mot · GL02Fi17 · 1998-04-29 00:00:00 — En annan fördel är att vårt förslag kan förväntas ha särskilt gynnsamma effekter för ungdomar. Det innebär att den besvärande ungdomsarbetslösheten skulle kunna pressas tillbaka. 4.3.4 En modernisering av arbetsrätten Samstämmiga analyser som ägnats den svenska arbetsmarknaden har pekat på behovet av en modernisering av arbetsmarknadslagarna. En modernisering är en ofrånkomlig förutsättning för att framför allt de små företagen skall kunna växa. Regeringen förefaller totalt blockerad när det gäller arbetsmarknaden. Socialdemokraternas historia och partiets hårda bindning till LO har blivit ett allt större hot mot de nya jobben. Vi sa att vi skulle se över lagarna så att inte småföretagarna drabbades, men det gjordes visst aldrig i någon större utsträckning (AnnaGreta , tidigare arbetsmarknadsminister, ). Vi föreslår att en process nu inleds som siktar på en grundläggande modernisering av arbetsmarknadslagarna. Denna process bör ha två utgångspunkter: Arbetets rättigheter skall tillkomma den enskilde, inte dennes organisationer. Det innebär att avtalen måste bli mer individuella. Lagarna måste ge de små företagen större möjligheter att nyanställa En lagstiftning som uppfyller dessa krav måste vara allmän och ge utrymme för lokala och individuella variationer. En arbetsrättslig ramlag bör ersätta dagens många specialiserade arbetsmarknadslagar. Ju snabbare en sådan modernisering kan genomföras, desto tidigare kan företagstillväxten skjuta fart. En ny arbetsmarknadslagstiftning bör träda i kraft senast . I avvaktan på den nya lagstiftningen bör rätt medges för företagen att bortse från de delar av lagen om anställningsskydd (LAS), semesterlagen och arbetstidslagen som är dispositiva. En sådan åtgärd skulle framför allt göra det möjligt för de allra minsta företagen att sluta rimligare avtal. 4.3.5 En reformering av arbetsmarknadspolitiken Som vi redan nämnt är det nödvändigt att radikalt förnya arbetsmarknadspolitiken. Effektiviteten i den nuvarande arbetsmarknadspolitiken är för låg och undanträngningseffekterna för stora. Det leder till förluster både för de arbetslösa och för skattebetalarna. Vi föreslår följande förändringar av arbetsmarknadspolitiken och stödet till de arbetslösa: Volymmålet i arbetsmarknadspolitiken avskaffas. I stället införs ett mål som tar sikte på antalet arbetslösa som får arbete. Arbetsmarknadspolitiken koncentreras på två åtgärder, ett erbjudande om lärlingsutbildning i företagen för alla arbetslösa ungdomar mellan samt en fokuserad arbetsmarknadsutbildning. Andra arbetsmarknadsåtgärder avvecklas successivt. Arbetslöshetsförsäkringen görs om till en verklig omställningsförsäkring. Ersättning , dvs. en faktisk tid av , kombineras med ett efterskydd på grundnivå . För arbetslösa förlängs den ursprungliga ersättningsperioden . Ersättningsnivån sätts till . All ersättning vid arbetslöshet samordnas i den här föreslagna försäkringen. En förändring av det slag vi här föreslår bör genomföras successivt i takt med att våra övriga förslag för fler jobb genomförs och får effekt. Den nya arbetsmarknadspolitiken förbereder arbetslösa för kommande arbeten på ett meningsfullt sätt och främjar ett aktivt arbetssökande. 4.3.6 Utbildning i världsklass En ny tid kommer att skärpa kunskapskraven. Det påverkar såväl skolan som utbildningen därefter, det livslånga lärandet och forskningen. Vi vill genomföra en millenniereform för skolan. Målet är att skall ha bästa skola. De viktigaste inslagen i en sådan reform är följande: En skolpeng införs för alla. Den säkerställer elevernas rätt att välja som den stärker lärarnas och skolledningarnas ställning. Valfrihet förenas med högre kvalitet genom ökad professionalism. En skolpeng för alla ökar också möjligheterna till studier i andra länder inom EU. Betyg skall ges tidigt och en examen avsluta respektive gymnasieskolan. Ett kvalitetsinstitut skall granska alla skolors resultat. Skolor som inte klarar kraven stängs. I gymnasieskolan förstärks valmöjligheterna. Studier i s.k. kärnämnen begränsas till förmån för utbildning som är mera speciell med hänsyn till den valda inriktningen. Lärlingsutbildning och annan utbildning i företagen ges ökat utrymme. Kompletterande utbildning erbjuds för elever som önskar byta studieinriktning. Den högre utbildningen måste kompletteras med yrkesteknisk utbildning av hög kvalitet för att möta behoven på arbetsmarknaden. 20.000 platser i sådan utbildning behöver tillskapas . Det livslånga lärandet måste kunna finansieras på ett sätt som öppnar stimulerande framtidsutsikter för alla. Personliga utbildningskonton, där den enskilde själv och företagen sätter av pengar för den enskildes utbildningsbehov, är en sådan konstruktiv finansiering. Forskningen måste byggas ut. De senaste årens hårdhänta neddragningar av det mest långsiktiga kunskapssökandet riskerar att få dramatiska konsekvenser för möjligheter att utvecklas till en framstående kunskapsnation. Kunskap av högsta klass är inte minst viktigt för att attrahera det internationella företagandet i vårt land. 4.3.7 Säker energiförsörjning genom att kärnkraften bibehålls En utveckling av som företagarland förutsätter en god energiförsörjning. Tillgången till billig energi har historiskt varit av största betydelse för industrin. Det är mot denna bakgrund beslutet om att avveckla kärnkraften är så olyckligt. Det försvårar energiförsörjningen och äventyrar en angelägen utveckling av industriproduktionen i . Kärnkraftsavvecklingen får också effekter på ett indirekt plan. attraktionskraft som internationellt investeringsland tar skada. Ett land som föresatt sig att stänga av hälften av sin elproduktion är ett land som många investerare kommer att vända ryggen. Beslutet att avveckla kärnkraften, med början i , bör enligt vår mening inte genomföras. Kärnkraften skall användas så länge kraftverken kan drivas med konkurrenskraftig ekonomi och under betryggande säkerhet. 4.3.8 En avveckling av företagskrånglet Företagen drabbas av såväl krångel som orimliga konkurrensvillkor, inte minst gentemot verksamheter som bedrivs av kommunerna. Företagskrånglet har omsorgsfullt behandlats av regeringens egen s.k. Småföretagardelegation. I en första rapport har delegationen föreslagit 26 åtgärder för att göra företagandet enklare. Förenklingar och avregleringar behöver emellertid gå längre än så. I ett särskilt initiativ från , framhålls det: Vårt mål är att alla regler som berör företagare skall ha granskats i syfte att förenkla och minska regelmassan . Vi anser att Småföretagsdelegationens förslag i betänkandet Bättre och enklare regler (SOU 1997:186) kan genomföras omgående. Vi vill ge arbetet med regelförenklingar en hög politisk prioritet. Arbetet skall ledas av statsministern och finansministern. Företagare och forskare skall ingå i en referensgrupp. Vi vill att alla förslag från regeringen som påverkar företagens villkor skall föregås av en noggrann analys av effekterna. Även myndighet som ger ut föreskrifter skall omfattas av kravet att göra en konsekvensanalys. Vi vill införa en s.k. solnedgångsparagraf, dvs. företagsregler som inte använts skall tas bort. Vi föreslår att beslut fattas i enlighet med detta. Vi vill också föreslå att nya direkta krav skall ställas på kommuner som uppbär skatteutjämningsmedel. Dessa kommuner bör åläggas att lägga ut verksamheter på entreprenad. Det skulle på en gång spara pengar och förbättra möjligheterna för företag att expandera. För att underlätta starten av nya och den fortsatta verksamheten i existerande små företag bör en redovisnings- och skattemässigt förenklad form av enskild firma som berättigar till Fskattsedel införas. Förutsättningen kan vara en viss högsta årlig omsättning. Kraven på ekonomisk redovisning förenklas avsevärt, liksom formerna för deklaration. I princip skall den förenklade självdeklarationen kunna användas genom att man själv lämnar de uppgifter som normalt lämnas av en arbetsgivare. En förutsättning för denna företagsform kan vara att man avstår från att använda reglerna om räntefördelning och expansionsmedel. 4.3.9 Svenskt deltagande i beslutade att inte delta i EMUsamarbetet från start. Det var ett olyckligt beslut. Vårt land inträder i ett självpåtaget utanförskap. Hårdast drabbas små företag och människor utan möjligheter att göra internationella ekonomiska dispositioner. Vi förordar att fortast möjligt ansluts till EMU. Ju längre utanförskapet varar, desto allvarligare blir konsekvenserna. fram till ett svenskt EMUdeltagande måste omfattande insatser av informationskaraktär göras för att i görligaste mån begränsa utanförskapets negativa konsekvenser. Oavsett förhållande till EMUsamarbetet kommer svenska hushåll och företag att leva med den gemensamma valutan redan från start. 4.4 Att kunna leva på sin lön en social skattepolitik 4.4.1 En ny fattigdom Det totala skatteuttaget är av den samlade produktionen och för övriga offentliga inkomster . Arbetsinkomster belastas med i skatt även för låga inkomster. Skatten är den i särklass högsta kostnaden för de flesta hushåll. I tabell 4.2 redovisas hur stora skatter en vanlig familj 1998 betalar av sin totala arbetsersättning. Detta jämförs med skatteuttaget enligt regler, givet samma totala arbetsersättning. Familjen består av två vuxna och två barn i skolåldern som bor i en hyreslägenhet på 100 m². Mannen är industriarbetare med en lön på , vilket är under den genomsnittliga lönen. Kvinnan arbetar tre kvartstid och tjänar . De betalar genomsnittlig kommunalskatt (1988 ). Fastighetsskatten har beräknats med utgångspunkt i det genomsnittliga taxeringsvärdet för flerfamiljshus. Kostnaderna för icke fördelade skatter har beräknats till av hushållets beräknade konsumtion 1994 och till 1998 med tanke på energiskattehöjningarna och andra skattehöjningar som påverkar hushållens ekonomi direkt och som inte särredovisats. Skattekostnad för en normalfamilj - moms, energiskatter mm = återstår efter skatt Totala skattekostnaderna som andel av arbetsersättningen Sedan regeringsskiftet har skatterna höjts med sammantaget drygt 70 miljarder eller nästan per hushåll i genomsnitt. För hushållet i detta exempel har de skatter som direkt påverkar hushållsekonomin, och som beräknats här, höjts med . Skattehöjningarna har haft en sådan inriktning att de relativt sett drabbat låg- och medelinkomsttagare hårdast och lett till att beroendet av bidrag och subventioner ökat. har kommit att få världens hårdast beskattade låg- och medelinkomsttagare. Det är uppenbart att detta slår mycket hårt mot hushållens marginaler och familjernas sociala trygghet. Skattehöjningarna på arbete och inkomster har varit av den omfattningen att de på ett direkt sätt urholkar en grundläggande social trygghet, nämligen möjligheten att kunna leva på sin lön. Fler och fler hushåll har kommit att bli bidragsberoende. Den grundläggande trygghet som ligger i att ha kontroll över den egna ekonomin försvinner och förbyts i otrygghet det växer fram en ny fattigdom. 4.4.2 Färre försörjer fler En av förklaringarna till det höga skatteuttaget är att det har skett en kraftig förskjutning från privata till offentliga inkomstkällor i . Det är till en del resultatet av en medveten politisk strävan och till en del resultatet av den negativa effekten för samhällsekonomin av en sådan politik. har antalet personer som får sin försörjning via den offentliga sektorn nästan fördubblats, som de som arbetar i den privata sektorn har blivit ungefär en halv miljon färre. Beroendet av offentlig sektor har ökat mest vad gäller transfereringar. Detta är givetvis en av förklaringarna till det orimligt höga skatteuttaget. Antalet personer i offentlig produktion, offentlig försäkring samt sysselsatta i det privata näringslivet, 1000-tal personer Sysselsatta i offentlig sektor Sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder Sysselsatta i privata näringslivet Kvoten mellan rad 8 och 9 arbetade fler i den privata sektorn och var fler än de som hade sin utkomst från den offentliga. Som framgår av diagram 4.2 har nästan två av tre vuxna det offentliga som huvudsaklig inkomstkälla, och endast en tredjedel har sin huvudsakliga inkomst från den privata sektorn. Det är uppenbart att detta förhållande leder till orimligt höga skatter och svårigheter att ge stöd till dem som verkligen behöver det. Privat och offentlig försörjning En förutsättning för att långsiktiga strukturella problem skall kunna lösas och att skatterna verkligen skall kunna sänkas rejält är att försörjningskvoten (förhållandet mellan antalet offentligförsörjda och antalet privatanställda) sjunker. De höga svenska skatterna gör dubbel skada. Medborgarnas beroende av den politiska sektorns förmåga att klara sina åtaganden blir mycket stort. försvagas valfriheten och den trygghet som ligger i att ha kontroll över sin egen ekonomi. Därtill kommer att de höga skatterna snedvrider ekonomins sätt att fungera, försvårar möjligheterna att skapa förutsättningar för de nya jobb som så väl behövs och kväver tillväxtkraften i ekonomin. En politik som syftar till att skapa förutsättningar för att de flesta skall kunna leva på sin lön måste därför stå på två ben. Det ena är en kraftfull skattesänkningspolitik som syftar till att växla lägre skatter mot minskat behov av bidrag och offentliga subventioner. Det långsiktiga målet måste vara att den som är i behov av bidrag och offentligt stöd inte skall betala skatt och att den som betalar skatt inte skall behöva bidrag. Det andra benet är reformer på bl.a. skatteområdet som syftar till att stärka tillväxtkraften i ekonomin så att den höga arbetslösheten kan pressas tillbaka och antalet människor minska som av andra skäl blivit helt beroende av det offentliga för sin försörjning. Skattesänkningarna bör utformas så att problemet med den s.k. fattigdomsfällan beaktas. De höga marginalskatterna innebär att många hushåll som också betalar daghemsavgifter som ökar i takt med inkomstökningar och erhåller bostadsbidrag som minskar i takt med inkomstökningar får sammantagna marginaleffekter på . Det innebär att de låses in i en situation där de i realiteten inte av egen kraft kan förbättra sin ekonomiska situation. De fastnar i fattigdomsfällan. Skattesänkningarna måste därför syfta till såväl lägre skatt i kronor räknat som lägre marginalskatt vilket ger lägre marginaleffekter. 4.4.4 Särskilt avdrag för låga och medelstora inkomster har den socialdemokratiska regeringen höjt egenavgiften till sjukförsäkringen kraftigt utan att det haft samband med utvecklingen av sjukförsäkringens kostnader. Innevarande år höjdes avgiften, som är att betrakta som ren inkomstskatt, med en procentenhet. beslutade på förslag av regeringen att de allmänna egenavgifterna skulle döpas om till pensionsavgift. Moderata samlingspartiet föreslog i samband med budgetbehandlingen att egenavgifterna, till den del de var att betrakta som ren inkomstskatt, skulle slopas helt. Genom en slutlig kompromiss mellan de borgerliga partierna och socialdemokraterna tas dessa avgifter nu i anspråk i det nya pensionssystemet. Därför måste en ny form av skattesänkning för låga och normala inkomster väljas. Ett sådant nytt förslag bör utformas så att det i stort sett kompenserar löntagarna för den egenavgift till pensionssystemet som betalas av dem som uppbär pensionsgrundande inkomst upp till ett tak på 7,5 basbelopp, 1998. Vårt förslag är därför att ett särskilt förvärvsavdrag införs. Det beräknas som en viss andel av den pensionsgrundande inkomsten för inkomstdelar upp till 7,5 basbelopp. Avdraget bör enbart gälla vid den kommunala beskatningen och inte reducera beräkningen av pensionsgrundande inkomst. Kommunerna kompenseras fullt ut. Det utrymme som motsvarar den tidigare egenavgiftssänkning vi föreslog innebär att avdraget kan sättas till . Den föreslagna skattesänkningen har många fördelar: Arbetsinkomster för låg- och medelinkomsttagare beskattas lägre vilket minskar beroendet av offentliga bidrag och subventioner. Genom att skatten på arbete sänks skapas bättre förutsättningar för en väl fungerande lönebildning och fler nya arbetstillfällen. Genom avdragets konstruktion sänks marginalskatten i alla inkomstlägen upp till 7,5 basbelopp, och därmed minskas skattekilarna på arbete. Kommunalskatten är för särskilt låg- och medelinkomsttagare den tyngsta skatten att bära. Det gäller inte minst det stora flertalet pensionärer. Till det kommer att det nya pensionssystemet innebär att alla pensionärer kommer att få samma skattesituation som löntagare. Pensionsbeloppen för dem som har de lägsta pensionerna höjs för att kompensera. Det kan diskuteras huruvida ett utrymme för att sänka den kommunala inkomstskatten bör utnyttjas för att sänka utdebiteringen, vilket innebär sänkt marginalskatt för alla, eller för att höja grundavdraget vid inkomstbeskattningen och därigenom undanta en större del av inkomsten från beskattning. I bägge fallen sänks skatten rejält för låg- och medelinkomsttagare med minskat bidragsberoende och med positiva effekter för ekonomin som följd. I det senare fallet minskar emellertid inte marginaleffekterna utan de kan t.o.m. komma att öka och omfatta fler . Sammantaget gör vi därför bedömningen att ett tillgängligt utrymme för sänkt kommunalskatt åtminstone inledningsvis huvudsakligen bör utnyttjas för att sänka utdebiteringen. Det kan emellertid finnas anledning att till en del höja grundavdragen, särskilt för att åstadkomma skatt efter försörjningsbörda för barnfamiljerna. Vi återkommer till detta nedan. För att säkerställa att alla kommuner kan sänka kommunalskatten föreslår vi därför att staten tar över kostnader som belastar den kommunala sektorn. Detta kan tekniskt ske på olika sätt men genomförs i samband med att en nationell skolpeng införs. Detta förslag, som redovisades i den moderata partimotionen 1996/97:Ub211, innebär att staten övertar finansieringsansvaret men inte ansvaret för att organisera och erbjuda utbildning. När denna kostnad lyfts av kommunerna, skapas ett utrymme som kan utnyttjas för att sänka kommunalskatten. Långsiktigt motsvarar detta utrymme en skattesänkning på ca genomsnittligt för hela landet. För att garantera att det utrymme som successivt skapas verkligen utnyttjas ställs krav på kommunerna att de skall sänka skatten med lika mycket som kostnaderna ökar. finns i det moderata budgetalternativet ett utrymme för att ta över kostnader som motsvarar en sänkning av den genomsnittliga kommunalskatten med en krona, och för finns ett utrymme som motsvarar en ytterligare sänkning av kommunalskatten med en krona. Det är viktigt att varje kommun koncentrerar sig på sina kärnuppgifter och tar tillvara möjligheterna att effektivisera verksamheten. Därigenom kan kommuninvånarna erbjudas vård, omsorg och skola med god kvalitet som det i de flesta kommuner kan bli möjligt att sänka skatteuttaget utöver vad som finansieras genom att staten tar över kostnader. Vår bedömning (som redovisas i avsnitt 5.6) är att de avregleringar vi föreslår för kommunerna och den ekonomiska utveckling som följer av den politik som i övrigt redovisas skall ge utrymme för en sänkning av utdebiteringen med i vart fall och ytterligare . De senaste årens utveckling i flera kommuner i ger vid handen att en målmedveten inriktning på koncentration och effektivitet kan ge utrymme för rejäla skattesänkningar. 4.4.6 Grundavdrag för barn Bidragsberoendet är störst för familjer med barn. Särskilt flerbarnsfamiljer har små eller obefintliga ekonomiska marginaler. Barnfamiljernas ekonomi bör stärkas genom att hänsyn tas till försörjningsbördan vid beräkningen av den beskattningsbara inkomsten. Vi föreslår därför att det vid sidan av nu utgående barnbidrag införs ett extra grundavdrag på för varje barn, vid den kommunala beskattningen. För de familjer vars inkomst inte är tillräckligt stor för att man skall kunna tillgodogöra sig grundavdraget fullt ut skall en negativ skatt utgå. Det sker i form av en kontant utbetalning som motsvarar det inte utnyttjade avdragsbeloppet multiplicerat med den kommunala skattesatsen. Som framhållits i föregående avsnitt kompenseras kommunerna fullt ut. skatteomläggning syftade till en marginalskatt på för den helt övervägande delen av inkomsttagarna och högst . Bakom detta beslut stod en bred majoritet av partier. Reformen har därefter urholkats. Socialdemokraterna införde en extra straffskatt, s.k. värnskatt, på för dem som betalar statlig inkomstskatt för tiden fram . Man sviker nu de utfästelser som då gjordes och låter denna skatt ligga kvar för en stor del av dem som betalar statlig inkomstskatt. Regeringen har dessutom accepterat kommunalskattehöjningar på i genomsnitt . Till det kommer att regeringen urholkat inflationsskyddet så att uppemot hälften av de heltidsarbetande får betala den högsta marginalskatten, nu , egenavgiftshöjningen oräknad. Det är viktigt att marginalskattereformens mål uppfylls. De förslag vi lägger om förvärvsavdrag på upp till 7,5 basbelopp och statligt finansierad kommunalskattesänkning på , som vi avvisar förslaget om höjd statlig skatt, innebär att marginalskatterna minskar rejält. Den högsta marginalskatten sjunker från till vid genomsnittlig kommunalskatt. Marginalskattesänkningen varierar i olika inkomstlägen till följd av grundavdragets upp- och nedtrappning. Den uppgår till mellan . Fastighetsskatten skall successivt avvecklas. Avdragsrätten, som har avgörande ekonomisk betydelse för de flesta småhusägare, måste emellertid behållas. Det skulle inte bli fallet om den löpande beskattningen av småhus slopas helt. Som föreslog 1994 bör symmetrin i reglerna för beskattning av ägda bostäder återinföras. Fastighetsskatten för småhus bör ersättas av en schablonintäkt som tas upp till beskattning som inkomst av kapital. Schablonbeskattningen bör utformas så att underlaget för beskattning endast är det taxerade byggnadsvärdet. Markvärdet räknas bort. Det innebär att man med en schablonintäkt på beräknad enbart på byggnadsvärdet skulle få en effekt som motsvarar ett fastighetsskatteuttag i dagens system på genomsnittligt . Därmed kan ytterligare ett problem få sin lösning. Man kan nämligen anta att de kraftiga ökningarna av totala taxeringsvärden i attraktiva områden, som inte bör ligga till grund för beskattning, huvudsakligen manifesteras genom att markvärdet stiger kraftigt. Lindringen blir väsentligt större där de stora regionala orättvisorna finns. Det finns vidare anledning att sträva efter en förenklad fastighetstaxering. Det underlättas genom ett lägre skatteuttag. Ju lägre skatteuttag desto grövre kan de olika regler som jämför olika fastigheter med varandra vara. Det bör vara möjligt att relativt omgående införa en klassificering av byggnaderna i en normalgrupp, en grupp med väsentligt bättre standard och en med väsentligt lägre standard. Därmed försvinner mycket av det kineseri som präglar fastighetstaxeringen. fastighetstaxering har också lett till att många vanliga småhusägare får erlägga förmögenhetsskatt. Som ett led i avvecklingen av förmögenhetsskatten bör sambeskattningen slopas som gränsen för skatteplikt höjs till . De förändringar som föreslagits i föregående avsnitt kan inte genomföras redan från innevarande år. Det krävs därför att tillfälliga åtgärder genomförs som går i samma riktning som den långsiktiga lösning som skisserats. Följande förslag bör således genomföras och kan, även om beslut fattas av sent , gälla redan från detta år. Fastighetsskatten på bostäder sänks från av taxeringsvärdet fr.o.m. . Därefter sänks skatten 1999, 2000 och 2001 vartdera året och uppgår . Orimliga regionala skillnader vid fastighetsbeskattningen lindras genom att markvärdet inte tas upp till beskattning fullt ut. I avvaktan på en permanent lösning bör underlaget för uttag av fastighetsskatt justeras så att endast hälften av markvärdet tas med. Ett tak för den del av markvärdet som beskattas måste införas. är ett glest bebott land. För många hushåll är resorna till och från arbetet långa.