mot · GM02Bo228 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Bo228av m.fl. (s)KolonirörelsenAndelen LO-medlemmar som inte hade tillgång till fritidshus, och somunder de föregående 12 månaderna inte företog någon semesterresa somvarade minst , var . Det motsvarar ca 600 000personer. Det visar en rapport från LO som publicerades i juni i år.Uppgifterna gäller dem som har anställning. Studenter, pensionärer ocharbetslösa som är fackligt anslutna men som inte har anställning ingårinte. Intervjuerna som ligger till grund för uppgifterna genomfördesunder hela kalenderåret 1997.Andelen medlemmar i och som inte hade tillgång tillfritidshus och inte hade gjort en semesterresa på minst var 15 %respektive enligt LO:s rapport. TCO har ca 1,05 miljoner aktivamedlemmar, vilket inkluderar de arbetslösa medlemmarna. Med ettantagande om att arbetslösheten bland TCO-medlemmarna är lika hög sombland den totala arbetskraften, dvs. , skulle det återstå ca 940 000TCO-medlemmar som omfattades av undersökningen. Antalet TCO-med-lemmar som vare sig hade gjort en semesterresa på minst eller hadetillgång till fritidshus skulle därmed uppgå till 141 000 (0,15 x 940 000).Motsvarande grupp SACO-medlemmar bör vara ca 34 000, eftersom dettotala antalet yrkesverksamma SACO-medlemmar är ca 340 000.Totalt skulle därmed gruppen fackligt anslutna, som vare sig hade tillgångtill fritidshus eller hade gjort en semesterresa på minst , uppgå till ca 775 000 personer år 1997.Den fackliga organisationsgraden i är . Det totala antaletyrkesverksamma personer som inte hade tillgång till fritidshus och inte hadegenomfört en semesterresa på minst kan därmed uppskattas till934 000 (775/0,83). Detta under förutsättning att de ej fackligt anslutna hadesamma semestervanor som de fackligt anslutna , och hade tillgångtill fritidshus i samma utsträckning. Antalet personer, inklusive makar ochbarn, som vare sig hade tillgång till fritidshus eller kom iväg på semesterunder minst är givetvis fler.Andelen LO-medlemmar som inte hade gjort en semesterresa på minst envecka uppgick till i undersökningen förår 1997. För TCO och var motsvarande siffror respektive 20 %.År 1997 var det av LO-medlemmarna som inte hade tillgång till fri-tidshus. Motsvarande siffror för TCO och var respektive 34 %.Andelen LO-medlemmar som inte hade tillgång till fritidshus och intehade rest på semester låg mellan och 22 %under större delen av och fram till och med 1990-talets början.Mellan 1990/91 och ökade andelen från till . stegandelen till 1996 falla tillbaka till 26 %.Det finns anledning att göra en jämförelse med den svenska kolonirörelseni samband med att man för ett resonemang huruvida människor har möjlighetatt fira semester från den vanliga bostadsorten eller till rekreation i detfria.Först några inledande meningar om svensk kolonirörelse med en lång ochuppskattad tradition.HistorikI anlades de första koloniområdena i och Landskronarunt 1895. var , och Danmarkkoloniländerna framför andra. fanns det eller hölldet på att skapas koloniområden i , , ,, , , , och . De förstakoloniområdena placerades i ytterområdena av städerna, i närheten avarbetarstadsdelarna och industrierna. Koloniträdgården blev entillflyktsort för stadsmänniskorna. 1916 fanns det kolonier i 37 svenskastäder.Det fanns runt 30 000 kolonister i i början av 1920-talet.Kolonisten kom i allmänhet att arrendera mark av staden eller av privatamarkägare. var att samordna de olika lokala föreningarnas intressen gentemotmyndigheterna. Ett flertal sociala grupper i sekelskiftets samhälle varrepresenterade i den framväxande kolonirörelsen, t.ex. var kolonin det endamöjliga sommarstället för många fattiga i städerna.Kolonirörelsen fick kämpa i motvind p.g.a. nyastadsplaneringsideal, funktionalismen. Kolonierna hade ingen plats bland denya stadsplaneringsidealen. De nya idealen förkastade tankar om själv-byggeri, betoningen av varje hus och trädgård som enheter avskilda frånvarandra, trädgården som resurs för produktion av livsmedel och estetiskaupplevelser.Ransoneringarna vid utbrott gjorde att efterfrågan påträdgårdskolonierna steg. I dessa tider gav koloniträdgården ett välbehövligttillskott av livsmedel för kolonisten. ökadebostadsproduktionen snabbt, nya stadsdelar byggdes. Flera koloniområdenavröjdes för att ge plats åt badhus, tennisbanor, bostäder, skolor och sjukhus.Genom att stadens yta växte kom nyanlagda koloniområden atthamna allt längre från stadscentrum. De äldre koloniområdena som trots alltblev kvar vid stadens utvidgning kom successivt att ligga i stadens centraladelar. var kolonirörelsens främsta ändamål att beredarekreation och fritidssysselsättning åt stadsfamiljer som varintresserade av trädgårdsskötsel. ledde flera faktorer till attkolonirörelsen fick större konkurrens. Högkonjunkturen som följde efterandra världskriget bidrog till att svenska folket fick det bättre ställt påmångasätt. Fler människor fick t.ex. råd att köpa sommarhus och genom bilismensgenombrott i ökade den geografiska rörligheten. Idrottsrörelsen ochandra folkrörelser tog hand om den ökade fritiden. Efter andra världskrigetändrade livet i koloniträdgårdarna karaktär. Odlingen av köksväxterminskade , i stället fick gräsmattor, prydnadsväxter ochblomsterodlingar större utrymme.Tanken på "fjärrkolonier" väcktes . Denna idé gickut på att anlägga nya koloniområden längre ut från stadsbebyggelsen äntidigare. Det var meningen att kolonisterna från staden skulle prioriterasäkerhet framför närhet. Som motsats till "fjärrkolonierna" föddes idéer om"närkolonier" . Dessa kolonier skulle till skillnad från"fjärrkolonierna" anläggas nära bostadsområden.Efter krigsslutet var det möjligt för kolonister att ta ettkolonistugelån. Dessa lån avvecklades . Under dennaperiod sågs kolonierna som en önskvärd planeringsform av forskare ochsamhällsplanerare. De såg kolonierna som "lokalsamhällen" där det förekomen livlig interaktion och samhörighetskänsla.Under 1970-talet blev byggreglerna mer generösa. Styrelserna i deenskilda koloniföreningarna fick allt större befogenheter i och med attstäderna i viss mån delegerade rätten att godkänna ombyggnationer.Kolonisten behövde inte heller betala för något byggnadslov.KolonistenI var kolonisten tillövervägande del yrkesutbildade arbetare eller lägre tjänstemän, de var oftabättre beställda arbetare och anställda inom den växande offentliga sektorn.Från 1960-talet och framåt sökte alltfler högutbildade koloniträdgård. Dessamänniskor hade högskoleutbildning samt arbete inom administration, kontor,teknik, natur- och samhällsvetenskaplig, humanistisk och konstnärlig sektor.De sökande var också mer högavlönade än de som redan var innehavare aven kolonilott. är de flesta kolonister barnfamiljer samt låg- ellermedelinkomsttagare. När det gäller åldersfördelningen är medelåldern någothögre i de äldre koloniområdena.Kolonirörelsen i dagDet finns två typer av fritidsområdesutnyttjande i , delstraditionell koloniträdgård med byggrätt, dels fritidsträdgård som saknarbyggrätt.Det totala antalet av dessa två typer av fritidsområdesutnyttjande är förnärvarande ca 55 000, enligt ochfritidsbyar. Det råder ett stabilt läge vad gäller utvecklingen avkolonirörelsen just . Dagens kolonirörelse är inte större än den var förr.Det är många intresserade som står i kö som många äldrekolonister säljer sina lotter. Det sker således ett generationsskifte.Kolonirörelsen ökade en hel del och dåefterfrågan på koloniträdgårdar ökade i hela . Det gick en "grön våg"genom landet som även märktes inom kolonirörelsen. Påalltfler håll i ökade miljömedvetandet och för stadsbon erbjödkoloniträdgården en möjlighet att t.ex. praktisera kunskaper om giftfriodling. fick sitt egentligagenombrott. fick förbundet sina första statliga bidrag.Bidragen var i form av presstöd till förbundets tidskrift i form av pengar till miljöinformation. bytte ävenförbundet namn till och fritidsbyar(SFKF).Utvecklingen av nya koloniområden beror mycket på kommunernasinställning till kolonirörelsen samt kommunernas ekonomi. På detta vis kankommunerna styra utvecklingen. Detta förhindrar dock inte att staten tarinitiativ som möjliggör en mera berikande fritid för medborgarna. Ett sätttorde vara att göra det attraktivare för kommunerna att iordningställakoloniområden.För att göra koloniområdena till alternativ för alla grupper i samhället bören översyn ske av de ekonomiska villkoren som gäller för köp och byggande,så att kolonirörelsen åter blir ett verkligt alternativ i folkrörelsernasSverigetill nytta och gagn för människor både i stad och land, där ung som gammalges möjlighet till ett mera utvecklande och avkopplande liv.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utvecklingen av kolonirörelsen.Stockholm den 26 oktober 1998Ronny ()()()()Elisebeht ()()()()