prop · GL03177 · 1998-01-01 00:00:00 — Detta gäller dock ej fall som avses i 31 § första eller tredje stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Ej heller får i tvist rörande föreningsrätt eller könsdiskriminering eller om otillbörlig särbehandling av arbetssökande eller arbetstagare enligt lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering göras gällande avtal, som före tvistens uppkomst träffats om att tvisten skall avgöras av skiljemän utan förbehåll om rätt för parterna att klandra skiljedomen. Tvist som skall handläggas enligt denna lag får i stället genom avtal hänskjutas till avgörande av skiljemän. Detta gäller dock ej fall som avses i 31 § första eller tredje stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Ej heller får i tvist rörande föreningsrätt eller könsdiskriminering eller om etnisk diskriminering enligt lagen (1998:000) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet göras gällande avtal, som före tvistens uppkomst träffats om att tvisten skall avgöras av skiljemän utan förbehåll om rätt för parterna att klandra skiljedomen. Denna lag träder i kraft . 3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 20 och 21 §§ sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 20 §2 Sekretess gäller hos domstol i mål om tillämpningen av lagen (1982:80) om anställningsskydd, lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, 31 33 §§ lagen (1994:260) om offentlig anställning, 4 11 §§ lagen (1994:261) om fullmaktsanställning, 15 20 och 22 28 §§ jämställdhetslagen (1991:433) och 8, 9 och 11 15 §§ lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering samt i mål om kollektivavtal för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider avsevärd skada eller betydande men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos domstol i mål om tillämpningen av lagen (1982:80) om anställningsskydd, lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, 31 33 §§ lagen (1994:260) om offentlig anställning, 4 11 §§ lagen (1994:261) om fullmaktsanställning, 15 20 och 22 28 §§ jämställdhetslagen (1991:433) och 8 12 och 14 20 §§ lagen (1998:000) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet samt i mål om kollektivavtal för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider avsevärd skada eller betydande men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 21 §3 Sekretess gäller i ärende hos eller enligt jämställdhetslagen (1991:433) för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och diskriminering i ärende enligt lagen (1994:134) mot etnisk diskriminering för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och i ärende enligt lagen (1998:000) om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1994:749) om för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess gäller hos i ärende enligt lagen (1997:379) om försöksverksamhet avseende medverkan av Konsument- ombudsmannen i vissa tvister för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet, 2. lag om ändring i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslag till lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet Uttrycken främja lika rättigheter och möjligheter och oavsett etnisk tillhörighet är nyckelorden i paragrafen och bör hållas samman. Bestämningen i fråga om arbete, anställningsvillkor och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetslivet bör därför placeras antingen framför främja lika rättigheter och möjligheter eller efter oavsett etnisk tillhörighet . Lagrådet förordar det första alternativet. Det är knappast möjligt att karakterisera en tillhörighet som en gemenskap . Det synes lämpligare att på samma sätt som i 16 kap. 8 § tala om en grupp . Definitionen kan då ges den utformningen att med etnisk tillhörighet avses i denna lag att någon tillhör en grupp av personer som har samma ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse. Det bör anmärkas att i bet. 1997/98:KU29 har uttalat att regeringen bör göra en genomgång av i vilken utsträckning begreppet ras förekommer i svenska författningar, som inte grundas på internationella texter, och där det så är möjligt föreslå en annan definition. I förevarande bestämmelse synes dock begreppet svårt att undvara. Ordet ovälkommet i andra stycket är hämtat från motsvarande definition av sexuella trakasserier. När det gäller ord och handlingar med sexuell innebörd är det naturligt att avgörandet för om de kan betraktas som trakasserier eller inte är om de är ovälkomna eller ej. I fråga om ett uppträdande som kränker en arbetstagares integritet och som har samband med arbetstagarens etniska tillhörighet synes det däremot närmast oförsynt att antyda att det någonsin skulle vara välkommet. Lagrådet förordar därför att ordet ovälkommet får utgå. Det är ändå den som utsatts för ett sådant uppträdande som avgör om saken var tillräckligt allvarlig för att han eller hon skall påkalla sanktioner i den ena eller den andra formen. Enligt andra stycket finns i 5-7 §§ närmare föreskrifter om vissa av arbetsgivarens skyldigheter att vidta aktiva åtgärder för att främja etnisk mångfald i arbetslivet. Det bör enligt Lagrådets mening så långt möjligt klart kunna utläsas av en arbetsgivare vilka skyldigheter han eller hon har att enligt lagen vidta aktiva åtgärder. För att något tvivel inte skall uppkomma vilka skyldigheter lagen i detta hänseende ålägger arbetsgivaren bör det opreciserade vissa av utgå (jfr 3 § andra stycket jämställdhetslagen). 8 och 9 §§ Beträffande 8 § gäller att den som anser sig utsatt för etnisk diskriminering skall ha bevisbördan både för att det finns en etnisk faktor och för att han missgynnats av arbetsgivaren. Däremot synes avsikten vara att arbetsgivaren, om han vill freda sig med ett påstående att hans åtgärder inte haft samband med den etniska tillhörigheten, har bevisbördan för detta förhållande. Detta skulle komma till tydligare uttryck om i stället den sista satsen formulerades: om inte arbetsgivaren visar att missgynnandet saknar samband med etnisk tillhörighet. Bestämmelsen har ett nära samband med 10 § och bör hellre placeras i anslutning till denna. På den plats den nu står hänger den i luften. Sambandet skulle ytterligare understrykas om rubriken före 13 § kursiverades. Eftersom 13 §, om Lagrådets synpunkt godtas, blir 11 § måste även de nuvarande 11 och 12 §§ omnumreras. Detta föranleder i sin tur följdändringar i 18, 19, 24 och 36 §§. Genomförs inte den ändring som Lagrådet nu förordat bör av paragrafens lydelse framgå att rätten att få ut uppgifter om meriter har något samband med etnisk diskriminering. Det kan ske genom att orden och som misstänker att han utsatts för etnisk diskriminering läggs till efter utbildning för befordran . Frågan om uppgiftsskyldighet kan inte prövas om inte Ombudsmannen mot etnisk diskriminering biträder den enskildes begäran. Detta får godtagas. 14 och 15 §§ I både 14 och 15 §§ behandlas ogiltighet av avtalsbestämmelser som föreskriver eller medger sådan etnisk diskriminering som är förbjuden enligt lagen. Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen är 14 § tänkt att omfatta samma förhållanden som 15 §. Det har också upplysts, att avsikten är att ogiltigheten skall inträda på arbetstagarens begäran; det skall alltså inte vara fråga om en ogiltighet av nullitetskaraktär . Detta innebär att 14 § är överflödig och dessutom kan leda tankarna fel. Den bör därför utgå. I konsekvens härmed bör också 15 § tredje stycket utgå. 16 och 17 §§ I 16 § finns regler om skadestånd för det fall att en arbetssökande diskriminerats medan 17 § föreskriver skadeståndsskyldighet för arbetstagare. I fråga om rättsföljder inträder skyldighet att ersätta ekonomisk skada enligt 17 § men inte enligt 16 §. Det blir därför av betydelse att avgöra vem som skall anses som arbetssökande och vem som skall anses som arbetstagare. Enligt motiveringen är den som är anställd hos en viss arbetsgivare arbetssökande hos samma arbetsgivare om han eller hon söker an annan befattning. Detta överensstämmer med jämställdhetslagen och motiveras av att det på den privata delen av arbetsmarknaden inte finns ett rättsligt giltigt anspråk att erhålla en viss anställning. Så synes dock inte saken ha setts enligt den allmänna motiveringen till den nuvarande lagen (se prop. 1993/94:101 s. 67, särskilt uttalandet att någon total parallell inte kan dras med jämställdhetslagen eftersom endast allmänt skadestånd kan utgå i befordringsfallet enligt den lagen). Saken kompliceras ytterligare av att det i 10 § 2 talas om att arbetsgivaren tar ut arbetstagare till utbildning för befordran och i 13 § om att en arbetstagare inte har befordrats eller tagits ut till utbildning för befordran. Lagtexten talar för att den som inte tagits ut till utbildning för befordran har rätt till ekonomisk ersättning enligt 17 § - trots att de förut återgivna sakskälen skulle kunna åberopas även på denna punkt - medan det kan vara tveksamt hur lagtexten skall tolkas i själva befordringsfallet. Enligt Lagrådets mening ter det sig dock naturligt att beteckna den som befordras hos samma arbetsgivare som arbetstagare och inte som arbetssökande. Skall ersättning för förlust inte utgå i de angivna fallen synes det önskvärt att i 16 § tas in ett andra stycke av innebörd att vid tillämpning av första stycket likställs med arbetssökande en arbetstagare som inte befordrats eller inte tagits ut till utbildning för befordran. Enligt 34 § får ett beslut av enligt förevarande lag inte överklagas. Bestämmelsen väcker frågan om förhållandet till artikel 6.1 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Enligt denna skall envar, när det gäller att pröva bl.a. hans civila rättigheter och skyldigheter, vara berättigad till en opartisk och offentlig rättegång inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättats enligt lag. Enligt Lagrådets mening får det antas att skulle finna att de aktiva åtgärder som arbetsgivaren kan föreläggas vidta får anses röra hans civila rättigheter och skyldigheter. Frågan är då om arbetsgivaren i det föreskrivna förfarandet kan anses ha tillgång till rättegång inför domstol. Problemet uppkommer inte om skulle anse nämnden utgöra en domstol som upprättas enligt lag, något som inte är alldeles uteslutet med hänsyn till att domstolen godtagit brottsskadenämnden (som den då hette) som en domstol (./. , dom , Reports nr 41 s. 1149). Om så inte är fallet kan å andra sidan ifrågasättas om det inte är tillräckligt att det förelagda vitet kan utdömas endast av allmän domstol. Visserligen är domstolen i betydande utsträckning buden av vitesföreläggandets innehåll och den närmare avgränsningen av domstolens prövningsrätt är omdiskuterad (se Lavin, Viteslagstiftningen, 1989 s. 135 ff, särskilt s. 145 ff). Klart står dock att lagligheten av vitesföreläggandet kan prövas av domstolen. Det sagda föranleder den kommentaren att om man vill stå på den säkra sidan i förhållande till bör det införas en möjlighet att överklaga nämndens vitesföreläggande till förvaltningsdomstol, något som även från allmänna synpunkter kan framstå som önskvärt. Förslagen till lag om ändring i lagen om rättegången i arbetstvister Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen 9 kap. 20 § Inte bara de i förslaget angivna paragraferna i lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet utan även 13 § kan föranleda mål i domstol, nämligen angående utdömande av ett vite som förelagts av Ombudsmannen mot etnisk diskriminering. Det synes inte finnas några bärande skäl varför just mål avseende tillämpningen av 13 § inte skulle omfattas av möjligheten till sekretess. Genomförs en ändring i nu angivet hänseende bör motsvarande ändring göras i fråga om angivna paragrafen i jämställdhetslagen. Genomförs inte ändringen men däremot den ändring som Lagrådet föreslår under 13 § lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet krävs en följdändring även i förevarande paragraf. 9 kap. 21 § Enligt den behandlade bestämmelsen i 20 § kan hänsyn tas till skada eller men inte bara för den enskilde utan också för någon honom närstående. Enligt tredje stycket i förevarande paragraf gäller motsvarande om uppgifter hos . Lagrådet förordar att i andra stycket orden eller honom närstående förs in efter antas att den enskilde . I konsekvensens namn bör i så fall motsvarande ändring göras även i första stycket för ärenden enligt jämställdhetslagen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1997/98:177 Ny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. 1 Lagen omtryckt 1977:530. 2 Senaste lydelse 1994:135. 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1994:262. 3 Senaste lydelse 1997:380. 1 EGT nr 14, 20.1.1998, s. 6. 1 Lagen omtryckt 1977:530. 2 Senaste lydelse 1994:135. 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1994:262. 3 Senaste lydelse 1997:380. 1997/98:177 Bilaga 1 1997/98:177 Bilaga 1 1997/98:177 Bilaga 2 1997/98:177 Bilaga 2 1997/98:177 Bilaga 3 1997/98:177 Bilaga 4 1997/98:177 Bilaga 4 1997/98:177 Bilaga 5 1997/98:177 Bilaga 5