mot · GM02Ub210 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ub210av m.fl. (m)En gymnasieskola med kunskap och kvalitetSammanfattningGymnasieskolan brottas med en rad problem. Avhoppen frånstudierna ökar. Sämst går det för eleverna istorstadsregionerna. Det individuella programmet har bliviten uppsamlingsplats för misslyckandesamtidigt som internationaliseringen medför ökade krav påindividualisering av gymnasieskolans arbetssätt.Gymnasieskolan behöver reformeras. Vi vill införa en tredelad kvalitets-garanti i gymnasieskolan: för det första ett fritt skolval, för det andra enobligatorisk gymnasieexamen och för det tredje införandet av ett friståendenationellt kvalitetsinstitut.Det behövs alternativa kärnämneskurser och färre kärnämnen. Inför flerbetygssteg och återinför möjligheten att tentera upp betygen. Avskaffa decentralstyrande timplanerna och se över programstrukturen inom gymnasie-skolan.För att kunna bedriva undervisning av hög kvalitet krävs bl.a. fler lektoreri gymnasieskolan.Inför utbildning i entreprenörskap. Gymnasieskolans miljö måste stimuleraen anda av företagande både i vid mening och specifikt inriktat på att startaoch driva företag. Inför vidare ett nationellt lärlingsprogram som skallerbjuda en modern lärlingsutbildning i samarbete med näringslivet. Lärlings-utbildningen skall avslutas med ett gesällprov eller motsvarande yrkesexami-nation.Skärp kraven på arbetsplatsförlagd utbildning. Om en skola inte når upptill de minimikrav som gäller avseende elevernas arbetsplatsförlagda utbild-ning skall inte gymnasieskolan få anordna utbildningen.Lägg ut mer utbildning på entreprenad. Att företag får en aktiv roll i skolanger ökade möjligheter till undervisning av hög kvalitet liksom till nya idéeroch förhållningssätt. Ett intressant område är användandet av informations-tekniken i skolan.Gymnasieskolan står införstora utmaningarInledningVåra barns och ungdomars utbildning är central i ettsamhälle som gör anspråk på att främja personlig utveckling,individuell frihet och trygghetsskapande välstånd.De krav som ställs på den svenska gymnasieskolan ökar i takt med attomvärlden förändras allt snabbare. Kunskapskraven kommer därmed att ökaoch kräva betydligt större flexibilitet och mångfald än vad fallet är i dagensgymnasieskola.Skolans utveckling är beroende av enskilda initiativ och utrymme för attpröva nya lösningar. Gymnasieskolor med olika inriktning, pedagogik ochprofil skapar bättre förutsättningar för utbildning av hög kvalitet. Varken ettoffentligt monopol eller ett centralreglerat skolväsende tar vara på ochstimulerar de enskilda initiativ som kommer att behövas för att svensk gym-nasieutbildning skall kunna nå bästa möjliga resultat.Internationaliseringen medför att ökade krav måste ställas på individuali-sering av gymnasieskolans arbetssätt. Alla elever, inte bara några, har rätt attkräva undervisning som leder till att deras behov, förutsättningar och kapa-citet tas tillvara fullt ut.Sverige satsar, enligt , mest resurser av alla industriländer på skolani förhållande till BNP, men har långt ifrån världens bästa skola.Sverige är ett genomsnittsland vad gäller såväl grundskoleelevernas kun-skapsnivå i strategiskt viktiga ämnen som matematik och naturkunskap somnaturvetenskapligt inriktade gymnasieelevers uppnådda kunskapsnivå imatematik (rapporter nr 114 och nr 145). För att kunna lyfta densvenska gymnasieskolan behövs mångfald och valfrihet, fria skolor och etttydligt och professionellt ledarskap.Framtidens gymnasieskola måste tillsammans med lägga dengrund som leder till att fler och fler elever blir intresserade av och motive-rade att läsa vidare inom naturvetenskap och teknik. Dagens gymnasieskolalever inte upp till detta, utan skapar i stället en situation där alltför mångaelever väljer lättare inriktningar än det mera krävande naturvetenskapligaprogrammet. Det är inte elevernas valfrihet som skapar dessa problem utanden alltför låga ambitionsnivån vad gäller varje enskild elevs studieresultat.Kunskapsmålen förbiser individuella förkunskaper och möjligheter ochundergräver därmed både den enskildes och skolans förutsättningar att taansvar för kunskapsutveckling och studieframgång. Den svenska gymnasie-skolan måste därför individualiseras.Gymnasieskolan har problemGymnasieskolan brottas med en rad problem. Avhoppen frånstudierna ökar. Sämst går det för eleverna i storstäderna. Därhar andelen som fullföljer gymnasiet sjunkit från 85 (1993)till 74 (1997) procent, enligt , jämfört medårskullen innan. I förortskommunerna har andelen sjunkitfrån 86 till 78 procent.Orsakerna till att elever misslyckas är flera. Många elever saknar till-räckliga förkunskaper. De hamnar inom det individuella programmet, varssyfte är att ge elever möjlighet att skaffa sig förkunskaper för studier på ettnationellt program. Det vanliga är att de elever som går över till ettnationelltprogram börjar i årskurs 1, vilket innebär att gymnasieskolan blir minstfyraårig för dessa elever. Det är dyrt både för den enskilde och för samhället.Det individuella programmet har blivit en uppsamlingsplats för grundskolansmisslyckande. Det var aldrig avsikten och så borde det inte vara.Målsättningen med det individuella programmet är alltså att ge elevernamöjlighet att skaffa sig de förkunskaper som krävs för att gå över till ettnationellt program. Ofta blir emellertid resultatet det motsatta. Många eleversom börjar på ett nationellt program klarar inte studietakten och hänvisasdärför till ett individuellt program, varför antalet studerande på detindividuella programmet vid läsårets slut är betydligt högre än vid läsåretsbörjan.13 000 av gymnasieeleverna eller går på det individuellaprogrammet (IV-programmet). IV-programmet är därmed det tredje störstaprogrammet i gymnasiet.Skolverkets statistik visar vidare att elever som började på de yrkesin-riktade programmen klarar sig sämre än andra. Av eleverna på industripro-grammet har fullföljt gymnasiet och för energiprogrammet ärsiffran . Det kan jämföras med samhällsvetenskapsprogrammets91 procent.Riksdagen beslöt på förslag av Socialdemokraterna att förbjuda betygs-komplettering för elever som nått kunskaper mot-svarande betyget Godkänd. Det innebär att elever som vet att de behöver ochkan förbättra sina betyg inte kan göra det förrän efter gymnasietiden. I ställetför att uppmuntra flit, tvingar regeringen elever att endera av taktiska skälmaska, alternativt redan från början inrikta sig på kompletteringar inomkomvux. Bland gymnasieelever finns exempel på taktiker som ser till att bliunderkända i Matematik A i första ring, för att sedan det tredje året tenteraom och få Mycket väl godkänd på kursen.Alltfler av dem som antas till högskolan kommer från komvux, medanantagningssystemet t.o.m. missgynnar elever från gymnasieskolan.Frånvaron i gymnasieskolorna är ett annat varningstecken. När studiemo-tiverade och i övrigt väl anpassade elever inte anser det nödvändigt att gå påalla lektioner är det uppenbart att studietakt m.m. behöver förändras.Arbetssituationen för lärarna i gymnasieskolan har förändrats dramatisktunder senare år. Att nästan alla antas till gymnasiet innebär att fler eleversaknar såväl studiemotivation som tillräckliga förkunskaper. Därtill kommerde gemensamma kraven på undervisning i allmänna ämnen till alla. Föryrkeslärarna som ofta saknar högskoleutbildning och/eller har varit utanförberörd bransch är utmaningarna många bl.a. vad gäller densnabba utvecklingen inom olika branscher, som behovet av ökatsamarbete med andra lärare behöver utvecklas.Allt tyder på stor lärarbrist kommande år. I den kommunala gymnasie-skolan har andelen lärare med pedagogisk utbildning minskat från 89 procent1996 till 1997 (mars 98). har sedandess fått vuxenutbildningen att växa kraftigt. Mycket tyder på att mångalärare tar tillfället att lämna gymnasieskolan.Grundskolan bidrar till bekymrenI perspektivet av att måste höja den allmännautbildningsnivån är den avgörande frågan om dengrundläggande utbildningen har förutsättningar att med tidenrätta till de brister som finns vad avser utbildningsnivån.Kommer och gymnasiet att ge alla elever denstabila utbildningsgrund som vi önskar? Vår bedömning äratt det inte är självklart, trots den tydlighet vad gällerkunskapsmål som finns i läroplaner och andra relevantadokument.Grundskolans ansvar behöver förtydligas. elever skall intemed automatik föras vidare till gymnasieskolan utan nödvändiga grund-kunskaper. Vi anser att alla elever med ofullständiga betyg skall erbjudas ettextra år i . Ingen elev skall tvingas lämna utangodkända baskunskaper i svenska, engelska och matematik.Särskilt oroväckande är att av eleverna lämnar grundskolanutan fullständiga betyg och med otillräckliga kunskaper och färdigheter iläsning, skrivning och räkning. Enligt vår mening borde debatten omgrundskolans längd handla mer om undervisningsresultaten än årskursfixe-ringen. Vi menar att alla elever skall ges möjlighet att uppnå kunskapsmåleninnan de lämnar . Det innebär att flertalet elever kommer atttillbringa i medan andra behöver längre eller kortare tid.Det väsentliga är att varje elev lämnar väl förberedd för studier igymnasieskolan.Att "hoppa över" en klass förekom ganska ofta i den gamla skolan liksomatt få gå ett extra år för att hämta in de nödvändiga kunskaperna. Genom attfokusera på undervisningsresultat istället för på årskurser avdramatiserasdetta på ett för eleven positivt sätt.En mycket medveten åtgärd för att tydliggöra kraven på förkunskaper ochge gymnasiets nationella program förutsättningar att nå goda resultat ärkraven på godkända betyg i svenska, engelska och matematik för tillträde tillett nationellt program som gäller fr.o.m. . För de eleversom inte uppnår kunskapsmålen i erbjuds preparandutbildninginom ramen för det individuella programmet. Erfarenheterna visar emellertidatt det inte räcker. Därför bör elever med otillräckliga kunskaper erbjudas ettextra år i , där den främsta kompetensen vad avser undervisningpå grundskolenivå finns.Särskilt viktigt i gymnasieskolan är att eleverna har goda kunskaper isvenska. Detta är en förutsättning för att de skall kunna tillgodogöra sigundervisningen. Vår uppfattning är att undervisningen i svenska som andraspråk skall syfta till att så fort som möjligt bibringa eleverna sådanakunskaper att de kan övergå till ämnet svenska. Vi ifrågasätter därför beslutetatt jämställa svenska som andraspråk med ämnet svenska vid antagning tillgymnasiet. Risken finns att detta bidrar till att minska elevernas ambitioner igrundskolan vad gäller svenska, som kortsiktiga taktikval gör attvissa elever aldrig når de kunskapsnivåer och färdigheter de har förutsätt-ningar att klara.GymnasiereformenFelaktiga utgångspunkterRegeringen vill av prestigeskäl inte ändra på något, trots vet att detta är nödvändigt för att gymnasieskolan skallfungera väl . Det är allvarligt mot bakgrund avmånga rapporter om de svårigheter gymnasieutbildningarnabrottas med. Flera av dem har direkt koppling till de bärandeinslagen:- Enhetligheten. Alla utbildningar är treåriga. Men det tar olika förelever att nå bestämda resultat. Trots justeringar av den förra borgerligaregeringen är gymnasieskolan fortfarande tidsstyrd.- Missriktad jämlikhet. Alla skall ges allmän behörighet till högskolan. Detinnefattar krav på många gemensamma kurser. Därmed blir utbildningenalltför krävande för vissa och slapp för andra. Ingen elev får den stimu-lans som behövs för att utveckla begåvning och förmåga fullt ut. Det ärbara lika.- Yrkesprogrammen skulle moderniseras. Det blev mer teori, vilket delvisvar nödvändigt, mindre av karaktärsämnen och bara löften omarbetsplatsförlagd utbildning under minst 15 veckor.Resultatet, enligt , är att:- Var femte elev hoppar av sin gymnasieutbildning. Av de elever som lästepå ett nationellt program 1997 fick slutbetyg.- Många gymnasieelever blir underkända i ett eller flera kärnämnen.- Andelen elever som fått betyget Icke godkänd (IG) i t.ex. de trekärnämnena Svenska, Engelska och Matematik uppvisar stora skillnadermellan olika program. De program som har störst andel IG i dessakärnämnen är industriprogrammet (IP), fordonsprogrammet (FP) ochbyggprogrammet (BP).- I ämnet Svenska B är andelen IG på FP , på IP 21 procentoch på BP 20,5 procent.- I kärnämnet Engelska är andelen IG på FP , på IP18,och på BP 17,6 procent.- I kärnämnet Matematik A är andelen IG på FP , på IP23,och på BP .Gymnasiepropositionen förstärkerproblemenI utvecklingsplanen skrev regeringen bl.a. avsåg att se över antalet kärnämnen, utbudet avnationella program och dess grenar, målen i kursplanernamot respektive programmål, införandet av en modernlärlingsutbildning, möjligheten till att införa en yrkesexameni vissa program, införandet av ett nytt teknikprogram m.m.Det lät som om Socialdemokraterna äntligen insett att det ärnödvändigt att göra justeringar i gymnasieskolan, även omde förändringar som redovisades i skrivelsen inte vartillräckliga för att lösa de problem som uppenbarligen finns.Den nu föreliggande propositionen Gymnasieskolan i utveckling - kvalitetoch likvärdighet är motsägelsefull och otillräcklig. Regeringen tar inte itumed gymnasieskolans kärnproblem. Förlorarna är främst eleverna, men ävenandra som är verksamma i skolan. Det finns inga förslag till lösningar när detgäller de många elever på yrkesinriktade program som har betyget Ickegodkänd, IG, i kärnämnena matematik, engelska och svenska. Det finns ingaförslag på att höja kraven på och inga förslag till lösningar närdet gäller att yrkeseleverna skall få den arbetsplatsförlagda utbildning somde är berättigade till. Propositionen innehåller inga konkreta förslag när detgäller samverkan skola-arbetsliv. Förslaget till examen är mest av kosmetisknatur. Regeringen törs inte heller ta ställning till antalet kärnämnen.Regeringen skönmålarDet finns inslag av både "bluff och luft" igymnasiepropositionen gällande bl.a. omfattningen avkärnämneskurserna. Regeringen försöker med sina förslagtillfredsställa alla berörda parter och detta utan attsatsa vare sig mer tid eller ekonomiska resurser.I dag skall de elever som går på ett teoretiskt program erhålla minst 2 150gymnasiepoäng och de elever som går på yrkesinriktade program skallerhålla minst 2 370 poäng. Dessa poäng har i realiteten blivit både golv ochtak. föreslår regeringen att alla program skall ha 2 500 poäng, men dengaranterade undervisningstiden är fortfarande respektive 2 370timmar.Argumentationen för förändringen är minst sagt torftig. Det egentligaargumentet är att alla program skall vara lika samt att man lägger ämnena/kurserna i moduler om 50 poäng.Regeringen har tidigare angivit sin avsikt att minska antalet kärnämnen,bl.a. av skälet att en del av dem, exempelvis religionskunskapen, naturkun-skapen samt de estetiska ämnena, är korta 30-poängskurser vilket motsvarar30 undervisningstimmar. Regeringens förslag innebär att dessa skallmotsvara 50 poäng utan att kursplaner eller innehåll ändras. Eftersom inget iregeringens förslag skall få några ekonomiska konsekvenser blir resultatet atti det här fallet motsvarar 50 poäng, d.v.s. manöverninnebär enbart en skenbar förändring till det bättre.En annan bluff är den s.k. förstärkningen av ämnet Idrott och hälsa.Kärnämneskursen skall vara 100 poäng mot dagens 80 poäng.Samtidigt tar regeringen bort B-kursen i ämnet (50 poäng) som alla elever iS- och NV-programmet läser. Hälften av alla elever som går i gymnasie-skolan får därmed en minskning i ämnet Idrott och hälsa.Regeringen fortsätter också kvantifieringen av gymnasieskolan. I dagräcker det med att en elev är godkänd i av kurserna för att få grund-läggande behörighet till högre utbildning. Vi anser att kraven bör ställashögre än så. Ett baskrav skall vara att det för att få grundläggande behörighetkrävs att en elev är godkänd i av kurserna. Genom regeringens förslagatt gymnasiepoängen höjs till 2 500 utan att innehållet ändras så ökasprocentnivån avseende underkänt från 215 poäng till 250 poäng på de teore-tiska programmen och från 237 poäng till 250 poäng på de yrkesförbered-ande programmen. Kunskapskraven sänks i stället för att höjas. Det är att gefel signaler till elever, föräldrar och lärare.Sätt fokus pågymnasieskolans kvalitetInför en kvalitetsgarantiEn framåtsyftande skolpolitik skall ställa entydigakvalitetskrav på gymnasieskolorna, höga och differentieradekunskapskrav på gymnasieeleverna och skapa stor frihet imedlen för respektive gymnasieskola att nå målen.Ett sätt att säkra kvaliteten i ungdomarnas skolutbildning är att införa enkvalitetsgaranti i gymnasieskolan.Vår kvalitetsgaranti består av tre komponenter. För det första ett frittskolval som säkrar valfriheten för alla elever oavsett var i landet de bor. Fördet andra obligatoriskt genomförande av gymnasieexamen som ett medel attsäkra en hög kunskapsnivå och rättvisa kunskapsjämförelser. För det tredjeinförandet av ett fristående nationellt kvalitetsinstitut som ger alla eleverochföräldrar konsumentupplysning om skolornas uppnådda resultat och kvalitet.Fritt skolval och fria skolorElevernas rätt att välja gymnasieskola måste öka. Det ärorimligt med en ordning som medför att tur eller elevensbostadsadress är avgörande för antagning tillgymnasieskolan. Ungdomar i gymnasieåldern kan göra egnabedömningar av skolor och klarar av längre resvägar än småbarn.Det fria skolvalet säkerställs bäst genom införandet av en skolpeng föralla. En skolpeng som tillförsäkrar varje gymnasieskola grundlägganderesurser ökar skolornas självständighet samt ger kortare beslutsvägar,minskad byråkrati, ökad profilering och fler fristående gymnasieskolor.I avvaktan på att en skolpeng kan införas bör möjligheterna att väljagymnasieskola garanteras. Därutöver bör reglerna för specialutformadeprogram och rätten att välja sådana också utanför hemkommunen vidgas.Skolverket skall godkänna fristående gymnasieutbildningar på grundval avutbildningens kvalitet. Godkända gymnasieutbildningar skall ha rätt till stödfrån elevernas hemkommuner.Inför en obligatorisk gymnasieexamenVi anser att en gymnasieexamen skall pröva den enskildeelevens kunskaper och färdigheter i former som arbetas framav gymnasieskolor, högskolor och universitet respektiveberörda branscher i samverkan. En internationellt gångbarexamen förutsätter prövning av elevernas kunskaper i fleraämnen, vilket bara delvis kan ske i form av rapportskrivande.En obligatorisk gymnasieexamen skall införas för alla elever som går ettnationellt eller specialutformat program. Den skall ha två huvudinriktningar,en studie- och en yrkesförberedande. Examenskriterierna skall tydliggöravilka kunskaper och färdigheter som ställs på eleverna.Examinationen bör bestå av prövning i kärnämnena svenska, engelska ochmatematik samt huvudkaraktärsämnet och minst ett frivilligt ämne. Därtillbör ingå ett skriftligt examensarbete (teoretiska inriktningen) eller ettgesäll-prov (yrkesförberedande inriktningen) som skall visa elevens förmåga atttänka självständigt, kritiskt och kreativt samt att aktivt kunna lösa problem.Examensproven kan vara utsträckta under en relativt omfattande tid. Allaelever skall ges goda möjligheter att komplettera sina kunskaper. Grunden igymnasieexamen (teoretisk inriktning) ska förutsätta kunskaper och förmågaovanför den nuvarande Godkänd-nivån. Gymnasieexamen skall inte vara enelitexamen. Alla elever skall ha rimliga möjligheter att erhålla examensbevis.En obligatorisk gymnasieexamination kan bidra till bättre studieresultat,nationell jämförbarhet och rättvisa kunskapsjämförelser. De gymnasieeleversom inte når Godkänd i examensprövningen skall ges möjligheter att prövaigen.Inför ett fristående nationellt kvalitetsinstitutSkolverkets nationella uppföljning och utvärdering avgymnasieskolan är viktig, men otillräcklig. Ett friståendenationellt kvalitetsinstitut behöver inrättas med uppgift attgranska och utvärdera alla grund- och gymnasieskolorsuppnådda resultat och kvaliteter. Det nya kvalitetsinstitutetbildas med en sammanslagning av ochStatens i skolan ().Den fortgående internationaliseringen och decentraliseringen av skolansverksamhet gör det nödvändigt att vidga och fördjupa resultat- och kvalitets-uppföljningen av landets skolor. En målmedveten och kontinuerlig friståendebedömning av hur väl elever och skolor når de nationella målen kan därmedsäkerställas. bedömningar skall offentliggöras och redo-visas kontinuerligt, vilket kan bli ett viktigt redskap och instrument videlevernas och föräldrarnas val av skola.Reformera gymnasieskolanIndividualisera gymnasieskolanGymnasieskolan måste reformeras. Den politik vi förordarsyftar till att skapa en flexibel och individualiseradgymnasieskola. Det gör det möjligt för alla gymnasieeleveratt komma bättre rustade till framtidens arbetsmarknad. Istället för enhetlighet och likriktning måste gymnasieskolange individuellt anpassad undervisning och stor valfrihetavseende både inriktning av studierna och svårighetsgraden.Det behövs både lättare och svårare kurser. Alla eleversbehov av stimulans skall tillgodoses.Detta ställer krav - vid en tillbakablick på den förda skolpolitiken underden gångna mandatperioden - på ökad tydlighet och skärpa i skollagen attalla elever alltid har rätt till individualiserad undervisning. Det är inte bara deelever som har problem och kunskapsluckor som behöver hjälp ochstimulans, även om detta är oerhört viktigt och fundamentalt för den svenskaskolan.De studiebegåvade elevernas talanger och kunskaper behöver stimulansoch engagemang från gymnasieskolans sida. Att vara begåvad anses i daginte berättiga till lärarens uppmärksamhet och engagemang. Det är fel ochleder till medelmåttiga resultat och prestationer i internationella jämförelser.Det leder dessutom till att många av de studiebegåvade eleverna tröttnar pågymnasieskolan och ser den som en transportsträcka inför högskolan. Detmedför att studiebegåvade elever missar värdefulla år.Detta mönster måste brytas. Fria självständiga gymnasieskolor med olikaprofileringar och pedagogiska inriktningar men med en gemensam nämnare- individen i centrum - kan skapa ett nytt mönster som tar tillvara allaelevers olika talanger och förutsättningar. Det kommer att leda till att botten-noteringen av antalet nittonåringar i högskolan kan brytas och vändas uppmot Europatoppen igen.Begränsa antalet kärnämnenGymnasieskolans kärna med åtta gemensamma ochobligatoriska ämnen för alla elever är alltför omfattande.Många elever har svårt att klara alla kurserna. Målen är högtställda som många kurser skall . Genom färreobligatoriska kurser skulle fler elever ges förutsättningar attnå goda studieresultat. Det utrymme som skapas genom vårmodell skall användas för elevens val ellerämnesfördjupning.Vi förordar att antalet kärnämnen begränsas till att omfatta svenska,engelska, matematik, samhällskunskap samt idrott och hälsa. De ämnen sominte längre är obligatoriska skall ingå som karaktärsämnen i nationellaprogram, men omfattningen i respektive program skall kunna variera.Inför alternativa kärnämneskurserGymnasieskolan uppfattas av de flesta som sista delenav en 12-årig skolgång. Genom att alla skall erhålla allmänhögskolebehörighet likriktas undervisningen bl.a. genom attalla elever måste läsa samma kärnämneskurser under de åreni ungdomars liv då de individuella olikheterna blir alltmertydliga. Detta bör istället mötas med en ökadindividualisering.Vi anser att målsättningen skall vara att alla elever i gymnasieskolan skallkunna tillgodogöra sig kärnämnen och få minst betyget Godkänd på dessakurser. För att klara detta krävs att gymnasieskolan ger eleverna ökadvalfrihet, större flexibilitet och finner lämpliga undervisningsformer för attge elever den tid som de behöver för inlärning.I stället för att som låta många elever misslyckas föreslår vi alterna-tiva kurser, där målen för kursen sätts lägre. Därmed skapas förutsättningarför kunskapstillväxt och studiemotivation också hos elever med svårigheter istudierna. Alternativa kärnämneskurser skall inte ge grundläggande behörig-het till högre utbildning.