mot · GM02MJ909 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ909av ()Jakt på dykänder ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällenInledning Såväl jakten som sådan på dykänder ovan odlingsgränsenoch på renbetesfjällen som tiden för densamma hardiskuterats i olika sammanhang. De änder det handlar om äralfågel, svärta, sjöorre, vigg och knipa. Men även bergandoch salskrake finns i området och såvälungfåglar som honor är svåra att skilja från de andra arterna.De två sistnämnda återfinns i Artdatabankens Rödlistaderyggradsdjur under hotkategori 4 Hänsynskrävande.I Bilagor till utvärdering av småviltjakten, som , och sammanställt, finns diskussioner runt en del artersom påverkas av jakten som den bedrivs . Som bilaga 3.14 finns dyk-ändernas situation. Efter samtal med författaren, fil , har vigivits möjlighet att använda texten, som förkortats och omarbetats.Änderna påverkas indirektav tillgången på smågnagareEn viktig populationsreglerande faktor för småvilt ovanodlingsgränsen är tillgången på smågnagare såsomfjällämmel och gråsiding. Under ett gnagarår med riktillgång på smågnagare under häckningstid inriktasrovdjurens, predatorernas, födosök helt på de lättfångadesmågnagarna. Predatorerna i området är rödräv, fjällräv ocholika rovfåglar. Detta innebär att häckningarna lyckas förmånga änder. Hos alfågeln kan mer än dubbelt så mångakullar kläckas under gnagarår som under mellanliggandeicke-gnagarår. Under ett gnagarår föds dessutom stora kullarhos rovdjuren, medan reproduktionen kan utebli under icke-gnagarår, med påföljd att rovdjurstrycket kan bli mycketstort under efterföljande gnagarfattiga år. Detta varierandetryck kan också påverka ripornas reproduktion. Småviltjaktunder icke-gnagarår, när populationerna av ripa kan varauttunnade, skulle i högre grad kunna locka till jakt pådykänder.Jakt under reproduktionenDen möjliga tiden för andfåglarnas reproduktion ovanträdgränsen är kort. Den är anpassad till den tillgängligaperioden mellan islossning och isläggning, som dessutomkan variera avsevärt år , beroende på om våren är tidigeller sen. På noterades nykläckta ungar avalfågel från . Kullar av sjöorre ochbergand kan uppträda så mycket som änalfågeln.Få observationer finns över de aktuella dykandungarnas ålder vid flyg-kunnighet. För sjöorren finns uppgift . Alfåglar i fångenskapblev flygga . ungar anges i litteraturen bli flygfärdigaförst , knipans efter 8. Detta innebär att många ungfåglar blirflygkunniga först och att jakt under nuvarande förhållanden i storutsträckning kan bedrivas på ej flygkunniga ungar.De häckande alfågelhonorna, liksom också honor av de andra dykand-arterna, börjar inte sin ruggning av vingpennorna förrän ungarna nått en vissstorlek. Under den tiden kan honorna inte flyga. De är fortfarande kvar ihäckningsområdet. Detta innebär att både färdigruggade honor och ungar kanbli flygkunniga , vilket torde vara en viktigbiologisk anpassning. Honorna har en viktig uppgift i att leda ungkullar tillvatten med god tillgång på föda sedan ungarna blivit flygfärdiga.Hanar av alfågel lämnar häckningssjöarna efter att ha hävdat nödvändigahäckningsrevir före ungarnas kläckning. De ruggar tidigare än honorna iandra, okända, områden. Hanar av sjöorre ruggar vingpennor vid danskakuster och tidigt . Gamla hanar uppsöker översomrandeungfåglar, sådana som är för unga för att häcka, i danska vatten från börjanav juli . Även gamla hanar av svärta uppsöker över-somrande ungfåglar i danska vatten under juli-augusti.Jakttiden under ruggningsperiodendå ungarna inte är flyggaJakt på alfågel, sjöorre, svärta, vigg och knipa infaller mellanden och ovan trädgränsen. Det inne-bär att jakt i stor utsträckning bedrivs på ej flygkunnigaungfåglar och honor. De flesta småviltsjägare uppges varamest aktiva 25/8-3/9, d.v.s. i början avjaktsäsongen. Dessa arter, i synnerhet alfågeln, som kannärma sig av ren nyfikenhet, kan - med sin exponeradeförekomst på öppna och gärna små vatten - drabbas hårt avansvarslös jakt. Såväl alfågeln som sjöorren är ovanliga somhäckfågel i Sverige.Det finns inga regler avseende jakt på arter inom den aktuella dyk-andgruppen. I flera avseenden avviker dessa dykänders beteende från sim-änderna. Vid störning söker sig ej flygkunniga fåglar ut till det djupastepartiet i ett vatten, där de genom dykning har störst möjligheter att und-komma sina naturliga fiender medan simänder drar sig in i vegetationen.Dykändernas beteende underlättar jakten för jägaren i mindre vatten.Ta bort jakten på dykänderovan odlingsgränsenI och med den fria småviltsjakten ovan skogsodlingsgränsenfinns numer betydligt fler jägare i området än tidigare.Eftersom jakten på dykänder anpassats till ripjakten,d.v.s. till hönsfåglar som har helt avvikande ekologi ochbeteende, så kan denna jakt med ett utökat jakttryck fåmycket negativa effekter på en dykandgrupp, vars arterdessutom är utsatta för andra hot, som exempelvis oljan, isina vinterkvarter.Det är svårt att skilja ungfåglar och honor av dykänderna åt . Risken äruppenbar att rödlistade arter som bergand och salskrake skjuts i tron att de äralfågel, svärta, sjöorre, vigg eller knipa. Många som avlägger jägarexamenanser att just kravet på att känna igen olika änder är en stötesten. Vad dethandlar om då är hanar i praktdräkt. Att skilja honor av dessa arter åt kräverbetydligt mer kunnande. kommer många jägare från andra länder tillfjällen för att jaga. Deras artkunskap torde i många fall vara ännu mindre ochredan idag vet vi fall där jakt bedrivits på fredade arter.Att bedriva jakt på icke flygga ungar och ruggande honor bör inte före-komma.Allt talar för att alla dykänder bör fredas i sina häckningsområden ovanförodlingsgränsen och i renbetesfjällen, vilket vi härmed föreslår och att därmedjakten på alfågel, sjöorre, knipa, svärta och vigg upphör i dessa områden.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jakt på dykänder, det vill säga alfågel, sjöorre, knipa, svärta ochvigg ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen.Stockholm den 26 oktober 1998Gudrun ()