mot · GM02MJ240 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ240av ()Svensk hästavel och ridsportInledningHästen har sedan urminnes tider haft en framträdande roll isamhället. Hästen har haft en betydelsefull uppgift inomförsvarsmakten, transportväsendet och skogs- och lantbruket.Sedan mitten av 1900-talet har hästens roll i samhälletförändrats radikalt. Från att ha varit ett utpräglat"arbetsredskap" har hästen numera framförallt fått enuppgift inom den mänskliga fritids- och sportsektorn. Hästenanvänds i mycket stor utsträckning för motionsridning,körning, turism och inom olika tävlingsdiscipliner inom rid-,galopp- och travsporten. En del hästar, framförallt ardenneroch nordsvensk brukshäst, används fortfarande inomskogsbruket.Hästen har också kommit att bli ett viktigt hjälpmedel vid rehabiliteringenav handikappade.Hästen har i det moderna samhället fått en mycket viktig social funktionoch blivit en betydelsefull fritidssysselsättning för mängder av ungdomar -speciellt flickor.HästbeståndetDet svenska hästbeståndet består dels av en del inhemskaraser som nordsvenska brukshästen, kallblodiga travaren ochgotlandsrusset samt den svenska halvblodshästen som är enavelsutveckling baserad på äldre svenska lättarelantstammar, dels av importerade raser som engelsktfullblod, ardenner, varmblodiga travhästen, arabiskt fullblodsamt en hel rad av andra importerade ponnyraser och andrahästraser.För den amatör- och motionsinriktade rid- och körsporten utgör densvenska halvblodshästen och de olika ponnyerna de vanligaste hästraserna.För den professionellt inriktade hästsporten är det varmblodiga travhästen,engelska fullblod och svenskt halvblod som är de dominerande hästraserna.HästnäringenDen svenska hästnäringen svarar för arbetstillfällenmotsvarande ca 10 000 heltidssysselsatta och ca 6 500deltidssysselsatta. Till dessa ska också läggas uppfödare, ca15 000, som har en del av sin sysselsättning och sinainkomster från näringen samt alla privathästägare, ca 8 000,framförallt inom ridsporten som själva sköter, rider ochtränar sin häst.Hästnäringen, inklusive vadhållningen (8 mdkr) omsätter enligt beräningarca 14 mdkr varav ca 3 mdkr utgörs av intern omsättning mellan näringensolika aktörer. Enligt uppskattningar beräknas en tredjedel av landets befolk-ning ha någon form av kontakt med hästar.Landets trav- och galopptävlingar har ca 600 000 aktiva besökare ochdessa besöker galopp- och travtävlingar minst en gång . Totalt så görsdet ca 2,4 miljoner besök i anslutning till landets trav- och galopptävlingar.2,4 miljoner personer spelar på hästar minst en gång . Landets trav- ochgalopphästar ägs av något över 100 000 personer.Ridsporten - en storidrottsrörelseSvenska är landets störstahästsportorganisation. Det organiserar såväl motionsryttare,ridskoleelever som tävlingsryttare, såväl amatörer somprofessionella tävlingsryttare och har drygt 220 000medlemmar. Av dessa utgörs av kvinnor. Ridsporten ären av landets största idrottsgrenar och en utprägladungdomsidrott med 145 000 av medlemmarna () i enålder under . Ridsporten är också en mycket uppskattadoch nyttig handikappidrott. Tävlingsverksamheten inomridsporten utgörs av grenarna; hoppning, dressyr, fälttävlan,körning, distans och voltige.Inom de flesta av dessa grenar tävlar man på såväl ponny (flera raser ochkorsningar) som stor häst - företrädesvis då på hästar av svensk halvblodsraseller liknande. Internationellt tävlar svenska ryttare i hoppning, dressyr,fälttävlan, körning och voltige. har varit representerat vid alla störreinternationella mästerskap som , , , m.fl. Ridsportenhar också utvecklats till en stor publik- och medialt intressant sport.Utvecklingen av de återkommande stora internationella tävlingarna iSverige (, Horse Show och Globen-tävlingarna) och TV-sändningarna därifrån har bidragit till denna utveckling.Grunden i ridsporten utgörs av verksamheten vid landets ridskolor som ärspridda över hela landet. Ridskolorna drivs oftast av lokala ridsportföre-ningar antingen i egen regi eller genom att ridskolan drivs av en arrendator.Det finns också ridskolor som drivs helt i privat regi. Lokaler för ridskole-verksamhen (ridhall, stall, andra utrymmen) samt mark för hagar ochridbanor ägs ofta av den lokala ridklubben eller av kommunen. har delokala ridklubbarna i de fall anläggningen ägs av kommunen betydandeunderhållsskyldighet vilket ofta är en svår belastning för de ideella förening-arna. Många lokala klubbar dras också med betydande ekonomiska svårig-heter att få verksamheten att gå runt. Hästhållningen (foder, bete, hov- ochveterinärvård, skötsel) och fastighets- och materialunderhåll drar stora kost-nader liksom hästskötare, instruktörer och tränare.För något år sedan hade landets ridskolor ofta köer till lektionsridningen.Genom lågkonjunkturen har köerna försvunnit och många ridskolor har idagproblem med att fylla sina lektionsgrupper, speciellt grupper för barn ochungdomar. Enligt undersökningar vet man att många barn och ungdomaridag inte har råd med ridlektioner p.g.a. föräldrarnas arbetslöshet m.m. Dettaär dock allvarligt då det finns en uppenbar risk att det blir en social sned-rekrytering till ridskolorna och att den tidigare så socialt jämlika ridskole-verksamheten och fritidsridsporten endast kan utövas av barn och ungdomartill ekonomiskt välsituerade föräldrar.På vuxensidan kan ridskolorna dock notera ett ökat intresse för lektions-ridningen, speciellt från kvinnor som tidigare utövat sporten som barn ochungdom.Landets ridskolor fungerar ofta som fritidsgårdar där eleverna förutomsjälva ridundervisningen får lära sig att umgås med såväl hästar som med-människor. I ridskoleverksamheten fostras de unga till ansvarstagande ochsamarbete. Ridskolorna fyller därför en stor social uppgift i samhället. Dennaroll förbises ofta vid en värdering av de insatser som ridskolorna ochridklubbarna gör i samhället.Vid de neddragningar som sker inom bidragsområdet för fritids- ochidrottsverksamheter är risken uppenbar att ridskolorna tvingas till ytterligareprishöjningar av ridavgifterna vilket kommer att få konsekvenser förrekryteringen till ridskolorna. Risken är uppenbar att det då blir en felaktigoch icke önskvärd social snedrekrytering till ridskoleverksamheten. Barn ochungdomar från mindre ekonomiskt lottade familjer kommer i ett sådant lägeatt tvingas avstå från en meningsfull och utvecklande fritidsaktivitet meddjupa sociala dimensioner. Detta kommer att speciellt drabba flickorna somredan nu i sportsligt och fritidsmässigt hänseende är en klart missgynnadgrupp. Kommunerna borde tillsammans med de statliga bidragsgivandeorganen beakta de sociala konsekvenserna för den flickdominerade rid-sporten vid bidragsfördelning och bidragsminskningar. Kommunerna bordeockså i de fall de är ägare till ridsportanläggningarna bidra till en utgifts-avlastning för ridskolorna för att bidra till att minska riskerna för att barnochungdomar utan ekonomiska möjligheter ställs utan möjlighet till en jämlikoch socialt meningsfull fritidssysselsättning och därmed ökad risk för utan-förskap.Det är också uppenbart att ridskolorna/ridklubbarna alltid har svårare atthävda sina intressen gentemot de "manliga" idrotterna som fotboll, ishockeym.fl. Liknande problem finns givetvis för andra kvinnodominerade idrottersom t.ex. simning. Trots klara direktiv från till special-idrottsförbunden finns det en uppenbar risk att de kvinnodomineradeidrotterna missgynnas vid förbundens fördelning. I den kommunala priori-teringen är misstankarna om denna "diskriminerande" prioritering ännu merbefogad. Det skulle därför vara angeläget att en oberoende utredning gjordesom hur verkligheten för de kvinnodominerade idrotterna ser ut i förhållandetill "grabbsporterna". Hur sker fördelningen inom specialförbunden? Är den ienlighet med direktiven? Sker det en felaktig och "kvinnoidrottsdiskrimi-nerande" prioritering i kommunerna vad gäller bidrag, anläggningar etc.Utrotningshotade hästraserGotlandsrusset, den nordsvenska brukshästen och denkallblodiga travaren är tre svenska hästraser som ärutrotningshotade och som har ett stort kulturhistoriskt värde.Ardennern är en icke svensk hästras som funnits i i125 år. De första ardennerhästarna importerades från Belgien1873.Det är med tillfredsställelse som jag noterar att regeringen i sin budget-proposition skriver att man efter uttalande om insatser förbevarande av de utrotningshotade raserna gotlandsruss, ardenner och nord-svensk brukshäst avser att avsätta särskilda medel inom miljöersättnings-programmets delprogram för utbildning, information och demonstrations-objekt (bet 1997/98:JoU9, skr 1997/98:116) för att främja bevarandet avdessa raser.Tyvärr har regeringen inte tagit med den utrotningshotade kallblodigatravaren i denna bevarande insats.Den kallblodiga travaren bör självfallet också ingå i de hästraser som skaomfattas av regeringens insats. bör därför uppdra åt regeringenatt också ta med den kallblodiga travaren i de för gotlandsrusset, ardenneroch nordsvenska brukshästen föreslagna bevarandeinsatserna.Varmblodiga travhästenInom det svenska hästavelsområdet är det framförallt inomaveln med den varmblodiga travhästen som man bedrivit detmest kvalificerade och prestationsinriktade avelsarbetet. Ettarbete som gett internationell ryktbarhet och som placeratSverige på den internationella travavelskartan. Den svenskatravhästaveln har utvecklats till en topposition i världen ochdet har framförallt skett genom en mycket hård gallring avavelsstona baserad på tävlingsresultat och på importen avinternationella topphingstar.Importen av de värdefulla hingstarna har dels skett av privatpersoner,företag, konsortier, dels av Trav-hästen. har ATG genom lån till Avelsföreningenaktivt bidragit till importen av hingstar med högt avelsvärde. De flestahingsimporterna har skett från USA.Aveln är selekterad och prestationsinriktad med tydliga mål ochambitioner. Den högtstående svenska travhästaveln har också inneburit enbetydande export av svenska travhästar. är den hästsportgrensom har den största publiken och den högsta spelomsättningen. Travbanorfinns spridda över hela landet. Sporten domineras av professionella tränareoch kuskar även om det förekommer amatörträning och amatörkuskar. Densvenska travhästaveln har dragits med bristande lönsamhet.Engelskt fullblodDet engelska fullblodet som framförallt används inomgaloppsporten har också visat sig betydelsefull som"förädlare" inom den svenska och internationellaridsportaveln med inriktning mot fälttävlans-, hopp- ochdressyrhästar. Generellt har inte den svenska aveln avengelska fullblodshästar varit i paritet (kvalitativt ochkvantitativt) med de stora avels- och galoppsportländerna ivärlden. Galoppsporten är relativt liten i med enbartett fåtal tävlingsbanor - de klassiska storloppsbanornaJägersro och samt den mindre arablöpsdominerade ochprivatägda Blommeröd utanför . I finnsframskridna planer på ytterligare en mindre föreningsägdgaloppbana. I är galoppen i förhållande tilltravet. Galoppen har också betydligt färre spelare och mindrepublik än travet. Internationellt är galoppen generelltbetydligt större än den i dominerande travsporten.Galoppsporten domineras liksom travet av professionellatränare och jockeyer. Tränarkåren domineras av svenskarmedan de senare ofta är från andra länder inflyttadeyrkesmän. I finns f.n. ett ökat intresse förgaloppsporten - ett intresse som växt dels beroende på ettökat samarbete mellan ridsporten men också genom ökadmarknadsföring och en kvalitetshöjning av tävlingshästarna,dels genom import av tävlingshästar men också genom ettintensifierat avelsarbete. Den inhemska fullblodsaveln ochdess organisationer liksom ATG har vidtagit åtgärder för attstödja och utveckla den inhemska fullblodsaveln. För någraår sedan infördes speciella i löpningarna försvenskfödda hästar. Enligt uppgifter har dessa ochandra åtgärder haft en positiv inverkan på den svenskafullblodsaveln. Svenskfödda avelshingstar har alltid haftsvårt för att hävda sig i den inhemska aveln. Importen avhögklassiga hingstar har främst skett från , Irlandoch . Den svenska fullblodsaveln har fortfarandebesvärande lönsamhetsproblem.Svensk halvblodsavelDen svenska halvblodsaveln har sin grund i en lättare svensklanthäst som användes i lantbruket och i försvarsmakten.Aveln kom att inriktas mot att förse den svenskaförsvarsmakten med hästar som var lämpade för dettaändamål. I folkmun kom man att kalla densvenska halvblodshästen för remonter. Uppfödningen varkoncentrerad till godsen och lite större gårdar i mellan- ochSydsverige samt till de statsägda stuterierna ,och . har genom tiderna varit ettviktigt centrum för den svenska halvblodsaveln.Uppfödningen av halvblodshästar var knutet till lantbruketdär bonden ofta hade ett genuint hästintresse ofta förvärvatgenom tidigare avelsarbete eller arbete med arbetshästar,framförallt ardenner. Hästaveln var en del av lantbruket därantalet avelsston styrdes av gårdens storlek och bondensintresse.Den svenska halvblodsaveln har kontinuerligt utvecklats genom import avframstående hingstar framförallt från men också genom att då ochdå "förädla" med engelska fullblodshingstar och ibland med arabiskafullblodshingstar.Under tiden som det svenska försvaret svarade för avsättningen av densvenska uppfödningen styrde försvarsmaktens krav på hästarna avelsarbetet.Dagens "moderna" halvblodshäst har mycket lite "exteriört" gemensamt medde tyngre och kraftigare halvblodshästar som föddes upp för försvaretsräkning. När försvaret upphörde som den store avnärmaren av hästarna stodden svenska halvblodsaveln inför sin allvarligaste kris. Genom ett tålmodigtoch framsynt avelsarbete av uppfödarna och genom skicklig marknadsföringlyckades den svenska halvblodshästen finna vägar ut i världen t.ex. tillSchweiz. Parallellt och successivt har sedan den svenska halvblodsavelninriktats på att förse ridsporten - motionssporten, amatörtävlandet och detprofessionella tävlandet - med hästar.Den svenska halvblodsaveln har blivit alltmer prestations-inriktad. Målet är att avla fram framstående tävlingshästar som kan hävda siginternationellt i såväl hoppning, dressyr som fälttävlan. Parallellt med dennamålsättning ska den svenska halvblodsaveln förse ridskolor med lämpligthästmaterial, motionsryttarna med dito och tävlingsryttare på lägre nivå medlämpligt hästmaterial. En diversehandel som givetvis innebär problem föraveln.Den svenska halvblodsaveln står inför ett generationsskifte på uppfödar-sidan. Alltfler av den äldre och till bondenäringen knutna uppfödaren slutarmed sin uppfödning. Orsakerna är givetvis åldersskäl men också den mycketdåliga lönsamheten - för att inte säga direkta förlustverksamheten - somsvensk halvblodsuppfödning står inför. En annan anledning till attmånga traditionella och äldre uppfödare slutar är den snabba utvecklingenoch internationaliseringen av aveln som innebär stora ekonomiska satsningari samband med betäckningar och att man ser att man inte kan få igen desatsningar som man gör. Dagens uppfödarkår består till stor del av personerutan egentlig häst- eller uppfödarerfarenhet men med ett stort intresse förhästar och som ofta följer modetrender vid val av hingst till sitt eller sinaston. Ur långsiktig avelssynpunkt kan detta vara ett stort problem.En bedömning av den framtida aveln är att den blir alltmer selekterad på såsätt att vissa uppfödare inriktar sitt avelsarbete på att ta fram högklassigadressyrhästar, andra inriktar sig på hopphästavel etc. Inom dessa avelsgrenarkommer prestationskraven att öka och det kommer att ske en ökad import avhingstar och sperma från internationella topphingstar. Hästarna kommerockså tidigt att genomgå olika tester för att utröna deras förutsättningar förtävlingsverksamhet på toppnivå. Håller de inte måttet kommer de att säljastill ryttare med lägre tävlingsambitioner. De lovande individerna kommer attmatchas för internationell försäljning och tävlingskarriär. De uppfödare somkommer att satsa på denna typ av uppfödning kommer att satsa stora pengarpå sin avel och kommer också att ha chans att få bra betalt för sin produkt.Dessa kommer att vara vad man skulle kunna kalla framtidens A-uppfödaremed bra avelsmaterial, gott om kapital och internationella kontakter och meden utpräglat prestationsinriktad avel.Den andra kategorin, B-uppfödarna, kommer att få koncentrera sinuppfödning på att ta fram produkter som lämpar sig för ridskolor, motions-ryttare och tävlingsryttare på lägre nivå.Lönsamheten för den svenska halvblodsaveln är ytterst pressad och upp-födarna har mycket svårt att få igen sina kostnader. Ett stort antal uppfödarehar avvecklat sin uppfödning, värdefulla avelsston slaktats ut och betäck-ningssiffrorna har sjunkit mycket kraftigt . Det är därförmycket angeläget att utreda hur man kan ge någon form av stöd till svenskauppfödare. Ett stöd i form av uppfödarpremier vore ett sätt att slå vakt omden svenske uppfödaren och att värna den svenska halvblodsaveln. Medel förett sådant stöd borde gå att få från svenska EU-medel eller via de medel somsvenskt hästspel genererar.Svensk halvblodsavel är en del av det svenska kulturarvet och bidrar till attmånga barn, ungdomar och äldre får en meningsfull och socialt utvecklandefritidssysselsättning. Därtill bidrar aveln till betydande intäkter förlantbruks-näringen och bidrar till det svenska öppna landskapet.EU och hästnäringenInom EU ses hästhållningen som en del av jordbrukssektorn.I beaktas inte hästnäringen vare sig inom dengemensamma eller den nationella jordbrukspolitiken.Hästens och hästnäringens vikt för jordbrukets, landskapetsoch regionernas utveckling medför att jordbrukspolitiskabeslut även bör omfatta hästar. Dessa beslut bör inte enbartsom omfatta endast djurskydds- och avelsmässigarestriktioner utan även utsträckas till att omfatta en aktivnäringspolitik, då hästen är en viktig resurs för jordbruketsutveckling och inriktning mot en breddad verksamhet sominte enbart är inriktad på livsmedelsproduktion. Om statendeltar aktivt i utvecklingen av hästnäringen kan det därmedbidra till jordbrukspolitikens måluppfyllelse.Sett ur ett jordbrukspolitiskt perspektiv är hästen en betydelsefull foder-konsument. Denna betydelse har fått en allt större betydelse genom denjordbrukspolitiska strävan att hålla nere en pressande överskottsproduktion,tillförsäkra lantbrukarna en skälig inkomst och bibehålla kultur-landskapets karaktär. Om man ser det ur ett regleringsekonomiskt perspektiv,där finansieringen sker via EU:s budget, kan alternativet till hästarnasfoderkonsumtion bli dyr, då betydande direktstöd utgår vid spannmålsodlingoch köttdjursproduktion. Hästnäringen kan alltså bidra till att hålla nerekostaderna för den förda jordbrukspolitiken.Flera EU-länder ger hästnäringen inom resp. land betydande stöd både iform av direktstöd och till offensiva, konkurrenshöjande åtgärder. Stöd-åtgärderna är i många fall inriktade på att utveckla och förbättra deninhemska aveln och uppfödningen.Med anledning av vad som anförts ovan och med tanke på den svenskahästavelns och näringens dåliga lönsamhet finns det all anledning att se överi vilken utsträckning de olika EU-stöden kan utnyttjas för att stödja densvenska hästaveln och hästnäringen. Såväl direktstöden som de nationellastöden liksom andra fonder borde kunna ge vissa möjligheter till ett sådantstöd.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bidrag till ridskolorna/ridklubbarna,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppföljning av fördelning av olika bidrag/stöd tillkvinnodominerade sporter,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den kallblodiga travaren skall omfattas av stödet tillutrotningshotade inhemska hästraser,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den svenska halvblodsaveln och uppfödarpremier,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om EU-anpassning av hästen och hästnäringen till detjordbrukspolitiska ansvarsområdet,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om EU-stöden till den svenska hästaveln och hästnäringen.Stockholm den 28 oktober 1998Caroline ()1 Yrkandena 1 och 2 hänvisade till KrU.