mot · GL02So4 · 1998-02-04 00:00:00 — med anledning av skr. 1997/98:51 Redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för Regeringen redogör i skrivelsen för den överenskommelse som staten slutit med sjukvårdshuvudmännen angående ersättningar . Några egentliga nyheter jämfört med överenskommelsen finns inte, utan i stort sett är det endast en framräkning av vad som beslöts för . har köerna till vård och behandling vuxit i en jämn och säker takt. De vårdköer som försvann under de borgerliga regeringsåren 19911994 är nu tillbaka. Vårdkrisen en fråga om prioriteringar! Diskussionen om kvaliteten i vården har blivit allt mer intensiv . Larmrapporterna avlöser varandra och avslöjar att det ena sjukhemmet efter det andra ger dålig vård och omsorg. växer köerna inom den offentliga vården och detta sker utan att de socialdemokratiska politikerna egentligen reagerar tvärtom. () i säger vad det handlar om i socialdemokraternas : Människor blir inte utan vård, men kan få räkna med längre väntetider, det är ofrånkomligt. Den naturliga frågan blir då varför vårdköer är ofrånkomliga när socialdemokraterna har ansvaret för sjukvårdspolitiken, men inte finns när vi moderater har haft ansvaret. Sedan socialdemokraterna fick ansvaret i alla landets landsting utom ett, har vårdköerna vuxit. I får man vänta på en ljumsbråcksoperation. I tvingas patienter vänta på en gallstensoperation. I är väntetiden för att få sin knäled opererad. Listan över väntetider för vård och behandling kan göras lång och den är i stort sett lika över hela landet. redovisar i sin statistik att andelen patienter som väntar i vårdköer med klar diagnos ökat med . Att socialdemokraterna har tappat kontrollen över hälso- och sjukvården är helt uppenbart och bekräftas av de egna politikerna. () i beskriver resultatet av socialdemokraternas sjukvårdspolitik: Det är bara att konstatera att jag inte har kontroll över utvecklingen. Om det är någon som har kontroll överhuvudtaget vet jag inte. Lösningen på alla problem är, enligt socialdemokraterna, att pumpa in alltmer pengar i den offentliga sektorn. omsluter den offentliga sektorn totalt . Trots detta klarar den inte av att leverera den välfärd, omsorg och vård som medborgarna faktiskt, med de skatter de betalar, har rätt att kräva. Att då ge ytterligare några miljarder på marginalen kommer inte att lösa några som helst problem. Det blir allt mer uppenbart att sjukvårdshuvudmännen måste renodla verksamheterna och prioritera. Landstingen förfogar över . En fjärdedel av detta används till annan verksamhet än hälso- och sjukvård. Det handlar om . Landstingspolitiker kan ofta mångordigt försvara all landstingsverksamhet. Det finns ingenting som inte är nödvändigt, sedan må det vara campingplatser, utbildningsverksamhet, kultur och liknande. Vi är av den mycket bestämda uppfattningen att i valet mellan att vårda en sjuk människa och t.ex. en satsning på turism så står vården alltid främst. Att det är svårt att prioritera visar tillgänglig statistik. Av de årliga utgifterna i kommuner och landsting på går till vård, går till skolan och går till omsorg (företrädesvis äldreomsorg). Resterande går till annan verksamhet. Även om mycket av dessa går till viktig verksamhet, finns det möjlighet att genom prioriteringar lösgöra resurser till vård och omsorg. Skillnaden mellan socialdemokraternas politik och den som fördes under de borgerliga åren när det gäller just prioriteringarna inom hälso- och sjukvården görs tydlig inte minst genom att citera vad den socialdemokratiska regeringen själv skriver. I bilaga fyra till budgetpropositionen (Avstämningen mot halveringsmålet för arbetslösheten) finns en hel del intressant att läsa. Bland annat går man igenom sysselsättningsförändringar: var det främst antalet sysselsatta inom förvaltning som minskade, men är det framför allt antalet sysselsatta inom vård och omsorg som minskat. Under de borgerliga åren minskade administrationen och byråkratin, men då socialdemokraterna har haft ansvaret har den vårdande personalen avskedats. Detta kan ses i skenet av vad sade i TVdebatten fredagen före valet : Vi kommer att stoppa avskedanden inom barnomsorgen, skolan, sjukvården och äldreomsorgen. Eller som socialdemokraterna hävdade i propagandamaterialet Arbete från samma valrörelse: Vi vill förhindra att anställda i den gemensamma sektorn går ut i öppen arbetslöshet. Därför vill vi ge kommuner och landsting ekonomiskt stöd så att de kan undvika att säga upp 20 000 anställda fram till slutet av 1995. Sanningen är att socialdemokraterna själva gör bedömningen i budgeten att det försvinner 68 000 arbetstillfällen inom den offentliga sektorn. Den senaste statistiken visar att sysselsättningen bland kvinnor anställda inom vård och omsorg har minskat med 35 000 personer på bara . Det är långt från socialdemokraternas löfte och visar en bister verklighet fylld av valsvek. Att vi närmar oss en valrörelse blir också allt tydligare. ställs det ena löftet ut efter det andra från socialdemokraterna. Under sin kongress lovade man att införa avgiftsfri sjukvård för barn och ungdomar. , landstingsråd (s), säger bl a följande om detta: Högt räknat kanske av barnfamiljerna har problem att betala patientavgifterna. Det innebär att satsas på grupper som ändå har råd att betala avgifterna. Jag kan tänka mig en lång rad andra frågor som är mycket viktigare. Ta frågan om prioriteringar i sjukvården, den långsiktiga strukturen, frågan om patienternas rättigheter eller de psykiskt stördas villkor. De är kanske inte så medialt tacksamma men ändå väldigt viktiga. Satsa på enskild vård I en undersökning som landstingsförbundet genomförde 1996 kunde konstateras att den enskilda vården i var väsentligt mycket billigare än motsvarande vård i offentlig regi. Om man jämför kostnaden per besök mellan offentlig och privat vård är skillnaderna slående: Inom samtliga specialiteter var den privata vården mer kostnadseffektiv per besök än den offentliga. Detta faktum till trots väljer socialdemokraterna att fullfölja avvecklingen av den privata vården. Genom krav på vårdavtal, åldersgränser och förbud mot ersättningsetableringar försvinner nu allt fler privata vårdgivare, vilket kommer att innebära att kostnadspressen i den offentliga vården successivt avtar, som valfriheten försvinner. Vår inriktning är att bryta upp landstingens monopol, som landstingens kostym anpassas till ett ökat enskilt utbud av vårdgivare. Det går inte att ha en oförändrad landstingsstruktur i ett system där enskilda/privata vårdgivare tar ett större ansvar än . Socialdemokraterna har infört en besöksgaranti som kostar . Besöksgarantin innebär att en patient skall ha rätt att träffa en läkare . Garantin är i sig helt utan betydelse i ett system där en vidare remiss leder till ny väntan i behandlings- och operationsköer. Den borgerliga vårdgarantin klarade att avskaffa vårdköerna . Det fanns en tanke bakom den borgerliga sjukvårdspolitiken nämligen den så kallade vårdkedjan. Den innebär att en enskild patient skall få den vård han eller hon behöver på rätt nivå och inom en rimlig tid. Husläkarsystemet var det första ledet och vårdgarantin det sista. Vi har visat att en vårdgaranti ger resultat. Om man sedan följer den så kallade Stockholmsmodellen, där sjukhusen får betalt efter prestation, är förutsättningarna för att avskaffa dagens vårdköer mycket goda. Att överföra medlen från besöksgarantin till en ny vårdgaranti, som vi avmonopoliserar hälso- och sjukvården, skulle innebära att vi med dagens resurser skulle få bukt med krisen i sjukvården. Utgångspunkterna för vårt förslag till en ny och utvecklad vård- och patientgaranti är följande: Patienten skall för samtliga medicinskt motiverade diagnoser ha rätt till behandling från första undersökningstillfället då vårdbehovet konstaterats. Patienten skall ha valfrihet att välja såväl vårdgivare som adekvat behandlingsmetod. Denna valfrihet skall omfatta samtliga godkända vårdgivare i såväl sluten som öppen vård, inklusive privata vårdgivare. Patienten skall ha rätt att välja sjukhus i hela landet, även om det egna sjukhuset kan ge samma vård utan dröjsmål. Patienten skall ha rätt till en s.k. second opionion, dvs. rätt att inhämta en kompletterande bedömning från en annan läkare. Remisskrav till privata vårdgivare skall ej få förekomma. Delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård presenterade sitt slutbetänkande. Delegationens förslag innebär att den sista spiken i privatvårdens kista nu slås in. I och för sig föreslår delegationen att av all öppenvård skall kunna ske i privat regi. Men föreslås att den nationella taxan skall avskaffas och privatläkarna skall hänvisas till vårdavtal med de enskilda sjukvårdshuvudmännen. Sedan vårdavtalen infördes för privata vårdgivare då etableringsfriheten avskaffades har knappast några ny avtal slutits. Erfarenheten visar att av 400 vårdavtal som upphört p.g.a. 65-års gränsen har endast 19 nya vårdavtal slutits. Situationen kommer inte att bli bättre när landstingens makt ökar ännu mer. Förslaget om att avskaffa den nationella taxan kommer att innebära att antalet privata vårdgivare snabbt kommer att minska, vilket drabbar de enskilda patienterna som får minskad valfrihet. Detta är djupt allvarligt och kommer endast att förstärka den vårdkris som dagens socialdemokrater bär ansvaret för. Vi vill därför i detta sammanhang redan nu markera att vi avvisar delegationens förslag rörande den nationella taxan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av prioriteringar av landstingens verksamhet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en vidareutveckling av den införda vårdgarantin.