mot · GM02MJ211 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ211av och ()Ägande- och brukanderätt till markAtt äga och att ha rätten att bruka egendom är en avgrunderna i vår rättstradition. Det har alltid visat sig attenskilda jord- och skogsbrukare är de som bäst och medstörsta känsla tar ansvar för att det de äger och brukar skallvara i bästa skick för kommande generationer. Generationefter generation har vetat att om man skall kunna överleva pågården, måste man ta ansvar för och sköta markerna både påett ekonomiskt och ett miljömässigt ansvarsfullt sätt. Det ärså hela vår landsbygd och kulturmiljö har bevarats ochutvecklats. Motsatsen kan man se i de länder och politiskasystem där det enskilda ägandet tagits bort. Där har gårdar,marker och skogar förfallit och miljön skadats för långatider.I vårt land är det många som vill kunna äga mark. Möjligheten att kunnagöra avstyckningar från jordbruksfastigheter bör bli generösare och enklare.Detta skulle gynna landsbygden som i många delar av landet avfolkas.De yngre flyttar till större orter och de äldre bor kvar. I många kommuner ärdetta ett allt större problem, vad gäller äldre- och hemsjukvård, som tar storaresurser.Den svenska allemansrätten är unik. Den bygger på ett personligt ansvar,att alla skall kunna vistas i marker, utan att det på något sätt förorsakarmarkägaren skador. Denna allemansrätt skall vi värna om, den ger alla iSverige möjlighet till rekreation och upplevelser som har stort värde. Detsom oroar är de försök som görs för att utnyttja allemansrätten. Att iorganiserade former bedriva affärsmässig verksamhet på annans mark medhänvisning till allemansrätten, utan att kontakta ägaren är direkt felaktigt.Det kan ge markägaren skador, kostnader och olägenheter som direkt stridermot äganderätt, brukanderätt och rättstradition.Sedan 1992 inventeras svensk privat skogsmark av . Syftetär att skyddsvärda områden, nyckelbiotoper m.m. skall registreras ochbevaras. Skyddet av nyckelbiotoper och biologisk mångfald är en viktigfråga för familjeskogsbruket. Nyckelbiotoperna består ofta av äldre ochmycket värdefull skog. De representerar sammanlagt stora värden, runt tiomiljarder kronor. På enskilda mindre fastigheter kan värdet relativt sett varamycket stort. Att avstå från avverkning innebär att ägarens skogsbruk hotaratt lamslås och ekonomin raseras, ifall rimlig ersättning uteblir. Man kanidag konstatera att anslagen för reservatsbildning och biotopskydd ärotillräckliga.Juridiskt sett saknar begreppet nyckelbiotop status. Det finns en tendens attmånga betraktar biotoperna som ett formellt skyddsinstitut. Då krävsmyndighetsbeslut för att bilda reservat, skyddsområden, naturavtal m.m. Dåhar markägaren rätt till ersättning.Ser man historiskt är det den enskilda markägaren som bäst känner sinamarker, som också vill ta ansvar för miljön. Det handlar om att balanseramiljöhänsyn och produktionseffektivitet på lång sikt. Skogsägarna ser ejnågon motsättning i detta.Genom utbildning, rådgivning, information och framtagande av grönaskogsbruksplaner ökar hänsynstagandet och kunnandet . Detta skerfrivilligt.Man kan alltså konstatera att skogsägarna tar sin del av sektorsansvaretgenom att betona nyckelbiotopernas miljövärden. Vad som dock inte liggerinom brukarnas sektorsansvar - och som strider mot äganderättens principer- är att skogsägaren tvingas uppge sina möjligheter att bruka marken. Om detallmänna registrerar biotoper av stort värde och det får vittgående konse-kvenser för markägarens ekonomi, måste ersättningar ges fullt ut.När inventeringar görs på marker varierar informationen till mark-ägaren. Allmänt sett är informationen till skogsägarna otillräcklig. Det måstevara så att innan en inventering görs av en myndighet skall ägaren av markenpersonligen kontaktas. Dels för att brukaren av marken sannolikt är den somredan har stor kunskap om vad som finns på fastigheten och dels för att, settur äganderättsprincip, ingen myndighet skall göra en inventering utangodkännande av ägaren.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bevara och förstärka äganderätten till mark.Stockholm den 23 oktober 1998Per-Samuel Nisser (m)()