prop · GL03116 · 1998-01-01 00:00:00 — Båda hovrätterna anser att det är viktigt att registreringsmyndigheten tar upp frågan om avregistrering självmant, då anledning till det framkommer. Enligt Hovrätten för bör detta anges i lagen om trossamfund. Kammarkollegiet föreslår att ett normalt likvidationsförfarande införs för registrerade trossamfund. När det gäller avregistrering anför kollegiet att ett oregistrerat trossamfund inte är någon juridisk person och att rättigheter och skyldigheter således inte kan gå över till ett sådant samfund. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: Oberoende av i vilken associations- form som en verksamhet bedrivs är det av stor betydelse att en eventuell avveckling sker på ett tillfredsställande sätt. I fråga om såväl aktiebolag som ekonomiska föreningar är det noggrant reglerat hur en likvidation skall genomföras. För ideella föreningar sker däremot en eventuell avveckling enligt i praxis utvecklade principer. Den nya associations- formen kommer till skillnad från ideella föreningar att vara en lagreglerad juridisk person. Det är mot denna bakgrund motiverat att det regleras hur en likvidation skall genomföras. Detta torde minska risken för rättsförluster för tredje man och bidra till att hindra missbruk av associationsformen. Beslut om likvidation och förordnande av likvidator bör fattas av registreringsmyndigheten. Detta bör ske om ett registrerat trossamfund inte längre uppfyller lagens krav (se avsnitt 5.3). Likvidation bör också ske om likvidationsskyldighet föreligger enligt stadgarna eller om trossamfundet har försatts i konkurs som har avslutats med överskott. Beslut om likvidation och förordnande av likvidator bör registreras. bör självmant ta upp frågan om likvidation när det finns anledning till det. Det behövs inte någon särskild bestämmelse om detta. Lagrådet har påpekat att likvidation kan vara en väl ingripande åtgärd om skälet till att trossamfundet inte uppfyller lagens krav är att det namn som registrerats för trossamfundet kan förväxlas med ett annat registrerat namn eller firma. Regeringen delar den uppfattningen. Likvidation bör således inte ske i dessa situationer. Tredje mans intresse får anses tillräckligt tillgodosett genom möjligheten att få registreringen av namnet hävd (se avsnitt 5.4). Om registreringen av ett trossamfunds namn hävs torde det i allmänhet ligga i trossamfundets intresse att få ett nytt namn registrerat. Visserligen kan man inte vara säker på att så alltid kommer att ske men frågan torde knappast komma att medföra några svårigheter i praktiken (jfr prop. 1986/87:7 s. 260). När likvidatorerna har avgett slutredovisning bör likvidationen vara avslutad. Detta förhållande bör genast anmälas för registrering. Det är dock tänkbart att ett trossamfund som har valt att låta registrera sig kommer fram till att registreringen fått negativa konsekvenser för trossamfundet och dess religiösa verksamhet. I så fall är det rimligt att trossamfundet kan fortsätta sin verksamhet i annan form utan en föregående likvidation. Det bör därför vara möjligt för registrerade trossamfund att på egen begäran låta avregistrera sig. En förutsättning för detta bör dock vara att trossamfundet efter avregistreringen kommer att utgöra en juridisk person av annat slag. Som Lagrådet påpekat torde den enda form som kan komma i fråga vara ideell förening. Vid avregistreringen bör trossamfundets rättigheter och skyldigheter övertas av det rättssubjekt som fortsättningsvis bedriver verksamheten, dvs. den ideella föreningen. När det gäller överklagande av beslut om likvidation och om avregistrering bör de bestämmelser som föreslås gälla vid registrering äga motsvarande tillämpning (se avsnitt 5.4). 5.8 Organisatoriska delar Regeringens förslag: Ett registrerat trossamfunds organisatoriska delar t.ex. församlingar, stift och distrikt skall kunna registreras. Samma förutsättningar skall gälla för registrering av trossamfundets organisatoriska delar som för trossamfundet. De registrerade organisatoriska delarna får rättskapacitet och namnskydd i likhet med trossamfundet. Ett registrerat trossamfund och dess registrerade organisatoriska delar svarar var för sig självständigt för sina skyldigheter. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remiss I innehöll en enkätfråga i avsnittet Rättslig reglering, fråga 5, som behandlade möjligheten för organisatoriska delar av ett trossamfund att registrera sig och få rättskapacitet. En överväldigande majoritet av remissinstanserna har ansett att förslaget bör genomföras. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 5 efterfrågar ett ställningstagande till vem som är behörig att ansöka om registrering av en organisatorisk del. Enligt hovrätten bör denna rätt tillkomma enbart trossamfundet; det är naturligt att samfundet i samband med ansökan om sin registrering även klargör vilka organisatoriska delar som finns. Kammarkollegiet anser att förslaget är motsägelsefullt och så otydligt till sina rättsliga konsekvenser, att det inte bör genomföras. Det nya rättssubjektet, dvs. det registrerade trossam- fundet, kan enligt kollegiet inte med föreslagen konstruktion sägas bestå av flera juridiska personer med mindre det i enskilda fall genom stadgebestämmelser, överenskommelser eller liknande skapas ett juridiskt relevant samband. Att det förhåller sig på detta sätt bör återspeglas i lagen. i är negativ till förslaget och anser att de civilrättsliga konsekvenserna av att registrera både ett trossamfund centralt och vissa församlingar (motsvarande) bör övervägas ytterligare. kyrkomöte: Beträffande fria församlingar inom rörelser som saknar gemensam organisation på nationell nivå, bör strävan vara att varje trossamfund som önskar det skall kunna använda den nya associationsformen registrerat trossamfund. I det fall en församling registreras utan att vara en organisatorisk del av ett registrerat trossamfund innebär det att församlingen i fråga blir ett eget registrerat trossamfund. Skälen för regeringens förslag: Som har anförts i avsnitt 5.3 bör det förhållandet att ett trossamfund består av olika delar som var för sig har rättskapacitet, inte i sig utgöra hinder mot en registrering av trossamfundet. Utredningen har föreslagit att det skall vara möjligt att registrera även delar av ett registrerat trossamfund. Detta förslag har fått stöd av en överväldigande majoritet bland remissinstanserna. Flera trossamfund som är verksamma i har en sådan organisationsstruktur att exempelvis regionala och lokala organs självbestämmande och oberoende är tydligt framträdande, även om verksamheten grundar sig på samma religiösa åskådning. De olika delarna - t.ex. fria församlingar, stift och distrikt - uppträder som självständiga juridiska personer. Som har nämnts i avsnitt 5.3 kan organisatoriska delar inom en ideell förening var för sig tillerkännas rättskapacitet (jfr även , till , 1985). På samma sätt som beträffande trossamfund i sin helhet finns det skäl att ge en organisatorisk del möjlighet att i formellt och rättsligt hän- seende uppträda i enlighet med sin syn på sig själv. Förslaget att även organisatoriska delar av ett trossamfund skall kunna registreras bör därför genomföras. I likhet med utredningen anser regeringen att organisatoriska delar bör kunna använda sig av den nya associationsformen bara om trossamfundet som helhet är registrerat, dvs. om trossamfundet begär registrering eller har registrerats. En ytterligare förutsättning för registrering bör vara att den organisatoriska delen uppvisar en sådan självständighet i förhållande till tredje man att den kan betraktas som en egen juridisk person. Att det finns en mer eller mindre stark bindning inom trossamfundet bör inte i sig hindra en registrering. Ett grundläggande villkor för registrering av en organisatorisk del bör, på samma sätt som för trossamfund, vara att den utgör ett trossamfund i lagens bemärkelse. Över huvud taget bör samma förutsättningar gälla för registrering av organisatoriska delar som för trossamfund. Härigenom torde kravet på självständighet tillgodoses, eftersom de villkor som ställs för registrering i allt väsentligt överensstämmer med vad som enligt rättspraxis krävs för att en ideell förening skall anses vara för handen. För en redogörelse av de krav som uppställs hänvisas till avsnitt 5.3. Inom föreningsrätten talas det om två huvudtyper av vertikala organisationsstrukturer. Den första typen kommer till stånd när ett antal föreningar sluter sig samman i en förening med uppgift att ta tillvara medlemsföreningarnas gemensamma intressen. Såväl medlems- föreningarna som den förening som dessa bildat har normalt egna stadgar inom denna struktur och den gemensamt bildade föreningen kan inte genomföra ändringar i medlemsföreningarnas stadgar. Den andra typen av vertikal organisationsstruktur utgörs av föreningar som splittrar upp sin verksamhet på olika enheter till vilka föreningens medlemmar hänförs efter skilda principer, exempelvis kön, ålder, yrke eller hemvist. För det fall de sålunda bildade enheterna uppvisar tillräcklig själv- ständighet i förhållande till tredje man och i övrigt uppfyller de krav som gäller, utgör enheten en förening. I denna struktur kan begreppen huvudförening och underförening användas. Inom båda dessa typer av vertikala organisationsstrukturer kan det givetvis finnas fler än två nivåer. För varje förening måste det bl.a. finnas stadgar för att denna skall anses ha rättskapacitet (se rättsfallet NJA 1973 s. 341). Normalt antas stadgarna av föreningens medlemmar. När det gäller huvud- och under- föreningar medför de förhållanden som vanligen råder vid under- föreningens bildande att huvudföreningen anses kunna bestämma innehållet i underföreningens stadgar. brukar också anses kunna besluta om underföreningens upplösande, under förut- sättning av att detta framgår av underföreningens stadgar. Vidare är det möjligt med generella stadgar för samtliga underföreningar. Något hinder mot att ha gemensamma stadgar för huvudföreningen och dess under- föreningar torde inte heller föreligga. Med hänsyn till de likheter som finns mellan den nya, föreslagna associationsformen och vad som gäller för ideella föreningar, förutsätts det som ovan sagts om stadgar för ideella föreningar komma att gälla också för den nya associationsformen. Det förhållandet att en organisatorisk del av ett trossamfund inte har särskilda stadgar behöver således inte utgöra hinder mot registrering. Om det finns generella stadgar för trossamfundets organisatoriska delar eller för såväl trossamfundet som dess organisatoriska delar, bör detta vara tillräckligt. Det innebär att ändringar av organisatoriska delars stadgar kan vara beroende av godkännande från trossamfundet eller till och med att sådana ändringar kanske bara kan beslutas av trossamfundet. En förutsättning för att en organisatorisk del skall kunna anses vara självständig är att majoriteten av styrelsens ledamöter tillsätts av den organisatoriska delen själv. Registreringen av organisatoriska delar bör avse samma uppgifter som beträffande trossamfundet i sin helhet (se avsnitt 5.4). Registreringsbeslutet bör medföra att den organisatoriska delen får rättskapacitet och skydd för sitt namn. Regeringens förslag när det gäller statlig hjälp med att beräkna, debitera, redovisa och ta in avgifter från dem som är medlemmar i eller tillhör trossamfundet innebär att det är det registrerade trossamfundet som helhet, dvs. inte dess organisatoriska delar, som kan beviljas sådan hjälp (se avsnitt 5.5). I fråga om rättigheter och skyldigheter vid registrering bör det som föreslås beträffande trossamfund i sin helhet gälla även för organisatoriska delar (se avsnitt 5.6). Det är viktigt att det förhållandet att såväl ett trossamfund i sig som dess organisatoriska delar kan registreras inte innebär oklarheter gentemot tredje man. Det bör därför stå klart att trossamfundet och dess registrerade delar självständigt och var för sig svarar för sina skyldigheter. Vidare bör en medlem eller tillhörig i en registrerad organisatorisk del normalt inte kunna göras personligen ansvarig för den organisatoriska delens skyldigheter i förhållande till tredje man (jfr avsnitt 5.6). Av betydelse är också att trossamfundets organisationsstruktur enkelt kan komma till tredje mans kännedom. Detta krav bör tillgodoses genom att den organisatoriska uppbyggnaden framgår av stadgar och de övriga handlingar som lämnas till registreringsmyndigheten i samband med en begäran om registrering. Handlingarna kommer därigenom att bli allmänna. I likhet med vad som föreslås beträffande registrerade trossamfund bör registrerade organisatoriska delar träda i likvidation om de krav som gäller för registrering är uppfyllda, om likvidationsskyldighet före- ligger enligt stadgarna eller om delen har försatts i konkurs som har avslutats med överskott (se avsnitt 5.7). Vidare bör även en registrerad organisatorisk del på egen begäran kunna avregistreras utan föregående likvidation. En förutsättning för detta bör på samma sätt som för registrerade trossamfund vara att delen kommer att utgöra en juridisk person av annat slag efter avregistreringen. Den registrerade organisa- toriska delens rättigheter och skyldigheter bör i sådana fall övergå på det nya rättssubjektet. Regeringens förslag innebär att organisatoriska delar av ett trossamfund skall kunna registreras endast om trossamfundet i sin helhet är registrerat. En konsekvens av detta är att registrerade organisatoriska delar bör försättas i likvidation om trossamfundet förlorar sin rättsliga ställning som registrerat trossamfund. Det är dock rimligt att delarna i sådant fall ges möjlighet att fortsätta att bedriva sin verksamhet i annan associationsform utan ett föregående likvidationsförfarande, om det finns förutsättningar för detta i stadgarna. En registrerad organisatorisk del bör därför inte försättas i likvidation om den inom viss från det att trossamfundet förlorat sin rättsliga ställning begär avregistrering och verksamheten skall fortsätta i annan associationsform. Vad som här har sagts gäller både när trossamfundet i sin helhet tvångsavvecklas och när det självt begär avregistrering. En fråga av avgörande betydelse när en ansökan om registrering kommer in till registreringsmyndigheten är om begäran rör ett trossamfund i sin helhet eller en organisatorisk del av ett trossamfund. Det får förutsättas att det av stadgar och andra handlingar samt de övriga uppgifter som lämnas i anslutning till ansökan framgår hur det förhåller sig i detta hänseende. Det torde vara ofrånkomligt att vissa gränsdragnings- och tolkningsproblem uppstår, exempelvis när det gäller ansökningar från församlingar inom kongregationalistiskt uppbyggda samfund eller rörelser. Dessa problem får dock lösas i den praktiska tillämpningen. anser att det enbart bör vara trossamfundet i sin helhet som kan ansöka om registrering, dvs. även för de organisatoriska delarna. En sådan ordning skulle onekligen kunna bidra till att skapa klarhet i fråga om organisationsstruktur och om vilka organisatoriska delar som finns. Här skall dock erinras om att en förutsättning för registrering är att den organisatoriska delen i princip uppvisar en sådan självständighet att den utgör en egen juridisk person. Det förefaller under sådana förhållanden naturligt att den organisatoriska delen själv avgör om den skall låta registrera sig och följaktligen också själv gör ansökan. Eftersom det skall finnas en styrelse eller motsvarande organ bör det inte råda någon tvekan om vem eller vilka som har behörighet att företräda den organisatoriska delen. På samma sätt som när det gäller ett trossamfund i sin helhet bör det av handlingarna också framgå att det finns ett i behörig ordning fattat beslut att ansöka om registrering. Vad som ovan sagts bör äga motsvarande tillämpning när det gäller en begäran om avregistrering. har ekumeniska församlingar blivit allt vanligare. Utmärkande för dessa är att de är anslutna till flera trossamfund. Även dessa församlingar bör kunna registreras som organisatoriska delar av ett trossamfund och därmed få rättskapacitet inom den nya associations- formen. Det kan dock inte komma i fråga att registrera dem som organisatoriska delar av mer än ett trossamfund. Att både trossamfundet i sin helhet och dess organisatoriska delar kan registreras innebär inte i sig några ingrepp i bestående rättsförhållanden eller någon sammanföring eller fusion av egendom. Om det är aktuellt att överföra egendom från en juridisk person till en annan måste detta givetvis ske på samma sätt som gäller för egendomsöverlåtelse i övrigt. Förslaget öppnar inte någon möjlighet i sig att överföra egendom i strid med gällande bestämmelser. För det fall det skulle visa sig att egendom otillbörligt har överförts från ett rättssubjekt till ett annat kan detta beivras inom ramen för gällande rättsordning, exempelvis genom konkurslagens bestämmelser om återvinning. 6 Lag om Det nuvarande förhållandet mellan staten och är resultatet av en lång historisk utveckling där skilda principiella utgångspunkter spelat större eller mindre roll för skeendet. Den långa gemensamma historien motiverar att staten genom en särskild lag anger de ramar inom vilka även i fortsättningen skall verka. Detta innebär att det i lagen kommer att anges vad som från statens utgångspunkt är nödvändigt för att skall anses behålla sin grundläggande karaktär. Regleringen av identitet och organisatoriska uppbyggnad måste stämma överens med den syn på sig själv som gett uttryck åt. Inom de ramar som lagen uppställer är det sedan sak att själv reglera sina angelägenheter. 6.1 Identitet och organisation : En särskild lag om stiftas. I lagen slås trossamfundets evangelisk-lutherska identitet fast. Vidare ges en övergripande beskrivning av de identitetsmässigt mest betydelsefulla delarna av kyrkans organisation. I lagen anges det också att är en öppen folkkyrka, som i samverkan mellan en demokratisk organisation och kyrkans ämbete bedriver en rikstäckande verksamhet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remiss I innehöll två enkätfrågor i avsnittet Rättslig reglering som rör grundläggande frågor om identitet och organisation. Fråga 9 handlade om evangelisk-lutherska karaktär och den övergripande beskrivningen av kyrkans organisation. I fråga 10 behandlades begrepp som öppen folkkyrka, demokratisk och rikstäckande. Båda frågorna besvarades med en överväldigande majoritet för att förslagen bör genomföras. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 9 Fråga 10 Samtliga stiftssamfälligheter och flerpastoratssamfälligheter anser att de aktuella förslagen bör genomföras. Beträffande remissinstanser utanför statliga myndigheter, organisationer och övriga trossamfund tar en stor andel inte ställning. biträder i allt väsentligt förslagen. Hovrätten påpekar att det kan finnas skäl att tydligt markera att relationsändringen inte får tas till intäkt för att uppfatta som ett på statligt initiativ nu upprättat trossamfund som efterträder den gamla statskyrkan. framhåller att det är av vikt att det i lagförslagets första paragraf, utöver den avgörande konfessionella identiteten, klargörs att det är som församlingar och stift som kyrkan framträder. Det svarar, enligt centralstyrelsen, mot kyrkomötes betoning av försam- lingar och stift som pastorala områden. Den nationella nivån, menar centralstyrelsen, har en annan karaktär. Ärkebiskopen efter hörande av övriga biskopar anser att lagens deskriptiva karaktär skulle bli tydligare om kyrkan i lagtexten beskrevs som ett trossamfund med evangelisk- luthersk bekännelse . En sådan lydelse föreslås också av i . Ärkebiskopen uttalar vidare att lever i kontinuitet med sin historia och i en evangelisk-luthersk tradition och att detta innebär en förpliktelse att ständigt söka efter den världsvida kyrkans synliga enhet. Därför måste, enligt Ärkebiskopen, lagens beskrivning av uppfattas så att en sådan förpliktelse är implicit. framhåller att man vid en beskrivning av den dubbla ansvarslinjens princip bör lägga tonvikten på det gemensamma ansvarstagandet. anser att utredningens resonemang speglar detta synsätt på ett sätt som stämmer överens med förbundets uppfattning i frågan. kyrkomöte: Förslaget till lag om innehåller i huvudsak det som kyrkomöte var en förutsättning för att bejaka en fortsatt reformprocess. Bestämningen av identitet i 1 § lagen om är av grundläggande betydelse. Det måste råda en tydlig kontinuitet på denna punkt i tiden före och efter . Den förslagna formuleringen överensstämmer med den som finns i kyrkolagen. Detta förhållande tillmäter kyrkomötet värde. Härigenom betonas kontinuiteten och risken för att någon bibringas uppfattningen att de ändrade stat kyrkarelationerna skulle innebära någon förändring i fråga om bekännelsen och dess betydelse minimeras. De båda uttrycken "ett evangelisk-lutherskt trossamfund" och "ett trossamfund med evangelisk-luthersk bekännelse" är i sak synonyma. Begreppet "rikstäckande" tydliggör att har en territoriell församlingsstruktur med församlingar som täcker hela landet. Härigenom skall evangeliet nå ut till alla människor och sakramenten delas ut. I en öppen folkkyrka av karaktär behöver det finnas en samverkan mellan en demokratisk organisation och kyrkans ämbete. Begreppet den dubbla ansvarslinjen syftar på de olika sätten att utkräva ansvar för hur man fullgör sina uppgifter inom ramen för kyrkans gemensamma uppdrag. Lagförslagets formulering svarar väl mot kyrkomötes önskemål om reglering av principen. När det talas om "samverkan" har det gemensamma ansvarstagandet satts i centrum. Sammanfattningsvis tillstyrker kyrkomötet förslagen i de delar som är aktuella i detta avsnitt. Skälen för regeringens förslag Av principbeslut framgår att det i lagen om bör anges att kyrkan skall vara en evangelisk-luthersk kyrka med episkopal struktur, en öppen folkkyrka, demokratiskt uppbyggd och rikstäckande. Regeringen lägger nu fram förslag till hur sådana bestämmelser skall vara utformade. Som påpekat får regleringen inte medföra att uppfattas som ett på statligt initiativ nu upprättat trossamfund. Ett evangelisk-lutherskt trossamfund Den evangelisk-lutherska karaktären är av helt avgörande betydelse för identitet. I kyrkolagen (1992:300) stadgas att är ett evangelisk-lutherskt trossamfund (2 kap. 1 §). Formu- leringen härstammar närmast års lag om . Redan vid fastställdes de bekännelseskrifter på vilka den evangelisk-lutherska läran skulle baseras. kyrkolag gjordes det en detaljerad uppräkning av dessa bekännelseskrifter i lagens första paragraf. Det närmare innehållet i tro, bekännelse och lära finns numera preciserat i en av kyrkomötet utfärdad kungörelse (SKFS 1992:9). För att skall fortsätta att vara samma trossamfund efter relationsändringen, bör lagen om inledas med en bestämmelse som slår fast den evangelisk-lutherska identiteten. Utredningen har föreslagit att kyrkolagens nuvarande lydelse i ämnet skall föras över till den nya lagen. Förslaget har fått ett mycket positivt mottagande av de kyrkliga remissinstanserna. Även kyrkomötet till- styrker förslaget. Lydelsen kan således sägas ha stark förankring inom . Regeringen anser därför inte att det finns anledning att förändra utformningen av bestämmelsen på det sätt som bl.a. Liksom måste det vara kyrkan själv som ger bestämmelsen dess närmare innehåll. Som utredningen anfört är organisationen av stor betydelse för ett trossamfund av karaktär. Hur kyrkan är organiserad har dels praktiska aspekter som tar sikte på den aktuella situationen i samhället, dels teologiska aspekter genom att organisationen avspeglar kyrkans uppdrag och budskap. I sistnämnda hänseende är organisationen därför mycket betydelsefull för religiösa identitet.