ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GM02L403 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L403av m.fl. (mp)Homosexuella i kyrkan och i familjerättenLagen om registrerat partnerskap var ett viktigt steg i arbetetför likabehandling oavsett sexuell läggning. Samtidigtupprätthåller och förstärker partnerskapslagen densärbehandling inom familjerätten som görs av samkönadepar i förhållande till heterosexuella par. I stället för engemensam sambolagstiftning har vi en separat lag omhomosexuella sambor. På samma sätt har vi en lagstiftningom äktenskap för heterosexuella och en lagstiftning ompartnerskap för homosexuella. Lagarna om äktenskap ochpartnerskap är till sina juridiska konsekvenser identiska, medundantag för alla frågor rörande gemensam vårdnad av barn,adoption och konstgjord befruktning. Dessa undantagbehandlas separat i en särskild motion.Lagstiftningen skall vara könsneutral. Därav följer att den också skall lika-behandla par oavsett om dessa består av två personer av olika kön eller tvåpersoner av samma kön. Detta leder fram till slutsatsen att äktenskapslagstift-ningen bör omfatta såväl heterosexuella som homosexuella par. Äktenskaps-balken och därunder liggande bestämmelser bör revideras i enlighet meddetta, den separata partnerskapslagen för homosexuella blir då onödig. Enövergångsbestämmelse kan möjliggöra att par som ingått partnerskap be-handlas som gifta par.Staten ger vigselrätt åt ett antal trossamfund som inte accepterarhomosexuella relationer. Om äktenskap för homosexuella införs måste dennareform knytas till en översyn av de juridiska konsekvenserna av trossam-fundens vigselceremonier. En religiös trosuppfattning kan inte göras tillursäkt för att nedvärdera homosexualitet eller diskriminera homo- och bi-sexuella. Därför är det rimligt att juridiskt giltiga vigslar endast skall fåutföras av de samfund som viger både homosexuella och heterosexuella par.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om äktenskap för homosexuella,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vigselrätt för samfund.Stockholm den 21 oktober 1998Yvonne Ruwaida (mp)()()
mot · GM02L406 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L406av ()Ändringar i namnlagen1982 års namnlag bör ändras. Det bör fortfarande vara tillåtetatt bilda dubbelnamn.När den nuvarande namnlagen kom till slopades möjligheten attbilda dubbelnamn. Istället kom begreppet mellannamn till som var en nyhet i1982 års namnlag. I den tidigare lagen var benämningentilläggsnamn. Mellannamnet skall, liksom vad som gällde beträffandetilläggsnamn, alltid bäras mellan förnamnet och efternamnet och avser attvisa tidigare familjeanknytning. Rätten att bära mellannamn tillkommer intebara hustru utan också mannen i äktenskapet och även andra barn änadoptivbarn.Att märka är att mellannamn liksom tilläggsnamn bärs utan bindestreckmellan namnet och efternamnet. Det skiljer sig därmed från dubbelnamn,som inte får bildas men som till ett antal finns kvar sedan tidigare.Av det följer att möjligheten är stängd för den som vid giftermål vill bytatill ett efternamn som är en sammansättning av det egna namnet ochpartnerns namn, förenat med ett bindestreck.I fråga om avvägning mellan å ena sidan namnstabilitet och å andra sidanden enskildes önskemål att själv bestämma vilket namn han eller hon villbära har lagstiftaren prioriterat det förstnämnda och därmed stängt dörren förden namntyp som ovan beskrivs. Den avvägningen synes snäv och restriktiv.Att stänga möjligheten till att bilda tilläggsnamn tillsammans medbindestreck, som var möjlig enligt den tidigare lagstiftningen, är en onödiginskränkning i den enskildes fri- och rättigheter. De här anförda namnenfinns ju fortfarande kvar i tillämpning för de personer som fick sina namnändrade lag utan någon väsentlig nackdel för detadministrativa systemet. Det blir därmed en onödig diskriminering mellandem som redan har tillstånd att bära dessa namn och dem som inte kan fåtillstånd att bära den konstruktionen av namn. Dessutom finns många somtillämpar bindestreck mellan sina namn erhållna lag och medeller utan sin vetskap är lagbrytare.Riksdagen bör därför besluta om sådan lagändring namnlag attdet blir möjligt att få bära mellannamn eller tilläggsnamn tillsammans medefternamn förbundet med bindestreck. Det bör ankomma på berört utskott attnärmare utforma lagtexten.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i 1982 årsnamnlag att det blir möjligt att få bära mellannamn tillsammans medefternamn förenat genom bindestreck.Stockholm den 21 oktober 1998Agne ()
mot · GM02L410 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L410av ()Förordnande som vigselförrättare och partnerskapsförrättareVia tillkomsten av partnerskapslagen 1994 utökades frihetenför många människor i . En bärande del avfrihetsbegreppet är att enskilda individer inte skall behövagömma undan delar av sina uppfattningar eller sin läggningav rädsla för olika former av förtryck. Det vi inteuttryckligen i lag har förbjudit bör vi i möjligaste månundvika att förtrycka till subkulturer. Ett fritt samhälle är ettöppet samhälle där alla tolereras och respekteras så länge deinte förgriper sig på andra människors frihet.Partnerskapslagen bidrog också till att uppmuntra stabil partnerbildning.Via partnerskapslagen kan homosexuella par öppet visa att de hör ihop.Deras rättsliga ställning förstärktes. Allmänhetens ibland mycket skeva och ibrist på egen kontakt med öppet homosexuella också ogrundade vanföre-ställningar om homosexualitet som något konstigt kan nedkämpas. Synen påhomosexuell kärlek som något från heterosexuell kärlek avvikande kanförändras när homosexuella par via att ingå partnerskap kan visa öppet attsamma längtan efter stabil partnersamhörighet finns även om kärleken riktarsig till en person av samma kön.Homosexuella par kan till skillnad från heterosexuella endast ingåpartnerskap som utförs av därtill särskilt förordnade personer i borgerlig regi.Detta förordnande omfattar oftast enskilda personer som nominerats avlokala partiföreningar runt om i landet. Förordnandet utfärdas av läns-styrelsen. Förordnandet att vara partnerskapsförrättare är skilt frånförordnandet som vigselförrättare.Aktuell statistik visar att av de enskilt förordnade vigsel-förrättarna saknar förordnande som partnerskapsförrättare. I vissa kommuneri landet finns överhuvudtaget inga partnerskapsförrättare förordnade. Imånga fall är det inte en medveten åtskillnad. Många vigselförrättare är intemedvetna om att deras förordnande inte automatiskt också innebär att de kanförrätta partnerskap.För att skapa större tydlighet och också garantera att partner-skapslagstiftningen respekteras över hela landet bör en översyn göras avlänsstyrelsernas rutiner för förordnande. Utgångspunkten skall vara attförordnandet som gives skall avse både förrättande av vigslar och registre-ring av partnerskap. skall tillse att det finns partnerskaps-förrättare förordnade i alla landets kommuner. Om den enskilde villförordnas endast till den ena funktionen skall detta kunna medges. Den typenav förordnanden skall dock utgöra undantag.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att införa gemensamma förordnanden för förrättande av vigslaroch registrering av partnerskap,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att i övrigt se över rutiner för förordnande avvigsel- och partnerskapsförrättare.Stockholm den 23 oktober 1998Fredrik ()
mot · GM02L411 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L411av m.fl. (v)God man och förvaltareVid tillämpning av reglerna om god man och förvaltarskapenligt har det visat sig förekomma oönskadekonsekvenser, t.ex. förekommer det att förvaltare eller godemän som utsetts visat sig inte motsvara kravet på att vara"rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig" (FB 11 kap. 12 §).Det har t.ex. förekommit fall där tidigare bedrägeridömdapersoner utsetts.Ett annat exempel på problem vid tillämpningen är att beslutsfattare medhänvisning till en tidigare utställd fullmakt, som missbrukats, vägrar att för-ordna god man eller förvaltare, trots att utställaren själv på grund avsjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd etc. själv inte kan bevakasin rätt att t.ex. återkalla den utfärdade fullmakten. Under riksdagsåret1994/95 beslutades om förändringar i regler rörande godman och förvaltarskap. Det innebar bl.a. en överflyttning av flertalet för-myndarskapsärenden från tingsrätten till överförmyndarnämnden. underströk i sitt betänkande (1994/95:LU03) vikten av attförändringarna följs upp och utvärderas relativt snart. anser attdet föreligger ett behov av en sådan utvärdering och föreslår att regeringenverkställer denna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utvärdera tillämpningen av reglerna om god man ochförvaltare.Stockholm den 23 oktober 1998Tanja Linderborg (v)()()()()()()()()
mot · GM02L412 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L412av ()Gemensam vårdnadDet finns regler som talar om att i det fall föräldrar är giftamed varandra har de gemensam vårdnad om barnet. Haräktenskap däremot inte ingåtts mellan föräldrarna är modernensam vårdnadshavare. Ingår föräldrarna senare äktenskapfår de därigenom automatiskt gemensam vårdnad om barnet,trots att äktenskap i första hand är något som berör relationenmellan två vuxna.I den ovan angivna situationen, när endast en förälder är vårdnadshavare,kan föräldrarna ändå få gemensam vårdnad genom att inge en gemensamansökan till domstol. Domstol kan även vid prövning förordna att föräldrarnai fortsättningen skall utöva vårdnaden gemensamt.Enligt min mening bör nuvarande regler förändras så att även föräldrarsom inte är gifta vid det gemensamma barnets födelse automatiskt fårgemensam vårdnad om barnet. Ett barn behöver båda sina föräldrar i lika högutsträckning oavsett om dess föräldrar är gifta eller inte. Barn har rätt tillbåda sina föräldrar, båda föräldrarna har ansvaret - ett förhållande som medtydlighet också bör framgå av lagstiftningen.En vid barnets födsel ogift moder bör enligt denna min redovisadeståndpunkt fortsättningsvis ha gemensam vårdnad om barnet med barnetsfader. Detta synsätt står inte heller i motsats till att domstol underhänsynstagande till barnets bästa skall kunna förordna om annat iindividuella fall om situationen så påkallar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sådan ändring i att båda föräldrarna automatisktfår gemensam vårdnad oberoende av sitt civilstånd.Stockholm den 16 oktober 1998Carina ()
mot · GM02L414 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L414av och ()Talerätt i mål om hävande av faderskapDet är viktigt att ingen felaktigt förklaras vara far till ettbarn. Att ett faderskap blir riktigt fastställt måste anses liggai såväl barnets som moderns och den utpekade fadernsintresse. Inte minst viktigt är det utifrån synen på barnetsbästa som är grunden för den familjerättsliga lagstiftningen.Om faderskap fastställts genom presumtion bygger den nuvarandelagstiftningen i fråga om talerätt för en avliden mans maka och arvingar påavvägningen mellan de olika intressen som gör sig gällande. Någramotsvarande avvägningar har inte skett när det gäller talerätt för mannensänka och arvingar vid ogiltigförklaring av faderskapsbekräftelse. Det ärotillfredsställande att det inte finns klara regler i fråga om talerätt i sådanafall.Lika oklart är på samma sätt rättsläget i fråga om faderskap som fastställtsgenom dom. Det är också otillfredsställande mot bakgrund av densamhällsutveckling som ägt rum , inte minst när det gäller nyafamiljebildningar.Änkor och barn till avlidna fäder bör få s.k. talerätt i lagens mening. Detfinns flera skäl för en sådan lagändring. För en änka kan okända barn dykaupp efter makens frånfälle och hävda sin särkullerätt. Det bör finnas enmöjlighet för en änka i en sådan situation att kunna ifrågasätta faderskapetoch få ett eventuellt hävande prövat av domstol.Andra omständigheter kan bli kända i efterhand som motiverar samma rätt.Det är ytterst fråga om en rättssäkerhet.Lagstiftningen i detta sammanhang är av gammalt datum. Metoderna förfastställande av faderskap har också förändrats . Antaletskilsmässor har ökat. Fler barn lever följaktligen inte tillsammans med sinabåda biologiska föräldrar.Enligt nuvarande lagstiftning saknar en änka möjligheten att väcka ett målför hävande av faderskap som hennes man tilldömts av domstol enligtföräldrabalkens 1 kap. 3 §. Den ende som har talerätt är hennes avlidne man.Det är en bristande rättssäkerhet för efterlevande maka och för barnet ifrågasom bör rättas till. De oklara rättslägen som råder i här redovisade fall göratten förutsättningslös utredning närmare bör se över rättsläget och skingraoklarheterna. De olika intressen som gör sig gällande bör få en noggranngenomlysning. Den självklara utgångspunkten för en sådan utredning måstevara barnens bästa. Det bör ges regeringen tillkänna.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om talerätt för hävande av faderskap enligt lag för efterlevande makaoch barn till avliden make.Stockholm den 27 oktober 1998Agne ()()
mot · GM02L416 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L416av m.fl. (s)Borgerlig vigselförrättareBorgerlig vigsel är en seriös och något tidskrävandeförrättning och de ekonomiska villkoren har inte setts översen 1987.Många väljer att manifestera sitt äktenskap i kyrkan, några väljer borgerligvigsel. För dem som saknar behoven av religiösa inslag eller tvekar införtraditionella förväntningar inför ett bröllop är borgerlig vigsel ett braalternativ.Vigselförrättaren måste inför vigseln oftast tillsammans med brudparet,exempelvis planera musik, poesi och kanske ett personligt tal. Efter vigselnskall vigselförrättaren skriva ut vigselbevis och skicka in intyg till lokalaskattekontoret. Detta tar i anspråk, och det är ett hedersuppdragattvara utsedd till borgerlig vigselförrättare av . Men ersättningentill vigselförrättarna borde ses över. utgår arvode med 110kronor/vigsel.30 kronor/efterföljande och ingen ersättning för förloradarbetsförtjänst eller reseersättning.Villkoren har inte förändrats , det är nu rimligt att det görs enöversyn av de ekonomiska ersättningarna för borgerliga vigselförrättare.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av ekonomiska ersättningar för borgerligvigselförrättning.Stockholm den 22 oktober 1998Carina ()()()
mot · GM02L417 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L417av ()Mor- och farföräldrars vårdnadsrättOm föräldrar avlider, skall i dagens läge socialförvaltningenutse vårdnadshavare till barnen. Det enda rimliga är att lagenändras så att i första hand mor- eller farföräldrar inträder somvårdnadshavare. Endast om sådana saknas, eller bedöms somgravt olämpliga bör frågan om annan vårdnadshavareaktualiseras.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mor- och farföräldrar som vårdnadshavare.Stockholm den 27 oktober 1998Bertil ()
mot · GM02L418 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L418av m.fl. (kd)Talerätt vid hävande av faderskapEn makes död är för de allra flesta en svår tid, fylld av sorgoch saknad. Tillvaron blir inte densamma och trygghetenåterfinns oftast i det som byggts upp tillsammans; familjen,hemmet och den sparade slanten att ha . Att idenna situation plötsligt konfronteras med en okänd arvingekan vara uppslitande.Enligt svensk lag ärver ett barn sin döde förälder direkt om inte barnet äränkans bröstarvinge. Ett undantag finns. Änkan kan sitta kvar i orubbat boom tillgångarna endast uppgår till fyra basbelopp. Detta är det enda skyddhon har. Om änkan misstänker att faderskapet är felaktigt har hon småmöjligheter att väcka talan.I de fall modern var gift vid barnets födelse ska mannen i äktenskapetanses vara far till barnet. Detta kallas för faderskapspresumtion. I 3:1 st 2 FBfinns bestämmelser om under vilka förutsättningar arvsberättigad eftermannen kan väcka talan om att mannen inte är far till barnet om faderskapetfastställts genom presumtion. En viktig förutsättning är att mannen intevaraktigt sammanbott med barnet och inte heller efter barnets födelsebekräftat att barnet är hans. Om dessa villkor är uppfyllda får bland annatden avlidnes maka och var och en som jämte eller näst efter barnet ärberättigad till arv efter mannen väcka talan om att mannen inte är far tillbarnet.Är faderskapet fastslaget genom dom gäller andra regler. Enligt 1:3 FB skafaderskapet fastställas genom dom om det är utrett att mannen haft samlagmed barnets mor under tid då barnet kan vara avlat och det med hänsyn tillsamtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats av honom. Avlagen framgår inte vem som kan begära resning av dom om faderskap mendet är högst troligt att änkan inte har någon talerätt.Osäkerhet i den här frågan kan alltså uppstå i följande fall: När manneninom ett äktenskap fått ett barn som han antingen bekräftat vara hans efterdess födelse eller varaktigt bott tillsammans med samt det fallet attfaderskapet fastställts genom dom. En änka har i dessa situationer småmöjligheter att ifrågasätta ett faderskap och få det prövat. Hon har ingentalerätt.Det är otillfredsställande att reglerna på detta område inte fullt ut följtsamhällsutvecklingen. Antalet separationer har ökat ,cirka 40 000 barn berörs av föräldrarnas separation.Familjer splittras och nya bildas. Både änkan och den avlidnes barn skullevinna på att reglerna på det området ses över. Många konflikter och mycketonödig oro kan härigenom undvikas. Denna fråga bör därför utredas så attalla parters trygghet och rättssäkerhet kan tillgodoses.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att talerätt om hävande av faderskap för såväl efterlevande makasom för mannens arvingar bör införas.Stockholm den 25 oktober 1998Rolf ()()()von der Esch (kd)()
mot · GM02L419 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L419av m.fl. (mp)Gemensam vårdnadTotalt finns drygt en miljon barnfamiljer och nära tvåmiljoner barn . Allt fler barn får uppleva enseparation eller skilsmässa under sin uppväxt. 1995 fanns deti ca 96 000 förskolebarn med en ensamståendeförälder ("Stöd föräldraskapet" SOU 1997:161).Den svenska lagstiftningen värnar om att barnen vid en skilsmässa skall harätt till en fortsatt god kontakt med sina båda föräldrar. Detta är i grunden enmycket positiv utgångspunkt för barnen.Tyvärr syns alltför många exempel där barnets självklara rätt till bådaföräldrarna blandas ihop med föräldrarnas behov och önskningar om att få en"rättvis" tillgång till sitt barn. Små barn kan tvingas bo omväxlande hospappa och mamma på ett sätt som direkt strider mot vad man vet är barnetsbästa. Exempel finns där ettåringar tvingas till ett sådant växelvis boende.Exempel finns också på domar där små barn som bor hos den ena föräldern,men som har helgumgänge med den andra, skall vistas fyraveckor hos sin umgängesförälder. Detta utan kontakt med den förälder sombarnet är van att ha daglig samvaro med. Också detta strider mot denkunskap som finns om barn och barns behov.Då och för gjorde sin utvärdering avhur barn upplevt växelvis boende tittade man bara på situationen och äldre, de mycket små barnens situation har aldrig närmarestuderats. Det är därför viktigt att den kunskap och erfarenhet, svensk ochinternationell, som ändock finns om detta, sammanställs och sprids. En viktigmålgrupp är här domstolarna, där besluten fattas.En kartläggning bör göras över hur domstolar dömer i vårdnadsärendengällande små barn, för att tydliggöra om nuvarande praxis är förenlig medbarnets bästa. Studier angående hur små barn påverkas av växelvis boendebör uppmuntras.Utifrån , och med barns bästa för ögonen, bör manutreda hur föräldrar bäst kan informeras och stödjas, så att barnets behov fårstyra hur umgänget utformas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kartlägga hur domstolar dömer i vårdnadsärenden gällandesmå barn, för att tydliggöra om nuvarande praxis är förenlig med barnetsbästa.Stockholm den 27 oktober 1998Kerstin-Maria Stalín (mp)()()()
mot · GM02L420 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L420av m.fl. (s)Juridiskt biträde för barn vid vårdnads- och umgängestvisterGenom och svensk lagstiftning såsomsocialtjänstlagen och tillförsäkras barnrättigheter och regler till skydd och stöd i olika situationer.FN:s barnkonvention stadgar också att alla åtgärder somvidtas av institutioner, domstolar och myndigheter ska sättabarnets bästa i främsta rummet.Det har dock visat sig att det finns situationer då dessa regler inte ger detskydd och stöd som barn bör ha för att inte fara illa.I samband med separationer och vårdnads- och umgängestvister händer detinte sällan att barnens föräldrar medvetet eller omedvetet, handlar så attbarnen blir lidande och till och med ett slagträ för föräldrar som inte kan lösasina konflikter på annat sätt. Alla parter förlorar på detta men barnen bliroftast de största förlorarna. En förutsättning för att barn inte ska fara illaäratt föräldrarna inser vad som är barnets bästa. kan även annars klokaföräldrar brista i sin omdömesförmåga när de är inblandade i en personligkonflikt med t.ex. den andra föräldern i en vårdnadstvist.Det förekommer tyvärr också att myndigheters tjänstemän har otillräckligakunskaper om och barns rättigheter och därför intetillämpar reglerna på ett riktigt sätt.Det kan tyckas att i de fall då olika samhällsorgan och myndigheter blirinkopplade så skulle gällande lagstiftning och myndigheternas ambitionerkunna förhindra att barnen far illa och medverka till att barnen får sinarättigheter och behov respekterade och tillgodosedda.Erfarenheter från bl.a. . kvinnohus, mansforum visar att detfinns brister i den nuvarande lagstiftningen till skydd för barnets bästa. Detsaknas bl.a. regler och praxis som ger barn rätt till juridiskt biträde isambandmed vårdnads- och umgängesrättstvister.Det är en brist i nuvarande lagstiftning att barn inte kan få stöd av ettjuridiskt ombud när deras rättigheter kränks och när barnets vårdnadshavareinte heller förmår att tillgodose barnets bästa och barnets rättigheter. Vianseratt en lagstiftning liknande den som finns om målsägarbiträde för utsattakvinnor skulle kunna tillämpas även för barn. Vi anser även att en utredningbör se över möjligheterna för barn att få juridiskt biträde när barnetsvårdnadshavare inte förmår att tillgodose barnets egna rättigheter.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utreda möjligheten att barn kan få stöd av ett juridiskt ombudnär deras rättigheter kränks och barnets vårdnadshavare inte förmår atttillgodose barnets rättigheter.Stockholm den 22 oktober 1998Maud Björnemalm (s)()()()