall skulle rätten av processuella skäl vara tvungen att mildra påföljden även i fall där detta inte är sakligt motiverat. Även när en dom på skyddstillsyn förenats med s.k. kontraktsvård kan motsvarande situation uppstå (se t.ex. RH 1997:36). Genom den nya lydelsen omfattas även det fallet av undantaget från förbudet mot reformatio in pejus. Bestämmelsen är avsedd att kunna tillämpas både i fall där den tilltalade i högre rätt återtar sitt samtycke och i fall då han hävdar att han aldrig lämnat något samtycke. 13.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:804) om införande av nya 19 § Ändringen i första stycket är föranledd av att en dom på sluten ungdomsvård får verkställas utan hinder av att åklagaren eller målsäganden fullföljt talan mot domen, om den dömde inte inom föreskriven tid överklagat såvitt gäller påföljden. Den dömde skall i angivna avseende anses som häktad för brottet. 13.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister 2 § Sluten ungdomsvård har förts in bland de påföljder som enligt första stycket första punkten skall antecknas i kriminalregistret. En sådan anteckning är nödvändig för att domstolen skall kunna tillämpa bestämmelserna i 34 kap. i fråga om denna påföljd. I paragrafen anges vad som skall antecknas i kriminalregistret i fråga om verkställighet av påföljder. En tredje punkt har fogats till paragrafen av vilken följer att registret skall innehålla anteckning om verkställighetens början och slut beträffande den som dömts till sluten ungdomsvård. 13.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 4 § I paragrafen har endast gjorts den ändringen att den tid inom vilken förundersökning skall vara avlutad och åtal väckt har ändrats . Skälen för ändringen har redovisats i avsnitt 10.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om när yttranden från socialnämnden skall inhämtas och vad yttrandet skall innehålla samt om socialnämndes upplysningsskyldighet i övrigt. Andra stycket har kompletterats. Av detta stycke följer att socialnämndens yttrande skall innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som nämnden har vidtagit beträffande den unge. bör redovisa alla uppgifter som är relevanta och erforderliga för att rätten skall kunna bilda sig en uppfattning om vad som, i förekommande fall, tidigare förevarit i kontakterna mellan och den unge. Yttrandet skall vidare innehålla en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta, varvid arten, omfattningen och varaktigheten skall framgå. Sådana uppgifter lämnas redan i många fall, men genom lagändringen åläggs socialnämnderna att i samtliga yttranden redovisa planerade åtgärder i form av en vårdplan. Vårdplanen kan utformas på i stort sett samma sätt som vid s.k. kontraktsvård. Av 31 kap. 1 § första stycket följer att det måste finnas en sådan plan tillgänglig i målet för att domstolen skall kunna bestämma påföljden till vård inom . 13.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid 20 § Paragrafen innehåller bestämmelser om fastställande av dagen för strafftidens slut, tidigaste tidpunkten för villkorlig frigivning och tidpunkten för prövotidens utgång. Första stycket har ändrats till följd av att minimitiden för villkorlig frigivning sänkts från till en månad. Ändringen innebär att , om strafftiden uppgår - skall fastställa den preliminära tidpunkten för villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 § . Tredje meningen i första stycket har tagits bort till följd av att 26 kap. 9 § getts ett ändrat innehåll. 13.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt 1 § I paragrafen har ett nytt tredje stycke förts in. I tredje stycket görs en hänvisning till lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll. I den angivna lagen finns bestämmelser som skall tillämpas när ett fängelsestraff verkställs utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Bestämmelserna innebär att lagen om kriminalvård i anstalt inte är tillämplig vid sådan verkställighet för tiden fram till dess att villkorlig frigivning sker. Vidare har andra stycket justerats språkligt. I paragrafen har i första stycket införts en hänvisning till 49 § i stället för tidigare hänvisning till disciplinärende. Genom ändringen framgår att bestämmelsen är tillämplig i ärenden om senareläggning av villkorlig frigivning enligt 26 kap. 7 § och varning enligt 49 §. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I första stycket har en hänvisning till 33 § tagits bort till följd av att möjligheten till frigivningspermission enligt 33 § avskaffats. Vidare har paragrafen justerats språkligt. Paragrafen reglerar de intagnas rätt att överlägga med anstaltsledningen. Till följd av en förändring av den lokala kriminalvårdsorganisationen skall verksamhet inom anstalt bedrivas inom lokala kriminalvårdsmyndigheter. Paragrafen har justerats i enlighet härmed. I paragrafen har hänvisningar till 33 och 38 §§ tagits bort, den första till följd av att den paragrafen upphävs och den andra till följd av att paragrafen är gällande. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen har en hänvisning till föreskrifterna om senareläggning av villkorlig frigivning i 26 kap. 7 § tagits in. I denna paragraf har också tagits in en bestämmelse om varning som tidigare reglerades i 47 §, som upphävs. Varning kan enligt bestämmelsen tilldelas en intagen på samma grunder som gäller för senareläggning av villkorlig frigivning, alltså om en intagen i väsentlig grad bryter mot vad som gäller för verkställigheten. skall användas när det inte finns tillräckliga skäl för en senareläggning och det inte bedöms räcka med en tillsägelse. I paragrafen har införts en hänvisning till 49 § i stället för tidigare hänvisning till disciplinärende. Genom ändringen framgår att bestämmelsen är tillämplig i ärenden om senareläggning av villkorlig frigivning enligt 26 kap. 7 § och varning enligt 49 §. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen har införts en hänvisning till 49 § i stället för tidigare hänvisning till disciplinärende. Genom ändringen framgår att bestämmelsen är tillämplig i ärenden om senareläggning av villkorlig frigivning enligt 26 kap. 7 § och varning enligt 49 §. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen föreskrivs att frågor om vistelse utanför anstalt med stöd av 34 § prövas av om den intagne dömts till fängelse i lägst och i övriga fall av den övervakningsnämnd, till vars verksamhetsområde anstalten hör. Paragrafens första mening, som reglerade prövning av frågor om frigivningspermission enligt 33 §, har tagits bort eftersom möjligheten till frigivningspermission avskaffas. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen har en hänvisning till 33 § tagits bort till följd av att den paragrafen upphävs. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen har en hänvisning till 33 § tagits bort till följd av den paragrafen upphävs. Vidare har paragrafen justerats språkligt. I paragrafen regleras frågan om talan mot beslut. Första stycket har justerats språkligt. Ett nytt tredje stycke har förts till paragrafen. I det tredje stycket finns en hänvisning till 38 kap. beträffande överklagande av beslut som avses i 49 § första meningen, dvs. beslut i fråga om senareläggning av den villkorliga frigivningen. I fråga om beslut som avses i 49 § andra meningen, dvs. beslut om varning, tillämpas bestämmelserna i denna paragraf. I paragrafen regleras rätt att ändra ett beslut som med stöd av bemyndigande meddelats av en annan kriminalvårdsmyndighet och rätten att påkalla styrelsens prövning av ett sådant beslut. Beträffande beslut i fråga om att skjuta upp eller senarelägga en villkorlig frigivning har en motsvarande bestämmelse införts i 38 kap. 14 § . Första stycket har endast justerats språkligt. Paragrafens andra stycke har tagits bort. I andra stycket reglerades skyldigheten att anmäla ett beslut enligt 47 § andra stycket 2 till i de fall annan kriminalvårdsmyndighet hade meddelat ett sådant beslut. Någon motsvarande skyldighet har här inte införts i de fall annan kriminalvårdsmyndighet än med stöd av bemyndigande meddelar beslut om att senarelägga den villkorliga frigivningen enligt 26 kap. 7 § . Orden kriminalvårdsanstalten, i andra stycket, och anstaltens, i femte stycket, har bytts ut mot den nya benämningen den lokala i motsvarande böjningsformer. Vidare har vissa språkliga justeringar gjorts i andra, tredje och femte styckena. Ordet kriminalvårdsanstalt har bytts ut mot den nya benämningen den lokala . Vidare har vissa språkliga justeringar gjorts. 13.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1974:515) om ersättning vid frihetskränkning 2 § I paragrafen har påföljden sluten ungdomsvård förts in vid sidan av fängelse. Det innebär att den som varit föremål för sluten ungdomsvård har rätt till ersättning i samma utsträckning som övriga frihetsberövade enligt denna paragraf. 13.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:371) om behandling av häktade och anhållna m.fl. 17 § I paragrafen anges för vilka andra än häktade personer som lagens bestämmelser är tillämpliga. En ny femte punkt har fogats till paragrafen. Som framgår av 9 § i den föreslagna lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård skall den som dömts till sluten ungdomsvård kunna förvaras i allmänt häkte eller i polisarrest i väntan på att polismyndighet skall förpassa honom till det särskilda ungdomshemmet. Genom tillägget i förevarande paragraf kommer lagens bestämmelser att gälla även för den som förvaras i allmänt häkte eller polisarrest i väntan på sådan förpassning. 13.11 Förslag till ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd 1 § Tre nya punkter, 4 6 har lagts till paragrafen. Genom dessa görs lagen tillämplig på den som utför samhällstjänst, ungdomstjänst eller sådant oavlönat arbete som kan föreskrivas inom ramen för intensivövervakning med elektronisk kontroll. Såvitt avser samhällstjänst motsvaras bestämmelsen av innehållet i 4 § lagen (1989:928) om samhällstjänst. Ett nytt andra stycke har lagts till paragrafen. Detta reglerar omfattningen av personskadeskyddet för den som fullgör samhällstjänst, ungdomstjänst eller sådant oavlönat arbete som kan föreskrivas inom ramen för intensivövervakning med elektronisk kontroll. Med platsen för verksamheten avses den plats där arbetet skall utföras enligt den lokala eller såvitt avser ungdomstjänst social- nämndens beslut. 13.12 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. I första stycket andra meningen har beslut om sluten ungdomsvård undantagits från sekretess på samma sätt som gäller i fråga om beslut om omhändertagande eller beslut om vård utan samtycke. I tredje stycket har ett tillägg gjorts som innebär att verksamhet som enligt lag handhas av även omfattas av sekretess enligt denna paragraf. Ändringen innebär att samma sekretessbestämmelser gäller för den som är föremål för vård med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga som för den som är föremål för verkställighet av sluten ungdomsvård vid ett särskilt ungdomshem. I första stycket tredje punkten har ett tillägg gjorts. Det innebär att sekretess gäller hos polismyndighet för sådan uppgift om enskilds personliga förhållanden som hänför sig till ärende om handräckning enligt lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård. Ändringen är föranledd av att den som förestår vården vid ett särskilt ungdomshem enligt 20 § i den föreslagna lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård har rätt att begära polishandräckning om det är nödvändigt. En liknande rätt för finns i 9 § andra stycket i nyssnämnda lag. I denna paragraf anges vilka tystnadsplikter som har företräde framför principen om meddelarfrihet. I tredje punkten har ett tillägg gjorts av vilket följer att uppgift om verkställighet av beslut om sluten ungdomsvård i likhet med vad som gäller i fråga om verkställighet av beslut om omhändertagande eller beslut om vård utan samtycke undantas från begränsningen i meddelarfriheten. 13.13 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 65 a § Paragrafen är ny. Av första stycket följer att socialnämnden, i fråga om den som överlämnats till vård inom som påföljd för brott, är skyldig att underrätta åklagaren om vården eller de åtgärder som redovisats i vårdplanen inte kommer till stånd. Med vårdplan avses den plan som socialnämnden skall redovisa i sitt yttrande enligt 11 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Underrättelseskyldigheten gäller oavsett om vården ges med stöd av socialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Av andra stycket följer att socialnämndens underrättelsskyldighet gäller även i fråga om den som bryter mot en föreskrift om ungdomstjänst som meddelats med stöd av 31 kap. 1 § tredje stycket 2 . Underrättelsen till åklagaren bör ske i skriftlig form. Den bör vidare innehålla de uppgifter som erfordras för att åklagaren skall kunna bilda sig en uppfattning om huruvida det finns anledning att med stöd av 38 kap. 2 § ansöka om undanröjande av rättens förordnande om överlämnande till vård inom . 13.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga 3 § Paragrafen har kompletterats med ett andra stycke. Av det följer att det skall vara möjligt att besluta om vård i fråga om den som dömts till sluten ungdomsvård med stöd av 31 kap 1 a § om den dömde vid verkställighetstidens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård enligt 3 §. Att detta inte kan bli aktuellt i fråga om den som har fyllt följer av 1 §. Beslut fattas av förvaltningsdomstol efter ansökan av socialnämnden i vanlig ordning. Syftet med ändringen är att tona ned kravet som följer av första stycket på att risken för skada skall ha viss aktualitet, i fråga om dem som dömts till sluten ungdomsvård och har behandlats närmare i avsnitt 10.9. Ändringen innebär att beslut om vård skall fattas om det är uppenbart att den unge efter utskrivningen från det särskilda ungdomshemmet annars skulle riskera att skada sin hälsa eller utveckling genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Härigenom skapas bättre förutsättningar för att säkerställa kontinuiteten i vården av de unga som är i behov av vård än vad domstolen dömt ut genom domen på sluten ungdomsvård. Beslut om vård skall fattas oavsett om behovet gäller fortsatt vård vid särskilt ungdomshem eller någon annan form av tvångsvård. 13.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård 1 § En ny punkt har fogats till paragrafen. Av fjärde punkten följer att lagen om rättspsykiatrisk vård gäller den som är intagen på ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § . Första stycket har kompletterats så att även de som avses 1 § fjärde punkten får ges rättspsykiatrisk vård i enlighet med denna paragraf. Tredje stycket har kompletterats på så sätt att den som är intagen på ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § omfattas av paragrafens tredje stycke. Härav följer att något vårdintyg inte erfordas för den som är intagen på ett särskilt ungdomshem och som förts över till en sjukvårdsinrättning för frivillig psykiatrisk vård. Motsvarande gäller för den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. Första stycket andra meningen har kompletterats till följd av att 1 § första stycket har utökats med en fjärde punkt. I paragrafen regleras frågor om behandlingen av patienter på vårdinrättningen. I andra stycket har införts en bestämmelse som innebär att i särskilda fall får besluta om särskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, att ta emot besök eller att samtala i telefon med utomstående, om det är påkallat från ordnings- eller säkerhetssynpunkt. har motsvarande befogenhet i fråga om den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. Av första stycket framgår vidare att brev som avses i 19 § andra stycket lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, skall vidarebefordras utan föregående granskning. I paragrafen regleras frågan om vistelse utanför sjukvårdsinrättningens område. Paragrafen har kompletterats så att även den som är föremål för sluten ungdomsvård omfattas av bestämmelsen. Av andra stycket följer att en fråga om tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område avgörs av efter ansökan av chefsöverläkaren eller patienten. Paragrafen har kompletterats med en fjärde punkt. Av den följer att rättspsykiatrisk vård beträffande den som är intagen på ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § upphör senast vid verkställighetens slut. Paragrafen har kompletterats. Av kompletteringen följer att beslut som fattas av enligt 8 § andra stycket första meningen eller 11 § andra stycket får överklagas av patienten hos kammarrätten. Till paragrafen har fogats ett nytt andra stycke. Av detta stycke följer att en chefsöverläkare är skyldig att lämna uppgifter till beträffande den som efter den rättspsykiatriska vårdens upphörande skall förpassas till ett särskilt ungdomshem. Motsvarande skyldighet gäller för chefsöverläkare gentemot kriminalvården. 13.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om när en ansökan om verkställighet av ett fängelsestraff genom intensivövervakning skall avslås samt vissa bestämmelser om verkställigheten. Första stycket har endast justerats språkligt. Ett nytt andra stycke har fogats till paragrafen. Av detta följer att en ansökan om verkställighet av ett fängelsestraff genom intensivövervakning skall avslås om sökanden tidigare undergått sådan verkställighet och det inte därefter förflutit en period av under vilken den dömde avhållit sig från att begå brott. Därvid skall dock bortses från sådana brott som endast föranlett böter. Skälen för bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.3. Bestämmelsen innebär alltså att en person som undergått intensivövervakning med elektronisk kontroll på nytt kan komma i fråga för denna verkställighetsform endast om han därefter av avhåller sig från att begå brott som föranleder strängare påföljd än böter. Treårsperioden behöver inte infalla efter den första intensivövervakningen. Det är tillräckligt att det efter den första intensivövervakningen har förflutit en sammanhängande tid under vilken den dömde inte begått något brott som lett till strängare påföljd än böter. Om så är fallet torde framgå av kriminalregistret. I tredje stycket har hänvisningen till 26 kap. 5 § tagits bort. Den paragrafen föreslås ändrad så att det därav framgår att en dom på fängelse inte alltid behöver medföra intagning i kriminalvårdsanstalt. Dessutom har hänvisningen till 26 kap. 7 § tagits bort eftersom de nuvarande bestämmelserna i den paragrafen, vilka avser senarelägganing i vissa fall av tidpunkten för villkorlig frigivning, föreslås upphävda. Nuvarande fjärde stycket har tagits in som en andra mening i tredje stycket. Vidare har bestämmelsen ändrats på så sätt att ordet frivårdsmyndigheten har bytts ut mot den nya benämningen den lokala . Fjärde stycket motsvarar andra meningen i tredje stycket i dess nuvarande lydelse. Paragrafen innehåller vissa bestämmelser om verkställigheten av intensivövervakningen. Första stycket har dels justerats så att det tydligare framgår att noggrann tillsyn skall utövas över den dömde, dels kompletterats med en bestämmelse om att den lokala skall förmedla stöd och hjälp till den dömde och därmed verka för att denne inte fortsätter att begå brott. Skälen för ändringen har redovisats i avsnitt 8.3. Av särskild betydelse är att hjälpa den dömde med att komma till rätta med eventuella missbruksproblem. Det kan t.ex. handla om att motivera den dömde till att påbörja behandling samt att upplysa om vilka möjligheter som står till buds i detta hänseende. Den lokala bör också kunna hjälpa till med att knyta den första kontakten med de olika vårdinrättningar eller andra organ som kan vara av betydelse för den dömdes långsiktiga rehabilitering. Tredje stycket har endast ändrats på så sätt att ordet frivårdsmyndigheten har bytts ut mot den nya benämningen den lokala . Första stycket i paragrafens nuvarande lydelelse har arbetats in i lagen (1977:265) om statlig personskadeskydd. Andra stycket har justerats i enlighet härmed. I övergångsbestämmelsen har bestämmelsen om tidsbegränsad giltighet samt de bestämmelser som föranleds av tidsbegränsningen tagits bort. Sammanfattning av Ett reformerat straffsystem (SOU 1995:91) Bakgrund innehöll när den trädde 1965 ett påföljdssystem som till stora delar byggde på andra idéer än de som präglade den gamla strafflagen. Tyngdpunkten vid påföljdsbestämningen blev nu att välja en påföljd som tillgodosåg den tilltalades behov av vård och behandling i det enskilda fallet. Valet skulle grundas på en prognostisk bedömning av detta vårdbehov, hur stort det var och hur det lämpligen borde mötas. Den brottsliga gärningen och dess straffvärde sköts därmed i bakgrunden och tillmättes i många fall liten betydelse när det gällde det straffrättsliga ingripandet. Redan i samband med tillkomsten av fanns kritik mot behandlingstanken. Denna kritik växte sig sedan allt starkare. Den fick stöd i forskningsrapporter som visade att de behandlingsinriktade påföljderna inte gav de förväntade resultaten. Man kunde också påvisa att det faktiskt inte var möjligt att med någon större säkerhet ställa prognoser i enskilda fall. Ett system som byggde på behandlingstanken framstod därför allt mer som inkonsekvent och orättvist samt saknade trovärdighet. Kritiken kom till samlat uttryck i rapporten straffsystem (1977:7), som presenterades av en arbetsgrupp inom BRÅ. I rapporten skisserades också en annan ordning som grundades bl.a. på sådana principer som att man inte straffas för att man behöver vård utan därför att man har begått ett brott samt att straffet skall vara förutsebart och stå i rimlig proportion till brottet. Arbetsgruppens betonande av rättvisa, förutsebarhet, likhet inför lagen och krav på proportionalitet mellan brott och straff blev vägledande för den fortsatta straffrättspolitiken. Uppgiften att föreslå förändringar av det straffrättsliga påföljdssystemet lades därefter på och . I sitt betänkande Påföljd för brott (SOU 1986:13 15) förordade bl.a. nya regler för straffmätning och påföljdsval. Dessa förslag ledde till lagstiftning . Därigenom fördes de nya kriminalpolitiska idéerna in i BrB. Ändringarna var emellertid inte heltäckande och delar av påföljdssystemet kom fortfarande att präglas av behandlingstanken. huvuduppgift var att finna effektiva alternativ till frihetsstraff. Kommitténs arbete resulterade bl.a. i att kontraktsvård infördes som en möjlig föreskrift vid skyddstillsyn. påbörjades också ett försök med samhällstjänst. Även samhällstjänst, som är föremål för en försöksverksamhet, kan meddelas som en föreskrift vid skyddstillsyn. Vårt uppdrag har varit att göra en genomgripande översyn av BrB:s påföljdssystem. Därvid har vi tagit avstånd från den behandlingstanke och det prognostänkande som tidigare präglade detta system.