mot · GL02Ju16 · 1998-01-23 00:00:00 — med anledning av prop. Själva kärnan i Europatanken är den fria rörligheten över gränser som spelar en allt mindre roll. På inget område har detta visat sig så konvulsionsartat som för människors fria rörlighet över gränserna. Mindre än efter murens fall i framstår människors fria rörlighet över gränserna i särskilt om de kommer utifrån som det största hotet för regeringarna i EU väl i klass med narkotika och terrorism. Förverkligandet av artikel 7a i EG-fördraget ligger fortfarande i en fjärran framtid. De europeiska regeringarnas panikåtgärder inför ett tusental kurdiska asylsökande, smugglade i båtar över under julhelgen 1997, gav verkligheten i ett nötskal. Europatanken är inte till för att delas med fler än absolut nödvändigt. Det framgår med stor tydlighet av många EU-regeringars vånda inför den kommande EU-utvidgningen. kom till för att harmonisera de interna och externa gränskontrollerna inom EU, d v s för att skapa de s k kompensatoriska åtgärder som krävs för att avskaffa de interna gränskontrollerna, så att människor inom EU kan röra sig fritt utan onödiga passkontroller. Till detta hör också att åstadkomma en harmoniserad asyl- och invandringspolitik inom EU. I själva verket har präglats av en allt mer restriktiv syn på asyl- och invandringspolitiken. I takt med att de gamla kommunistiska diktaturernas gränser blivit möjliga att röra sig fritt över, har det blivit allt svårare att ta sig in i EU-staterna också för att söka asyl i enlighet med gällande internationella överenskommelser. Här spelar EU-staternas samarbete inom ramen för en viktig roll. Terrorism, narkotika och asylinvandring skall hållas utanför . Med den också av ratificerade har frågan om i vilken stat en asylansökan skall prövas förts in i . Detta tar över i det avseendet. I Amsterdamfördraget misslyckades man emellertid helt att föra in inom ramen för den demokratiska insyn och kontroll som EU:s institutioner som och är till för. Frågan om en harmonisering av asylrättens innehåll sköts i Amsterdamfördraget utan några garantier . Genom att nu godta köper vi formerna för att hålla gränser täta utåt utan att veta om vi någonsin får en liberal tolkning av asylrätten i det framtida . Det ena förutsätter det andra. Utan gemensam asylrätt får vi bara ett gemensamt polis- och gränsskyddssamarbete det enda EU-staternas regeringar önskar. Ett grundinslag i är den gemensamma och mycket omfattande viseringspolitiken, genom vilken det görs mycket svårt om möjligt omöjligt för den som behöver skydd för sitt liv och sin säkerhet, att kunna söka detta skydd i . Redan inom dagens EU-samarbete är viseringsplikten omfattande. Genom en svensk anslutning till utökas antalet viseringspliktiga stater i tredje världen med ytterligare drygt tjugo. Stater med väl känd förföljelse och förtryck av oliktänkande. Det är en utveckling i fel riktning. Viseringsinstrumentet får aldrig användas för att göra det svårare för människor att söka asyl i ett land i enlighet med om flyktingars rättsliga ställning. Det är ett av huvudinstrumenten i . Därför vill EU-staternas regeringar hålla samarbetet utanför . Därför vill man inte komma överens om en EU-gemensam syn på asylrättens innehåll. Den svenska flyktingpolitikens utveckling sedan regeringsskiftet går mot en allt större likformighet med den i övriga EU-stater förda. Det är konsekvensen av att inte ha en gemensam EU-politik vad gäller asylrättens innehåll. Den av Socialdemokraterna förda och av och understödda flyktingpolitiken står i samklang med denna utveckling. Den passivitet inför dessa frågors hantering inom den i avslutade regeringskonferensen är uppenbar. innehåller också krav på sanktioner mot civila transportörer av asylsökande som saknar erforderliga resedokument som t.ex. inreseviseringar. Det innebär att privata flyg- och båttransportörer, ofta genom lokalanställd personal, tvingas utföra utresekontroll också från stater som dokumenterat bryter systematiskt mot grundläggande mänskliga fri- och rättigheter. Den nöjde sig i Schengenförhandlingarna med att hänvisa till att bara ålägger transportörerna att på egen bekostnad återsända oönskade resenärer. Den ambitioner och utveckling lämnar inga garantier mot en framtida svensk anpassning vad gäller sanktioner mot transportörer. Med hänvisning till tidsaspekten avstår regeringen från att nu förelägga förslag om de ändringar av svensk utlännings- och asylrätt som kräver. Först ett rejält beslut om anslutning. Därefter tar vi de inskränkningar i svensk lag som erfordras, när vi då ändå gått med i samarbetet. De samlade effekterna av restriktiva instrument mot asylinvandring, oviljan att föra hela in under den demokratiska insynen och kontrollen inom EU och den politiska oviljan att ta ett samlat ansvar för asylrättens innehåll inom EU gör det omöjligt att nu och i de former som regeringen föreslår godkänna anslutning till . Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1997/98:42 .