mot · GL02Fi19 · 1998-04-29 00:00:00 — 1994:43 fann att av hushållen var intresserade av hjälp ibland och av hushållen var mycket intresserade av att regelbundet anlita hjälp totalt nästan vart fjärde hushåll i . Det finns ett stort potentiellt utbud av arbetskraft. Med ett så stort antal människor utan arbete är det självklart att utbudet av arbetskraft är stort. Att en betydande del dessutom kan tänka sig att arbeta med den typ av tjänsteproduktion det här är fråga om bekräftas av flera undersökningar. Enligt tjänsteutredningen är totalt av de arbetslösa villiga att arbeta med denna typ av tjänster. Det skulle betyda 100 000150 000 personer. Våra förslag till skattesänkningar förbättrar förutsättningarna för den vita marknaden för hushållstjänster. Det övergripande målet är att öka antalet jobb. Det är naturligtvis svårt att ange exakt hur många nya jobb som skulle kunna tillkomma. Men antag att en fjärdedel av alla hushåll anlitar arbetskraft , eller c a , då motsvarar det 110 000 heltidsarbeten. Om vart sjätte hushåll (ca 680 000 hushåll) efterfrågar kommer att efterfrågas, motsvarande 74 000 heltidsarbeten. Uppenbart finns här en mycket stor potential för fler, vita, jobb i tjänstesektorn. Vårt förslag syftar dessutom till att: Göra svarta jobb vita: Det är djupt olyckligt att orimliga skatteregler pressar människor till svart arbete. För många unga riskerar den första kontakten med arbetsmarknaden att vara svartjobb. Genom vårt förslag till skattereduktion får de som arbetar svart möjlighet att inordna sig i ett legalt system och som alla andra få del av förmånerna i socialförsäkringssystemen: sjukförsäkring, pension m.m. Öka valfriheten för hushållen: Med ett ökat utbud av servicetjänster ökar också valfriheten. Människor får större möjlighet att välja mellan att arbeta mycket och köpa tjänster till hemmet, eller att arbeta mindre och i stället göra hemarbetet själv. Med fler privata serviceföretag ökar också möjligheten för den kommunalt finansierade att erbjuda större valfrihet. Öka jämställdheten: Jämställdheten har visserligen gjort framsteg under , men är det kvinnorna som har huvudansvaret för hemmet och barnen och som utför merparten av det oavlönade hemarbetet. "Pigdebatten" speglar en djupt föraktfull syn på det arbete som fortfarande mest utförs av kvinnor. Traditionellt manligt arbete i ett hushåll, som reparationer och underhåll, är enligt detta synsätt "riktiga och hederliga jobb", som dessutom ger rätt till skatteavdrag inom ramen för ROT-systemet, som t ex att lägga eller slipa ett golv. Det traditionellt kvinnliga arbetet - att tvätta samma golv - skulle det däremot vara "fult" att ens sätta prislapp på! Mycket förenklat kan man säga att skattesystemet uppmuntrar män att köpa tjänster av män, men hindrar kvinnor från att köpa tjänster av kvinnor. Skattereglerna hindrar kvinnor från att såväl bjuda ut sitt kunnande på en vit marknad, som att köpa sig servicetjänster. Men särskilt i storstäderna, där arbetsresorna tar mycket tid, och gentemot familjer där övertidsarbete är vanligt, har ett utbud av servicetjänster till hushållen börjat växa fram. Med vårt förslag kan denna marknad utvecklas ytterligare, bli tillgänglig för allt fler och därmed underlätta för både kvinnor och män att förena yrkesarbete med föräldraskap. Öka effektiviteten i ekonomin: Individens fria val mellan fritid, oavlönat hemarbete och beskattat marknadsarbete snedvrids av de stora skattekilarna på tjänsteproduktion. Genom att minska skattekilarna minskar snedvridningarna. Människor kommer då i större utsträckning att kunna köpa hushållstjänster och använda den frigjorda tiden till ökat förvärvsarbete eller tillbringa den med barnen. Det ökar specialiseringen och därmed effektiviteten i ekonomin. De som köper tjänsterna kan specialisera sig mer på sitt förvärvsarbete och de som säljer tjänsterna blir specialister på just hushållstjänster. En ökad effektivitet leder till ännu fler arbetstillfällen eftersom köpkraften hos befolkningen och att efterfrågan på varor och tjänster ökar. Tillsammans med våra förslag till förenklingar av företagandet kan en flora av tjänsteföretag, som erbjuder dessa och näraliggande tjänster växa fram. Branschen är mycket väl lämpad för småföretagare. Från företagens synpunkt är behovet av att minimera tiden och kostnaden för varje hembesök stort, vilket kräver rationell planering, professionell utrustning och utbildning. Arbetsgemenskap, bra utrustning och vidareutbildning bidrar till att höja trivseln och motivationen hos de anställda. Och precis som i alla andra yrken bidrar förstås vetskapen om att ha "gjort ett bra jobb" till självkänsla och yrkesstolthet. Lägre skatter och mindre krångel är viktiga inslag i en politik för fler jobb i näringslivet. En annan avgörande del i en sådan politik är att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Ett första steg är att besluta om en återgång till de regler i LAS och MBL som den borgerliga regeringen införde, bland annat att två personer skall kunna undantas från turordningskretsen vid uppsägningar. Regeringen vägrar dessvärre att göra något som helst för att förbättra flexibiliteten på arbetsmarknaden. Man kan konstatera att den över huvud taget inte deltar i debatten om arbetslöshetens strukturproblem. Man duckar för eller ligger i fejd med de analyser och förslag som framförts i t ex eller Sverigeanalyser, SNS Konjunkturrådsrapporter eller . Det är inte för mycket att påstå att regeringen i sin praktiska politik nu har accepterat att den samlade arbetslösheten är opåverkbar med undantag för en allmän konjunkturpolitik och förmaningar om återhållsamhet till parterna på arbetsmarknaden. Men strategin att genom facklig återhållsamhet och låga löneavtal pressa tillbaka arbetslösheten erbjuder ingen trovärdig lösning på det långsiktiga problemet. Strategin har redan prövats åtskilliga gånger och befunnits i huvudsak vara dålig. Om strategin skall lyckas måste löneökningarna ligga betydligt under konkurrenternas . Det är inte rimligt att förvänta att facket skall kunna leverera detta eftersom facket är uppbyggt som en ålderdomlig klass- och kamporganisation vars legitimitet och existensberättigande springer ur en strävan efter högre löner och bättre villkor. Det är inte parterna som skall knådas om till en annan form än de var skapta för utan det är regler, incitament och praxis för parterna på arbetsmarknaden som måste ändras genom beslut i . Det måste löna sig för parterna att konstruera och sluta avtal som stimulerar till fler anställningar. Om parterna istället skulle sluta avtal som leder till högre arbetslöshet skall detta straffa sig, så att de finner det olönsamt att agera på samma samhällsekonomiskt okloka sätt i nästa förhandling. Parterna skall finna det lönsamt att ta hänsyn till konsekvenserna av sitt agerande även för de människor som inte har något jobb. För att stärka sambandet inte minst i löneförhandlingarna mellan egenintresset hos dem som har jobb och dem som saknar jobb bör arbetslöshetskassorna få ett större ansvar för arbetslöshetens finansiering. Fackets makt över lönebildningen skulle åtföljas av ett ökat finansiellt ansvar för a-kassornas ekonomi. Medlemsavgifterna bör variera mellan kassor inom olika verksamhetsområden beroende på löneläge och arbetslöshetsnivå. A-kassan skulle vara allmän, obligatorisk och ingen evig försörjningskälla. Reglerna bör ändras så att risken minskar för sympatiåtgärder som kränker individens föreningsrätt, och som inskränker småföretagarens faktiska näringsfrihet. Statsmakten skall stå neutral mellan parterna på arbetsmarknaden. Företagarperspektivet skall behandlas likvärdigt med löntagarperspektivet. Lagarna skall inte favorisera den ena parten. Fackets tolkningsföreträde bör ersättas av medel för konfliktlösning inbakade i kollektivavtalen. Balans och neutralitet skall vara nyckelord för statens beslut om, och syn på, regelverket på arbetsmarknaden. De mekanismer på arbetsmarknaden som utelåser människor från jobb skall minska, bl a genom vidgade möjligheter till provanställningar och lägre skatt på hushållsrelaterade tjänster. Arbetslösa ungdomar och långtidsarbetslösa bör mer uppvaktas med erbjudanden om utbildning som är inriktad på att höja yrkeskompetensen, än allmänt inriktade kurser. behöver fler arbetsgivare. Då måste det bli ett naturligt val för fler människor att starta eget företag. Undersökningar visar att potentialen är stor. Nästan varannan svensk har funderat på att bli sin egen, men alltför få tar steget. Höga skatter och en omfattande byråkrati och administration är de viktigaste förklaringarna till att planerna inte förverkligas. Det omfattande regelverk som omgärdar företagandet har vuxit fram och är anpassat framförallt till de stora, tillverkande och kapitalintensiva företagen. Det rimmar illa med det moderna tjänsteföretagandet som växer fram där dessutom den största potentialen till fler nya jobb finns. Morgondagens arbetsmarknad kommer att se mycket annorlunda ut än dagens. Färre kommer troligen att ha fasta tjänster. Fler kommer att arbeta med uppdragsverksamhet eller vara egna företagare. Många av de nya entreprenörerna säljer framförallt sin tid och sitt kunnande. Med en politik som släpper loss tjänstesektorn har detta slags företagande en betydande potential. Det kan röra sig om specialiserade tjänsteuppdrag inom data- eller reklambranschen, journalistik eller information, lika väl som mer hushållsnära tjänster som städning, reparations- eller trädgårdsarbete. uppfattar många det som alltför svårt och krångligt att bli sin egen. Nästan ingen av landets egenföretagare klarar t ex av att sköta deklarationen själv. Den avskräckande effekten av omfattande administrativt arbete, myndighetskontakter, uppgiftslämnande, fackliga förhandlingar, m.m. ska inte underskattas när det gäller människors val mellan eget företagande och anställning. Nya regler tillkommer utan att gamla försvinner. Kraven på uppgiftslämnande växer och uppskattningar som gjorts i jämförbara länder tyder på att kostnaden för detta kan motsvara av BNP, eller . anser det krävs långtgående förenklingar kring start och drift av företag och en systematisk rensning i regelverket. Det behöver t ex bli lättare att få en F-skattsedel. Den praxis som utvecklats hos skattemyndigheten är som skräddarsydd för att stoppa en blivande tjänsteföretagare. För att få F-skattsedel bör företagaren t ex inte ha sin förra arbetsgivare som kund, inte ha färre än fem fasta uppdragsgivare, inte bedriva en verksamhet av allmän karaktär osv. De små förändringar som beslutade om leder inte till att dessa missförhållanden rättas till. Vi anser att i princip alla som vill ha F-skattsedel också bör få en sådan, såvida de inte har näringsförbud. Varför ska skattemyndigheten godtyckligt överpröva människors affärsideer? Det behöver också bli lättare att deklarera det egna företaget utan att anlita utomstående expertis. Precis som löntagare kan välja att avge en förenklad deklaration bör företagaren kunna lämna en förenklad företagardeklaration. Framkörningssträckan till eget företagande är för lång. Rader av blanketter ska beställas och fyllas i, olika myndigheter kontaktas, väntan på besked om tillstånd etc kan bli mycket lång. Vi noterar att regeringen avser att genomföra vissa förenklingar under innevarande år, dock först efter valet. Bland annat skall det räcka med en myndighetskontakt för att registrera ett företag. Det är ett bra förslag som är hämtat från Småföretagsdelegationens betänkande Bättre och enklare regler (SOU 1997:186). Vår uppfattning är att i stort sett samtliga 30-talet förslag som framförs i betänkandet bör genomföras. Detta har vi t ex framfört i samband med den gemensamma avsiktsförklaring om det fortsatta avregleringsarbetet som presenterades tillsammans med och . Den stora bristen i regeringens småföretagspolitik är att inget av betydelse sker med skatter eller arbetsmarknadslagstiftning. Många egenföretagare har hemmet som arbetsplats. Utvecklingen av informationstekniken har gjort detta val allt lättare, rationellare och vanligare. I skattesystemet finns ett antal regler som försvårar för företagare att driva verksamheten från den egna bostaden, i synnerhet gäller detta för dem som bor i villa. Mer än halva ytan i bostaden måste t ex användas för företagare för att den ska anses som näringsfastighet. Annars får endast kostnader som uppkommit särskilt på grund av verksamheten dras av i företaget, alla andra slags utgifter anses ha uppkommit ändå. Detta är ett exempel på regler som är illa anpassade till det nya företagandets behov. anser att avdragsmöjligheterna behöver förbättras. Framförallt krävs att frågor som rör förenklingar och avregleringar ges en hög politisk prioritet. Ett antal mindre lyckade försök har gjorts med s k förenklingskommissioner i . Frågan måste ges hög politisk prioritet. Vi vill att en ny avregleringsgrupp tillsätts med uppgift att granska, slopa eller förenkla alla regler som berör företagandet. Erfarenheterna från andra länder som tar avregleringsarbetet på allvar, som och , visar att det krävs politiskt stöd från högsta nivå för att detta ska lyckas. Statsministern och finansministern bör därför leda och politiskt ansvara för arbetet. Vi delar Småföretagsdelegationens uppfattning att alla nya regler som berör företagandet bör föregås av konsekvensbeskrivningar vad avser reglernas ekonomiska effekter för företagen. Vi anser också att en s k solnedgångsparagraf bör prövas. 5 En mänskligare vård Sjukvården och omsorgen i är i kris. Krisen består i växande sjukvårdsköer och bristande omvårdnad i äldreomsorgen. Regeringens underlåtenhetspolitik har förvärrat krisen. Underlåtenhetssynderna är av två slag. För det första har regeringen inte fört den tillväxtpolitik som skulle ha krävts för att ge tillräckliga resurser till vården. För det andra har de socialdemokratiska politikerna i kommuner och landsting inte förmått prioritera de viktiga verksamheterna. har 80 000 personer försvunnit ur den kommunala vården och omsorgen. Personalen känner sig mycket pressad. Uppsägningarna i vården har gjort att den personal som jobbar kvar har fått mycket tunga arbetspass. Tiden för omvårdnad har krympt. Tiotusentals gamla får inte den hemsjukvård och den hemtjänst de skulle behöva för att kunna leva ett mänskligt och värdigt liv. De kommunala avgifterna för service och hyra till de äldre är ofta höga. Den summa pengar som den enskilde skall ha kvar efter att avgiften är betald är ofta för snålt tilltagen. Många äldre tvingas att avstå från service för att de inte har råd. Patienter skickas hem och utan ett fungerande omhändertagande i bostaden. Väntetiden för att få komma på ett första besök på kliniken kan ibland, trots remiss, vara månads- upp till halvårslång men den väntetiden redovisas inte i den officiella köstatistiken. Väntetiden på akutmottagning är ibland mycket lång: tre, fyra, eller ännu längre. Det förekommer att döende patienter skickas hem, trots att de vill vara kvar på sjukhus men också det motsatta: att patienter som vill leva sin sista tid i hemmet inte får den möjligheten på grund av brister i hemtjänst och hemsjukvård. Omkring 13 000 gamla tvingas ännu efter det att slog larm i frågan bo i flerbäddsrum. 5.1 Vårdens resurser måste öka Det absolut viktigaste när det gäller att få fram resurser tilll vård och omsorg är en tillväxt i näringslivet som skapar resurser för bl.a. vård och omsorg. På grund av regeringens misslyckande i den frågan är det nödvändigt med de extra statsbidrag till kommuner och landsting som regeringen nu föreslår men det räcker inte. Vi anser att de nya fyra miljarderna till kommunerna måste öronmärkas till vård, omsorg och skola. Annars är risken stor att en stor del av dem försvinner ner i socialdemokratiskt styrda kommuners svarta hål: för att fylla igen de kommunala bostadsbolagens jättelika underskott. De extrapengar som anslagits till vård och skola har inte tillnärmelsevis hamnat rätt utan ofta gått till helt andra områden än de avsedda. Skattebetalarna måste vara säkra på att deras pengar går till just vård, omsorg och skola och inte till misslyckade bolagsaffärer som uppkommit till följd av att socialdemokratiska lokalpolitiker försökt agera affärsmän med skattebetalarnas pengar. vill vidare få till stånd en rikstäckande finansiell samverkan mellan sjukförsäkring och hälso- och sjukvård, Finsam. Vi kallar det för att aktivera pengar i sjukförsäkringen som används till passiva sjukskrivningar. De besparingar som uppnås med detta skall i första hand gå till att korta vårdköerna. kommunpolitiker i olika delar av landet har också ett program för hur bolagsförsäljningar inte minst av energibolag kan tillföra vården ytterligare resurser. Sammantaget kan därmed ca ytterligare tillföras vård, omsorg och skola på viss sikt. Genom en sådan politik för både omedelbara åtgärder och mera långsiktigt agerande kan resurser tillföras vården och omsorgen. 5.2 En heltäckande och effektiv vårdgaranti måste införas En heltäckande politik måste också ha andra inslag än att säkra nödvändiga resurser. Den måste utformas så att resurserna används på bästa sätt. Ett sådant inslag är att ge den enskilde patienten ökad rörelsefrihet och ökat inflytande. Erfarenheterna från den borgerliga regeringen visar att en vårdgaranti är ett kraftfullt sådant medel. Den skall omfatta alla diagnoser och berättiga till behandling från det patienten fått besked av specialistläkare. Även väntetiderna från remitterande läkare till det första besöket hos specialistläkare måste kortas och bör aldrig få överstiga . Vårdgarantin ska innefatta att patienten med automatik får rätt att söka behandling hos annan vårdgivare, t ex en privat klinik, på hemlandstingets bekostnad. Landstingen ska informera patienterna om denna rätt i samband med tidsbeställningen hos specialistläkare. Garantin bör ges en sådan form att den för den enskilde är likställd med ett civilrättsligt bindande avtal. Information om innehållet i vårdgarantin måste lämnas till alla vårdsökande. 5.3 Alla vårdgivare måste få verka på samma villkor som de offentliga Det finns många goda skäl att öppna möjlighet för alternativa vårdgivare vid sidan av kommunernas och landstingens institutioner. De förnyar vården, de skapar valfrihet, de ger konkurrens, de ger personalen större chans att byta arbetsgivare, de ökar sannolikt också det totala vårdutbudet. Årtionden av trakasserier från socialdemokratiska majoriteter i stat, kommun och landsting mot dessa vårdens entreprenörer måste upphöra. Även dessa småföretagare behöver stabila villkor och rimliga konkurrensförutsättningar. Uppsägningarna av vårdpersonal måste upphöra. Det är inte rimligt att tusen anställda får sluta och gå från mottagningar och kliniker där behoven bara växer. Vårdköerna måste bort. Erfarenheterna från den borgerliga regeringstiden visar att det är möjligt att komma mycket långt. Det är en fråga om resurser och målmedvetenhet från de politiska ledningarna i landstingen. har kötiderna på många håll fördubblats. Rätten till eget rum måste bli verklighet. Det kräver ombyggnader av institutioner i många kommuner. Det borde ha gjorts för länge sedan. Vårt krav att bygga bort alla flerbäddsrum i denna typ av vårdinstitutioner kan tillgodoses med de ökade resurser som politik ger och med de ökade statsbidragen. Vi anser att av de av regeringen extra anslagna 4 miljarderna skall tas till utbyggnad av eget rum. Omhändertagandet måste bli bättre också i andra avseenden. Där tiden för omvårdnad blivit orimligt kort måste ytterligare personal anställas, vanvården måste få ett slut. Näringsbrist, trycksår och fallskador måste åtgärdas. Personalen inom omsorgen behöver kompetenshöjande utbildning. har i en annan motion, som väcks med anledning av regeringens proposition om ett nationellt program för äldrevården, föreslagit att statsmakterna ska initiera en omsorgsgaranti som just tar sikte på att säkra bästa möjliga omvårdnad för de gamla i de särskilda boendeformerna. Inrätta en äldreombudsman. Pensionärer skall veta att det finns en av myndigheterna oberoende instans dit de kan vända sig för att få hjälp, råd och vägledning i frågor som berör dem. 6 Ny kurs för skolan I en liberal utbildningspolitik står kunskap och bildning i centrum. Lusten att lära är medfödd och en av skolans viktigaste uppgifter är att bevara den lusten. Lärandet kan vara livslångt. Människor ska under hela livet ha möjlighet att vidareutbilda sig. Det har skett en oacceptabel nedvärdering av kunskap, bildning och lärande . Den har gett en skola i kris. Var femte 16-åring lämnar utan att kunna läsa och skriva en sammanhängande text. Rapporter visar att våld, mobbning och ett oacceptabelt språkbruk är vardag för elever i många skolor. Läraryrket, som var ett yrke som mötte stor respekt, är impopulärt bland landets ungdomar när de ska välja jobb. Men trots att allting pekar på behovet av en ny kurs för skolan, förmår regeringen inte att formulera ett program för kunskap och ordning i en skola där läraryrkets status har höjts. Regeringens förslag till tiopunktsprogram för skolan innehåller i delar visserligen steg i rätt riktning, men som oftast snubblar regeringen på målsnöret. Regeringen har tyvärr inte för avsikt att förändra dagens skola. För liberaler är det självklart att kräva en skola där kvalitet på undervisningen och de enskilda elevernas utveckling står i centrum. I en liberal skola får de svaga eleverna mer hjälp och stöd, medan de starkare eleverna ges mer stimulans. Vi accepterar inte en grundskola som elever lämnar utan att vara godkända i skolans viktigaste ämnen. Med en tioårig grundskola där den enskilde elevens behov och möjligheter ligger till grund för undervisningen kan vi skapa en grundskola som lägger en god kunskapsgrund. Gymnasiereformen har misslyckas och bör rivas upp. Alla gymnasister ska inte påtvingas högskolekompetens. Resultatet av detta är enbart att oacceptabelt många lämnar gymnasieskolan utan fullständiga betyg. Lärarna är skolans viktigaste resurs. Deras status måste höjas. Med införandet av en lärarlegitimation, höjda löner och fler karriärmöjligheter (via bland annat inrättandet av fler lektorstjänster och ökad möjlighet till fortbildning) vill vi betona vikten av lärarnas professionalism. Utvärdering är central i en skola där kunskap och kvalitet står i centrum. Med fler nationella prov och fler betygsteg tidigare under skolgången får eleverna och föräldrarna möjlighet att se vilka kunskaper eleven har uppnått. Utvärderingen skall pågå i skolan och avslutas med en frivillig gymnasieexamen, där eleverna ges möjlighet att få ett intyg på uppnådda kunskaper. Men utvärdering handlar också om hur skolan fungerar. Med ett kvalitetsinstitut som är fristående från , och därmed inte underställd den politiska apparaten, får elever och föräldrar veta hur kvaliteten i deras skola förhåller sig jämfört med andra. Utvärderingars största vinnare är elever med stora kunskapsbrister och skolor med uppenbara problem. De visar var insatser och förändringar behövs. 6.1 Ett livslångt lärande Vi anser att bör ge ett allmänt lyft av kunskapsnivån i samhället och för den enskilda människan en möjlighet att nå en högre bildningsnivå och därmed vara att möta framtidens utmaningar. Det handlar om att både växa som individ och medborgare. har inte i alla fall lyckats med detta. I stället för en möjlighet har en del sett verksamheten som ett tvång. Människor skall alltid ha möjlighet till vidareutbildning, men den utbildningen måste dels vara ett uttryck för den enskilda människans egen vilja, dels hålla en tydlig kvalitetsnivå. Utbildning får aldrig bli förvaring. Det finns möjligheter att komplettera ofullständiga studier; vi anser därför att det går att skära ned på omfattning. 6.2 Högre utbildning och forskning För liberaler är en höjd kunskapsnivå ett viktigt mål. Utbildningsnivån blir allt viktigare för att ska kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. Människor kommer att behöva utbilda sig .