mot · GM02So230 · 1998-10-28 00:00:00 — Det är en dubbel socialnedrustning när det offentliga inte klarar problemen ochhushållens ekonomi till följd av det höga skattetrycketundergrävs så att de själva saknar möjligheter att lösaproblemen på annat sätt. Endast det fåtal som har mycketgod ekonomi har någon reell valfrihet.En förändring måste till, och för att denna skall innebära en rejälförbättring för de enskilda, måste flera viktiga krav uppfyllas. Monopol-situationen behöver brytas. Finansieringsansvaret måste skiljas frånverksamhetsansvaret. Verksamheten skall kunna bedrivas av många olikavårdgivare.Det skall dessutom vara möjligt för den enskilde att använda den kostnadsom motsvarar den kommunala kostnaden för en plats i ett vårdboende somdrivs privat. Systemet kan jämföras med den existerande skolpengen.Det är de äldres och de sjukas villkor som skall forma vården ochomsorgen. Det ligger en stor trygghet i att kunna göra egna val och detkräver en ändrad syn på begreppet huvudmannaskap. betyder det i regelatt och kommunen finansierar och i egen regi producerar vårdeller omsorg. Det ger ingen mångfald och respekten för människors fria valåsidosätts.Huvudmannaskapet borde i stället ses som ett yttersta ansvar för att allahar tillgång till nödvändig vård eller omsorg, men verksamheten skall kunnabedrivas av många olika vårdgivare på lika villkor. Ett huvudmannaskap föräldrevården och äldreomsorgen utformat enligt dessa principer kan samman-föras och ligga hos primärkommunerna. Då tas alla goda krafter till varagenom att enskild och offentlig verksamhet verkar på samma villkor. Enallmän hälsoförsäkring enligt vår modell ger en bättre vård än om sjukvårdenfinansieras via landstingsskatten.Ädelreformen har fungerat . Det är därför på sin plats meden ordentlig och genomgripande översyn av dess för- och nackdelar.Valfrihet i boende och vårdÄldrevårdens allmänna inriktning skall vara att de som såönskar så långt möjligt erbjuds vård i det egna hemmet. Omvård på institution är nödvändig skall den ges vid småenheter nära hemorten eller där den äldre så önskar.Ålderdomshemmen är den boendeform som passar bäst för många äldremed behov av tillsyn utan att behöva sjukvårdens resurser. Ett ålderdomshemprioriterar omsorgen och den sociala gemenskapen, medan ett sjukhemunderstryker vården på boendets bekostnad och är mer att likna vidsjukhusvård än ett äldreboende. Gruppboendet är en boendeform särskilt an-passad för den som lider av demenssjukdom.Man bör alltså renodla de olika boendeformerna och ge den enskildamänniskan valfrihet och inflytande i valet av boende och vårdform.Ökningen av antalet mycket gamla ställer stora krav på såväl akutvårdensom på dem som svarar för mer långvarig vård och omsorg. Här behövs tidigrehabilitering, väl utvecklad dag- och hemsjukvård och effektivt samarbetemed anhöriga, distriktssköterskor och hemtjänsten.Att kunna välja och framföra önskemål om hur man vill ha det och attkunna påverka sin situation blir inte mindre viktigt när åldern stiger ochkrafterna avtar. Tvärtom är det så att behovet av mångfald ökar iskeden då fysiska begränsningar sätter in. har i olikasammanhang visat på brister i bemötandet av äldre inom omsorg och vård.Det har gällt information, dokumentation, behovsprövning och handläggning- brister som direkt eller indirekt handlar om bemötande av och respekt föräldre. Sådana brister tyder på okunskap eller ointresse för de allra äldstasrätttill självbestämmande och behov av trygghet och säkerhet i omsorg och vård.Problemen hänger samman med en monopolsituation där vård och omsorgblir ett myndighetsutövande utan den stimulans till observans, ökadkunnighet och ett gott bemötande som konkurrens medför.Den kommunala och landstingskommunala vården är många gångermycket bra, men den offentliga verksamheten kan dra nytta av vadalternativen utvecklar och prövar. Alternativen kan och bör finnas på allaområden som äldreboende, sjukhem och hemtjänst. Genom mångfald nåssåväl sociala som ekonomiska fördelar. Erfarenheten visar att alternativensnarare är mindre kostnadskrävande än de traditionella vård- och omsorgs-formerna i offentlig regi, inte minst därför att kostnaderna för administrationoch byråkrati minskar.Även det informella frivilliga arbetet måste stimuleras om en god omsorgmed många alternativ skall kunna finnas. På många håll finns s.k."väntjänst", där människor frivilligt engagerar sig i äldre människor somfortfarande bor hemma. Denna verksamhet bör utvecklas.Alternativ inom äldreomsorgen som uppfyller de kvalitetskrav som alltidmåste ställas, det må gälla såväl institutionell omsorg som hemtjänst, börenligt vår mening berättiga till bidrag från stat och kommun på sammavillkor som motsvarande offentlig verksamhet.Vi anser mot denna bakgrund att det i hälso- och sjukvårdslagen tydligtskall inskrivas respekt för alla människors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet. På så sätt respekteras hennes valfrihet.Hemtjänsten nödvändig -men otillräckligDe allra flesta gamla är nöjda med den hjälp de får. Dekritiska synpunkter som framförts gäller främst hjälpensomfattning. De gamla har också små möjligheter att påverkavilken hjälp de får och på vilket sätt den ges.Kommunerna måste medverka till flexibla lösningar. Det skall vara möjligtatt få anställa en granne eller anhörig efter samma taxa som gäller i övrigtinom hemtjänsten.Självkänslan stärks hos den som behöver hjälp i hemmet om vederbörandesjälv får bestämma utformningen och tiden för insatserna och likaså vem somskall hjälpa till hemma. Redan från början kan man då i större utsträckningkomma överens om arbetets uppläggning. Detta kan också påverka depersonliga relationerna positivt. Att själv kunna bestämma när och hur matenskall lagas och serveras, när promenaden skall tas eller vid vilken tid manskall gå till sängs måste vara en självklarhet även för de äldre.Äldreomsorgen står och faller med . Yrket som hemvårdare ärviktigt och borde tillerkännas högre status. Arbete i måste bli etteftertraktat yrke. Arbetet ställer betydande krav, inte minst fysiskt ochpsykiskt, och lönen måste bli anpassad därefter. En privat tjänstesektor ärnödvändig, inte minst inom . Den kan dels möjliggöras genom en"hemtjänstpeng" till de äldre, dels genom möjlighet till skatteavdrag föranlitande av tjänster i hemmet.Frivilliga krafter behövsKyrkor, samfund, pensionärsföreningar och andra ideellaorganisationer samt enskilda personer kan också i störreutsträckning och med samma stöd från det allmännaengageras i hemvårdsarbetet. Anhöriga ger värdefullabidrag i många sammanhang. Sannolikt kommer de attbehöva göra ännu mer. Utan de anhöriga skulle vi inte klaraav att ge de äldre som saknar detta stöd en god service ochen bra vård. Det bör göras en analys av hur vi på bästa sättskall och kan stötta de anhöriga för att anhörigvården skallbli så bra som möjligt.Matlag, telefonkedjor, larm, s.k. väntjänst och organiserade besöksrundorkan komplettera och underlätta för . Ett sätt att ytterligareförstärka insatser vore att låta pensionärer medverka mer aktivt.Förebilder kan hämtas från som i många stycken är ett föregångslandinom äldrevården. Där finns t.ex. så kallade anhörigcenter som samlar uppoch organiserar de krafter och insatser som behövs.Även bostadsföretag och bostadsrättsföreningar kan engageras i äldre-vårdsarbetet. Företag kan skapa för sina pensionärer. Ettalternativ, som kan få speciell betydelse, är "grannskapskollektiven", där deboende i ett område hjälps åt med service och fritidsaktiviteter. Inte minst istorstädernas höghusförorter kan föreningar och organisationer, bildade av deboende själva, göra väsentliga insatser för de äldre.Antalet äldre med invandrarbakgrund kommer att öka. Det kommer attställa delvis nya krav på hemtjänstpersonal vad gäller språkkunskaper ochkunskaper om andra kulturer. Det är också tänkbart att invandrar-organisationerna kan vara intresserade av att starta egen hemtjänst-verksamhet.Alternativa vårdformer börstödjasNär en person kan bo kvar i sitt eget hem utanmåste flytta, är det viktigt att ha en egen bostad, en privatsfär, där man själv bestämmer för att kunna orka leva medsina sjukdomar. Det finns goda exempel på lyckadesatsningar på en modern typ av ålderdomshem och månganya sådana tillkom under den borgerliga regeringsperioden.Detta arbete bör fortsätta och vidareutvecklas.Med t.ex. försäkringsbolag som medfinansiär kan olika former avseniorprojekt utvecklas. Sådana lösningar kan förbättra äldreomsorgen utanatt skattemedel behöver tillskjutas. Därutöver öppnas möjligheter till ett ökatsamarbete med huvudmännen för hemtjänst och hemsjukvård. Det kaninnebära att projektet kompletterar eller på entreprenadbasis tar över dessatjänster.Samtidigt pågår en utveckling där många mindre enskilda sjuk- ochvårdhem läggs ned. Vi anser att det är fel att lägga ned små, väl fungerande,offentliga eller privata sjuk- och vårdhem, som behovet av vårdoch omsorg är ökande. De enskilda sjukhemmen bör stimuleras att alltmerägna sig åt sjukhemsvården. Enligt 1995:25Sjukvården i är "ett av problemen inom den offentliga vårdenbristen på olika vårdformer". Ytterligare enskilda alternativ bör tillkomma.Vård och omsorgÄven med en god hemsjukvård och väl fungerandeålderdomshem kommer behovet av permanent vård vidsjukhem att finnas kvar. Vårdformen behöver dock förändrasoch förbättras. Patienterna måste erbjudas en merhemliknande miljö, i mindre sjukhem med god omvårdnadoch bra behandling. Givetvis måste det vara patientens egetval om han vill bo i eget rum eller tillsammans med andra.Med allt fler äldre invandrare, som utan vårdpersonal med kunskaper ideras eget modersmål riskerar att känna sig isolerade, kan det finnas behovav sjukhem där särskilt invandraraspekten beaktas. Vi anser också att äldreinvandrare som tillhör samma språkgrupp skall ges möjlighet att få botillsammans på , vård- eller sjukhem. Detta skapar trygghet fördenna grupp och innebär inga ökade kostnader, eftersom det först och främsthandlar om organisatoriska förändringar.Sjukhemsboendet dominerar vård och omsorg så kraftigt att det börlikställas med sjukhusvård varför avgiftsunderlaget bör anpassas till detta.SjukhusvårdenVar tredje ålderspensionär blir under ett årintagen för akutvård. En tredjedel av 80-åringar ochäldre vistas i någon form av institution och en tredjedel avdessa vårdas på sjukhem. Den slutna somatiskaakutsjukvården är ett av samhällets viktigaste stöd för attäldre skall kunna fortsätta att bo hemma så länge sommöjligt. Antalet akutvårdsplatser får inte minska om dettagår ut över de äldres behov av sjukvård. I Socialstyrelsenstredje ädelutvärdering påtalades att utskrivning frånakutvården ibland sker efter så korta vårdtider att mantvingas ta in patienten nästan omgående igen.Vår uppfattning är att dessa problem kvarstår vilket är oacceptabelt.Antalet personer som avlider efter utskrivning från sjukhus harökat starkt. Eftersom dödsfallen inträffar så snart efter utskrivningen kan detinte vara fråga om utskrivning av humanitära skäl så att den gamle skallberedas möjlighet att dö i lugn och ro i hemmet. Här är det istället frågan omoro, förflyttningar, transporter och personalbyten de sista timmarna i enmänniskas liv. Okritiska slagord som "Det är viktigt att ta vara på detnaturliga i åldrandet och döendet" kan inte dölja att kvaliteten på hälso- ochsjukvården för äldre har sänkts. En sådan sjukvård är varken human ellerkostnadseffektiv och inte värdig ett civiliserat samhälle.Vårdgaranti till allaLånga operations- och vårdköer kan inte accepteras, allraminst när patienterna riskerar hälsan eller livet i väntan påvård. växer dessa köer igen. Vi redovisar i motion1998/99:So222 av m.fl. den allt mer uppenbarakrisen i svensk hälso- och sjukvård. I samma motion föreslårvi att vårdgarantin återinförs för att råda bot på de allt längreköerna i vård och behandling.I motion 1998/99:So257 av m.fl. har lagts förslag om enobligatorisk hälsoförsäkring som ger patienterna valfrihet utan att öka denenskildes kostnader. Genom att sjukvårdsförsäkringen bättre fördelar vårdensresurser kan en stor del av kostnaderna för långa sjukskrivningar,förtidspensioneringar och andra hjälpinsatser från det allmänna undvikas. Istället kan resurserna användas för att ge vård , det vill säga minskavårdköerna och de kostnader dessa för med sig såväl för den enskilde somsamhället i stort. Det ger såväl humanitära som ekonomiska fördelar.Sjukvårdsförsäkringen skall omfatta alla, även pensionärer, och innebäraett solidariskt betalningsansvar. Finansieringen skall ske efter inkomst. Ävende som till följd av alltför låga inkomster inte betalar till försäkringen skallges rätt att utnyttja den på lika villkor. Valfriheten i den sociala servicenskall garanteras genom att enskilda omsorgsgivare kan arbeta på lika villkorsom vårdgivare med offentlig huvudman. Finansieringen förblir gemensammen valet den enskildes.DemensPå myntades i begreppet "the disease of thecentury" om det man då kallade Alzheimers demens.Demens orsakas av sjukdom - inte av åldrande.Demenssjukdomar kan drabba människan i alla åldrar, menär vanligast i hög ålder. lider av demsom är av något slags demenstillstånd. Den störstagruppen finns bland dem som är över 80 år.Det finns ett flertal olika demenssjukdomar som var och en fordrar sinbehandling och forskning. Demens är alltså inte liktydigt med Alzheimerssjukdom, även om de två varianterna av denna upptar avalla demensfall. En annan stor grupp demenssjukdomar är de som orsakas avstörningar i hjärnans blodförsörjning. sjukdom och Parkinsonssjukdom med demens är exempel på andra sjukdomar i "demensfamiljen".Många av de som betraktas som dementa lider inte avdemenssjukdom. En så kallad falsk demens kan ha många orsaker, men denyttrar sig ofta som en äkta demens - i form av minnesstörning, tillfälligförvirring och kanske också språksvårigheter.När en människa börjar visa tecken som tyder på en demenssjukdom börman noga utreda orsaken till det förändrade beteendet. En falsk demens är ettbotbart tillstånd - om det upptäcks . kan medicinen vara så enkelsom yttre stimulans och medmänsklig värme.Antalet äldre i allt högre åldrar kommer att öka kraftigt. Detta kommer attfå till följd att allt fler insjuknar i demenssjukdom - men sannolikt också attallt fler fall av "falsk demens" kommer att drabba våra gamla. För att kunnage dessa adekvat medicinsk behandling och rätt anpassad omvårdnad fordrasatt varje misstänkt demensfall utreds. Vissa undersökningar talar för att enenkel demensutredning bör ingå som en del av hälsoundersökningar redanfrån 35-årsåldern.En demensutredning leder i merparten av fallen till en specifik diagnos,utifrån vilken man sedan kan söka lämplig medicinsk behandling, ochlämplig omvårdnad - något som bara inte är humant för patienten utan ocksåpå sikt samhällsekonomiskt lönsamt. En tidigt upptäckt demens kan medmoderna mediciner bromsas upp.Demens kan inte botas men lindras genom att omvårdnad och behandlinganpassas till just dessa patienters behov. På läkemedelsfronten pågår intensivforskning och gott hopp om framsteg finns.Det sker också en snabb och omfattande utveckling av omvårdnaden av dedemenssjuka. Dagens gruppboende för de dementa är ett gott exempel -förutsatt att man inte ser det enbart som en boendeform, utan som enmöjlighet att skapa ett gott socialt liv för den demenssjuka människan.På 1960-talet påbörjades i en medicinsk neurobiologisk forskning föratt kartlägga "hjärnans hemliga språk". Med denna som grund har enförnämlig demensforskning utvecklats i vårt land.Det är inte osannolikt att vi kommer att kunna lösa gåtan kringnågon av demenssjukdomarna. Forskning är ett långsiktigt arbete somständigt måste tillföras såväl personella som ekonomiska resurser. Det kräveratt demensforskningen görs attraktiv för nya studentkullar inom vårdsektornsamt också tillförsäkras resurser som kan garantera dess fortsatta fortlevnadoch utveckling.Vårdpersonalen måste vara kvalificerad på vilken nivå den än arbetar.Specifika kunskaper om demenssjukdomarna måste kraftigt betonas inomsåväl grundutbildning som kontinuerlig påbyggnadsutbildning för allakategorier inom vårdsektorn.För vården av de sjuka måste en kedja av differentierade möjligheterskapas anpassade till sjukdomarnas förlopp samt de anhörigas och sjukasvillkor och förutsättningar. När den medicinska vetenskapen nu anser sigvara på det klara med att det är fråga om sjukdomstillstånd och inte om"normala" åldersförändringar kan ett väldfärdssamhälle värt namnet interimligen slå sig till ro. Då kan av humanitära och sociala skäl med fog resasanspråk på att nödvändiga ytterligare inte bara forsknings- utan ocksåvårdresurser skapas.Detta har inte bara medmänskliga utan självklara etiska aspekter. Även avprivat- och samhällsekonomiska skäl är det betydelsefullt att inte blott hejdaett sjukdomsförlopp som innebär att människor tvingas brytakontakten med sitt aktiva liv utan också ge dem som drabbas bästa möjligavård.En mycket stor insats i vården av demenssjuka utförs av anhöriga. Motbakgrund av de allt knappare resurserna inom den offentliga sektorn ökarbelastningen på dessa "frivilliga". Vi menar att det först och främst är viktigtatt erkänna att utan denna grupp skulle man ej kunna ge de demenssjuka enadekvat vård.Vi föreslår att den, som har rätt till t.ex. hemtjänst, skall få en"hemtjänstpeng". Den enskilde väljer den hjälp han eller hon behöver. För endemenssjuk kan det vara omöjligt att välja. I stället bör resursen då kunna gåtill den anhörige, t.ex. maken, som antingen väljer en utomstående hemhjälp,eller själv fungerar som hemhjälp mot ersättning.För att ge de anhöriga bästa möjliga stöd bör dagvården för demenssjukabyggas ut.Likaså är avlastnings- och växelvårdsplatser på geriatriska ellerpsykogeriatriska vårdavdelningar eller lokala sjukhem betydelsefulla. Densjuke kan vistas i sitt hem och på vårdavdelning.Sådan vård kan ge både stimulans åt den sjuke och behövlig avkoppling åtanhöriga.Institutionsanknuten hemsjukvård utgör en utveckling av växelvården ochinnebär att personalen vid en geriatrisk avdelning ansvarar för den sjuke ävennär denne befinner sig i sitt hem. Detta kan vidareutvecklas med särskildaöppenvårdsteam som besöker patienten och ger stöd och råd till anhöriga ochsjuka.Eftersom ännu inte något effektivt botemedel står till förfogande förpatienter med demens går sjukdomsförloppet nära nog obevekligt mot enförsämring. I det allra sista helt hjälplösa skedet måste oftast något slagsinstitutionsvård i egentlig bemärkelse komma till stånd. Denna sista tidkräver en speciell vård av en kunnig och motiverad personal. Men även härfyller den anhöriga med sin närvaro en viktig funktion.När livet närmar sig slutetEtt värdigt avsked till livet bör vara en rättighet. När vi intelängre kan bota och döden är oundviklig bör måletför vården vara att ge patienten livskvalitet och en lugn ochvärdig död. Den palliativa vården är den lindrande vården.Det är angeläget att vara lyhörd för den döendes och deanhörigas önskemål. Man måste kunna erbjuda effektiv hjälpför kroppsliga besvär eller ångest. Ingen skall behöva dömed smärtor. Detta ställer stora krav inte minst när vårdensker i hemmet. Brister i vårdpersonalens och läkarnaskunskaper måste avhjälpas med utbildning. Den palliativavården har utvecklats positivt men mycket mer kan göras föratt bereda människor en värdig död. Motiven för vård i livetsslutskede är inte att framför allt korrigera biologiskaavvikelser utan det handlar om respekten för människovärdetoch om att bevara en så god livskvalitet som möjligt för svårtsjuka människor. De medicinska instanserna får alltså intevara ett mål i sig utan ett av flera medel för att tillfredsställaden sjukes behov.Man måste försöka lägga upp vården i samråd med alla berörda på så sättatt den döendes önskemål så långt möjligt respekteras. kanönskemålen bäst tillfredsställas vid särskilda vårdformer som hospicevård.Möjligheten till smärtlindring ingår som en väsentlig del i livets slutskede.Det finns oroande rapporter om att smärtlindringen ofta är otillfredsställande.Det är respekten för människovärdet och inget annat som skall avgöravårdens innehåll. En diskussion om livskvalitet kräver att man diskuterarvems ord som skall väga tyngst när man avgör livets kvalitet. Svaret ärsjälvklart att det är patienten själv som så långt möjligt har rätt att avgörasitteget livs kvalitet. En begränsning av åtgärderna i livets slutskede kan iblandvara i de döende patienternas intresse och därför bör problemen runtundersökningar och behandlingar som görs i livets slutskede belysas. Vivälkomnar den utredning som tillsatts om vården i livets slutskede. Desynpunkter vi anfört ovan bör beaktas i utredningens fortsatta arbete.Personalen i äldrevårdenVårdarbete ställer stora krav på personalen. Inom fåarbetsområden kommer man människor så nära. Arbetetsliter emellertid såväl psykiskt som fysiskt.För att öka ungdomars intresse av att arbeta inom äldrevården bör följandeeftersträvas: Det måste ges möjlighet för de anställda i hemvården attutvecklas i sitt arbete och det måste finnas utrymme för egna initiativ, ökateget ansvar och en definierad yrkesroll. En god grundutbildning är ett måsteliksom möjligheten till kontinuerlig fortbildning.Vi vill allvarligt understryka vikten av att samtlig personal inomäldresjukvård och omsorg förutom en tillräcklig grundutbildning ocksåbereds en fortlöpande kompetensutveckling. Äldrefrågor är ett område som är i fokus och som därför ständigt tillförs nya rön. Givetvis måste allpersonal ges möjlighet att ta del av dessa för att kunna omsätta dem ipraktiskt arbete.Vårdsektorn har med sitt löneläge svårt att konkurrera om arbetskraften.De stela lönestrukturerna måste mjukas upp och anpassas till marknadenskrav annars riskerar vi att ej kunna möta vårdbehoven från en växandeäldregrupp. Företrädare för olika vårdorganisationer skrev i den 25 november1997 på DN Debatt:Självklart skulle det innebära en enorm stimulans för dem som arbetar inomvården att få bli värderade efter prestation, där de själva i fria former ochunder professionellt ansvar förfogar över metoder att nå den godavårdkvaliteten. De skulle inte längre ha bara en monopolarbetsgivare utanverka inom organisationer där helheten är det som räknas. De bästfungerande organisationerna vinner och kommer att kunna erbjuda de bästaanställningsvillkoren.För personalen är det alltså viktigt med flera alternativaarbetsgivare. Det betyder mycket för vårdyrkenas status,vilket också leder till att hög personalomsättning ochsjukfrånvaro kan nedbringas.Det torde ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att tillgodogöra sig de äldres kunskap, kompetens ochutveckling,2. att beslutar att välfärdspolitiken skall utformas med hänsyntagen till enskilda människors val i enlighet med vad som anförts i motionen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de äldres ekonomiska situation,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avgifter för sjukhemsboende,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den ekonomiska situationen för hemmavarande make,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett samlat läkaransvar på sjukhemmen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett samlat kommunalt ansvar för äldrevården,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om äldreboendet,9. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning i syfte attsäkerställa konkurrens och valfrihet i äldrevården i enlighet med vad somanförts i motionen,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn och utredning av ädelreformens för- och nackdelar,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ,12.