mot · GM02So338 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So338av ()SmittskyddsfrågorSamhället har ett legitimt behov av att vidta vissa åtgärderför att hindra och förebygga spridning av sjukdomar. Dessaåtgärder måste utformas med hänsyn till vetenskapens ochden beprövade erfarenhetens rön inom såväl medicinen somden beteendevetenskapliga forskningen, och måste dessutomvägas mot individens integritet.Dagens smittskyddslagstiftning har kritiserats på flera punkter och är ocksåföremål för utredning inom den s.k. . Jag redovisarhär min syn i vissa av de aktuella frågorna.TvångsåtgärderSverige har en smittskyddslag som i jämförelse med andravästländer ger unikt långtgående möjligheter tilltvångsåtgärder. Man kan tvångshämtas till provtagning,behandlande läkare tvingas rapportera även banalaregelöverträdelser till smittskyddsläkaren, vilken i sin tur kantvångsmässigt kalla patienter till sig. Om smittskyddsläkarenanser att en smittad person kommer att utgöra ensmittrisk kan han yrka på tvångsisolering. Eftersomtvångsisoleringen kan förlängas kan den i praktiken vara påobestämd tid. Smittskyddslagen föreskriver atttvångsisoleringen skall upphöra först när smittskyddsläkarensjälv har blivit övertygad om att patienten inte i framtidenkommer att bete sig smittfarligt.Jag vänder mig starkt emot den grundsyn som genomsyrar smittskydds-lagen, och som går ut på att tvång och kontroll värderas högre än respekt ochförtroende. Många av de mål som tvångsåtgärderna avses uppnå kan likagärna, och ofta effektivare, uppnås med metoder som bygger på frivillighet.Det kommer alltid att finnas en grupp personer som bär på smittsammasjukdomar, t.ex. hiv, och som på grund av psykisk sjukdom ellernarkotikamissbruk inte kan förväntas ta ansvar för sina handlingar. För dessamänniskor finns dock speciella lagar, lagen om psykisk tvångsvård respek-tive lagen om vård av missbrukare. Om samhället vill tillgripa tvångsåtgärdermot dessa människor bör detta alltså ske med stöd i dessa lagar.Dessa principiella ståndpunkter bör som sin mening geregeringen till känna.Smittskyddsläkarens rollerSmittskyddsläkaren har flera roller. Dels är han läkare inomramen för sjukvårdsorganisationen, dels är han en myndighetmed uppgift att leda smittskyddsarbetet inom . fall då smittskyddsärenden går vidare tillförvaltningsdomstol är han dessutom den åtalades motpart.Denna ordning leder till bristande rättssäkerhet eftersomsmittskyddsläkaren har flera olika funktioner. Han skalldriva smittskyddsärenden i förvaltningsdomstolar och ärsamtidigt den inom som har den störstaexpertisen. Han blir, så att säga, både målsägande och expertoch huvudvittne. Därigenom blir det mycket svårt förlänsrätten eller kammarrätten att frångå smittskyddsläkarensuppfattning. Vid undersökningar av smittskyddsmålen vidlänsrätten i 1993-95 har det också visat sig attsmittskyddsläkaren så gott som alltid får igenom sin begäran.Rättssäkerheten förbättras inte av att domskälen ismittskyddsmål regelmässigt hemligstämplas.Jag redovisar i denna motion inte något färdigt förslag till en ny modell försmittskyddsorganisationen. Jag vill dock att uttalar som sinprincipiella uppfattning att den framtida organisationen skall bygga på entydlig funktionsuppdelning och maktdelning och reella möjligheter till insynför utomstående i smittskyddsarbetet.PatientensförhållningsreglerOm en person befinns vara smittad av hiv är han enligtsmittskyddslagen skyldig att följa sin behandlande läkaresförhållningsregler. Den allmänna utformningen av dessaförhållningsregler har dock överlåtits på en friståendeförening, nämligen . Urrättssäkerhetssynpunkt kan det inte anses acceptabelt att detallmänna överlåter ansvaret för dessa regler, som ju fårmycket stor inverkan på den enskilde patientens livsvillkor,på en fristående förening. bör som sin meninguttala att riktlinjerna för förhållningsreglerna skall utformasav en myndighet.Den s.k. bastuklubbslagenSedan den 1 juli 1987 gäller lagen (1987:375) om förbudmot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter. bastuklubbslagen innebär ett förbud mot att anordna entillställning eller sammankomst till vilken allmänheten hartillträde, om den "med hänsyn till utformning, inredning ellerbeskaffenhet i övrigt av den lokal eller plats där den skalläga rum och den verksamhet som förekommer eller äravsedd att förekomma eller annan omständighet är särskiltägnad att underlätta för besökare att ha sexuellt umgänge ilokalen eller på platsen med annan besökare" (2 §).Lagen snabbinfördes efter en mycket laddad offentlig debatt där saunor förhomosexuella män i dagspressen utpekades som "smitthärdar" för hiv ellersom "aidsbordeller". Lagens portalparagraf slår fast att den tillkommit tillskydd "mot spridning hos människor av sjukdomar som avses i 1.3 bilagantill smittskyddslagen", där hivinfektion ingår som en av sjukdomarna.Då lagen infördes framfördes från de organisationer och institutioner somarbetar med hivprevention bland män som har sex med män starka farhågorom att ett förbud mot bastuklubbar skulle motverka hivpreventionen. Genomatt sexuella kontakter förbjuds tvingas verksamheter gå under jorden ochhivpreventionen på plats försvåras. är oss veterligt det enda landet ivästvärlden som har infört ett totalförbud mot bastuklubbar.I andra länder har motsvarande inrättningar ofta blivit platser för ettframgångsrikt preventions- och upplysningsarbete mot hiv. Ett uppsökandeprojekt genomfört av Olafiapoliklinikken vid sjukhus i visarexempelvis att av besökarna vid gaysaunorna i staden knytersexuella kontakter endast där, och således inte hade kunnat nås direkt pånågon annan form av träffställen (: "Prosjekt Saunaer", Ullevålsykehus 1997).De domslut som avkunnats enligt bastuklubbslagen inger oro. År 1993avgjordes ett mål där en innehavare av en videobiograf för homosexuellamän fälldes för brott mot lagen. En viktig del av bevisningen bestod i fyndetav använda kondomer i lokalen. Trots att samhället lägger på att uppmuntra till kondomanvändning kan alltsåförekomsten av kondomer på en lokal användas som belastande bevis i enrättegång mot lokalens innehavare. En sådan ordning är ologisk och orimligoch utgör ett hinder mot en effektiv hivprevention. Det kan också resasstarka principiella invändningar mot bastuklubbslagen, eftersom denkriminaliserar underlättandet av vissa frivilliga sexuella kontakter som ägerrum i enrum, mellan vuxna och utan betalning. Argumentet att det gäller attförebygga hivspridningen är inte hållbart eftersom bastuklubbslagenförhindrar alla slags sexuella kontakter på dessa inrättningar, inte bara desmittfarliga kontakterna.Den pågående utvärderingen av smittskyddslagen behandlar ävenbastuklubbslagen. Jag anser emellertid att den fortgående hivepideminsallvarliga karaktär gör att en lagändring inte kan vänta. Jag yrkar därför attbastuklubbslagen skall upphävas.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tvångsåtgärder,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om smittskyddsläkarens roller,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om patienters förhållningsregler,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bastuklubbslagen bör upphävas.Stockholm den 27 oktober 1998Yvonne Ruwaida (mp)