mot · GM02N338 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:N338av m.fl. (fp)StorstockholmInledningSveriges huvudstad kallas ofta för . Nära påvar tionde svensk bor i och var femtesvensk bor i dess storstadsregion. Här möts människor medolika bakgrunder och olika kulturer. Bakom stadens vackrafasad ryms problem och svårigheter, utanförskap och storaskillnader mellan olika sociala grupper. länpräglas dock av stora och svåra obalanser. Det handlarframförallt om skillnader på några av livets allra viktigasteområden: social välfärd, ekonomisk standard, arbetsmarknadoch utbildning, hälsa och ytterst livslängd.Den politik som skall föras för en gynnsam utveckling av regionen krävereftertänksamhet och långsiktigt hållbara lösningar. Stockholmsregionenrymmer många möjligheter och här finns stordriftsfördelar och strukturförut-sättningar som är gynnsamma för en bärkraftig utveckling. Hela harett stort intresse i att storstadsområdena ges rimliga förutsättningar.Integration och demokratiMedborgare som har makt över sin egen vardag, såsomboende, skola, fritid, växer som individ och mår bättre. Dettaär också nyckeln till att medborgare tar större ansvar. Enframåtsträvande politik skall ge människor makten över sinegna tillvaro och makten över sina egna liv. Inga vägar skallstängas p.g.a. människors bakgrund, etniska tillhörighet ellerbostadsort. I ett samhälle där människor kan och vill taansvar växer engagemanget och solidariteten. Avståndetmellan valda och väljare är för stort. Avståndet kan minskagenom t ex kommundelningar, utvecklade stadsdelsnämnder,institutionsstyrelser, genomsyn av kommunala bolag,utformning av konkurrensneutrala system som främjarvalfrihet till skolor och omsorg.För många invandrare är möjligheten att erövra makten över vardagen näraförbunden med hur klarar att utvecklas som ett mångkulturelltsamhälle. Segregation och utanförskap leder till vanmakt. Integration ochinnanförskap leder till ett mer mångkulturellt samhälle där olika etniska,kulturella, idéburna eller andra grupperingar lever sida vid sida i relationtillvarandra och i ömsesidigt beroende. I ett mångkulturellt samhälle tillåtsolikheten bli styrkan. Gemensamma grundläggande värderingar såsomdemokrati, jämställdhet och tolerans och ett gemensamt språk är dånödvändigt för att bygga broar mellan människor.Politik för ökadsysselsättningAtt ha ett arbete är av absolut avgörande betydelse för vuxnaför att uppnå makt över sin egen vardag. Att kunna försörjasig själv och sina nära med eget arbete ger självrespekt ochkontroll över tillvaron. En kraftfull politik för att skapaförutsättningar för fler arbetstillfällen och nya företag måsteföras. har strukturfördelar ochstordriftsfördelar som är gynnsamma för en bärkraftigutveckling och området har goda möjligheter till tillväxt ochtill ökad sysselsättning och fler arbetstillfällen.Stockholmsregionen i nära samverkan med övriga delar avMälardalen är en konkurrenskraftig region också i etteuropeiskt perspektiv.Regionen skänker även stora möjligheter till internationellt samarbete inteminst med länderna på andra sidan . En ordentlig satsning påföretagandet skulle bidra till att förstärka som ett centrum iÖstersjöregionen.En levande skärgårdI finns stora kontraster. Utanför stenstadenfinns den världsunika skärgården med 24 000 öar och skär.Av dessa är 130 bebodda med sammanlagt nästan 7 000invånare, varav ca 5 000 bor på öar utan fast landförbindelse.Skärgården är en av och vårt landsstörsta tillgångar. näst mest tätbefolkade län harflest boende i glesbygd. I skärgården, frånregeringsbyggnader och varuhus lever man medförutsättningar och kostnader motsvarande de man finner förföretagande och samhällsservice i inland ellerannan glesbygd.Tack vare ett intensivt och målmedvetet arbete har den tidigare så negativatrenden mot avfolkning kunnat vändas. Mycket återstår dock. Satsningen påskärgårdssamhällen har medfört fler arbetstillfällen och bättre service. För enfortsatt positiv utveckling krävs insatser på många områden: samhällsservice,trafik, farleder, småföretagande, fastighetstaxering. Skärgårdens unikamiljöer och djurliv, på land och till sjöss, är hela landets ansvar att bevara.T.ex. behövs det snabba åtgärder för att kunna rädda det unika fågel-beståndet i . och Naturvårdsverketbör t.ex. få i uppdrag att arbeta med ett program för att rädda och bejakafågellivet. Behovet av samordnade statliga insatser i skärgården är stort,liksom nära samarbete mellan stat, kommun och landsting. En samhälls-garanti för grundläggande service i skärgårdssamhällena behövs. Mångakustområden är mycket beroende av sommargäster och turister. För att tatillvara den expansionsmöjlighet som finns inom turistbranschen vore detförstås en fördel om turistmomsen sänktes. Nybebyggelse i skärgården ochpermanentning av boende leder till ökad förbrukning av sött grundvatten.Vattenförsörjningen måste tryggas. Detta är en nationell angelägenhet. Statenbör ge särskilda bidrag till utbyggnad av vattenförsörjning t.ex. för inrättandeav avsaltningsanläggningar och för vidareutveckling av sådan teknik. Denstatliga regionalpolitiken får dock i vissa lägen rent absurda konsekvenser förskärgården. Avstånd till service, arbeten, skolor m.m. kan inte mätas i kilo-meter när man betraktar skärgården, det vill säga när vatten skiljer land frånland.Regeringen bör ändra bedömningsgrunderna för vad som är glesbygd, såatt skärgården ges samma möjligheter till utveckling som övrig glesbygd.UtbildningBarnen är framtidens vuxna. En skola som ger människorjämlika livschanser och alla goda möjligheter att utvecklas ärdärför av största vikt. Skolor i olika bostadsområden haroerhört olika förutsättningar. Det finns knappt något annatsamhällsområde där segregation blir så tydligt som i skolan.Enligt har kommunerna runt om i landet sagt nejtill omkring var tredje ansökan om att starta friskolor.Skolpengen, och rätten att på likvärdiga villkor bedrivagrundskoleverksamhet i friskoleform undergrävs. Denlagstadgade rätten för elever att välja inom det kommunalaskolväsendet urholkas av att många kommuner inte ändrarresursfördelningen efter elevernas önskemål, utan i ställetlåser platsantalet i de olika skolorna.Något fritt gymnasieval finns inte, eftersom kommunen bara behöverbetala interkommunal ersättning i det fall man själv inte bedömer attmotsvarande utbildning kan erbjudas. Allt detta begränsar elevernasvalmöjligheter såväl som skolornas möjlighet till profilering. Den skola sominte är attraktiv har inget att frukta från konkurrens från andra, så längeelevernas valmöjligheter är så kraftigt begränsade. Detta är särskilt tydligt iStockholms län. Länet är en arbetsmarknads-, företags- och bostadsregion,det borde också vara en utbildningsregion. Kommunerna agerar som omde ägde eleverna. Dessa måste ges en möjlighet att precis som påarbetsmarknaden röra sig fritt över kommungränserna.Kommunernas möjlighet att begränsa tillkomsten av fria gymnasieskolorbör avskaffas, skolpengen bevaras och rätten att välja en annan skola än denav kommunen anvisade vara grundregeln. Vid fler sökande än platser bör inormalfallet vid antagning närhetsprincipen gälla.Valfriheten påverkas även av hur utbildningar klassificeras. S.k. påbygg-nadsutbildningar ger kommuner möjlighet att vägra interkommunala ersätt-ningar medan riksrekryterande utbildningar ger individen större möjlighet attvälja. Detta system borde ses över så att den enskildas möjlighet att välja detman vill utbildas inom oavsett bostadsort ökas.Högre utbildningI ett samhälle som förändras snabbt är människors vilja ochförmåga att ta del av ny kunskap och nya idéer avgörande.Ständigt återkommande chanser till utbildning är en viktigförutsättning för människors möjlighet att forma sin vardagoch framtid. saknas det i storstadsområdetkomvux, folkhögskolor och högskoleutbildningar.Tillgänglighet till utbildning lockar inte endast människor tillutbildning utan där högre utbildning och forskning finns,sker avknoppningar, företagsetableringar och lokalutveckling.Storstockholmsområdet är underförsörjt på utbildningsplatser i den högreutbildningen. Ingen annan del av vårt land har ett så kvalificerat ochkunskapsberoende näringsliv. har ingen annan del av vårt land ensådan brist på utbildningsplatser vid universitet och högskolor i relation tillsåväl ungdomarnas efterfrågan som arbetsmarknadens behov. ärdet stor brist på högskoleutbildade människor och denna brist kommer attväxa.En kraftig utbyggnad av högskoleutbildningen i ärnödvändig och viktig för utvecklingen såväl i vår region som i övrigaSverige. När det inte finns tillräckligt många personer med högskole-utbildning i för att möta arbetsmarknadens behov,innebär det att andra delar av landet förlorar många unga välutbildade somlockas att flytta. En satsning på fler högskoleplatser i är någothela landet vinner på. Utveckling i står inte i motsats tillutveckling i Bergslagen, eller utan tvärtom så kon-kurrerar främst med andra storstäder i . En utveckling iStorstockholm drar andra delar av landet med sig. En kraftfull satsning ihuvudstadsregionen blir extra bränsle till den motor som huvudstadsregionenutgör för nationen.Stockholmsregionen har den lägsta andelen av befolkningen som går direktfrån gymnasiet till högskolan. Bristen på högskoleplatser är den viktigasteorsaken. Länets lokala rekrytering är mycket hög, endast Högskolan iUddevalla har högre lokal antagning. Det beror på det stora befolknings-underlaget och det breda utbudet. En utökning av den högre utbildningenskulle därför leda till att andelen med akademisk examen skulle öka i vårtlän.Stockholm har högst betygspoäng och flest sökande per plats. Det finnsingen högskoleort som har ens i närheten så många sökande per plats. Detdriver i sin tur upp antagningspoängen. De höga intagningspoängen i länetmotverkar möjligheterna att minska den sociala och etniska snedrekryte-ringen till högre studier, och därmed att minska den tilltagande segrege-ringen. Den inomregionala skillnaden är större än i resten av landet. Stock-holm är alltså underförsörjt med utbildningsplatser i förhållande till befolk-ning och arbetsmarknadens behov. Det är dessutom så att andelen hög-skoleplatser per unga personer är ännu lägre, eftersom länet har en för-hållandevis ung befolkning. Trots expansionen vid nya högskolahalkar allt mer efter övriga landet. Trots att behovet avvälutbildad arbetskraft är störst här och antalet utbildningsplatser redan sedantidigare är underdimensionerat, får färre platser än resten avlandet.Detta kommer att leda till en utarmning av konkurrenskraft,färre utbildningsplatser per capita än rikssnittet, lägre utbildningsnivå hosbefolkningen och ökad segregation. Vi vill att fler utbildningsplatser skafördelas till och högskolorna i län.KulturAv de böcker som lånas ut på biblioteken är 41 procentbarnböcker. Barn i åldrarna lånar i snitt 21 böckerper år. Men boklånen varierar. Barn iStorstockholmsområdet lånar minst böcker av alla. Därför ärdet viktigt att statens årliga anslag till kommunerna förbarnböcker och läsfrämjande åtgärder får extra stark effekt iStorstockholmsområdet.Ett flertal av huvudstäder har en heltids blåsorkester, så dock inteStockholm. Det borde vara av nationellt intresse att även huvudstadhar tillgång till en arvoderad blåsorkester. Med tanke på dess nationella ochofficiella karaktär borde den erhålla statliga medel.En satsning på ett i är välkommen. MenFolkpartiet avvisar bestämt förslag om att flytta ut viktiga delar av verksam-heten från de tre Stockholmsmuseerna, , Etnografiskamuseet och . Vi ser ett stort värde i att behålla dessa tremuseers verksamhet intakt i Stockholm.Polisresurserna iStockholms länStockholms läns invånare utsätts för dubbelt så många brottsom invånarna i . Jämför man med ochMalmö så är skillnaden 20 resp mer brott perinvånare här än där.Andelen outredda brott är alldeles för hög. Detta till trots har pengar frånvårt län överförts till andra regioner. Detta är inte acceptabelt. Neddrag-ningarna beror dels på de generella neddragningar som skett av polisensresurser över hela landet, dels den resursfördelningsmodell som Rikspolis-styrelsen tillämpar för fördelning av resurser mellan olika länspolismyndig-heter. Alltför stor del fördelas enbart efter befolkning, allt för lite efterfaktiska uppgifter och uppnådda resultat. Resurstilldelning till polisen i vårregion måste återgå till en rimlig andel. Genom bättre ledning, organisationoch styrning går det dessutom att få ut mer av polisens resurser.Så kallad nolltolerans mot brott, aktiv medverkan i vardagen, före-byggande arbete och snabba ingripanden förutsätter att polisresurserna står iproportion till brottsligheten som är större än vad som motsvarasav befolkningsandelen. Det är rimligt att man söker uppnå lika trygghet oav-sett bostadsort. I en storstadsregion som behövs kraftfulla åt-gärder för att bekämpa narkotikadistribution och konsumtion samt ordentligainsatser för att stävja den ökande prostitutionen.Aktiva åtgärder inom polisorganisationen är av yttersta vikt, men i grundenmåste man få en andel av polisens resurser som står i proportion till dessuppgifter.TrafikfrågorI bor av Sverigesbefolkning, arbetar av de sysselsatta iriket samt produceras avbruttonationalprodukten. Samtliga tre andelar har ökat någotöver tiden. Den höga boende- och arbetsplatstätheten ställerhöga krav på länets infrastruktur. möjliggör dentrafiklösningar som bygger på en hög kollektivtrafikandel,med relativt sett mindre energianvändning och mindreutsläpp av för miljön skadliga ämnen.Stockholms läns andel av de samlade kostnaderna hos stat, landsting ochkommuner för investeringar, drift och underhåll av vägar, järnvägar ochkollektivtrafik i riket uppgick till 1994. Andelen skiljer sigmellan olika trafikslag. För kollektivtrafiken är andelen , förjärnvägar samt för vägar ungefär 12 procent.Kollektivtrafiken är som nämnts betydande inom länet. Räknat per invånareär kollektivtrafikkostnaderna ungefär dubbelt så höga i som iriket. Eftersom de statliga insatserna är avsevärt mindre inom kollektiv-trafiken än i vägsektorn innebär detta att regionen får bära ett större ansvarför finansieringen av trafiksystemet än andra län. Sammanfattningsvis bidrarstaten av de sammanlagda kostnaderna i länet för vägar,järnvägar och kollektivtrafik, medan motsvarande andel i landet som helhetuppgår till 55 procent.T.ex. har inte i sina förslag till ny trafikpolitiktillräckligt betonat vikten av den regionala och lokala kollektivtrafiken förattuppnå bl.a. miljömålen i trafikpolitiken. I kommande beslut om ny politikoch fördelning av budgetmedel bör en väsentligt större del gå till stor-stadsområdena, särskilt genom länstrafikanläggningsanslagen, vilka förStockholms läns del förutsätts hanteras av landstinget.Stockholms läns andel av de totala statliga väginvesteringarna har legat på , alltså hälften så stor andelsom vad gäller befolkning. Motsvarande andel gäller för statens drift ochunderhållskostnader. Det kan jämföras med att kommunerna i Stockholmslän stod för av de totala kommunala väginvesteringarna 1994 ochför av de totala kostnaderna för drift och underhåll.Innan flygplatsproblem fått en slutgiltig lösningmåste vi behålla . Regeringen, , staden ochövriga kommuner i bör tillsammans försöka finna ettalternativ till . Ett ensidigt nedläggningsbeslut skulle enbart hotaarbetstillfällen och försvåra förutsättningarna för näringsliv.För att minska miljöbelastningen bör tillkommande färjetrafik läggas tillNynäshamn eller . Genom att t.ex. göra en satsning på Nynäshamnsom hamn så förkortar man färjors och lastfartygs färdväg genom skärgårdenför att komma ut på . Standarden på mellan Stockholmoch måste förbättras. Detta är inte minst motiverat genom detnya avtalet för Gotlandstrafiken som anger att fortsätter somhamn för denna trafik.Även järnvägen mellan och behöver rustas upp.Då järnvägslinjen invigdes togfärden . Alla övrigapendeltågslinjer har fått kraftigt förbättrad standard och kapacitet. Länetsyttre samhällen, t.ex. , , har trafik med 10-15 minutersintervall och inpå kvällen. Till är detentimmarstrafik utom vid enstaka tätare avgångar i absolut rusningstid. Enupprustning av järnvägen är därför en investering som bör prioriteras.Lidingö, och är exempel på stora kommuner som är heltberoende av ett fåtal förbindelser. Saltsjö/Mälarsnittet och Kistaområdetsbristande väg- och kollektivtrafikkapacitet blir hinder för att skapa nyaarbetstillfällen för stora företag. Detta är exempel på att Stockholmregionensmöjlighet till god utveckling även är ett statligt intresse. Det här är exempelpå att behovet av nya finansieringslösningar i kvarstår.Regionalt självstyreDen nuvarande arbetsfördelningen mellan länsstyrelse ochlandsting är på flera områden otydlig och svårbegriplig förmedborgarna. Ett vidgat regionalt självstyre innebär attfolkvalda organ får ett ökat direkt inflytande. Möjligheternatill granskning och öppen debatt stärks genom det regionalaparlamentariska arbetet. Medborgarna får genom detta ökadinsyn, bättre möjligheter att utkräva politiskt ansvar ochdärmed ökad makt.En överföring av uppgifter kopplade till det s k regionala utvecklings-ansvaret från länsstyrelse till landsting innebär i endast etttydliggörande av den ansvarsfördelning som har funnits sedanstorlandstingets införande. Självfallet förutsätts inte ansvarsfördelningenmellan kommunerna och påverkas av detta. Ett överförande avuppgifter från till är angeläget för att främjaregionens utveckling, ett rationellt användande av begränsade resurser och ennödvändig demokratisk förankring av ofta kontroversiella avgöranden. Dettaär särskilt tydligt inom trafikens investeringsplanering. Problemen kring dens k visar på behovet av en bättre fungerandedemokratisk beslutsprocess i dessa frågor. Ansvaret för arbetet medlänsplanen avseende infrastrukturinvesteringar kan också överföras tilllandstinget. Om regionen själv bestämmer en annan form för självstyre bördetta accepteras. Regeringen borde besluta föreslå försöksverksamhet medvidgat regionalt självstyrelseansvar i vårt län.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om integration och demokrati,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en politik för ökad sysselsättning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en levande skärgård,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utbildning,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om högre utbildning,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kulturpolitiken,27. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om större andel av polisresurserna till ,38. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om trafikpolitiken,49. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regionalt självstyre.5Stockholm den 27 oktober 1998Camilla ()()()1Yrkandena 4 och 5 hänvisade till UbU.2Yrkande 6 hänvisat till KrU.3Yrkande 7 hänvisat till JuU.4Yrkande 8 hänvisat till TU.5Yrkande 9 hänvisat till KU.