mot · GM02Ju917 · 1998-10-28 00:00:00 — uttalade att det bör ankomma på regeringen attgenast utarbeta en samordnad och rikstäckande fortsatt försöksverksamhet,och denna försöksverksamhet bör inledas så snart som möjligt.De åtgärder som regeringen har vidtagit med anledning av riksdagensbeslut består av ett uppdrag till BRÅ och att stödja enskilda projekt. Härutöver har regeringen tillsattytterligareen utredning om medlingsverksamhet. Enligt vår uppfattning striderregeringens agerande mot beslut, som innebar att en rikstäckandemedlingsverksamhet skulle sättas igång . Det är nu hög tid attregeringen verkställer beslut.Nytt påföljdssystem förunga brottslingarAvskaffa påföljden överlämnande tillvård inom socialtjänstenVåren 1998 beslutade efter förslag från regeringen(prop. 1997/98:96 Vissa reformer av påföljdssystemet, bet.1997/98:JuU21) att bl.a. reformera påföljdssystemet för ungalagöverträdare. I en motion (1997/98:Ju34) av m.fl. (m) med anledning avpropositionen framfördes synpunkter.Vår kända inställning är att reaktioner på brott främst är enuppgift för rättsväsendet. Mot den bakgrunden kunde vi inte ställa oss bakomriksdagens beslut, även om det innebär att påföljden överlämnande till vårdenligt nu kommer att stramas upp genom att domstolen ges enmer aktiv roll i de mål det här är fråga om. Enligt vår uppfattning borde dockinte riksdag och regering ha stannat här utan gått vidare och fullt ut överlåtitreaktionerna på brott åt rättsväsendet. Det går nämligen inte att bortse från derisker som är förenade med ett fortsatt användande av en påföljdsform somsedan länge är i vanrykte. Bortsett från de principiella invändningar som kangöras mot förslaget rörande t.ex. sammanblandningen av strafftänkande ochfrivilligbaserad vård, kritik som också framförts av bl.a. BRÅ och Social-styrelsen, torde förutsättningarna för att återupprätta respekten - inte minstbland unga människor - för påföljden överlämnande till vård enligt social-tjänsten vara mycket små. En påföljdsform som är så intimt förknippad medmisslyckanden bör enligt vår mening inte ligga till grund för ett framtidapåföljdssystem för unga lagöverträdare.Mot denna bakgrund framför vi ånyo vårt krav på att påföljden överläm-nande till vård enligt bör avskaffas.Ungdomsstraff bör införas förungdomar i åldern 15-17 årDet har länge varit en uttalad målsättning att ungalagöverträdare skall dömas till fängelse i så liten utsträckningsom möjligt. Den särbehandling av ungdomar som framgårav domstolarnas val av påföljder och straffmätning är ettutslag av tanken att ungdomar, och då framför allt ungdomari åldern , bör dömas till fängelse endast iundantagsfall. Risken för skadeverkningar som är förenademed ett fängelsestraff är särskilt påtaglig för unga personer.Det anses inte rimligt att straffa ungdomar som begår brottlika hårt som vuxna. För dem som döms till fängelse bör avsamma skäl straffen vara kortare än för de vuxna.Moderata samlingspartiet anser att det inte går att helt avvara frihets-berövande påföljder för ungdomar. Straffsystemet måste även för de ungatydligt markera var gränsen går. Enligt vår förfäktade uppfatt-ning måste utgångspunkten vara att det är domstolen som skall bestämmalängden av ett frihetsberövande, när ett sådant är påkallat.För oss är det angeläget att finna nya former för att på verkställighets-stadiet tillgodose ungdomars särskilda behov av sociala och kurativa insatser.Verkställigheten skall syfta till att återanpassa den unge till ett socialtordnatliv. Detta kan åstadkommas genom att införa en ny särskild form, benämndungdomsstraff, för att verkställa fängelsestraff för de yngsta lagöverträdarnai åldern . Enligt vår mening bör verkställigheten av det frihets-berövande straffet ske inom kriminalvårdens ram istället för i socialtjänstensregi.Inrätta särskilda kriminalvårdshemVårt förslag till påföljden ungdomsstraff kommer att skiljasig från vanlig verkställighet av fängelsestraff, bl.a. genomatt straffet bör verkställas på särskilt inrättadekriminalvårdshem. Vid utformningen av dessa hem bör manta till vara erfarenheterna från paragraf 12-hemmen. Tillkriminalvårdshemmen bör rekryteras personal som harsärskild erfarenhet av att arbeta med ungdomar.Kriminalvårdshemmen bör också ha en högre personaltäthetän inom kriminalvården i övrigt. Utformningen ochlokaliseringen av hemmen bör ske med utgångspunkt frånbehandlingsbehovet och det pedagogiska innehållet.Inom kriminalvården skiljer man mellan öppna och slutna anstalter,beroende på säkerhetsgraden. Eftersom ungdomsstraff skall vara en frihets-berövande påföljd måste det även vid kriminalvårdshemmen finnas möjlighetatt begränsa den unges rörelsefrihet och hindra att han avviker. Utgångs-punkten skall givetvis vara att den unge inte placeras under mer slutnaförhållanden än vad som krävs i det enskilda fallet. Det begränsade antaletunga som kommer att omfattas av den nya påföljden gör att det knappastfinns underlag att inrätta kriminalvårdshem av olika säkerhetsgrad. I ställetbör hemmen inrättas så att de kan utnyttjas på ett flexibelt sätt, t.ex. genomatt en avdelning inom hemmet kan hållas låst.Vid valet av kriminalvårdshem bör stor vikt fästas vid den unges behov avbehandling och utbildning. Kriminalvårdshemmet bör ha ett nära samarbetemed på den unges hemort, så att påbörjad behandling kanfullföljas efter frigivningen.VerkställighetsreglerI överlämnade sitthuvudbetänkande Verkställighet av fängelsestraff (SOU1993:76) till den dåvarande regeringen. I betänkandetföreslog utredningen att lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt (KvaL) skulle ersättas med en ny lag medbenämningen lagen om verkställighet av fängelsestraff(fängelselagen). Av beslut medanledning av regeringens proposition 1997/98:95 Ändringar ikriminalvårdslagstiftningen framgår dock att det förnärvarande inte anses föreligga några skäl att införa någonny verkställighetslagstiftning.Som närmare utvecklas i vår motion (1997/98:Ju38), av m.fl(m), delar inte den uppfattningen. Vi anser att regeringensnarast bör ta initiativ till en utredning med uppdrag att lämna förslag till enny verkställighetslagstiftning, benämnd fängelselagen. I det sammanhangetbör även lagstiftningen om verkställighet av ungdomsstraff beredas. Ange-läget är dock att frågorna rörande verkställighet av ungdomsstraff beredsskyndsamt och ges förtur.När det gäller ungdomar måste behandlingsaspekter tillmätas större bety-delse. Den nya verkställighetslagstiftningen bör därför utformas så att ettstörre utrymme ges för att kunna ta hänsyn till sådana aspekter, utan attstraffet för den skull kan sägas urholkas.Vid kriminalvårdsanstalterna råder sysselsättningsplikt, men de intagnaanses inte vara skyldiga att genomgå vård eller behandling mot sin vilja. Enannan sak är att personalen på olika sätt försöker påverka och motivera denintagne till att genomgå vård eller behandling. Vid verkställighet avungdomsstraff bör däremot vård och behandling vara ett så grundläggandeinslag att den unge, i likhet med vad som gäller vid paragraf 12-hemmen, börvara skyldig att genomgå den vård och behandling som han kan anses vara ibehov av eller som allmänt sett kan bedömas vara av stort värde för honom.Undantag bör dock göras för åtgärder som är av medicinsk natur. Självklartskall den unge under verkställigheten beredas möjlighet att fullgöra eventuellskolplikt.Särskilda regler för ungdomsstraffSom framgått ovan bör de flesta regler i en nyverkställighetslagstiftning gälla även för verkställighet avungdomsstraff. Med hänsyn till de ungas speciella behovföreslår vi att det på vissa områden införs särskilda regler förverkställighet av ungdomsstraff.Placering i avskildhetI likhet med vad som gäller för intagna i kriminalvårdsanstaltbör huvudregeln vara att de unga, bortsett från i anslutningmed dygnsvilan, vistas i gemensamhet med de andra intagnapå kriminalvårdshemmet. Det är dock ofrånkomligt att ävenunga ibland måste kunna placeras i avskildhet. Med hänsyntill de skadliga effekter som sådan placering kan medföra börden unge kunna hållas avskild från övriga intagna endast omhan inte kan förmås att hållas till ordningen på grund av atthan är våldsam eller påverkad av berusningsmedel. Placeringi avskildhet bör inte gälla mer än i 24 timmar.Vistelser utanför kriminalvårdshemmetI likhet med den som är intagen i kriminalvårdsanstalt börden som är intagen på kriminalvårdshem ha vissamöjligheter att vistas utanför hemmet. Med hänsyn tillpermissioners och andra former av utevistelsers storabetydelse för att motverka skadliga följder avfrihetsberövandet och för att underlätta anpassningen isamhället bör reglerna kunna vara mer generösa förungdomar än vad som gäller för vuxna intagna ikriminalvårdsanstalt. Fritidsvistelser har här stor betydelse.Den unge bör vidare kunna beviljas frigång för att delta it.ex. undervisning eller arbetsträning. När det gällerungdomar kan man alltid utgå från att det finns ett behov avsärskilda stödåtgärder, som ibland kan tillgodoses genomfrigång. För att underlätta den unges anpassning tillsamhället bör den unge också kunna placeras påbehandlingshem, familjehem eller liknande. Under sådanvistelse bör den unge ha någon form av struktureradsysselsättning, t.ex. ordnad skolgång, praktiskt arbete ellerdeltagande i behandling. För alla utevistelser bör kunnaställas upp villkor, t.ex. beträffande anmälningskyldighet ochvistelseort.Disciplinär bestraffningInte minst när det gäller ungdomsbrottslingar kan det uppståbehov av disciplinära åtgärder. När det gäller ungdomar bördock, förutom de nu befintliga sanktionsformerna varningoch tidstillägg, endast avdrag på ekonomisk ersättningövervägas.KontrollåtgärderDe unga som tas in på kriminalvårdshem kommer, liksomintagna på kriminalvårdsanstalt, att ha möjlighet attupprätthålla kontakten med sina anhöriga och andra, bl.a.genom brev och andra försändelser. I KvaL finns i dagbestämmelser som gör det möjligt att av säkerhetsskälgranska försändelser till och från de intagna. Reglerna skiljersig mellan öppna och slutna anstalter. När det gäller intagnapå kriminalvårdshem bör försändelser få granskas förundersökning av om de innehåller något otillåtet föremåleller meddelande om planläggning av brott, rymning ellerliknande, när det finns anledning att anta att de innehållernågot sådant föremål eller meddelande samt, när det gällersökande efter otillåtna föremål, stickprovsvis.Om det inte är uppenbart obehövligt bör den unge kroppsvisiteras när hananländer till kriminalvårdshemmet. Kroppsvisitation bör vidare få göras närdet finns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på denunge, när han återkommer efter vistelse utanför kriminalvårdshemmet, närhan skall ta emot eller har haft okontrollerade besök samt stickprovsvis elleri anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ettutrymme som han har eller har haft särskild anknytning till. Utöver dettaskall även ytlig kroppsvisitation kunna göras, om den bedöms nödvändig avsäkerhetsskäl och endast syftar till att söka efter vapen och andra farligaföremål.Den unge skall i princip vara skyldig att lämna blod-, urin- eller utand-ningsprov för kontroll av att han inte är påverkad av beroendeframkallandemedel eller dopningsmedel. Den unge skall kunna kroppsbesiktigas när detfinns anledning att anta att ett otillåtet föremål skall anträffas på honom.Ytlig kroppsbesiktning skall även få företas i de fall som anges ovanbeträffande kroppsvisitation.Begränsa restriktionerna för att döma18-21-åringar till fängelseI rättspraxis saknas entydiga svar på i hur stor utsträckningden brottsliges ungdom beaktas vid straffmätningen enligt 29kap. 7 § BrB och hur högt straffvärdet skall vara för attmotivera ett frihetsberövande av unga människor.Domstolarna synes ha iakttagit den restriktivitet medfrihetsberövanden för unga lagöverträdare som lagstiftarenavsett. Någon anledning att anta att detta förhållande skulleändras kan inte anses föreligga. Kravet på synnerliga skäl föratt över huvud taget kunna döma någon i åldern tillfrihetsberövande påföljd bör finnas kvar.Det är också för denna åldersgrupp som behandlingsbehovet är mestuttalat. Vid bedömningen av behovet av särbehandling förtjänar också attnämnas att personer betraktas som barn i FN:s barnkonventionoch att enligt artikel 37 punkt c i konventionen barn bör hållas åtskilda frånvuxna vid avtjänande av frihetsberövande påföljd, om det inte anses vara tillbarnets bästa att inte göra detta. Den nya verkställighetsformen som viförelår, benämnd ungdomsstraff, bör därför i princip förbehållas dennaåldersgrupp. Detta innebär i princip att reglerna om fängelse kommer attgälla för verkställighet av frihetsberövande påföljd först för den som fyllt18 år.Skälen för straffrättslig särbehandling är över huvud taget inte särskiltstarka för ungdomar . Dessa är rättsligt sett myndiga ochbör därför fullt ut ges ansvar för sina handlingar. Av detta följer att de ipåföljdshänseende principiellt bör likställas med vuxna. Det innebär att detkan ifrågasättas om föreskriften att särskilda skäl skall föreligga för att dömapersoner till fängelse bör finnas kvar. Av 29 kap. 3 §tredje stycket och 7 § BrB följer att hänsyn skall tas till ålder och utvecklingsåväl vid bedömande av straffvärdet som vid straffmätningen. Dessa regler ärenligt vår mening fullt tillräckliga för att vederbörlig hänsyn skall kunna tasvid straffmätningen till att en person är under 21 år.Genom att ungdomsstraff tekniskt sett är en form av fängelse följer attreglerna om villkorlig frigivning i 26 kap. BrB kan tillämpas.Riksdagens beslut att avskaffa halvtidsfrigivningen fullt ut fr.o.m. den 1januari 1999 innebär att ingen särskild kategori intagna skall särbehandlasvad gäller tidpunkten för villkorlig frigivning. Till skillnad från regeringenoch anser vi i likhet med flera remissinstanser att det finns starkaskäl som talar för att just unga lagöverträdare skall särbehandlas positivt ifråga om villkorlig frigivning. De rättviseskäl som regeringen anförde mot ensådan ordning väger enligt vår uppfattning lätt. Med hänsyn till att den nyalagstiftningen i övriga delar i princip går ut på att begränsa fängelse-påföljderna och då uppstramningen av den villkorliga frigivningen inte skallanses ha till syfte att öka repressionen i straffsystemet är det förvånande attfängelsestraffets skadliga verkningar för unga lagöverträdare inte ägnasstörre uppmärksamhet av regeringen och riksdagen.Till skillnad från vad regeringen gjorde så hyser vi inte några principiellabetänkligheter mot att privilegiera de yngsta lagöverträdarna såväl vidstraffmätningen som vid verkställigheten. Mot den bakgrunden förordar vi enordning som möjliggör villkorlig frigivning efter halva strafftiden för densom vid domen inte hade fyllt . Vid en sådan prövning bör hänsyn bl.a.tas till hur den intagne skött sig under strafftiden.Regeringen bör återkomma med ett nytt förslag som möjliggörsärbehandling av unga lagöverträdare.Villkorligt fängelse börsnarast införasSom framgått ovan anser vi att det inte går att helt avvarafrihetsberövande påföljder för ungdomar. Straffsystemetmåste även för de unga tydligt markera var gränsen går.Hänsyn måste också tas till allmänhetens uppfattning om vadsom är rätt och rättvist.Straffsystemkommittén, SOU 1995:91, Ett reformerat straffsystem, hadebl.a. i uppdrag att närmare överväga om någon form av villkorligt fängelseborde införas. Enligt direktiven skulle ett införande av villkorligt fängelse iförsta hand inriktas på att de olika icke frihetsberövande påföljdsalternativen,med undantag för böter och överlämnande till särskild vård, inordnadesunder villkorligt fängelse, en "hattmodell" under vilken en rad olika påföljds-alternativ skulle kunna rymmas. Ett närmande till ett system med villkorligtfängelse har för övrigt redan skett genom att domstolen när den dömer tillkontraktsvård eller samhällstjänst skall ange hur långt fängelsestraff somskulle ha dömts ut, om påföljden i stället skulle ha varit fängelse.Enligt vår uppfattning skulle införandet av villkorligt fängelse, med enmöjlighet att kombinera med ett icke frihetsberövande påföljdsalternativ,kunna utgöra ett viktigt bidrag till vårt påföljdssystem. Inte minst skulle detvara värt att pröva avseende unga vanekriminella, som återfaller i relativt settmindre allvarliga brott, som t.ex. bostads- och bilinbrott, stölder, och kanskenågon gång ringa fall av misshandel och liknande.En liknande påföljdsmodell har lanserats av psykiatriprofessor villkorligt frihetsstraff, vilket är benämning, kombi-neras med en normalpåföljd, t.ex. skyddstillsyn. När den unge begått ett brottdömer domstolen till skyddstillsyn men med tillägg av ett villkorligt frihets-straff, vars längd anpassas efter den brottslighet den unge gjort sig skyldigtill. Den unge bär sedan tiden med sig som en "ryggsäck" under en löptid.Döms den unge på nytt till skyddstillsyn förlängs löptiden.När den unge kommit upp i t.ex. "ryggsäckstid", dvs. den samladetilläggsstrafftiden för de olika brotten, realiseras frihetsstraffet som dåocksåkommer att vara tillräckligt långt för att kunna utnyttjas meningsfullt vadgäller den unges rehabilitering.En variant av denna modell skulle kunna vara att när en ung brottslingdöms till exempelvis åtta månaders frihetsberövande straff fastställer dom-stol att en månad skall avtjänas - för att ge den unge en föraning om hurobehagligt det är att vara frihetsberövad - och resterande "stoppas i ryggsäcken". eller större delen av den tordemånga gånger redan vara avtjänad i form av anhållande- och häktningstid.Poängen med ett villkorligt frihetsstraff för denna grupp av återfalls-förbrytare ligger framför allt i tydligheten. Det finns ett reellt hot som denunge genom att sköta sig kan undvika att se realiserat. vet han attom han fortsätter att begå brott så kommer han att frihetsberövas förr ellersenare och då för avsevärd tid.I proposition 1997/98:96, som tidigare refererats till, aviserade regeringenatt man avsåg ta initiativ till en fortsatt analys av påföljdssystemet och isamband därmed särskilt överväga frågan om att införa villkorligt fängelse.Enligt vår uppfattning är det angeläget att regeringen bereder frågan medförtur och återkommer till med ett förslag till villkorligtfängelse.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en kartläggning av hurlagstiftningen kan förbättras i syfte att förtydliga föräldrarsoch andra vårdnadshavares ansvar i rollen somnormöverförare i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om föräldrars rätt till polisstöd,3. att hos regeringen begär förslag till lagändring sommöjliggör för polisen att ta blod- och urinprov även påpersoner i enlighet med vad som anförts imotionen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förbättra informationen till föräldrarom narkotikamissbrukets symtom och verkningar,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skolans skyldighet att informeraföräldrar, 26. att beslutar om ändring i sekretesslagen i enlighetmed vad som anförts i motionen, 37. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om sanering av medievåld, 38. att hos regeringen begär förslag till ändring av denuvarande bestämmelserna i 16 kap. 10 c § omotillåten utlämning av film eller videogram i enlighet medvad som anförts i motionen,9. att beslutar ändra lagen om unga lagöverträdare såatt föräldrars roll under utredning och domstolsprocess stärksi enlighet med vad som anförts i motionen,10. att beslutar ändra lagen om unga lagöverträdare såatt rätten till ersättning för inställelse vid domstol slopas förföräldrar i enlighet med vad som anförts i motionen,11. att hos regeringen begär förslag till registrering avminderåriga lagöverträdare i enlighet med vad som anförts imotionen,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjegruppskonferenser ochmedlingsverksamhet,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om betydelsen av att avskaffa påföljdenöverlämnande till vård enligt ,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en ny påföljd benämnd ungdomsstraffför ungdomar i åldern ,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att inrätta särskilda kriminalvårdshem,16. att hos regeringen begär förslag till en nyverkställighetslagstiftning i enlighet med vad som anförts imotionen,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om särskilda regler för verkställighet avungdomsstraff,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om särbehandling av unga lagöverträdare,19. att hos regeringen begär förslag om villkorligtfängelse i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 28 oktober 1998Gun ()(m)()()()()()()1Yrkande 4 hänvisat till SoU.2Yrkande 5 hänvisat UbU.3Yrkandena 6 och 7 hänvisade till KU.