mot · GM02A253 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:A253av ()Inlåsningseffekter på arbetsmarknadenInledningDen arbetstagare som säger upp sig själv från en fast anställning avstängsfrån a-kassan . Undantag kan göras om synnerligenstarka hälsoskäl eller sociala skäl föreligger. Avstängningstiden utökadesför från 25 , efter beslut av riksdagen.Detta har kritiserats av bl a () som menar att beslutet saknade ordentligtunderlag.Förlängd avstängning motverkar sitt syfte.Det politiska syftet med att utöka avstängningsperioden var att hushållamed begränsade resurser. I tider av hög arbetslöshet tolereras inte attanställda lämnar en fast tjänst utan att ha försörjningen ordnad på annat sättän genom arbetslöshetsförsäkringen. menar att detta bygger påett ogrundat antagande om att den som säger upp sig utan att kunna gå direkttill en annan tjänst hamnar i långvarigt beroende av a-kassa. Enligt SO finnsinget belägg för detta. Man vet inte hur många av dem som ansöker om a-kasseersättning efter egen uppsägning som får arbete och aldrig behöver utnyttja försäkringen. Man saknar ocksåkunskap om ersättningsperiodens längd och karaktär för denna grupp.Miljöpartiet anser att dessa förhållanden borde ha varit klarlagda innanbeslutet om förlängd avstängningsperiod fattades. Det finns all anledning attgöra en ordentlig analys både av faktiska förhållanden och av beslutetseventuella inlåsningseffekter, samt att eventuellt ompröva beslutet.Risk för inlåsningseffekterNuvarande förhållanden har enligt SO m fl med stor sannolikhet skapatolyckliga inlåsningseffekter på arbetsmarknaden. En arbetstagare somvill pröva sin förmåga inom annat område, men som inte kan gå direkttill en fast tjänst, hindras från arbetslivsutveckling. Den som av olika skälinte trivs på en arbetsplats och fortfarande förmår göra något konstruktivtåt situationen kan inte söka nytt arbete med stöd av a-kassa om inte haneller hon i princip hunnit bli ett fall för sjukvården. De starkt avgränsadeskäl som medger rätt till a-kassa efter egen uppsägning riskerar attanställda som inte vågar ta sig ifrån en fast tjänst mår allt sämre ochpresterar allt sämre. Detta gagnar inte någon, vare sig samhället, denenskilde, arbetsgivaren eller den arbetslöse som skulle kunna träda in omtjänsten vakantsattes.Ofrihet - trygghetens pris?En studie gjord vid Arbetslivcentrum visar att så många som av allatillsvidareanställda upplever att de inte befinner sig i önskvärt yrke. Dethandlar ofta om arbetstagare som skulle kunna få en fast tjänst på annathåll, men som inte vågar kasta loss, eftersom de riskerar att få ett svagareanställningsskydd som nyanställd. En stor andel av dessa har tydligapsykosomatiska problem som kan sättas i relation till upplevelsen avinlåsthet; stress, huvudvärk, magont eller ren depression. Enligt studienmår dessa människor rentav sämre än den referensgrupp av tillfälligtanställda som också ingick i studien. Denna gav visserligen uttryck föroro över bristande social trygghet. Men den relativa friheten som följermed tillfälliga anställningarna kompenserade välbefinnandet i stort,jämfört med det motsatta förhållandet för fast anställda.Tidigare forskning vid Arbetslivscentrum har visat att avarbetskraften upplever att fast anställning ger den största sociala trygghetenoch att man därför föredrar sådan anställningsform framför projekt- ochvisstidsanställningar. Av dessa två studier som vi här redogjort för, drarMiljöpartiet slutsatsen att människor i hög grad kan och vill ta till sig denökade frihet och möjlighet till utveckling som den s k flexibla arbets-marknaden ger. Men då måste trygghetssystemen i betydligt högre utsträck-ning utformas så att tryggheten följer personen och inte anställningen.Förslag till åtgärdEtt första steg, enligt uppfattning, är att klarlägga vilkainlåsningseffekter som råder på arbetsmarknaden p g a avstängningfrån a-kassa och p g a gällande arbetsrättslagstiftning. En analys börgöras av hur trygghetssystemen skall kunna reformeras så att de kan gesocial trygghet också i en flexibel och rörlig arbetsmarknad.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att utreda eventuella samband mellan uppsägning påegen begäran och behov av ersättning från a-kassa,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts angående behovet av att utreda inlåsningseffekter påarbetsmarknaden i stort,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att utreda vilka specifika inlåsningseffekter som denförlängda avstängningsperioden från a-kassa har på arbetsmarknaden,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts angående behovet av att analysera hur trygghetssystemen skall kunnaanpassas till en flexibel arbetsmarknad.Stockholm den 27 september 1997Barbro ()