mot · GM02So462 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So462av m.fl. (fp)KvinnopolitikenSammanfattning? En handlingsplan för hur hälso- och sjukvården för kvinnor och mänskall utformas så att vården i ordets rätta bemärkelse skall bli jämställd?? Ett särskilt program behövs för kvinnliga alkoholister?? Höjt straffminimum för grov kvinnofridskränkning till fängelse ?? Kriminalisera all psykisk misshandel?? Skyldighet att ingripa mot brott mot liv och hälsa?? Utvidga ansvaret för våldtäkt?? Rätt till psykiatri för våldtäktsoffer?? Inför en svensk "New-York-modell"?? Oberoende utvärdering av behandlingsmetoder för män som förgriper sigpå kvinnor?? Betydligt bättre skydd för förföljda kvinnor?? Stärk brottsoffrens ställning - statsstöd till brottsofferjourerna?? Mer resurser för att hjälpa funktionshindrade kvinnor som utsätts för våldeller våldtäkt?? Konsekvenserna av lagen om gemensam vårdnad måste följas upp?? Aktiva åtgärder mot sexuella trakasserier skall också gälla studenter ochtotalförsvarspliktiga?? Kvinnofrågorna måste också ses i ett internationellt perspektiv. Särskiltmåste könsstympning och kvinnoimporten uppmärksammas. ?InledningMånga kvinnor far illa i dagens samhälle. Detta trots attSverige är ett av de mest jämställda länderna i världen. Vivill i denna motion uppmärksamma några av de tungaproblem som många kvinnor tvingas leva med. Det handlarom kvinnors hälsa, deras alkoholproblem och våldet motkvinnor. Vi lyfter också fram kvinnors problem i ettinternationellt perspektiv.Kvinnors hälsaInom medicinen liksom inom andra discipliner harforskningen tidigare varit fokuserad mest på män och mänsproblem. Resultaten från dessa studier har oftageneraliserats, utan att detta ifrågasatts, till att gälla också förkvinnor. Också den epidemiologiska forskningen överhälsoproblems förekomst har utförts på och av män ochbaserats på manlig erfarenhet. Statistik har inte varitkönsuppdelad och i studier där kvinnor funnits med har manofta utgått från det manliga som norm. Forskningen har intevarit värdeneutral eller objektiv, varken i val avvetenskapliga metoder, frågeställningar eller studieobjekt.Under de senaste åren har dock en förändring skett. Mersatsas på att ta reda på hur olika sjukdomstillstånd yttrar sighos kvinnor och vilka behandlingar som medför bäst resultatför kvinnor. Men är den kunskap vi har omdiagnos och behandling av olika sjukdomar generellt settstörre för män än kvinnor. Man har också funnit att det finns medicinska diagnoser för en större delav de symtom män brukar söka för än för kvinnor. Därmed får män oftare endiagnos för de symtom de presenterar när de söker vård än vad är fallet förkvinnor.Sjukdomsmått i ett genusperspektivDen bild man får av ohälsan i ett land är beroende av deohälsomått som används för att beskriva den. Användsdödsorsaksstatistiken ser det gynnsamt ut för kvinnor.Kvinnor lever längre än män. Men studerar mansjukligheten får man en annan bild. Kvinnor söker oftareöppen vård och har fler sjukdagar än män. Kvinnorförtidspensioneras oftare än män och uppvisar oftareotillfredsställda vårdbehov. Mycket talar för attrehabiliteringsinsatserna för män är mer omfattande än förkvinnor. Kvinnor köper ut mer läkemedel än män. Samtidigtvisar statistiken att kvinnor ordineras äldre och billigarepreparat än männen! Sjukdomspanoramat skiljer sig åt mellan könen. Hjärt-kärlsjukdom stårför av dödligheten bland män och avdödligheten bland kvinnor. Nyare forskning talar för att stress beroende påskilsmässa eller andra familjeproblem och stress på arbetsplatsen är jämförtmed män särskilt viktiga riskfaktorer för kvinnor.Medan lungcancer minskar bland män ökar den bland kvinnor, vilket medall sannolikhet beror på förändringen i rökvanor. Unga kvinnor med kortutbildning och/eller monotont arbete är en särskilt viktig målgrupp förtobakspreventivt arbete om man får döma av de rökvaneundersökningar somutförts.När det gäller sockersjuka tyder tillgängliga data på att kvinnorsvårdbehov är sämre tillgodosett än mäns. tycks kvinnor lättareacceptera sin diabetes än män. De tar också ett större ansvar förbehandlingen av sin sjukdom. Män däremot lägger ett större ansvar påsjukvården, på sin hustru etc. Socialgruppstillhörighet tycks spela större rollför dödligheten bland kvinnliga diabetiker än för manliga. Forskning behövsför att belysa interaktionen mellan ålder, kön och social bakgrund hos mänrespektive kvinnor när det gäller vård, behandling och dödlighet i diabetes.Inom psykiatrin har man genomfört anmärkningsvärt få studier överkönsperspektivets betydelse för psykiska sjukdomar och deras behandling.Vi vet att kvinnor oftare behandlas med psykofarmaka än män. Det finnsdata över vilka hälsoproblem som förorsakar förskrivningen men mycketliten forskning om de bakomliggande orsakerna. Det behövs också forskningnär det gäller behandlingsresultaten och riskerna för läkemedelsberoende.Ätstörningar (anorexi och bulemi) är vanligare hos flickor än hos pojkar.Här är förhållandet det motsatta - vi vet mer om flickors ätstörningar änpojkars. Av alla unga kvinnor mellan lider avätstörningar, fördelade på tre grupper: självsvält (anorexia nervosa),hetsätning (bulimia nervosa) och ätstörningar utan närmare specifikationer.Ätstörningar är sannolikt också en av de psykiatriska sjukdomar som harhögst dödlighet. Det finns ingen enskild behandlingsform som passar allapersoner som lider av ätstörningar. Här behövs mer forskning både ombakomliggande orsaker och om hur man bäst kan hjälpa dessa patienter. I dethär fallet är pojkarna en bortglömd grupp, och de måste således också ingå ide studier som genomförs.Osteoporos (benskörhet) är ett växande folkhälsoproblem, framför allt hoskvinnor. drabbas 70 000 män och kvinnor av benskörhet. Enbart dedirekta sjukvårdskostnaderna beräknas överstiga per år.Hälften av alla 50-åriga kvinnor kommer sannolikt att få benbrott på grundav benskörhet. Möjligheterna att förebygga, diagnosticera och behandlaosteoporos har avsevärt förbättrats . Trots detta finns det klarabrister i vården på grund av okunskap och stora variationer i omhänder-tagandet.Fibromyalgi är ett tillstånd som är grundligt beskrivet hos kvinnor men detförekommer också hos män. Forskningen har framför allt koncentrerats tillkvinnor men måste nu utsträckas till att omfatta också männen.Det finns tydliga könsskillnader när det gäller läkemedelsanvändning somkan återspegla olika sjukdomsförekomst hos de båda könen men också kanbero på att man behandlar samma tillstånd olika hos män respektive kvinnor.Här behövs mer forskning om vad som ligger bakom data och vilkakonsekvenser olikheterna för med sig för patienterna.Kvinnlig omskärelse är ett speciellt problem. Den är förbjuden i svensk lagmen i finns kvinnor som främst kommit från andra länder medskador som är en följd av omskärelse. För dessa måste allt göras för attrehabilitera dem både fysiskt och psykiskt. bör fortlöpandefölja vad som händer och slå larm om nya fall skulle dyka upp.Kvinnor drabbas oftare än män av läkemedelsbiverkningar. Det kan delsbero på att kvinnor använder mer läkemedel än män, dels på att kvinnorreagerar annorlunda än män på vissa mediciner.Biverkningar förknippade med s.k. autoimmunitet är överrepresenteradebland kvinnor. Apresolin, ett medel mot högt blodtryck, kan i sällsynta fallutlösa den typen av reaktion hos kvinnor. Det tycks som om kvinnor oftareän män får problem från mage och tarm när de använder läkemedel sompåverkar blodets koagulation.Kunskapen på detta område om skillnaden mellan kvinnor och män ärdock mycket knapphändig. Forskning bör därför stimuleras om skillnadermelan kvinnors och mäns benägenhet att reagera med biverkningar på olikaläkemedel.Inkontinens, att kissa på sig, är ett vanligt men dolt och förbisett hälso-problem hos medelålders och äldre kvinnor. Det är så glömt att det inte enstas upp i böcker om kvinnors hälsa skrivna av kvinnor. Vården måste slutaatt ignorera kvinnor med inkontinensproblem. Många kan hjälpas genom attgöra s.k. knipövningar. Andra är i behov av inkontinenshjälpmedel. Vi anseratt moderna vårdprogram måste utarbetas för användning inom primärvårdoch kvinnosjukvård. Apotekens information om inkontinens måste varalättåtkomlig på apoteken och innehålla uppgift om vart man kan vända siginom vården med sina problem.Behovet av ett åtgärdsprogramMånga av de brister som redovisats ovan uppmärksammadesav den senaste borgerliga regeringen. Det ledde till att densom en av sina sista åtgärder på initiativ av Folkpartiettillsatte en utredning om bemötande av kvinnor och mäninom hälso- och sjukvården (Dir. 1994/95). Utredningenskulle bl.a. kartlägga hur kvinnor och män bemöts när desöker vård och hjälp inom hälso- och sjukvården och föreslååtgärder som kan bidra till att utjämna skillnader mellan hurkvinnor och män bemöts och behandlas inom vården i denmån dessa skillnader har sin grund i könstillhörighet och inteär relevanta för aktuell sjukdomsbild och aktuellt vårdbehov.Utredningen kom med sitt betänkande (SOU 1996:133) . Härrapporterades om såväl väsentliga kunskapsluckor som brister i vården.Bland åtgärdsförslagen tog utredningen upp en rad frågor som måste bliföremål för fortsatt forskning för att öka våra kunskaper om kvinnorsspeciella behov. Man tog också upp behovet av utbildning av hälso- ochsjukvårdens personal om könsspecifika skillnader både när det gällersjukdomsförekomst och behandling samt rehabilitering. Regeringen harvisserligen i några sammanhang tagit upp en del av de förslag utredningenlade fram men något helhetsgrepp för att besvara de olika frågor som ställtshar man inte tagit. Vi anser att regeringen bör lägga fram en handlingsplanöver hur hälso- och sjukvården för kvinnor och män skall utformas så attvården i ordets rätta bemärkelse skall bli jämställd.Det som här anförts om en handlingsplan över hur hälso- och sjukvården iordets rätta bemärkelse skall bli jämställd bör som sin mening geregeringen till känna.Kvinnor och alkoholNär motboken försvann 1955 blev alkohol tillgänglig förkvinnor på ett helt annat sätt . Nyadryckesmönster etablerades, konsumtionen ökade blandkvinnor. räknade man med en kvinnlig alkoholist på50 manliga, en på tre till fyra. De kvinnligaalkoholisterna är en heterogen grupp. Här finns tonåringar,här finns dubbelarbetande yrkeskvinnor, arbetslösa kvinnoroch den ensamma åldrade kvinnan.Under 80- och 90-talen har mycken forskning ägnats åt kvinnor ochalkohol. Vi vet nu att det finns könsspecifika skillnader mellan manliga ochkvinnliga alkoholister psykologiskt, psykiatriskt, medicinskt och socialt sett.Det är därför viktigt att man i vården och rehabiliteringen har kunskap omdessa skillnader och att vård och behandling anpassas till kvinnors specifikabehov.Lena , som forskat mycket kring kvinnor och alkohol, tog i sinavskedsföreläsning upp en rad punkter att tänka på för framtiden. Kvinnorsalkoholproblem är inte sällan kopplade till svårhanterliga ätstörningar samtkomplicerade relationer. De kan ha en partner som inte alltid är en resurs irehabiliteringen. De kan bli gravida, de kan ha huvudansvaret för barn och ärtyngda av skuld och skam. Många har utsatts för övergrepp. som önskvärt att man skapar kvinnomottagningar, som kan ligga litetavskilt, dit man kan komma utan att väcka uppmärksamhet, kanske medmöjlighet till anonym rådgivning och tillgång till gruppverksamhet därkvinnor kan möta kvinnor.Folkpartiet anser att man måste ta vara på dessa förslag. Det finns behovav att man inom hälso- och sjukvården lägger upp ett särskilt program för hurman skall kunna hjälpa kvinnliga alkoholister. Detta bör vara en prioriteraduppgift för och Folkhälsoinstitutet.Det som här anförts om särskilda rehabiliteringsprogram för kvinnligaalkoholister bör som sin mening ge regeringen till känna.Våld mot kvinnorFolkpartiet kräver skärpta straff för våld mot kvinnor.Fängelse skall vara normalstraffet. För är det inteen tillräcklig markering i allvaret i den kränkning som utgörett grovt kvinnofridsbrott om inte straffminimum sätts tillfängelse ett år.Kriminalisera all psykisk misshandelGällande rätt är att psykisk misshandel är straffbar omgärningen medför en medicinskt påvisbar effekt. Vid mindreallvarliga former av psykisk misshandel är det svårt attbevisa att en medicinskt påvisbar effekt har ett sådantsamband med gärningen att det går att döma till ansvar.Enligt vår uppfattning är det värdefullt om också sådan"lindrig" psykisk misshandel blir kriminaliserad, men viinser att det är svårt att hitta en rättssäker lagtekniskkonstruktion. Frågan bör därför bli föremål för förnyatutredande.Det som här anförts om förnyat utredande om kriminalisering av "lindrig"psykisk misshandel bör som sin mening ge regeringen till känna.Skyldighet att ingripa mot brott motliv och hälsaEnligt vår uppfattning måste frågan om skyldighet att ingripaoch hindra brott mot liv och hälsa (där sexualbrottnaturligtvis ingår) nu behandlas. Exempelvis är det i Sverigestraffritt för en grupp män som kommer in i en lokal där enman våldtar en kvinna att bara stå och titta på. Enligt våruppfattning måste det här finnas en straffsanktioneradskyldighet för denna grupp män att ingripa liksom för denförälder som vet att den andre föräldern, eller någon annan,sexuellt förgriper sig på barnet.Frågan har diskuterats av professor i en översynav medverkansregler (Ds 1993:15 Efter ) och avStraffansvarsutredningen i slutbetänkandet Straffansvarets gränser (SOU1996:185). I flera länder finns en sådan skyldighet, t.ex. i , Norgeoch Frankrike.Utredningens förslag till ny paragraf i (placerad i 3 kap.)lyder: 9 a § Den som underlåter att tillkalla hjälp eller att försöka räddaellerpå annat sätt bistå en person som befinner sig i allvarlig fara för liv ellerhälsa eller i en därmed jämförlig utsatt situation, döms för underlåtenhet attbistå nödställd till böter eller fängelse i högst två år.I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Till ansvar skall inte heller dömasom ett ingripande inte kan ske utan fara för den handlande eller för någonannan.Folkpartiet menar att den lagändring som föreslåri nämnda betänkande nu bör genomföras.Det som här anförts om att genomföra den lagändring som föreslår bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Utvidga ansvaret för våldtäktVi ser med tillfredsställelse att regeringen tillsatt ensexualbrottsutredning. Det är enligt vår uppfattningnödvändigt med en snabb översyn av sexualbrottskapitlet ibrottsbalken. Flera uppmärksammade domar, bl.a. det s.k.Södertäljemålet men också fallet där en man våldtog enförlamad kvinna men inte dömdes för våldtäkt för att haninte hade behövt betvinga kvinnan, har med rätta upprört ochaktualiserat gränsdragningen mellan våldtäkt och sexuelltutnyttjande. Enligt vår uppfattning talar mycket för attfrånvaron av samtycke skall vara avgörande förbedömningen om en våldtäkt skett snarare än graden av våld.Det är till exempel högst upprörande att ett sexuelltövergrepp på ett barn inte bedöms som våldtäkt om barnetär så litet att något våld i våldtäktsparagrafens meningen intekrävs för mannen för att genomföra övergreppet.Det som här anförts om en snabb översyn av sexualbrottskapitlet ibrottsbalken bör som sin mening ge regeringen till känna.Rätt till psykoterapi för våldtäktsofferFolkpartiet anser att det finns utrymme för att psykoterapitill kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp ochmisshandel skall ingå i den nya vårdgarantin som HSU 2000föreslagit och som skall genomföras 1999 enligtutredningsdelbetänkande Patienten har rätt.Det finns skäl att anta att regeringen överlag kommer att vara negativtinställd till de privata vårdgivarna, i synnerhet mot bakgrund av deförsämringar för de privata vårdgivarna som regeringen hargenomfört (se bl.a. prop 1996/97:123 Privata vårdgivare). Mot dennabakgrund finns det ingen anledning att anta att regeringen kommer att varapositivt inställd till de förslag som betänkandet spelregler kommit framtill, förslag som ändå från liberal utgångspunkt får ses som minimikrav föratt förbättra villkoren för de privata vårdgivarna. Regeringen hänvisar äventill en beredning av om tillståndet för psykiatrin iriket som pågår inom . Inte heller detta räcker enligt vårmening för att skjuta på frågan om rätt till psykoterapi för misshandladekvinnor.Med tanke på att regeringen har låtit Kvinnovåldskommissionensslutrapport ligga i träda innan den lyckas prestera en propositionär det inte acceptabelt att ytterligare skjuta på denna fråga - den har redanblivit uppskjuten för lång tid.På basis av den redogörelse som ger i dennafråga finner vi det lämpligt att tar ställning för att rätten tillpsykoterapi för våldtagna och misshandlade kvinnor skall ingå i denheltäckande vårdgaranti som regeringen under innevarande år förhoppnings-vis skall förhandla fram med . Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.Det som här anförts om rätten till psykoterapi för våltagna kvinnor börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Inför en svensk "New York-modell"Våld mot kvinnor måste vara ett prioriterat område förrättsväsendet, men det är viktigt att framhålla att det inte fårstanna vid åtgärdsprogram och policydokument utanprioriteringen måste få genomslag i verksamheten.När det gäller polisen delar vi visserligen regeringens uppfattning attnärpolisorganisationen och utvecklandet av ett problemorienterat synsättinom polisen innebär förbättrade möjligheter att förebygga brott motkvinnor. Vi vill dock ytterligare understryka nödvändigheten av trygghet pågator och torg - inte minst för kvinnorna. tror på en "svensk NewYork-modell" där polisen fokuserar på ordningsstörningar som ordnings-brott, klotter och vandalism och där grundtanken kan sägas vara att det finnsett samband mellan oordning och brottslighet. Ett projekt i Eskilstunacentrum med målsättningen att genom polisens minskade toleransnivå motordningsstörningar öka tryggheten och minska våldet har resulterat i attanmälda våldsbrott i centrum under veckosluten har minskat påtagligt.Denna arbetsmetod förtjänar spridning över landet. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.När det gäller åklagarnas roll delar vi Kvinnovåldskommissionensuppfattning att åklagaren skall vara förundersökningsledare i alla mål somrör misshandel av en man mot en kvinna när kvinnan och mannen är bekantamed varandra, även om misshandeln inte bedöms som grov. Riksåklagaren() och () har genomfört en översyn av dets.k. fördelningscirkuläret, som bl.a. styr när polisen eller åklagarna skallvaraförundersökningsledare, och mot bakgrund av Kvinnovåldskommissionensförslag utfärdat allmänna råd om ledningen av förundersökningar. Av deallmänna råden framgår att huvudregeln skall vara att åklagaren ärförundersökningsledare vid våldsbrott mot närstående. liberalernavälkomnar denna förbättring, men anser att den är otillräcklig. För attsäkerställa att åklagarens kompetens, att - utifrån sin erfarenhet av dom-stolarnas bevisvärdering - tidigt i utredningen bedöma om det behövsytterligare utredning för att säkra bevis för en fällande dom, tas till varaanservi att RÅ och RPS skall ändra i det s.k. fördelningscirkuläret i enlighet medKvinnovåldskommissionens förslag.Det som här anförts om införandet av en svensk "New York-modell" börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Oberoende utvärdering avbehandlingsmetoderVi välkomnar de uppdrag som ochSocialstyrelsen har fått att kartlägga vilka metoder somanvänds för behandling av män som har dömts för våldsbrottmot kvinnor och överväger vilka behov som finns av enutbyggnad av behandlingen av dessa män. När det gäller denutvärdering som regeringen aviserar av i vilken utsträckningbefintliga behandlingsmetoder för män som har begåttvåldsbrott och sexualbrott mot kvinnor är lämpliga ochverksamma vill vi framhålla att det är viktigt att denutvärderingen görs av oberoende forskare. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Det som här anförts om en oberoende utvärdering av behandlingsmetoderför män som begått vålds- och sexualbrott bör som sin mening geregeringen till känna.Bättre skydd för förföljda kvinnorDe kvinnor som utsätts för förföljelse, trakasserier, våld ochhot om våld lever i ständig otrygghet och osäkerhet. Det ärviktigt att dessa kvinnor inte lämnas utan personligt ochtekniskt skydd. har varit drivande i dessa frågor,bl.a. förespråkade vi starkt lagen om besöksförbud,överfallslarm och livvaktsskydd. Men det finns mer att göra.Sedan slutet av 1980-talet finns en möjlighet för åklagare att förbjuda enperson att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person om detfinns risk för att denne utsätts för brott eller trakasseras (besöksförbud).Besöksförbudet avser förbud att uppehålla sig i närheten av personensbostad, arbetsplats och annat ställe där personen brukar vistas. För atttrakasserade kvinnors rörelsefrihet skall öka är det enligt vår uppfattninghögst rimligt att vidga det område som åklagaren har möjlighet att låtaomfattas av besöksförbudet. Vi menar att detta område i ett första steg bör bliså stort att det omfattar del av kommun(er). En sådan utvidgning kundeexempelvis ske genom en ändring i 2 § lagen om besöksförbud på så sätt att"närheten av" ersätts med "del av kommun som innefattar". I ett andra stegär vi inte främmande för att resa frågan om kommunarrest eller bosättnings-plikt för den som återkommande överträder ett besöksförbud. Grundlagensoch bestämmelser har dock betydelse för frågan omkommunarrest och måste därför bli föremål för en mer ingående analys.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Vi ställer oss helt bakom tanken på att män som inte respekterar besöks-förbud när de är på fri fot skall förses med en elektronisk fotboja. Regeringenhar gett i uppdrag att göra en förstudie omhuruvida den teknik som finns är tillförlitlig och omövervakningen är praktiskt genomförbar. Enligt vår uppfattning är denförstudien i det närmaste onödig. Sådana larmanordningar på män medbesöksförbud som varnar om de närmar sig kvinnornas hem användsnämligen redan i en del delstater i . bör därför nu hosregeringen begära sådana lagförslag innebärande att män som överträderbesöksförbud kan förses med elektronisk fotboja.I extrema fall menar vi att polis eller vakter skall "punktmarkera" män somåterkommande bryter mot besöksförbud i de fall då kvinnan inte vill halivvaktsskydd eller skyddshundar. Vi menar också att det bör övervägas ominte körkortet skall återkallas för gärningsmän som begår våld mot näraanhöriga. återkallas bara körkort vid grova våldsbrott. Detta skulle delsha en preventiv effekt, dels försvåra för gärningsmannen att förflytta sig ochdärmed skapa ytterligare en barriär. Vi är heller inte främmande för att gerätt till vapenlicens för tårgasspray för förföljda kvinnor. En sådan kan varanödvändig för kvinnor som bor så till att det tar tid för polisen att nå framvidlarm om överträdelse av besöksförbud. I anslutning till beredningen av föreslagna lagstiftningen om elektronisk fotboja på män som överträderbesöksförbud bör regeringen också överväga "punktmarkering", återkallelseav körkort och rätt till tårgasspray för förföljda kvinnor.Det som här anförts om bättre skydd för förföljda kvinnor bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Stärk brottsoffrens ställning -statsstöd till brottsofferjourernaRegeringen föreslår ökat stöd till kvinnojourerna ochmansjourerna. Detta är mycket välkommet. Kvinno- ochmansjourerna gör ett gediget arbete och är en omistlig del förmånga av offren för misshandel och våldtäkter. Mångakvinnor och barn har funnit en hoskvinnojourerna. Jourerna har också bidragit med kunskaperom mäns våld mot kvinnor och barn. harkommunernas ekonomiska stöd till kvinnojourerna minskatoch i en del fall helt dragits in. Man hänvisar tillsocialtjänsten i stället. Vissa kommuner villkorar bidragenmed synpunkter på öppethållandetider,verksamhetsprioriteringar m.m. Det finns kommuner sominte ser jourerna som ideell verksamhet utan som en del avde kommunala institutionerna med anmälnings- ochuppgiftsskyldighet.