mot · GM02MJ730 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ730av ()KalkningsverksamhetenSverige rikt på sjöarSverige är ett land rikt på vatten med sina 104 876 sjöar och ca 120 000km vattendrag. Tyvärr är ca 17 300 sjöar försurade och kalkningsbehovetär stort. Anslaget är för lågt för att skapa ekologisk hållbarhet ochsäkra den biologiska mångfalden. Kalkningen är ett effektivt ochnödvändigt medel för många djur och växter, som är känsliga för lågapH-värden. Minskar kalkningen riskerar många arter som ArtDatabankeni fört upp på sin lista över hotade arter att försvinna.Miljöpartiet de gröna anser att kalkningsverksamheten måste fortsätta ochvill inte bara att kalkningen av de vatten som kalkas ska fortsätta. Vianser att verksamheten måste utökas och att fler sjöar och vattendrag skallkalkas. kalkas av de sjöar som skulle behöva åtgärder.Kalkningen nödvändigEffekterna av kalkning på försurade ytvatten är väl kända och innebär enökad möjlighet för växter och djur att fortleva i den omfattning sområdde före försurningen. framhöll därför i sin aktionsplanför biologisk mångfald att "Kalkningen av antropogent försurade vattenbör fortsätta i sådan utsträckning att inga arter eller miljöer hotas avutslagning" (1995).Utsläpp och nedfall av försurande ämnen är ett av våra allvarligastemiljöproblem med negativ påverkan på bl.a. mark, grundvatten, sjöar ochvattendrag samt vår hälsa, livskvalitet och möjlighet att nyttja naturresurser-na. Vid en genomgång av den genomsnittliga höjningen av pH efterkalkningen i 700 kalkade vatten noterades att pH ökat från i genomsnitt 5.8före kalkning till 6.4 efter kalkning i dessa vatten (1995).Hittills har ca 20 000 sjöar och vattendrag försurats medallvarliga kemiska och biologiska skador som följd. Den genetiskamångfalden har utarmats då unika genetiska populationer - i många fallrödlistade arter - har utrotats. Direkta och indirekta effekter av försurningenhar inneburit förhöjda halter giftiga metaller i mark, vatten och fisk. Fisken ihälften av våra sjöar har, delvis som en effekt av försurningen, nu så högakvicksilverhalter att unga kvinnor inte rekommenderas att äta vissa söt-vattensarter.Trots den ca 40-procentiga reduktion som skett av svaveldioxidutsläppen iEuropa krävs ytterligare reduktioner om innannaturen i stora områden kan börja återhämta sig.Sedan kalkningsverksamheten startade har ca 7 500 sjöar och 11 000km vattendrag kalkats och därmed delvis avgiftats. Effekterna har varitmycket goda. Studier utförda av , ochNaturvårdsverket visar att kalkningen är samhällsekonomiskt lönsam långtöver dagens nivå. I av sjöar ochvattendrag, som kom , skriver man. "Det är lönsamt att ökakalkningsveksamheten. Undersökningen pekar mot att det är lönsamt attkalka av alla försurade vatten." kalkas endast40 % som skulle behöva kalkas.Fortfarande finns det dock över 10 000 försurade sjöar och över 100 000km försurade vattendrag. Kostnaden för att via kalkning hålla Sverigesförsurade sjöar och vattendrag vid liv beräknas till perår.ÅterförsurningEn minskning av kalkningsverksamheten innebär att de naturvärden sommödosamt byggts upp går förlorade. Biologisk mångfald kommer föralltid att ha gått förlorad. Dessutom är riskerna mycket stora vid enåterförsurning för en mycket snabb och kraftig återlösning av i detkalkade vattnet fällda lagrade metaller med okända effekter för växt- ochdjurliv inbegripet oss själva.Effekterna av återförsurning är dåligt kända. Endast i undantagsfall harredan kalkade vatten lämnats för återförsurning och endast i ett dokumenteratfall har ett vatten som kalkats återförsurats. Dettavatten indikerar dock att återförsurningen kan få allvarliga konsekvenser. Iförsta hand kommer metallernas rörlighet att öka och man befarar attmetallhalterna i många fall kan komma att överskrida de halter som notera-des före kalkningsinsatserna. Artrikedomen kommer att reduceras ochnäringsnivån att minska.Kalkning nödvändig för den biologiska mångfaldenMånga vattenlevande organismer är känsliga för låga pH-värden.Speciellt gäller detta många av de rödlistade hotade arterna.Effekter på fiskI är två av de 58 förekommande sötvattenslevande fiskarternaklassade som akut hotade; vårlekande siklöja och mal. I kategorin 2Sårbara arter är tre arter upptagna: groplöja, grönling och sandkrypare.Bland de sällsynta och hänsynskrävande arterna inräknas 10fiskarter samt flodkräfta. Bland de hänsynskrävande arterna kan nämnaslax, öring, storröding, hornsimpa och harr.Olika fiskarters beroende av pH är väl känt. Försurningsskadorna börjarvanligen uppträda då pH faller under 6.0 och ökar i styrka ju lägre pHsjunker. Vid pH är det sannolikt att ca 2/3 av alla fiskarters reproduktionkommer att påverkas.Effekter på bottenfaunaAv de 112 vattenlevande ryggradslösa djur som är upptagna på rödalistan över hotade arter anses 3 vara försvunna från landet. Av deresterande 109 har 51 påträffats inom de projekt som LIMNODATA HBbedriver för räkning. Av dessa 51 arter har 22påträffats i kalkade vatten. Endast 7 av de 51 arterna har påträffats vidpH under 5.5 vilket indikerar att flertalet hotade och sällsynta arter ärförsurningskänsliga.Vid sidan av att ha ett egenvärde utgör många vattenlevande smådjurviktig föda för fågel, fisk fladdermöss, groddjur och andra insekter. Tyvärrhör flera av de viktigaste födoorganismerna som snäckor, kräftdjur ochdagsländor också till de mest försurningskänsliga. Det är med befintliga datainte möjligt att beräkna de sekundära förluster i biologisk mångfald som enreduktion av dessa födoorganismer kommer att medföra.Förekomst av flodkräfta har utgjort ett starkt motiv till kalkning och därförär många vatten som hyser flodkräfta kalkade. Ungefär 422 flod-kräftvatten i främst hade kalkats . De mestkänsliga av dessa vatten var små, försurade brunvattensjöar. Dessa vatten ärockså de som kan antas ha minst intresse för en fortsatt kalkningsverksam-het. Det är därför rimligt att anta att antalet flodkräftpopulationer kommer attreduceras kraftigt om kalkningen upphör.Effekter på kolonisationskällorEn väsentlig uppgift för dagens kalkningsverksamhet är att bibehållakällor för framtida återkolonisation av arter tills försurningen reduceratstill under kritisk nivå. Genom att tillåta dessa kolonisationskällor attåterförsuras kommer de skador som uppstår inom ett vattensystem attvara irreversibla. Det är därför viktigt att förstå att de vatten i vilka en"normal" biologi upprätthålls med hjälp av kalkning ofta utgör enpotentiell källa för återkolonisation i det aktuella vattensystemet. Enförlust av biologin i dessa vatten kommer i många fall att innebära enförlust av arter i hela vattensystem och därmed en sannolik förlust avgenetiskt material. Sådana skador går inte att "reparera" medutsättningar, dels är den för området anpassade genetiska uppsättningenborta, dels kan ofta rehabiliteringen motverkas av det skadadeekosystemet. Detta har t ex visat sig vid försök att återintroduceraflodkräfta i skadade vatten.Snäckor, iglar och kräftdjur har svårt att återkolonisera försuradevatten efter kalkning. Det beror troligen på att avstånden mellan kalkadevatten är för stora. Om avstånden mellan kalkade vatten ökas, kan förlusten ibiologisk mångfald antas öka exponentiellt med ökande avstånd. Detta berorpå att många vattenlevande smådjur inte alls kan flyga eller är dåliga flygaresom inte kan överbrygga stora avstånd.Effekter på mark och metallutlösningMarkförsurningen har i vissa områden pågått så länge att mycketallvarliga mark-kemiska effekter är att förvänta; framför allt då metallersrörlighet och giftighet. Nya strategier måste tas fram i mångakalkningsprojekt för att möta den nya komplexa problembilden. Mark-och vattenförsurningen liksom kalkningsåtgärderna måste ses i ettgemensamt sammanhang på ett helt annat sätt än vad som är fallet.Lösligheten hos många metaller är direkt beroende av pH-värdet.Försurningen av markerna i avrinningsområdet har därför medfört en ökadtransport av metaller från marken ut i vattnet. Undersökningar av återförsur-ningens effekter har visat att metallhalterna i vattnet kan stiga kraftigt dåkalkningen avbryts. Orsaken till detta har inte klarlagts, men är sannolikt eneffekt av att metaller som lösts ut från den försurade marken i avrinnings-området fällts ut i det kalkade vattnet och därmed fastlagts i sedimenten. Närvattnet återförsuras kan dessa metaller åter gå i lösning och därmed ge enkraftigt förhöjd halt i vattnet.Sannolikt kommer en sådan förhöjning av metallhalterna att påverkabiologin på flera olika sätt. I många vatten kan man förvänta sig direkttoxiska effekter på olika organismer som är känsliga för höga metallhalter.Det är också rimligt att anta att förhöjda metallkoncentrationer kommer attpåverka ackumulationen av metaller i såväl lägre som högre stående djur.Därmed antas såväl bottenfauna, fisk, fågel och däggdjur komma attpåverkas.En ökad grad av återförsurning kommer med största sannolikhet att haavsevärda effekter på kvicksilverhalten i fisk i många vatten. Meili (1995)visade att kvicksilverhalten i framför allt gädda sjönk i de flesta vatten efterkalkning. Återförsurningen av sjöar med en från början hög kvicksilverbe-lastning kommer sannolikt att resultera i ett större antal vatten där kost-rekommendationer kan komma ifråga.Effekter av dagens anslagsnivåEffekterna av kalkningen för den biologiska mångfalden har varit mycketgoda. Utan kalkningsverksamheten skulle många såväl vanliga somrödlistade arter ha försvunnit ur många sjöar. Ekosystemen hade varitförstörda och endast de arter som klarar att leva i pH på värden lägre än5,5 skulle finnas kvar. Många rödlistade arter är känsliga för lågt pH ochförsvinner redan vid en liten förändring.En fortsatt kalkningsverksamhet är alltså av nöden om inte detta skaspolieras. Likaså visar de positiva erfarenheterna att fler sjöar borde kalkas.Det är också viktigt att skapa möjligheter för djur att återkolonisera vatten.De kalkade vattnen får heller inte ligga för långt ifrån varandra, eftersomåterkolonisation då kan bli omöjlig.Vissa år då nederbörden är högre (den naturliga variationen är )behövs mer pengar än under torra år. Det är därför nödvändigt att bidragenfår fördelas över åren och sparas då behoven är stora. Det är alltsåviktigt med en buffert.I plan för kalkning av sjöar ochvattendrag, som kom , klargörs vilka effekter dagens anslagsnivåkan innebära. Det står att läsa på sid 39. Man skriver:? att ca 3 000 fiskbestånd kommer att slås ut,?? att ca 1 miljon bestånd av ryggradslösa djur kommer att slås ut,?? att 100 populationer av den hotade flodkräftan kommer att slås ut,?? att det sannolikt innebär att genetiskt unika stammar av arter försvinner,?? att flera fjällnära vatten blir helt fisktomma,?? att antalet vatten med reproduktion av flodpärlmussla och andra hotadeoch sällsynta arter minskar,?? att tillgången på naturreproducerad lax och havsöring reduceras,?? att förutsättningarna för nyttjandet av vissa sjöar som vattentäkterförsvåras,?? att tungmetallhalterna i den akvatiska miljön liksom kvicksilverhalten ifisk stiger,?? att födoutbudet för fågel, fisk och utter minskar. ?Nedskärningarna innebär dessutom svåra avvägningar av vilkalandsdelar, vattenmiljöer, djurarter eller djurpopulationer som skallprioriteras.SlutsatsMiljöpartiet de gröna anser att dagens anslagsnivå för kalkningen måstehöjas. Ett totalt behov på visar att detbiologiska behovet är mycket stort. En återförsurning medmetallutfällningar kan ge allvarliga biologiska skador och sker omkalkningen upphör. Då ökar miljöskulden till framtidens barn.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av att kalkade sjöar och vattendrag får fortsattkalkning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att även tidigare inte kalkade vatten kan börja kalkas,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nödvändigheten av kalkning för den biologiska mångfalden imånga vatten,4. att begär att regeringen, utifrån det ökade behovet, tar framkonkreta och tidsbestämda mål för kalkningsverksamheten för beslut iriksdagen.Stockholm den 26 oktober 1998Gudrun ()