mot · GM02So381 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So381av ()Den ideella välfärdenStärk den ideella välfärdenMånga av välfärdsstatens åtaganden och verksamheter harfrån början utvecklats och startats inom ideellaorganisationers nationella verksamhet och sedan övertagitsav staten. Röda korset hör till de organisationer som varitsynnerligen delaktiga i att utveckla den svenska välfärden.Folktandvård och skolmat är två exempel på saker som idagav många betraktas som given offentlig verksamhet, mensom inte var det från början.Välfärdsstatens omfattning och ambition har varierat . Det innebäratt olika saker inkluderats i det offentliga uppdraget efterhand. Gränsenmellan ideell och offentlig välfärd har aldrig varit helt glasklar, varken vadgäller finansiering eller utförande.Utgångspunkten i den svenska debatten verkar vara att det är en brist närden offentliga välfärden inte är allomfattande. Ideell välfärd förknippas medsoppkök och avvisas regelmässigt av dem som försvarar enhetslösningar.I verkligheten är det så att det finns viktiga välfärdsområden som stateninte kan eller ens skall försöka sköta. Den ideella välfärden behövs. Det finnsmänniskor som av olika skäl inte vill ha med det offentliga att göra, men somverkligen behöver stöd. Det finns människor som är rädda för myndigheter,eftersom deras problem orsakats just av myndigheter.Ett tydligt exempel på detta är tortyrskadade flyktingar, som av lättinsedda skäl kan känna fruktan för myndigheter. Ett annat är uteliggare, somstundom drar sig undan det offentligas krav.En förutsättning för att någon skall kunna hjälpa dem är att det finns ettömsesidigt förtroende. Det förtroendet kan inte sällan upprättas mellanideella hjälporganisationer och hjälpbehövande, också när det offentligamisslyckas.Många gånger finns i de ideella organisationerna - vare sig vi talar omkyrkor eller humanitära organisationer av olika slag - ett engagemang somgår långt utanför det vanliga och långt utöver den reglerade arbetstiden. Föratt klara arbetet med de allra mest utsatta i samhället, som drogmissbrukareoch psykiskt sjuka som förlorat allt, är detta en stor tillgång. Människor sombrinner i sitt engagemang för andra är värda all respekt och beundran.Dessutom har ideella organisationer ofta spetskunskap som gör dem bättrelämpade än staten att klara vissa uppgifter. Noaks Ark, Röda korsets sjukhusför tortyskadade flyktingar och och här-bärgen är exempel på detta.Den ideella välfärden beskrivs ofta som någonting negativt. I själva verketär den ett lika nödvändigt som välkommet inslag i ett välfärdssamhälle. Densvenska välfärdens brister skulle vara betydligt större den ideella välfärdenförutan. Staten är inte allt.Samverkan mellan offentligoch enskild välfärdGränsen mellan enskild och offentlig välfärd har somnämndes alltid varit glidande. I har förstatligandet avvälfärden gått ovanligt långt.De senaste åren har det funnits en oro inom de ideella organisationerna attstatens dåliga ekonomi skulle göra att det offentliga retirerade från sinaåtaganden, utan att någon stod beredd att ta över. Eller annorlunda uttryckt:Det har funnits en rädsla för att staten hastigt skulle dra sig tillbaka frånverksamhet som en gång varit ideell, men som sedan förstatligats, samt attreträtten skulle ske utan samverkan med den ideella sektorn. Ingen skulle dåklara av att ta över verksamheten och ett antal människor skulle falla igenomde samlade statliga och ideella skyddsnäten.I många fall är det en styrka att de ideella organisationernas verksamhetfinansieras via enskilda människors bidrag. Verksamheten blir då heltfristående och oberoende av politiska beslut. Det ger mod att tänka nytt ochsporrar till god information om och förankring av verksamheten. Organisa-tioner mår lika lite som privatpersoner väl av att bli bidragsberoende.I andra fall kan det finnas en poäng i att organisationerna samarbetar meddet offentliga. Ett åtagande kan vara för stort för en organisation attfinansiera. Likaså finns entreprenadverksamhet, där uppdraget utförs av enideell organisation, men betalas av staten.När staten anser att en viss uppgift är viktig, men att andra är bättrelämpade än staten att utföra den, så kan ekonomisk ersättning för detta arbeteutgå. Initiativet kommer ofta från organisationer som ser ett behov och hurdetta skulle kunna tillfredsställas, men saknar medlen för saken.Välfärdens kvalitet skulle vinna på ett ökat inslag av ideella organisa-tioners ansvarstagande. Staten bör skapa bättre förutsättningar för ochsamverkan med dessa ideella och humanitära organisationer.Välfärdsverksamhet i andraländerDe ideella hjälporganisationerna har varitföregångare i att utveckla väl fungerande former för bistånd,ofta riktat direkt till enskilda människor i mottagarländerna.Deras inhemska insamlingsverksamhet har, tillsammans medden information om andra länder och kulturer som desprider, bidragit till att ge det svenska biståndet en folkligförankring.Pedagogiken blir tydlig. Projekten bygger på lokal förankring i ochkännedom om mottagarlandet. Den utländska hjälporganisationen kan beståmed kunskap, material eller kapital. Arbete och engagemang är ofta lokalt.Projekten är vanligen småskaliga och avgränsade så att det är möjligt attpresentera dem för allmänheten.Många av våra ideella hjälporganisationer bedriver ett mycket seriöstutvecklingsarbete, vad gäller formerna för hur bistånd effektivast kan ges ochhur det påverkar det lokala samhället. Mycket bygger på kunskapsöverföring.I flera fall är de också en del av världsomspännande organisationer, medsysterföreningar i snart sagt de flesta av jordens länder.Det gör att det ideella biståndet har goda möjligheter att stå oberoende avmottagarländernas statliga byråkratier. Korruption och politisk färgning avbiståndsinsatserna kan därmed i högre grad undvikas. Småskaligheten gör attmånga av det statliga bilaterala biståndets systemfel undviks. Biståndet riktarsig från människa i till människa i mottagarlandet. Allt detta bidrarsammantaget till att ge det ideella biståndet en hög grad av legitimitet ochkvalitet.De ideella organisationerna får också statliga bidrag till sitt bistånd. Dettahar både för- och nackdelar. Den stora fördelen är att de ges möjlighet attgenomföra insatser som annars skulle varit svåra eller omöjliga att finansielltklara av, t ex vid katastrofer. En möjlig nackdel är att ett statligt beroendelångsiktigt kan utvecklas och att de publika informationsinsatserna därmedförlorar i betydelse.Avdrag för enskildas bidragtill ideell välfärds-verksamhetDen som skänker pengar till någon av de ideellahjälporganisationernas nationella och internationellaverksamhet kan oftast få veta precis vad hans eller hennesbidrag kommer att användas till. Dessutom brukar det varafullt möjligt att få veta hur stor del av de insamlade medlensom måste användas till inhemsk administration.Många ideella organisationer har som regel att högst av deinsamlade medlen får gå till omkostnader. Resterande per doneradkrona skall gå direkt till det angivna ändamålet.För att ge de ideella organisationerna bättre förutsättningar för en vitalnationell och internationell hjälpverksamhet bör avdragsrätt för enskildagåvor till dessa hjälpändamål införas.En möjlig avgränsning kan vara att bidrag till organisationernas så kallade90-konton görs avdragsgilla. I och med det byggs en kvalitetskontroll in isystemet och oseriösa ändamål kan sorteras bort.Därmed kan möjlighet skapas för organisationerna att öka sina totalahjälpresurser. Incitament för ökad information och dialog om hjälpverk-samheten växer. Ju större stöd organisationerna skapar för sin hjälpverk-samhet, desto större resurser tillgängliggörs dem.Genom ett sådant system får människor möjlighet att visa vilken verk-samhet som de anser att de ideella organisationerna skall utföra och därmedvar staten inte behöver ha någon direkt roll som utförare.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av de ideella hjälporganisationernas verksamhet,2. att hos regeringen begär en utredning om införande avavdragsrätt för gåvor till ideella hjälporganisationer i enlighet med vad somanförts i motionen.1Stockholm den 27 oktober 1998Sten Tolgfors (m)1 Yrkande 2 hänvisat till SkU.