mot · GM02So255 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So255av m.fl. (mp)Vården av missbrukareInledningVi ser med stor oro på nedmonteringen av missbrukarvården,på den förändrade synen på människor med svårt missbrukoch att antalet platser vid LVM-hemmen kraftigt minskatfast behov finns.Sedan (SiS) 1994 övertog huvudmannaskapetför ett antal LVM-hem (LVM= lagen om vård av missbrukare) harplatsantalet minskat kraftigt, platser är man nu på väg mot 342platser.Narkotikasituationen i landet har inte minskat, vilket däremot denkommunala viljan att skicka missbrukare till vård på LVM-hem har. Det haruppstått en situation där staten i ett högt tempo avvecklat LVM-hem. Det harskett utan en noggrann analys och redovisning av varför kommunerna inteefterfrågar platser i större omfattning än vad som sker . Det har sketttrots att man från SiS ledning uttalar att det inte är samhällsekonomisktlönsamt att lägga ner den här sortens verksamhet.Kommunernas kostnader ökar i samband med arbetslösheten, de fårmindre skatteintäkter samt ökade kostnader för socialbidrag. Med tanke påatt det finns ett stort antal missbrukare, ca. 20 000 narkomaner i hela landet,och ingenting som talar för att missbruket är på väg att minska, är vi av denuppfattningen att det finns ett stort behov av att avgifta och motiveramissbrukare till fortsatt vård i öppna vårdformer, men det ekonomiska läget ikommunerna kombinerat med höga avgifter gör att vården vid statens LVM-hem inte efterfrågas i en omfattning som motsvarar behovet.En kommitté behövsVi har fått flera tydliga signaler från kommuner och frånenskilda om att vårdbehövande inte får den hjälp de behöver,att de tyngsta missbrukarna prioriteras bort om de inteinfinner sig när de kallas till samtal, att man i kommuneruttalar att man väljer att satsa på barn och skola i stället förpå obotliga missbrukare. Det har också uttalats missnöje ochirritation med SiS sätt att arbeta. Kommunernas ansträngdaekonomier har också spelat in. Att staten höjt avgifterna påsina behandlingshem som kommunerna fått detekonomiskt besvärligt har säkerligen också bidragit till denminskade efterfrågan på platser. I kampen för ett drogfritt samhälle spelar missbruksvården en viktig roll.Den måste därför bedrivas på ett bättre sätt än vad som sker runt om ilandet. Det är inte acceptabelt att polis på vissa orter avstår att begäratvångsvård av missbrukare bara för att de anser att deras kommun inte harekonomiska möjligheter att betala vård för alla dem som uppfyller lagenskrav på tvångsvård. Det är inte acceptabelt att anhöriga skall behöva se sinabarn gå under i ett tungt narkotikamissbruk, bara för att samhället inte ärlyhört till den vädjan som kommer från föräldrar till myndiga barn. Det ärinte ovanligt att anhöriga får kämpa för att få vård till sina vuxnabarnoch inget händer förrän de nått den absoluta botten eller begår ett brott därpolisen griper in.Det finns ett behov av en parlamentarisk kommitté som studerar miss-bruksvården och hur samhället klarar av att leva upp till det lagstiftningenföreskriver. Vi föreslår att en sådan kommitté tillsätts.VårdkostnadernaMissbruksvården är dyr, men det är dyrare för samhället attinte ge vård. Ekonomiskt svaga kommuner/kommundelar harinte möjlighet att klara av en bra och nödvändigmissbruksvård. Deras möjligheter till detta har ocksåmärkbart försämrats genom de senaste årens besparingar påkommunsektorn och genom att staten skjutit över en störredel av vårdkostnaderna på kommunerna. Det är ocksåolyckligt att kommunerna både har det ekonomiska ansvaretoch utredningsansvaret. Det finns en stor risk att enutredning påverkas av en utredande enhets ekonomiskamöjligheter. Vi föreslår därför att man skiljer på detekonomiska ansvaret och ansvaret för utredning avvårdbehovet. När det gäller kostnaden för LVM-vården börstaten åter ta ett större ekonomiskt ansvar.OmbudsmanMissbrukarna är en av de svagaste grupperna i samhället.Många anser att de har sig själva att skylla, att det inte ärnågon idé att kosta på dem en vård, att det är lika bra att deknarkar eller super ihjäl sig. Det är heller inte många somlyssnar på vad en missbrukare har att säga. Ävenmissbrukares anhöriga har uttalat svårigheten att bli hörd.Det finns anledning att föreslå att det tillsätts en ombudsmanmed ansvar att hjälpa missbrukare och deras familjer.Rätt att överklagaDen som vill komma ifrån sitt drogberoende och som önskarplats på ett behandlingshem har inte möjlighet attgenom förvaltningsbesvär överklaga ett beslut om att vårdenskall ske inom öppenvården eller på ett annatbehandlingshem än missbrukaren själv önskar. För att stärkaden enskilde missbrukarens motivation att komma ifrånmissbruket och för att nå resultat i behandlingen är detviktigt att han eller hennes val av behandling väger tungt. Ettbeslut av en socialnämnd om en behandlingsinsats måstedärför kunna överklagas. Vi föreslår en ändring isocialtjänstlagen som ger möjlighet att överklaga beslut ommissbrukarvård.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att tillsätta en kommitté med uppgift att utreda missbrukarvården,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att staten skall ta ett större ekonomiskt ansvar för LVM-vården,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att tillsätta en ombudsman med uppgift att företräda missbrukareoch deras anhöriga,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten att kunna överklaga beslut om missbrukarvård.Stockholm den 21 oktober 1998Thomas ()()()()()