mot · GM02Sf630 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sf630av m.fl. (s)FamiljeåterföreningDen trädde en ny, av beslutad,lagstiftning i kraft angående rätten till familjeåterförening föranhöriga utanför kärnfamiljen. Den största förändringengäller anknytningskriterierna för gruppen övriga anhöriga,det vill säga nära anhörig utanför kärnfamiljen. Dessutomhar rätten att överklaga anknytningsbeslut införts.Den nya lagen har på flera sätt inneburit en positiv utveckling, bland annatgenom att ålders- och majoritetskraven för föräldrar är likaavgörande. Även föräldrar under som tillhört familjegemenskapen kanfortsätta livet tillsammans med den övriga familjen efter flyttningen tillSverige, vilket under samma förutsättningar också gäller för vuxna barn. Detär också positivt att uppehållstillstånd på humanitära grunder kan ges ocksåbeträffande personer som söker från utlandet och för den utsatta gruppminderåriga syskon vars föräldrar är döda.Handläggande myndigheter har varit hänvisade till den praxis somunder närmare utvecklats på området angående begreppet "näraanhörig". I den nya bestämmelsen har begreppet preciserats och "näraanhörig" har indelats i olika delar. Kretsen utöver kärnfamiljen med rätt attinvandra i var tidigare relativt vid och en rimlig avvägning medhänsyn till bestämmelserna i ansågs vara att begränsakretsen till dem som ingått i samma hushållsgemenskap och som är beroendeav den anhörige i Sverige.Avsikten med lagändringen var att begränsa anhöriginvandringen förgruppen övriga anhöriga genom att till exempel de föräldrar som harförsörjningen tryggad i hemlandet inte skulle ha rätt att komma till Sverige.Svensk lag skulle därför i första hand ge rätt till återförening för familjersomvarit utsatta för ett ofrivilligt avbrott i ett pågående familjeliv och kravinfördes på att den sökande och den härvarande skall ha ingått i sammahushåll före separationen och familjens splittring och ansökan omfamiljeåterförening skall ske inom en begränsad tidsrymd. Praxis har ocksåutvecklats i enlighet med detta synsätt, vilket medfört en begränsning iförhållande till tidigare praxis.Familjemedlemmarna skall i princip ha bott och levt under samma takomedelbart före flyttningen för att de skall anses ha haft hushållsgemenskap.Kretsen av familjemedlemmar som kommit i fråga har däremot varit relativtvid och erkänner såväl styv- och fosterbarn som mor- och farföräldrar somnära anhörig. Tiden från det att den härvarande erhållit permanent uppehålls-tillstånd, fram till dess att ansökan om familjeåterförening måste hainlämnats, har i praxis varit cirka och uppgeratt beroendet måste hänföra sig till tiden för hushållsgemenskap och får inteha uppstått i efterhand.Konsekvensen har blivit att i stort sett endast anhöriga till nyanlända, desom kom hit eller senare, beviljas uppehållstillstånd enligtden nya lagstiftningen. Skillnaden mot tidigare är stor då det motsatta gälldeför föräldrar till vuxna barn här, det vill säga ju längre barnet varit här justörre chans för föräldrarna att få komma.Lagändringen har fått olika konsekvenser för olika grupper, dels beroendepå från vilket land den sökande kommer, dels släktförhållandet. Kvinnordrabbas hårdare än män då de lever och beroendet ofta uppstår iefterhand. Störst förändring har den nya lagen inneburit för änkor ochföräldrapar . För dessa gällde tidigare en generös praxis medanmajoriteten nu får avslag.Enligt regeringens proposition var tanken med den nya lagen att föräldrarmed försörjning i hemlandet inte skulle ha rätt till familjeåterförening.Följden har i stället blivit att det finns åtskilliga gamla föräldrar, framföralltänkor, ensamma kvar i sina hemländer eller i tredje land, utan möjlighet tillförsörjning och som i och med lagändringen inte har möjlighet att återförenasmed sina anhöriga i Sverige.Begreppet hushållsgemenskap medför olika utfall beroende på vilket landsom den sökande kommer ifrån. Sökande från länder där familjer levertillsammans under samma tak gynnas, medan sökande från länder där maninte sover under samma tak, men där man ändå är beroende av varandra ochdelar det dagliga livet, faller utanför bestämmelserna.En tillämpning av begreppet hushållsgemenskap som leder till åtskillnadpå kulturella grunder är inte godtagbar - bedömningen av vilka som skall harätt till familjeåterförening skall i stället ske utifrån behovet. Beroende-begreppet är ett adekvat instrument för att avgöra vilka familjer som är istörst behov av återförening, förutsatt att bedömningen sker utifrån rådandeoch faktiska beroendeförhållanden.Hänsyn bör också tas till beroendeförhållanden som uppstår i efterhand.Det kan finnas flera ömmande situationer där beroendet uppstår först senare,till exempel om ett barns båda föräldrar dör och de enda kvarvarandesläktingarna finns i , eller om en äldre kvinna blir änka och hennesenda barn finns här. Praxisutvecklingen har blivit alltför restriktivbeträffande änkor som lever ensamma i eller utanför hemlandet under svåraoch flyktinglika förhållanden utan försörjning och inte har möjlighet attåterförenas med sina enda barn i Sverige.Tidsramarna är alltför snäva. Det borde finnasutrymme för att beroenden kan kvarstå också när förflutit. ärdet främst anhöriga till nyanlända som beviljas familjeåterförening. Deflyktingar som levt här borde ha samma rätt attåterförenas med sina anhöriga.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av lagstiftningen om rätten till familjeåterförening.Stockholm den 26 oktober 1998Agneta Brendt (s)()()()