mot · GM02Fi208 · 1998-10-28 00:00:00 — Till detta kommer en sänkning av skatten på bensin i kombinationmed en minskning av det inte avdragsgilla utrymmet för resekostnader tilloch från arbetet och en höjning av det avdragsgilla beloppet vid arbetsresor.Dessutom förbättras förutsättningarna för eget pensionssparande genom attutrymmet återställs till ett basbelopp.- Kommunalskatten sänks med en krona och med ytterligare enkrona 2001 genom att staten övertar motsvarande kostnader frånkommunerna. Genom förbättrat skatteunderlag och avregleringar sommöjliggör en effektivisering skapas utrymme för att flera kommuner skallkunna sänka kommunalskatten ytterligare av egen kraft under den kom-mande mandatperioden.- Det allmänna grundavdraget och det särskilda grundavdraget för pensio-närer höjs med fr.o.m. 1999.- Det särskilda grundavdraget för förtidspensionärer återställs.- Ett grundavdrag på per barn vid den kommunalabeskattningen införs . Avdraget gäller utöver dagensbarnbidrag. För de familjer vars inkomst inte är tillräckligt stor för skall kunna tillgodogöra sig avdraget fullt ut skall en "negativ skatt"utgå.- Förhöjningen av den statliga skatten för vissa inkomster undanröjs så attstatlig skatt enbart tas ut från 1999.- En särskild skattesänkning för förvärvsinkomster som kompenserar föruttaget av egenavgifter införs stegvis . För 1999införs ett avdrag före beräkning av inkomstskatt av inkomsten. Denna andel trappas upp.2001 beräknas det utrymme som kan skapas motsvara nästan 12 procent.- Fastighetsskatten på bostäder sänks till av taxeringsvärdetfrån och med 1999. Därefter sänks skatten medytterligare vartdera året. De orimliga regionalaskillnaderna vid fastighetsbeskattningen lindras genom att markvärdetenbart tas upp till hälften vid beräkning av fastighetsskatt.5.5.3 Effekter av skattesänkningsförslagenSammantaget föreslår vi skattesänkningar som 1999 uppgår till 30,5miljarder kronor, 2000 till och 2001 till86 miljarder kronor. Skattesänkningarna kommer huvudsakligen låg- ochmedelinkomsttagare till del.I tabell 5.3 redovisas effekterna av de skattesänkningar som direkt påver-kar ekonomin för ett hushåll där mannen är industriarbetare och 1998 tjänar17 och kvinnan arbetar deltid som vårdbiträde med enmånadslön på . Familjen, som har två barn i skolåldern, bor i enlägenhet byggd med en boyta på 90 m².Beräkningarna av effekterna av förvärvsavdrag, sänkt kommunalskatt ochhöjt grundavdrag har utförts av budgetkontor.Tabell 5.3Skattesänkningar för en "normalfamilj" (kronor/år)Tabell 8: (1999 2000 2001 )Utöver detta tillkommer bl.a. högre avdrag för resor till och från arbetet,sänkt skatt på hushållstjänster, sänkt skatt på pensionssparande, avdragför barnomsorgskostnader och sänkt energiskatt.Samtidigt finansieras skattesänkningarna delvis av besparingar som ökarkostnaderna för hushållen. Det gäller främst en ny läkemedelsförsäkring, frånår 2000 högre egenavgift till arbetslöshetsförsäkringen som uppgår tillca av den försäkrade inkomsten och är avdragsgill, en överföringav kostnaderna för trafikolycksfall till trafikförsäkringen, vilket motsvarar ca75-80 kronor i ökade kostnader räknat och en ytterligare karens-dag i sjukförsäkringen (med oförändrat högkostnadsskydd). Dessutombibehålls den tidigare ersättningsnivån på i socialförsäkringarna.Eftersom utbetalningar från socialförsäkringarna är skattepliktiga, omfattasde av de skattesänkningar vi föreslår. Förvärvsavdraget, som gäller pensions-grundande inkomst, och sänkt utdebitering gäller alla inkomster.De ökade kostnader för hushållen som följer av besparingarna täcks emel-lertid mer än väl av skattesänkningarna. Besparingarna omfattar nämligen tillstor del sådant som inte påverkar hushållsekonomin som minskatföretagsstöd, sänkt partistöd och slopat presstöd, lägre kostnader för energi-åtgärder eftersom kärnkraften inte förtidsavvecklas, mindre kostnader tillföljd av en effektivare arbetsmarknadspolitik.5.6 Det gemensamma ansvaret5.6.1 Urholkad välfärdVälfärd har i kommit att bli synonymt med offentlig verksamhetoch offentliga bidrag och subventioner. Välfärd måste i stället definierasmed utgångspunkt i den enskilde medborgaren. Sedan urminnes tider harmänniskan strävat efter välstånd och trygghet. Dessa två begrepp ger enrimlig definition av välfärd i egentlig mening. I begreppet trygghet liggerden personliga trygghet som följer av att ha ett arbete, att kunna försörjasig på sin arbetsinkomst och att kunna spara för framtiden. Till detkommer vad som kan kallas gemensam trygghet när den egna förmågantill följd av sjukdom, arbetslöshet, handikapp m.m. inte räcker till.Grunden för välfärd är den egna utvecklingen, det egna arbetet och detegna sparandet. Det kompletteras sedan av ett samhällsbygge där samverkanmellan individerna möjliggör inte bara fungerande yttre försvar ochrättstrygghet utan också ett socialt ansvar som ger trygghet när den egnaförmågan inte räcker till.Den politik Socialdemokraterna fört har lett till att välfärden urholkats.Välståndet har gröpts ur relativt andra länder och den personliga trygghetenhar minskat. För många familjer har de ekonomiska marginalerna snävats inså kraftigt att inkomsterna efter skatt inte längre räcker till. behövdefler än 750 000 människor socialbidrag. Trots de höga skatterna växer köernainom sjukvården, trots de höga skatterna finns stora brister inomäldreomsorgen och trots de höga skatterna förmår inte skolan leva upp till dehöga krav som elever och föräldrar har rätt att ställa.Medborgarna i kan och vill ta allt större personligt ansvar.Självständigheten, den värdemässiga mångfalden och den individuellafrimodigheten ger många människor nya möjligheter. Det innebär samtidigtatt krav kan ställas på ett större personligt ansvarstagande. Men detta får inteskymma det gemensamma ansvar vi har för människor som av sociala skäleller åldersskäl inte själva förmår ta ett sådant ansvar. Den välfärdspolitik viförordar sätter också dessa människors möjligheter till en värdig tillvaro icentrum.5.6.2 En välfärdsreformDen reform vi vill genomföra syftar till att medborgarna skall bli mindreberoende av det offentliga och mer kunna förlita sig på det egna arbetet,den egna kompetensen, det egna sparandet och de egna socialanätverken.De principer en sådan välfärdsreform måste bygga på är generella ochdärmed lätta att överblicka och förstå. Vår reformstrategi har några viktigautgångspunkter:- Vår moral säger att staten bär ett yttersta ansvar för att medborgarna intefar illa. Staten har också en moralisk förpliktelse gentemot allamedborgare att försäkra sig om att de som behöver statens stöd blir så fåsom möjligt.- Det kommer alltid att finnas ett antal människor som behöver enomfattande omsorg. De skall behandlas annorlunda än den storamajoriteten som både kan och vill försörja sig själva över livscykeln.- Staten har ett grundläggande ansvar för människor som föds med ellerdrabbas av allvarliga handikapp eller sjukdomar eller annat som gör attde får ett permanent behov av gemensam försörjning och för människorsom av andra skäl inte kan försörja sig själva.- De sociala trygghetsanordningarna skall baseras på ett rimligt mått avutjämning. Ingen skall själv behöva bära de fulla konsekvenserna av attbli sjuk, eller att få lägre arbetsförmåga.- äger tre fjärdedelar av alla individrelaterade transfereringar ruminom livscykeln för varje enskild person. Bara en fjärdedel av allainkomstöverföringar sker mellan olika människor.- behöver ett större individuellt sparande och högre tillväxt. Detvill vi främja. Möjligheterna att flytta ansvaret för kostnaderna till andra,och själv inkassera förmånerna, skall minimeras.Samtidigt som de allra flesta har goda möjligheter att ta ett stort ansvarför sin egen trygghet, finns det andra som har stort och permanent behovav gemensam hjälp. De människor som och utan egenförskyllan inte kan försörja sig själva skall kunna räkna med hjälp i sågenerella former som möjligt. Vår norm är att staten här skall varagenerös. Den humanitära plikten är stark.En stor välfärdsreform, som inkluderar skatterna, socialförsäkringarna,och sjukvården, är nödvändig. Vi tror att den kommer attbygga på en kombination av offentliga och privata försäkringar och enskiltsparande. Försäkring passar vid situationer som är ovanliga eller omöjliga attförutse.5.6.3 De närmaste årenPå kort sikt är det uppenbart att de resurser som finns i den offentligasektorn i dess helhet och i den kommunala sektorn är fullt tillräckliga föratt utföra kärnuppgifterna väl. Det som krävs är politiker som förmårprioritera och se till att de resurser som finns utnyttjas effektivt.På är det sannolikt att den demografiska utvecklingen gör detnödvändigt med större resurser till sjukvård och äldreomsorg. Om inte ännustörre skattebördor skall läggas på de förvärvsarbetande , måstesysselsättningen öka rejält från dagens rekordlåga nivå.Följande åtgärder bör genomföras med utgångspunkt i de övergripandeprioriteringar vi angivit:- Åtgärder föreslås för en kvalitetspräglad och värdig äldreomsorg, därden medicinska kompetensen stärks och personalens kompetensutvecklas och tas tillvara.- En ovillkorlig vårdgaranti införs i avvaktan på en genomgripandereform av hälso- och sjukvården. Den innebär att en patient skall ha rätttill behandling från det undersökningstillfälle dåbehovet konstaterades. Alla skall erbjudas besök hos husläkare ellermotsvarande inom . Besök hos specialist skall erbjudas inom enmånad.- Rätten till assistansersättning för handikappade återställs. Stödet tillhandikappade räknas upp med ca 2 miljarder kronor.- Inkomstprövningen av änkepensioner upphör.- Förutsättningarna för skolan reformeras för att stärka undervisningenskvalitet.- Föräldrarnas valfrihet ökar som barnomsorgen kan bli bättreoch effektivare genom vårdnadsbidrag, som kombineras med avdragsrättför barnomsorgskostnader.- Inom statens budget omprioriteras så att rättsväsendet tillförs sådanaresurser att rättstryggheten stärks. skärps kraven på polisensresursutnyttjande.5.7 Kommunsektorn kan bättre5.7.1 () i kommunsektorn?Socialdemokraterna hade under förra mandatperioden inte bararegeringsansvaret i landet utan också dessutom makten i cirka 200 avlandets 288 kommuner. Landstingen styrdes med ett undantag avSocialdemokraterna. Ansvaret för de brister som kom attuppmärksammas inom kommunala kärnverksamheter ligger således påSocialdemokraterna, som inte har förmått prioritera inom ramen för destora resurser som finns i den kommunala sektorn. Man har heller intelyckats utnyttja resurserna tillräckligt effektivt. Ett tydligt exempel ärSolna kommun som skakades av två vårdskandaler som skattenhöjts kraftigt. Bristen på ledarskap har inneburit att personalenskompetens inte tagits till vara. Följden har blivit att de svenskamedborgarna betalar världens högsta skatter men inte får världens bästavälfärd.Aktuella undersökningar av verksamhet visar tydligt att det intefinns något rakt samband mellan en verksamhets kostnader och kvalitet.Tvärtom finns alltför många exempel på att ökade anslag leder till attskattebetalarna får sämre valuta för pengarna genom lägre produktivitet.Regeringens politik ter sig sorgligt kortsynt när man ger sken av attproblemen kan lösas genom ytterligare statsbidrag i stället för genom tillväxtav skatteunderlaget, genom reformer och genom en prioritering av deviktigaste verksamheterna.Genom att staten ständigt ändrar kommunernas förutsättningar försvårasen långsiktig politik. I förlängningen skymtar åtgärder där kom-muner som inte ägnat sig åt vidlyftiga projekt straffas. Regeringens politikhindrar den nödvändiga förändringen av gamla strukturer i kommunsektornsom hotar eller tränger ut den primära verksamheten och förhindrar nöd-vändig omprioritering.Regeringens metod att undvika kraven på förnyelse motverkar dessutomden utveckling som är nödvändig för en god och stabil ekonomi,nämligen en tillväxt i skattebasen genom fler och nya jobb.1999 beräknas den samlade kommunsektorns inkomster uppgå till nästan463 miljarder kronor. Av detta är - - skatte-inkomster, statsbidrag och övriga inkomster. Grundenför den kommunala ekonomin är således skatteintäkterna, det vill säga denandel av medborgarnas inkomster man tar i anspråk. Det bästa sättet attstärka kommunernas ekonomi och skapa utrymme för god service och lägreskatter är därför att se till att skattebetalarna blir fler. Om bara sysselsätt-ningen ökar så att arbetsinkomsterna ökar med en procent i tre årförbättras skatteintäkterna med cirka 10 miljarder kronor.Detta visar att kommunernas ekonomiska problem främst löses genom enpolitik som leder till att fler jobb växer fram i företagen och att kunskaps-innehållet - och därmed lönebetalningsförmågan och arbetsinkomsterna -ökar. En sådan utveckling underlättar finansieringen av kärnuppgifterna sam-tidigt som utrymmet för skattesänkningar ökar.Oförmågan att prioritera och kontrollera resursanvändningen i kom-munerna är i många fall uppenbar. Det gäller utgifter som knappt kan ansesmotivera verksamhet, det gäller förmågan att prioritera skolansamt vården och omsorgen men också affärsverksamhet ochkommunala bolag som ger upphov till förluster som är mycket stora.5.7.2 Kommunalt självstyreDet inomkommunala utjämningssystemet ger mycket märkliga effekterför enskilda kommuner. Det är den höga arbetslösheten som urholkarkommunsektorns fasta skattebas, men ändå blir kommunens intäkter i deflesta fall högre när andelen arbetslösa är hög. Strukturkostnadstillskottetväxer nämligen med arbetslösheten, som i sin tur betalas med statligaarbetslöshetsersättningar. Först när utflyttning sker påverkas kommunensekonomi negativt. Situationen leder till att kommunerna inte harincitament att medverka till en ekonomisk tillväxt genom att nya jobbskapas. Däremot har de tydliga incitament att förhindra utflyttning tillandra kommuner med jobb. Med färre invånare blir bördan pååterstående skattebetalare större.Det utjämningssystem som finns har sålunda direkt skadliga effekterför samhällsekonomin. Kommuner med hög förvärvsfrekvens straffas.Kommuner där nya jobb skapas straffas. Kommuner som kommer in i ennegativ utvecklingsspiral får inte högre intäkter även om kommunenansträngde sig och vände sin utveckling. Det är inte mer bidrag som löserdessa problem utan strukturella reformer som leder till att fler människor ihela landet arbetar och betalar skatt.Den kommunala politiken i sig, och inte minst utformningen av skatte-utjämningssystemet, kan motverka ökad sysselsättning. Låg kommunalskattger högre sysselsättningsgrad och gäller naturligtvis det omvända.Att öka antalet sysselsatta i riktiga jobb borde vara ett prioriterat politisktmål. Socialdemokraternas ovilja mot sänkta skatter är dock kompakt.Därmed blir också sysselsättningsutvecklingen negativ, vilket urholkar grun-den för den kommunala ekonomin.Regeringens politik leder nu till en fortgående sammanpressning avskatteuttaget i landets kommuner. Det faktum att bl.a. , den kommun ilandet som har lägst skatt, nu måste höja skatten för att kunna betalaavgifterna till det inomkommunala utjämningssystemet innebär att detkommunala självstyret och den kommunala beskattningsrätten i allt högregrad framstår som en till intet förpliktigande formulering i grundlagen. Ikombination med regeringens allt högre statsbidrag, med ett därpå följandekommunalt beroende av statligt beslutade intäkter, omöjliggörs i principkonkurrens mellan olika kommuner. Det är Moderata samlingspartietsuppfattning att den kommunala självstyrelsen måste respekteras och att kom-munal konkurrens, bl.a. på skattesidan, snarare skall uppmuntras änförhindras.5.7.3 Valuta för skattepengarnaDen kommunala sektorn har expanderat kraftigt . Tilltraditionellt kommunala uppgifter har fogats nya. 1960 arbetade drygt270 000 människor i den kommunala sektorn. Antalet sysselsatta harfyrdubblats och drygt 1 000 000 människor arbetar kommunalt idag.Kommunsektorns utgifter motsvarar av Sverigesbruttonationalprodukt.De faktiska möjligheterna för privata lösningar i tjänstesektorn urgröptessuccessivt genom politiska beslut under en lång följd av år. Detta ledde tilloffentliga monopol på flertalet områden som direkt berör enskildamänniskors välfärd. Socialdemokraterna har länge hävdat att det äromoraliskt att "tjäna pengar" på t.ex. omsorg av barn. Inställningar somdenna har förhindrat förverkligandet av nya idéer och verksamhetsformer.Följdriktigt hade den kommunala sektorn en mycket låg eller rent avnegativ produktivitetsutveckling nästan alla år utom just under 1990-taletsförsta hälft. Då steg produktiviteten som en direkt följd av den borgerligaregeringens valfrihetsrevolution och påbörjade avreglering. Endast genom attutsätta även offentlig tjänstesektor för konkurrens kan en positivproduktivitetsutveckling åstadkommas, dvs. mer fås ut av varje skattekrona.Ledande företrädare för flera fackliga organisationer inom sjukvårds-sektorn skrev i att de från olikautgångspunkter "dragit slutsatsen att en helt annan och friare organisationän den nuvarande har mycket stora välfärdsvinster att erbjuda - en bättrefungerande vård till samma eller lägre kostnad". Men Socialdemokraternasaknar viljan och förmågan att göra nödvändiga organisationsförändringar.Priset för denna brist på ledarskap betalas av de människor som får hållatillgodo med sämre service i vård och omsorg och med en skola som inte gertillräckliga kunskaper.Oförmågan att leda och utveckla verksamheten har lett till högre skatter.Den negativa trenden förstärks när behoven ökat genom höjda politiskaambitioner och demografiska förändringar. Låg produktivitet och svårigheteratt prioritera leder då till ökande kostnader. Nya uppgifter har därutövertillförts kommunerna, såväl genom beslut av statsmakten som genom enfrivillig kommunalt beslutad expansion. Många kommuner har på så sättkommit att bedriva verksamhet helt vid sidan om sina kärnuppgifter. Påmarginalen går betydande summor till andra ändamål än de verksamheter enkommun finns till för.Kommunernas satsningar på verksamheter utanför kärnuppgifterna har oftainneburit effektivitetsförluster. har i vissa fallvält hela den kommunala ekonomin. En konsekvens av detta är att medborg-arna har fått en sämre service på de viktigaste kommunala serviceområdena.5.7.4 En politik för självständiga och starka kommunerVi har tidigare föreslagit en översyn av de uppgifter kommunerna bör haansvar för i syfte att åstadkomma en renodling till de egentligakärnuppgifterna. En sådan översyn bör göras bl.a. för att minskakommunernas obligatoriska åtaganden. Vidare bör också tydligarefastställas vilka uppgifter en kommun får ha. Det finns anledning att seöver kommunallagens bestämmelser i detta avseende. En mer distinktrollfördelning ger också förutsättningar för den privata tjänstesektorn attväxa och skapa nya jobb och säkerställer en bättre valfrihet förmedborgarna.Det kommunala självstyret får inte gå före medborgarnas frihet att väljaoch deras möjligheter att styra sina liv. Subsidiaritetsprincipen, dvs. attbeslutskall fattas på lägsta effektiva nivå, måste gälla. Viktiga frågor, som t.ex.valav barnomsorgsform, skall avgöras av familjen vid köksbordet och integenom ett förvaltningsbeslut i en kommun. Den översyn som vi menar måstegenomföras skall också sätta tydliga gränser för vad en kommun skall kunnafå ägna sig åt med skattebetalarnas pengar.Just nu är det viktigaste att kommunerna fortsätter ett förändringsarbetesom innebär att medborgarna kan få mer för varje skattekrona. Genomavregleringar och konkurrensutsättning i förening med tydlig prioritering avkärnuppgifterna finns goda möjligheter till detta. Det krävs långsiktigareformer för att åtgärda systemfel i den offentliga sektorn.- Det lokala skatteunderlaget är kommunernas viktigaste inkomstkälla.Alltså måste det föras en politik som leder till att fler företag startas, attde små vågar anställa och att de stora inte flyttar utomlands. Endast såkan fler människor få nya riktiga jobb och kommunerna därmed enstarkare skattebas.- Om kommunerna kunde bedriva sin verksamhet friare och mer anpassattill de lokala förutsättningarna som de handlade uppproduktionen i konkurrens skulle medborgarna få mer för varje skatte-krona och utrymme för fler skattesänkningar skapas.- Konkurrensutsättning ger bättre kvalitet och valuta för pengarna.Kundval ger mer makt direkt till medborgarna; det blir deras val som styrverksamhetens inriktning och omfattning.- En kraftfull prioritering till vård och omsorg för att inom ramen för denkommunala ekonomin säkra kvalitet och service.- Vårdgaranti ger patienten en ovillkorlig rätt till vård när den behövs.- Skolpeng för alla garanterar familjens rätt att välja skola, säkrar skolansresurser och gör alla skolor mer självständiga. Kvalitet blir konkurrens-medlet; nya lösningar och metoder kommer att prövas och resultaten blirbättre.5.7.5 UtjämningssystemetGrunden för relationen mellan stat och kommun måste vara att det somuppburits i kommunalskatt alltid går till den kommun där skatten erlagts.Då får den lokala beskattningsrätten också legitimitet i medborgarnasögon. Regeringens brott mot detta samband är ett grundskott mot denkommunala självstyrelsens grundläggande princip.Vi har i olika motioner till beskrivit hur tillväxtfientligt dagensutjämningssystem är. har detta framkommit i även andrasammanhang.I en (Ds 1998:15) har beskrivit en rad av osstidigare påvisade effekter, bl.a. att låg sysselssättningsgrad och hög arbets-löshet ger en kommun större intäkter än om nya jobb skapas. Det är först nären utflyttning från en kommun äger rum som negativa effekter på ekonominuppstår. Situationen leder till att kommunen inte har några incitament attmedverka till ekonomisk tillväxt. Däremot har den tydliga incitament attförhindra utflyttning till andra kommuner med jobb. Sjunker arbetslöshetenrelativt sett minskar bidraget till kommunen. Blir fler arbetslösa ökarbidraget.Till detta kommer att kommuner med en befolkning på sammantaget cirka1,2 miljoner människor påverkas av rena Pomperipossaeffekter när den egnaskattekraften ökar. Om en invånare får arbetsinkomst kan kommunenssamlade intäkter minska. Vi har under påvisat dessa orimligaeffekter.Utjämningssystemet är i strid med grundlagen uppbyggt så att kommuneroch landsting inte får behålla intäkterna av den skatt som för medborgarnaanges som kommunalskatt. I stället tvingas de bidra till varandras kostnaderoch svara för en långtgående inkomstutjämning. Ett mål som skulle uppnåsvar att minska utdebiteringsskillnaderna, i första hand att kommuner medhöjda bidrag och hög skatt skulle sänka sin utdebitering. Det kan nukonstateras att ingen effekt härvidlag har kunnat märkas. Kommunerna medhög skatt har bibehållit denna.Regeringen anförde i våras:Något statistiskt säkerställt samband mellan förändringen i utjämningssy-stemet och förändringen i årets resultat i kommunerna mellan de två åren kandock inte påvisas. I de flesta fall kan man därför anta att det är andrafaktorerän utjämningssystemet som har haft större betydelse för förändringarna ikommunernas resultat mellan åren 1995 och 1996.Det är alltså uppenbart att de för många kommuner kraftigt höjdabidragen inte använts till vare sig sänkt skatt eller förbättrat resultat.Kvar står då att de berörda kommunerna höjt sin ofta relativt högakostnadsnivå ytterligare. Utjämningssystemets konstruktion har sålundabåde konserverat höga skatter i högskattekommuner och höjtkostnadsnivån som systemet motverkar ekonomisk tillväxtgenom att lägga ut negativa incitament på enskilda kommuner.Dagens grundlagsstridiga utjämningssystem måste i grunden förändras ienlighet vad vi föreslagit i motioner. Mot bakgrund av vad vianfört anser vi även att den kommitté som utvärderar fel i utjämningssyste-met måste erhålla tilläggsdirektiv med uppgift att granska de effekter avutjämningssystemet vi här berört.