mot · GM02T628 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:T628av och ()Svensk sjöfartSverige har en gedigen historia vad det gäller nyttjande avsitt farvatten och stora tillgångar på farleder. Sjöfarten är änidag en av de mest internationella näringar man kan tänkasig. Mot bakgrund av bl a växande trafikproblem i centralaEuropa, har det i skett en nysatsning påsjötransporter längst flodsystem och in i Central- ochÖsteuropa. utveckling är på många sätt likartadmed utvecklingen i på transportområdet, t.ex. haren snabb utveckling av sjöfarten över tillRyssland, och ägt rum. Inom finnsgod tillgång på floder, kanaler och stora insjöar därtransportverksamheten skulle kunna utvecklas ytterligare.Även trafikproblem torde kunna geförutsättningar för ökade sjötransporter söderut. Sjöfarten ärsåledes en växande näring och staten bör därför undersökavilka möjligheter som finns för att främja och understödjadenna utveckling. En satsning på sjötrafiken är betydelsefulli miljöhänseende och i ett internationelltkonkurrensperspektiv. Om utvecklingen underlättas skapasmånga nya arbetstillfällen i vårt land.Under den senaste tiden har utflaggning av fartyg inneburit att ärpå väg att förlora denna näring vilket inte kan accepteras. I och med attländer inom och utanför EU konkurrerar om att erbjuda rederierna attraktivavillkor skapas en oro i den internationella sjöfartsnäringen. EU har antagitriktlinjer till stöd för sjöfarten. Dessa kan leda till att ett land kan besluta omatt stödja sin sjöfart genom att avstå från sociala avgifter och skatter somskulle utgått för de ombordanställda och befria rederierna från bolagsskatt.Sverige har ställt sig bakom EU:s riktlinjer och således accepterat principen.Medan andra länder valt att följa EU:s riktlinjer kräver först inskatter och sociala avgifter för att sedan i form av stöd återbetala skattensamt del av sociala avgifterna.Under 70- och 80-talen skedde en successiv minskning av den en gång såbetydelsefulla sjöfarten, inte minst inom landet, till förmån för väg-transporter. Som följd av detta skedde en omfattande varvsnedläggning. IStockholmsområdet lades t.ex. och varv ner. När nusjöfarten återigen ökar finns förutsättningar för att öppna varv för underhålloch reparation i Sverige.De svenska hamnarna drivs till övervägande del av aktiebolag som ägs avkommunerna. Hamnavgifterna varierar och avgifterna kan ha påverkats avandra hänsynstaganden än sjöfartsskäl och miljömässiga skäl. Fram till 1982bestämdes taxorna av . Även om avregleringen varit nyttiginom många områden borde det undersökas om inte sjöfartsnäringen skullefrämjas av t ex en annan modell för utformning av taxan där sjöfartensspeciella förutsättningar blir styrande.Sverige bör säga upp ILO- () konven-tionen och avveckla stuverimonopolet snarast.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en kommitté tillsätts med uppgiften attutreda förutsättningarna för återuppbyggnad av sjötransporterlängs Sveriges kuster, kanaler, floder och insjöar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förhållningssätt till EU:s riktlinjertill stöd för sjöfarten,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att fartyg som går på inre fart, dvs. i trafikinom landet, får förbättrade villkor och jämställs med fartyg påutrikes fart,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheterna att understödja etablering avreparationsvarv på platser där sjöfarten blir alltmer intensiv,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att belysa hinder samt föreslå åtgärder t.ex.angående hamnavgifter och skillnader i synen på sjöfraktensbetydelse,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör säga upp ILO-konventionenoch avveckla stuverimonopolet.1Stockholm den 28 oktober 1998Camilla ()()1Yrkande 6 hänvisat till AU.