mot · GM02Ub453 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ub453av m.fl. (c)Högre utbildning - det kvalitativa språnget1 InledningHögskolepolitiken måste ta sin grund i studenternas rätt god utbildning och deras krav och förväntningar på sinstudietid. Studenten måste stå i centrum förutbildningspolitiken.Det moderna samhället ställer högre krav än någonsin på människorskunskap. tillkommer nya arbetstillfällen med krav på högakvalifikationer. försvinner en lika stor del arbetstillfällen medenklare arbetsinnehåll. Fler människor måste därför få en kvalificeradgrundläggande utbildning och förutsättningar att återkomma hela livet tillutbildning.I dag går av befolkningen vidare till studier på högskolenivånågon gång under livet. Denna siffra kommer att stiga ganskasnart och det är fullt tänkbart att av arbetskraften i framtidenkommer att ha en kortare eller längre högskoleutbildning. Kunskaps-samhället är på väg att förverkligas. Detta innebär också stora utmaningar förden nationella högskolepolitiken.Det senaste årtiondet har den svenska högskolan genomgått sin störstaförändring . har en utbyggnad omfattande mer än 100 000nya högskoleplatser beslutats, tre nya universitet inrättats och alla högskolorhar erhållit någon form av fasta forskningsresurser. har, både iregeringsställning och som konstruktivt oppositionsparti, medverkat till dettakvantitativa språng.När expansionen nu är beslutad och under genomförande måste kvaliteteni utbildningen säkras. Vi behöver nu ett motsvarande kvalitativt språng.Centerpartiet presenterar i denna motion sin syn på kvalitetsarbetet ihögskolan.Frågan om resurser till forskning och forskarutbildning är givetvis näraförknippad med kvalitetsarbetet. har tidigare i riksdagenföreslagit en omfördelning av forskningsresurser, från olika sektorsorgan tillfasta forskningsanslag och anslag till forskarutbildning. I november 1998kommer den forskningspolitiska utredningen, Forskning 2000, att presenterasina slutsatser. Vi avstår därför från att föra fram konkreta yrkanden kringresurser till forskning och forskarutbildning i denna motion. I vårekonomisk-politiska motion yrkas att regeringen ska ta hänsyn till behovetav en omfördelning då ramarna presenteras i den ekonomiskavårpropositionen.1.1 KvalitetsbegreppetKvalitet är ett mångfacetterat begrepp, vilket ocksååterspeglas i det kvalitetsarbete och den bedömning som görsvid landets olika högskolor och universitet. Det går inte attuttrycka kvalitet som en universell egenskap i utbildningen.Snarare är kvalitet fråga om hur väl olika intressenterbedömer att tidigare förväntningar uppfyllts.Högskoleverket redogör i rapporten och förändring (1997:8 R) föråtminstone två olika perspektiv som kan läggas på kvalitet; ett internt och ettexternt perspektiv. Den interna kvaliteten handlar om att uppfyllahögskolelagens krav på att utbildningen ska bedrivas på en vetenskaplig ellerkonstnärlig grund, samt på beprövad erfarenhet och att det finns ett närasamband mellan forskning och utbildning. Extern kvalitet handlar om detomgivande samhällets krav på utbildningarnas relevans.Ett grundläggande krav på en bra högskoleutbildning finns återgivet ihögskolelagen, där det sägs att högskoleutbildningen skall, utöver kunskaperoch färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritiskbedömning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följakunskapsutvecklingen (1 kap 9 §).1.2 Delar av ett kvalitetsarbeteFörutsättningarna för högskolornas undervisning har till stordel förändrats i grunden genom de nya grupper som i dagbörjat studera vid högskolan. har av tradition haftmånga äldre studenter i högskolan, men är de fler ännågonsin, bl.a. p.g.a. satsningar på vuxenutbildning, såsomKunskapslyftet. Fler människor än tidigare från hem utanutbildningstradition studerar vidare. Det går därför intelängre att se studenter som en homogen grupp medlikvärdiga behov. Ett modernt utbildningsväsende måstevända sig till alla olika studenter och såväl förmedla enutbildning som är anpassad efter studenternas olikaförutsättningar som erbjuda sådana sociala villkor attstudenterna kan tillgodogöra sig utbildningen.En politik för ett kvalitativt språng i högskolan måste givetvis till stor delhandla om kvaliteten i undervisningen och hur denna säkras. Den måsteockså adressera frågor om studenternas villkor och möjligheter atttillgodogöra sig utbildningen. Vidare måste kvalitetsarbetet syfta till attförbättra kontakten mellan yrkesliv och högskola för att förmedla enutbildning som också är relevant för arbetslivets behov.2 Akademisk kvalitet2.1 En kvalificeringstrappa förhögskolor1992 års högskolereform innebar flera viktiga förändringarav den högre utbildningen i . Bland de mestbetydande inslagen i reformen framstår införandet av enexamensordning. Som generella examina finns dels doktors-respektive licentiatexamen i forskarutbildningen, delsmagister-, kandidat- och högskoleexamen för dengrundläggande högskoleutbildningen. Därutöver finnsspecifika yrkesexamina med drygt 40 olika inriktningar.Införandet av en examensordning resulterade i ett principgenombrott för demindre och medelstora högskolorna. En rutin för prövning av examensrätthar utvecklats som innebär att kriterier ställs upp för att erhållaexamensrättigheter. I första hand har denna princip tillämpats avseenderätten att utfärda magisterexamen vid de mindre och medelstora högskolorna.Resultatet har blivit att dessa högskolor givits rätt att utfärda magisterexameni nästan samtliga de ämnen för vilka examensrätt sökts. Närmare 80examensrättigheter har utdelats till mindre och medelstora högskolor. särskilda prövning har rätt att utdeladoktorsexamen. Regeringen har beslutat att högskolorna iKarlstad, och ska bli universitet. OcksåMitthögskolan kommer att bli universitet.Vi finner det rimligt att ytterligare utveckla systemet med prövning avexamensrättigheter. Systemet ger stora frihetsgrader för det enskilda lärosätetatt efter lokal prioritering kvalificera sig för examensrättighet på allt högrenivåer. Vi vill utveckla en kvalificeringstrappa och klara kriterier för attmindre och medelstora högskolor också skall kunna utdela examina inomforskarutbildningen. En prövning av examensrätt i forskarutbildningen skallbygga på en bedömning av respektive högskolas möjlighet att uppfyllahögskolelagens mål för forskarutbildningen. Forskarutbildningen skall,utöver vad som gäller för grundläggande högskoleutbildning, ge kunskaperoch färdigheter som behövs för att självständigt kunna bedriva forskning. Demindre och medelstora högskolorna har möjlighet att inrättaprofessorstjänster. I de fall då prövning av en ansökan att inrätta professurerger positivt resultat har högskolan därmed fått ett värdefullt kvitto på att denvetenskapliga miljön håller erforderlig nivå. Detta, tillsammans med denökade tillgång till kompetenta handledare som nya professurer innebär,skapar god grund för rätten att också examinera i forskarutbildningen.Vi förespråkar för samtliga universitet och högskolor en övergång till ettenhetligt anslag för grundutbildning och forskning. Anslaget differentierasmed nya principer för forskningsfinansiering som bygger på förslaget medhögskolornas kvalificeringstrappa.Genom ett enhetligt anslagssystem skapas förutsättningar för ett höjt ochsammanhållet basanslag för forskning, som helt enkelt följer av detutbildningsuppdrag lärosätet tilldelats. Det första trappsteget omfattar såledesall högskoleutbildning och alla högskolor. Detta medger ökade möjligheterför samtliga högskolor att bedriva forskning. Därmed uppnås högskolelagenskrav om nära samband mellan utbildning och forskning.I det andra trappsteget kompletteras basanslaget med ett tilläggsanslag. Dehögskolor som erhållit rätten att utfärda magisterexamen i ett ämne skalläven ha fasta forskningsanslag för det ämnesområdet. Examensrätt i frågaom magisterexamen åtföljs med automatik av resurser för forskning ochforskarutbildning. För de ämnen där högskolorna saknar rätt tillmagisterexamen skall dessa även fortsättningsvis efter prövning kunnaerhålla magisterexamen och därmed tilläggsanslag. Resurserna ska ha sådanomfattning att de ger möjlighet att bygga upp kvalitet som ger underlag förprofessurer. Vi anser att resurser kopplade till magisternivå skall vara såtilltagna, att högskolan kan bygga upp en forskningsorganisation med sådanbredd och sådant djup att det tredje trappsteget vartefter kan uppnås.Det tredje steget i vår kvalificeringstrappa innebär att de högskolor, somuppnått bredd och djup i utbildning och forskning, efter prövning avHögskoleverket, skall kunna erhålla examensrättigheter för licentiat- ochdoktorsexamen. Närmare kvalitativa och kvantitativa kriterier för detta börfastställas av . Kriterierna skall vara kända enligt sammaprincip som gäller för magisterexamen. En del i prövningen skall vara atthögskolan getts rätt att inrätta professur.Med förslaget om kvalificeringstrappa skapas förutsättningar förhögskolan att successivt utveckla bredd och djup. För högskolor som erhållitexamensrättigheter skall det vara möjligt, att efter prövning, inrättavetenskapsområde och vidare att uppnå universitetsstatus eller att utvecklastill en profilhögskola. råder viss oklarhet kringvetenskapsområdenas betydelse och vad som egentligen utgör skillnadenmellan en högskola med vetenskapsområde och ett universitet. Regeringenbör klargöra detta. Detta bör ges regeringen till känna.Den tekniska utbildningen och forskningen är i sammanhanget merspeciell. Vi anser dock i princip att våra förslag bör göras tillämpliga ävenför denna utbildning.Centerpartiet föreslår att ett system utvecklas för prövning avexamensrättigheter på högre nivåer. Vi vill utveckla en kvalificeringtrappamed klara kriterier för att mindre och medelstora högskolor ska kunna utdelaexamina inom forskarutbildningen. Regeringen bör återkomma med förslagom detta.Centerpartiet föreslår att ett anslagssystem utarbetas, som bygger påförslaget med högskolornas kvalificeringstrappa. Regeringen bör återkommamed ett förslag om detta.2.2 LärarnaDen centrala resurs som vetenskapligt och pedagogisktskickliga lärare utgör bör tas tillvara bättre än i dag.Fortfarande läggs vid många institutioner betydligt störrevikt vid den vetenskapliga än den pedagogiska skicklighetenvid anställningar och befordringar. Denna attityd tarsjälvfallet tid att förändra, men högskolepolitiken måstelägga stor vikt vid att inskärpa att pedagogiskt arbete skavärderas och uppskattas på samma sätt som vetenskapligt.Behovet av högskolelärare kommer att öka kraftigt de närmaste åren.Därför är det viktigt med en samlad strategi för att få fler lärare. Regeringenbör återkomma med ett strategiförslag kring hur rekryteringen avhögskolelärare kan ökas. Detta bör ges regeringen till känna.2.2.1 ForskarutbildningDen högre utbildningen ska vila på en vetenskaplig ellerkonstnärlig grund. Det är därför av stor vikt att lärarna ocksåhar anknytning till forskningsvärden. Alla lärare i den högreutbildningen bör själva ha en forskarutbildning som bas försin undervisning.Bristen på forskarutbildade lärare är störst vid mindre och medelstorahögskolor, där av lärarna är forskarutbildade. Även vid universitetenoch fackhögskolorna råder dock en brist, forskarutbildade lärare.Andelen lärare med forskarutbildning har dock ökat snabbt vid de mindreoch medelstora högskolorna.Det är en angelägen kvalitetssatsning att stödja utvecklingen mot en störreandel forskarutbildade lärare. Detta gäller kanske i synnerhet lärar- ochvårdutbildningar, som båda har en låg andel lärare med forskarutbildning idag.Högskolorna bör stimuleras att genomföra doktorsprogram för sina ickedisputerade lärare. Avsikten bör vara att lärarna, utan att lämna under-visningen, ska kunna förena denna med egen forskarutbildning. bör ges i uppdrag att utreda hur detta kan ske. Detta bör gesregeringen till känna.2.2.2 Pedagogisk utbildningNär allt fler studenter med olika bakgrund söker sig tillhögskolan ökar också kraven på högskolan att anpassaundervisningen så att alla studenter kan tillgodogöra sig den.Högskolan är den enda institution i utbildningssystemetdär lärarna inte omfattas av formella krav på pedagogisk,metodisk eller didaktisk kompetens. Följden är att alltförmycket av högskoleutbildningen fortfarande bedrivs påsamma sätt som sedan.Många högskolor erbjuder sina lärare en pedagogisk utbildning. Detfinns dock skäl att överväga att göra pedagogisk utbildning obligatorisk föranställning som lektor.En pedagogisk utbildning för högskolelärare bör ges andra former än denvanliga lärarutbildningen, t.ex. som deltidskurser under något/. Denbör också ha en inriktning mot praktisk undervisning och undervisnings-metod.Regeringen bör återkomma med förslag till sådan ändring av högskole-lagen att pedagogisk utbildning för lärare i högskolan blir obligatorisk.Frågan om högskoledidaktisk forskning har nära samband med pedagogiskutbildning för högskolans lärare. Högskoleutbildningar skiljer sig på ettmarkant sätt från undervisning på andra nivåer och ställer därför med allsannolikhet andra krav på valet av metodik och stoff. Den högskole-didaktiska forskningen har länge varit eftersatt och bör framgent stödjas.Detta bör ges regeringen till känna.2.3 Undervisnings-/examinationsformerI samband med att högskolan expanderar måste frågan omexpansionens betydelse för undervisnings- ochexaminationsformer belysas. Motiverade farhågor om att alltstörre grupper försvårar en pedagogisk förnyelse i skolan harväckts.Den arbetsgrupp som tillsatts av utbildningsministern för att utredastuderandeinflytandet har i studie visat att majoriteten av studenterna harmycket traditionell och passiviserande undervisning och att självstudiernaalltför sällan handlar om att söka kunskap, utan istället till övervägande delom att memorera faktakunskaper inför tentamenstillfället. Synen påutbildning som enbart meritering inför arbetslivet har förstärkts, påbekostnad av synen på högre utbildning som ett värde i sig, och är tyvärrutbredd . Det bidrar till att många studenter inte lär sig för livet utanföratt få en examen, och högskolan riskerar reduceras till en utbildningsfabrik.Vid många högskolor görs ett förtjänstfullt arbete med attutveckla undervisnings- och examinationsformerna. Det är varken möjligteller önskvärt att nationellt föreskriva vilken form undervisning ochexamination ska ta. Det är däremot möjligt att dokumentera det som sker ochdärigenom bidra till att kunskaper och erfarenheter sprids till alla högskolor iSverige. bör ges ett uppdrag med denna innebörd. Detta börges regeringen till känna.2.3.1 Distansutbildning2.3.1.1 En ny distanshögskolaRiksdagen har redan beslutat att skapa endistansutbildningsmyndighet i . Det är naturligt attvidareutveckla denna med ett bredare mandat, flerhögskoleplatser och status som egen högskola. Härnösandkan då bli ett kreativt centrum för distansutbildning i helalandet. Detta bör ges regeringen till känna.En distanshögskola bör köpa sina kurser från andra lärosäten - i Sverigeoch utomlands - och bidra till utvecklingen av metoder och teknik fördistansutbildning. Distanshögskolans kurser bör i stor utsträckning erbjudassom samverkansprojekt mellan högskolan, Utbildningsradion och lokalautbildningsarrangörer.2.3.1.2 Resurstilldelningssystemet för distansutbildningResurstilldelningssystemet består av en s.k. per capita-ersättning, baserad på antalet studenter inom en utbildning,och en prestationsdel, som utbetalas för antalet examineradepå en utbildning. Systemet är i grunden bra då det innebär enbalans mellan nödvändiga basresurser och incitament att ökagenomströmningen.För distansutbildning innebär emellertid denna konstruktion särskildaproblem. Generellt har distansutbildningar en lägre genomströmning änkurser förlagda till lärosätet. Orsakerna till detta kan diskuteras. En av debidragande orsakerna är med säkerhet att många som tar del av distans-utbildningen har en examen och därför är mer intresserade avatt ta del av kunskaperna i utbildningen än av examinationen ochhögskolepoängen i sig. Oavsett orsaken innebär den lägre genomströmningenen ekonomisk påfrestning för utbildningsarrangören utöver den merkostnadsom tillkommer för utveckling av läromedel och kursplanering.Resurstilldelningssystemet måste ta hänsyn till den lägre genom-strömningen inom distansutbildningen. Regeringen bör återkomma medförslag till hur detta kan genomföras.2.4 Användbarhet/relevans2.4.1 Högre studier ska varaforskningsförberedandeFör att uppfylla högskolelagens krav på en vetenskapliggrund för den högre utbildningen krävs en tätare kopplingmellan grundutbildningen och forskningen inom högskolan.Ett särskilt viktigt inslag i grundutbildningen för att stärka forsknings-anknytningen är metodundervisningen. Att kunna behärska och tillämpavetenskapliga metoder är en av forskarens viktigaste kunskaper. Fårstudenter praktisk övning i hur olika metoder appliceras stimuleras också denpedagogiska utvecklingen i utbildningen.Det kritiska tänkandet måste tidigt tränas och den kunskapssyn och detvetenskapliga och kritiska förhållningssätt som bör känneteckna högskolanmåste också tidigt bibringas studenterna. Alla studenter behöver kunskaperom vetenskapsteori och idé- och lärdomshistoria.En obligatorisk vetenskaplig introduktionskurs till högre utbildning bördärför införas. Denna bör också kunna innehålla moment kring högskolansfunktion och högskolestudier i allmänhet. Detta bör ges regeringen till känna.Inom den högre utbildningen bör också särskilda kurser utformas förpersoner med akademisk examen som vill vidareutbilda sig inom sittvetenskapliga område eller önskar göra ett tillägg till sin examen. Detta finnsetablerat vid några lärosäten , som exempelvis vetenskaps-journalistutbildningarna vid och eller de olika på-byggnadskurser som är skräddarsydda för examinerade lärare. En utbyggnadav post-examina kurser inom alla vetenskapliga områden är därför önskvärd.Särskilt viktigt är detta inom tekniska utbildningar, där utvecklingen av heltnya vetenskapliga metoder och hjälpmedel går som snabbast.2.4.2 YrkeslivetTraditionellt sett har personer med akademiska examina iSverige rekryterats till offentlig sektor eller de störreindustriföretagen, vilket också styrt innehållet och målen pågrundutbildningsnivå. är dock karriärvägarna förakademiker inte lika klart utstakade, då efterfrågan påarbetskraft stagnerat i offentlig sektor som störreföretag inte expanderar i lika hög grad. Allt fler personermed akademiska examina måste därför söka sig till mindreoch/eller temporära verksamheter, alternativt bilda egnaföretag. Denna utveckling innebär en möjlighet till förnyelseav hela näringslivet i och innebär en ökadtillväxtpotential då kompetensnivån i mindre och medelstoraföretag höjs. Den högre utbildningen måste också återspeglade ändrade faktiska förhållandena.En konsekvens är att stor vikt måste läggas vid studenternas förmåga atthantera sociala relationer och bygga nätverk. Den sociala kompetensen måstevara ett naturligt inslag i den högre utbildningen.En pedagogik som bygger på de krav studerande kan komma att möta somanställda eller arbetsgivare innebär att kontakterna mellan högskolorna,näringslivet och andra verksamheter i samhället måste utvecklas. Upp-rättandet av så kallade Arbetslivscenter vid några svenska universitet ochhögskolor är ett steg i rätt riktning. I har man sedan längeliknande verksamheter för studenterna med olika typer av ,och vid samtliga finska universitet har studenterna tillgång tillföretagsnätverk och arbetslivsrådgivning . Regeringen börta initiativ för att stödja denna utveckling. Detta bör ges regeringen tillkänna.De privata inslagen bidrar till forskningen och gör den mer konkurrens-kraftig, som studenter och forskare får en närmare koppling tillarbetsmarknaden. I fungerar utbytet någorlunda väl mellan olikahögskolor och läkemedels- och elektronikindustrin, där vissa företag har enjämförelsevis hög andel forskarutbildad personal och rekryterar direkt frånavgångsklasser, men detta arbetssätt måste spridas även till andra områden.I dag står ett fåtal stora företag för den överväldigande delen av de privatainsatserna i svensk forskning och utveckling. Fler privata aktörer bör åta sigett ansvar för svensk forskning. De tillämpade forskningsresultat som uppnåsanvänds i många fall till direkt resultatförbättrande åtgärder, vilket inte börvara statens ensak att utveckla. Svenska företag och stiftelser bör i högregrad entusiasmeras och uppmuntras till att göra satsningar i högskolornasforskning och utveckling. Ett ökat deltagande av hela näringslivet iforskningen och forskarutbildningarna möjliggör också en mer naturligförankring i grundutbildningen.Högskolan befinner sig i en omvärld i snabb förändring. Bland annatgenomgår det svenska yrkeslivet stora förändringar, beroende på såväl ökadinternationalisering som förändrade nationella förutsättningar. Detta ställer isin tur nya krav på de institutionella förhållandena i yrkeslivet liksom på demänniskor som vistas där. Det finns ingen anledning att tro att den högreutbildningen inte skulle gå samma utveckling till mötesFör att långsiktigt få bättre effekt av forskning och grundutbildning är detviktigt att närings- och yrkesliv i större utsträckning engageras och görsdelaktiga i högskolornas utveckling. Om fler intressen släpps in i deakademiska miljöerna främjas inte bara kvaliteten i utbildningarna utanockså mångfalden av inriktningar inom de olika ämnena. Ett exempel är deolika faddersystem som byggts upp vid vissa högskolor, där studenter ocholika företag tidigt i utbildningen kommer i kontakt med varandra och sedansamarbetar hela studietiden.2.5 UtvärderingKvalitet är, som anförts i inledningen, ett komplext begrepp.Det låter sig därför inte fångas i en enkel kvantitativbeskrivning. Kvalitetsindikatorer och liknande instrumentmåste därför användas med stor försiktighet ochkompletteras med andra metoder. Självfallet kan kvantitativainstrument användas för att göra kvalitativa beskrivningar.Högskoleverket visar på en sådan metod i rapporten förändring, som tidigare refererats. Idén om att graderaoch rangordna lärosätena kvalitetsmässigt, att upprättarankinglistor, är däremot inte heller en önskvärd ellerkonstruktiv/tillförlitlig metod i kvalitetssäkringsarbetet.Istället måste en grundnivå fastställas, en lägsta nivå för allhögskoleutbildning i Sverige.De mål som uppställs i högskolelagen måste ständigt följas upp ochutvärderas, och varje lärosäte måste ha ansvar för att så sker inom ramen förden egna verksamheten. Målet för lärosätenas kvalitetsarbete måste helatiden vara att förbättra och utveckla utbildningen vid högskolan, och statensuppgift måste bestå i att stimulera högskolorna till detta arbete och tillföraekonomiska resurser som möjliggör för högskolorna att uppnå målen. Statenhar vidare ett ansvar för att högskolornas verksamhet granskas samt attkvalitetsarbetet redovisas och följs upp. Staten har naturligtvis också ansvarför att tillskjuta nya högskolor tillräckliga ekonomiska resurser.Högskoleverkets uppgift att granska kvaliteten och kvalitetsarbetet vidhögskolorna, har visat sig fungera väl, och verket har kommit att bli en viktigresurs i kvalitetsutvecklingsarbetet.2.5.1 Lokal utvärderingKvalitetsgranskning är en omfattande och genomgripandeprocess som måste involvera högskolans samtliga enheteroch aktörer. Den enskilda högskolan måste ha genomtänktarutiner för hur kvalitetsutvecklingsarbetet aktivt ochkontinuerligt ska bedrivas, och hur resultaten ska tas tillvaraoch implementeras/tränga igenom organisationen. För attkvalitetsutvecklingsarbete ska ge positiva resultat förutsättsen seriös uppföljning.Interna utvärderingar av högskolans verksamhet och utvärderingsprojektdär studenternas åsikter efterfrågas och tillåts påverka verksamheten är ettpar exempel på viktiga instrument i kvalitetsutvecklingsarbete.