mot · GM02N257 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:N257av m.fl. (fp, m, kd, c)Ensamföretagarens situationSmåföretagens betydelse i svensk ekonomi har ökat och kommer att öka iframtiden. Faktorer som rekordhög arbetslöshet och neddragningar inomden offentliga verksamheten har aktualiserat frågan ytterligare. Att somunder ställa förhoppningar till de stora företagen och denoffentliga sektorn anses icke vara möjligt.Småföretagandets formerDet storskaliga synsätt som rådde har undersenare årtionden i allt större grad gått mot småskalighet. Den ökandeinternationaliseringen och en snabb teknisk utveckling har lett till en allthårdare konkurrens. Kraven på en effektiv verksamhet har ökat. Dettahar inneburit att företagen i större utsträckning än tidigare tvingasprioritera kärnverksamheten. Företagen koncentrerar sinautvecklingsresurser till de tekniker som är betydelsefulla och som desjälva definierar som kärnområden. Storföretagen har därförrationaliserat och delat upp verksamheten på mindre enheter, s kdownsizing. Till detta har ett ökat kunskapsinnehåll i industrinsförädlingsvärde blivit allt viktigare till följd av den internationellakonkurrensen och framväxten av nya låglöneländer i vår närhet. Dentidigare skarpa gränsen mellan tillverkande företag och tjänsteföretagsuddas nu alltmer ut. Tjänstesektorn - som kännetecknas av många småföretag - har sålunda fått en ökad betydelse i svensk ekonomi. Dettaavspeglas bl a i en kraftigt ökad efterfrågan på företagstjänster. Även ettförändrat konsumtionsmönster hos hushållen bidrartill detta. Tjänster som hälsa/friskvård, rekreation etc ökar.Detta småföretagande med skiftande inriktning sker i många skilda formersom exempelvis enskild firma eller aktiebolag samt med varierande antalanställda.Soloföretagaren vanligast1996 hade omkring 585.000 företag inklusive fiske, jordbruk ochoffentliga företag. Av dessa är flertalet mycket små. avalla företag har färre än 200 anställda och , eller385.000, saknar anställda. Detta gör soloföretagen till och således soloföretagaren till vanligaste företagare.Vid en internationell jämförelse har dock en låg andelsoloföretagare. Såväl som Observatory for SMEbeskriver som det land som har den lägsta andelen soloföretagareav samtliga medlemsländer inom EU. Jämförelsen gjordes 1992.Problematiken inom småföretagarsektornFrån företrädare för småföretagarna framhålls områden somskattesystemet, arbetsmarknadens funktionssätt, riskkapitalförsörjningenoch regleringsbördan som viktiga att anpassa till dagens förutsättningarför att åstadkomma den tillväxt som är nödvändig. Dessa områden ärexempel på områden som till stora delar är anpassade för de störreföretagen och en anpassning är därför nödvändig. Lika viktigt är dock attundanröja hinder för individer som önskar att starta företag, oavsett omsyftet med företaget är att anställa personal eller om det ska förbliett soloföretag. Steget att gå från att ha varit anställd eller arbetslös tillattbli anlitad som soloföretagare får inte vara för stort. Största möjliganeutralitet bör skapas mellan de olika situationerna.Förenkla start av soloföretagEnligt dagens regler utsätts den som väljer att starta eget soloföretag förhinder som i värsta fall kan leda till att livskraftiga affärsidéer aldrigförverkligas.Ett exempel på hinder är möjligheten och nödvändigheten av att erhålla F-skattsedel. F-skattsedeln utgör i praktiken en förutsättning för att drivanäringsverksamhet. Vid beslut om tilldelning gör skattemyndigheterna enprövning huruvida den som ansöker verkligen avser att driva näringsverk-samhet. I denna prövning ligger att materiella investeringar har skett och attflera uppdragsgivare finns redan i startskedet. Den som avser att pröva enaffärsidé kan därför bli nekad F-skattsedel om inte ovanstående förutsätt-ningar är uppfyllda. För att uppmuntra eget företagande bör reglerna ändrasoch F-skattsedel beviljas i samtliga fall utom när personen i fråga är belagdmed näringsförbud.Ett annat exempel är byråkratin. små och medelstora företag liderav ett företagsklimat som är nedtyngt av regleringar och krångel. Enligtberäkningar berörs företagen av inte mindre än 10.000 regler som direkt ellerindirekt påverkar verksamheten. Därför måste man drastiskt minska antaletregler och i övrigt uppnå förenklingar av de kvarvarande reglerna. Detta blirannars lätt ett oöverstigligt hinder för en presumtiv soloföretagare.Ett tredje exempel är svårigheterna att välja rätt företagsform med hänsyntill exempelvis trygghetssystemen. Många viktiga konsekvenser är nuoöverblickbara för soloföretagaren och måste därför elimineras.Underlätta soloföretagens driftSoloföretagens verksamhet är ju oftast av enkel beskaffenhet och därförborde kraven på redovisning kunna anpassas därtill och då även påskattesidan.En frivillig förenklad självdeklaration för i vart fall företagare som driversin verksamhet som enskild firma och aktiebolag bör införas. Skälet för ensådan förhållandevis omfattande reform är att det absoluta flertalet företagareidag inte själva klarar att sköta den administrativa delen av företaget, trotsförhållandevis enkla förhållanden, som antalet soloföretagare underde kommande åren kan förväntas bli betydligt fler. För att denna utvecklinginte ska hindras bör kostnaderna för företagandet vara lägsta möjliga.Villkoren för att få använda en sådan förenklad variant skulle kunna varaen övre gräns för omsättningen. Den förenklade redovisningsformen börvidare avse ägare som inte har satsat några större belopp vid starten, inte harnågra anställda eller fast egendom, dvs ensamföretagare inom tjänstesektornsåsom livsstilsföretag som inte i första hand avser att växa sig stora. När devill kan de gå över till den vanliga deklarationen.Rättvisare trygghet för soloföretagarenTrygghetssystemen är uppbyggda för att erbjuda ett skydd för individer isärskilt utsatta situationer och är givetvis viktiga för alla inklusiveföretagare och då särskilt soloföretagaren.Vad beträffar de offentliga trygghetsförsäkringarna uppvisar de stora skill-nader beroende på om den ersättningsberättigade betraktas som arbetstagareeller företagare. Detta trots att det egentligen inte föreligger någon skillnadiskyddsbehov. Skillnader görs dessutom mellan de olika företagsformer somerbjuds. Saken blir än mer oacceptabel mot bakgrund av att soloföretagareninbetalat sina avgifter till försäkringssystemen.I exempelvis sjuk- och föräldraförsäkringen grundas ersättningen på deninkomst som den ersättningsberättigade förväntas ha framöver.Vid en företagsstart är inkomsten vanligtvis mycket låg och ersättningen blirsåledes också låg. Detta har uppmärksammats varför den som driververksamhet i enskild firma eller handelsbolag under en uppbyggnadstid -upp till - kan erhålla ersättning grundad på en fiktiv inkomst, efter enjämförelse med vad som skulle ha utgått som anställd. För den som väljeraktiebolag finns dock inte den möjligheten. Denna skillnad mellan företags-formerna skapar problem. En del företagare upptäcker skillnaden först efteratt verksamheten inletts. Valet av företagsform bör uteslutande avgöras avskillnader i bolagsrätten och inte på grund av olikheter i de offentligatrygghetssystemen.Ersättningen från trygghetssystemen uppvisar även andra skillnader. Föranställda beräknas ersättningen i sjuk- och föräldraförsäkringen påinkomsten utslagen , för heltid motsvarande 260arbetsdagar. För egenföretagare gäller delvis andra regler. Dagersättningen ärkalenderdagsberäknad, vilket medför att inkomsten delas . Fördenna grupp blir därför ersättningen per dag lägre än för anställda. Motivettill denna skillnad är att egenföretagare anses ha möjlighet att själv bestämmanär hon eller han ska arbeta. Om denne missar en dags arbete därför att ettbarn i familjen är sjukt antas egenföretagaren kunna kompensera sig genomatt arbeta en annan dag. Mot detta finns invändningar.Det uppstår också en omotiverad skillnad mellan dem som valt att drivasitt företag i enskild firma eller handelsbolag jämfört med den som startar ettaktiebolag. Den senare räknas som anställd i sammanhanget och åtnjutersåledes ett högre skydd. För det andra är det knappast riktigt att enegenföretagare själv styr sin tid. Många företagare är hårt inbokade och kaninte ersätta en förlorad dagsinkomst med arbete någon annan dag. Skillna-derna mellan de olika grupperna bör neutraliseras, exempelvis genom attegenföretagare ges möjlighet att beräkna ersättningen även för de anställda.Förenkla avveckling av soloföretagSoloföretag bör kunna överlåtas i rimliga former. gällande regler omarvs- och gåvoskatt försvårar möjligheterna att föra soloföretagen vidareoch för generationsskiften. Skatten ska betalas med beskattade medel,varför redan relativt låga belopp kräver höga uttag ur företaget i form avlön eller i förekommande fall aktieutdelning. Därigenom försämraslikviditeten i företaget på ett märkbart sätt. ger arvs- ochgåvoskatten en förhållandevis liten intäkt till staten. Den bör därförslopas.Om soloföretagaren tvingas lägga ned sin verksamhet genom konkursuppstår även här skillnader i jämförelse med den anställdes situation.Anställda anses ha ett behov av ett starkt skydd för sina lönefordringar ikonkurs varför dessa till viss del garanteras inom ramen för den statligalönegarantin. För företagare är villkoren annorlunda. Den som själv ellertillsammans med närstående äger en väsentlig andel av företaget, cirka 20procent, och dessutom har ett väsentligt inflytande över verksamhetenutesluts från garantin. Soloföretagarens lönefordran blir en oprioriteradfordran i konkursen vilket i de flesta fall innebär att betalning helt uteblir.Möjligheten att sedan få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen medförytterligare problem för företagaren. Enligt försäkringens regler skaföretagaren upphöra med sin verksamhet annat än tillfälligt. En konkursmedför automatiskt att verksamheten har upphört. Problemet uppstår vidbedömningen om upphörandet är tillfälligt eller inte. Enligt praxis harföretagare som återgått i egen verksamhet om tre till fyramånader blivit återbetalningsskyldiga för den ersättning som utgått medmotiveringen att verksamheten inte upphört permanent. Detta bryter starktmot den s k arbetslinjen i försäkringen som ska uppmuntra till att arbetslösaåterkommer på arbetsmarknaden i stället för att leva på bidrag. Återigenuppvisar de offentliga trygghetssystemen klara skillnader mellansoloföretagaren och den anställde.Särskilda problem uppkommer vid försök till företagsrekonstruktion avsoloföretag. Att vid en situation av ekonomisk kris undvika konkurs ochistället genomföra en företagsrekonstruktion är i de allra flesta fall ingetreellt alternativ. Detta hänger samman med utformningen av lagen omföretagsrekonstruktion som i sin lydelse inte är anpassad för de småföretagen. Rekonstruktionen medför en tidskrävande handläggning med högakostnader som följd. Lagen bör därför kompletteras med ett förenklatförfarande som kan användas även av de minsta företagen.Rimligt rättsregelverk för soloföretagareSoloföretagaren är naturligtvis småföretagare men soloföretaget skiljersig avsevärt från företag med anställda. föreligger storalikheter mellan en soloföretagare och en anställd , t ex en anställdsnickare och en soloföretagare i byggbranschen. Alltså: soloföretagarenhar en mycket speciell ställning. Denna särställning återspeglas inte irättsregelverket. Dessutom behandlas soloföretagaren omotiverat olikaberoende på vilken företagsform som soloföretagaren valt.Rättsregelverket måste ändras på flera områden och då utformas så attsystemen i största möjliga utsträckning uppvisar neutralitet å ena sidanmellan anställda och soloföretagare och å andra sidan mellan de olikaföretagsformerna.Soloföretagarens ställning bör utredasMöjligheten att starta och driva soloföretag är en viktig faktor i kampenmot den rekordhöga arbetslösheten. är soloföretagarenSveriges vanligaste företagare, men potentialen för ytterligaresoloföretag är hög. För att lyckas åstadkomma den nödvändiga ökningeni krävs dock att soloföretagarens ställning förbättras.En utredning bör därför tillsättas som får i uppdrag att kartläggasoloföretagarens ställning i synnerhet i ett rättsligt perspektiv. Utredningenbör syfta till att föreslå förenklingar och förbättringar för soloföretagen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utredning av soloföretagarens situation.Stockholm den 27 oktober 1998Kenth Skårvik (fp)()()()()()()