mot · GL02A21 · 1998-03-25 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:62 Regional tillväxt - för arbete och välfärd 3 Politik för regioner i tillväxt och utveckling 5 4 Ett decentraliserat 6 4.1 Landsbygden visar vägen 6 4.2 Ökad livskvalitet 7 4.3 Lokal gemenskap 7 5 Från regional avveckling till regional utveckling 8 5.1 Den kommunala skatteutjämningen 8 5.3 Fungerande postservice i hela landet 9 5.5 Drift och underhåll av vägnätet 10 5.6 Upprustning av grusvägnätet 11 5.7 Enskilda vägar 11 6.1 Eftergymnasial utbildning 14 6.2 Högskolor som motor i regional utveckling 15 6.3 Distansutbildning och decentraliserad utbildning 15 6.4 Lärcentra på landsbygden 16 7.1 Jord- och skogsbruk 17 7.3 Mindre och medelstora företag 19 7.5 Kvinnors företagande 21 8 Offentlig service 24 8.1 Statliga verk, myndigheter och bolag 24 8.2 Medborgarkontor/samhällets hus 25 8.3 Övrig service 25 9.1 Större regionalt självbestämmande 25 9.2 Regionala utvecklingsplaner/tillväxtavtal 26 9.3 Samordning mellan olika sektorsorgan 27 9.4 Lilla regionalpolitiken 27 9.6 Decentralisera medlen 28 9.7 Sociala avgifter 28 9.9 Vinsterna från vattenkraften 29 12 EU:s strukturfondsmedel 0 13 Kulturell infrastruktur 31 13.1 Lokal utvecklingskraft 32 Den regionala utvecklingen går åt fel håll. Kraftfulla åtgärder måste till för att vända utvecklingen. De punktinsatser som föreslås i regeringens proposition är otillräckliga. efterfrågar en nationell målsättning för regional utveckling. Alla delar i samhället måste styra åt samma håll för att den negativa befolkningsutvecklingen skall kunna vändas i områden som avfolkas. Staten måste garantera fungerande kommunikationer över hela landet. Det gäller t.ex. postservice och effektiva system för telekommunikationer. I motionen ställs krav på en snabb utbyggnad av bredbandskapaciteten. Anslutningskostnaden bör vara densamma över hela landet. Underhållet av det finmaskiga vägnätet måste prioriteras. Utbildningsnivån och närheten till universitet och högskolor är avgörande för regionernas utvecklingskraft. vill öka möjligheterna till distansutbildning och utveckla lärcentra på landsbygden. För att öka möjligheter att rekrytera personer med högre utbildning bör möjligheten att kunna avskriva studieskulder för dem som flyttar till regionalpolitiskt prioriterade områden utredas. Bristen på arbete är den tydligaste konsekvensen av den regionala obalansen. En uthållig ekonomisk tillväxt måste kombineras med en näringspolitik som underlättar för dem som vill starta och driva företag. Nödvändiga åtgärder är bl a en reformerad företagsbeskattning, färre regler och mindre byråkrati samt ökad tillgång till riskkapital. anser att mer måste göras för att underlätta för kvinnors företagande. Lånemöjligheterna måste förbättras och satsningarna på kvinnliga resurscentrum måste permanentas. Situationen på arbetsmarknaden är akut. Dagens arbetsmarknadspolitik fungerar inte särskilt väl. föreslår därför att försöksverksamheten med friare användning av de arbetsmarknadspolitiska medlen skall utvidgas till att gälla hela landet. För att stärka landsbygdsfrågorna föreslår att regionalpolitiska verksamhet och slås samman till ett regionalpolitiskt verk. Statliga verk och myndigheter måste ta tydligt regionalpolitiskt ansvar. Tillgången till myndighets- och servicefunktioner skall förbättras genom fler medborgarkontor. I motionen föreslås ökad samverkan för att kunna behålla basservicen även på mindre orter. ligger alltför många funktioner och beslut som styr den regionala utvecklingen på nationell nivå. vill att besluten decentraliseras till regioner, kommuner och lokala beslutsgrupper. Förslaget om regionala utvecklingsplaner är ett steg i denna riktning. Statens uppgift är att ha ett övergripande ansvar, inte styra i detaljer. I propositionen föreslås höjda sociala avgifter för tjänsteföretag och för jord- och skogsbruksföretag i inland. Förslaget är ologiskt och måste avvisas. Detsamma gäller regeringens förslag att ge bidrag för transport av oförädlade träråvaror. Effekterna blir minskad lokal vidareförädling vilket inte kommer att medverka till. Människor och företag ska ha likvärdiga villkor i alla delar av landet. Regional balans är en förutsättning för människors valfrihet när det gäller boende och arbete. Varje orts och landsdels speciella karaktär skall tas till vara för att utveckla näringsliv och kulturell mångfald. Tyvärr går den regionala utvecklingen åt fel håll. De större städerna, residensorter och högskoleorter växer, medan de glesare områdena blir allt glesare. Den regionala obalansens tydligaste konsekvens är bristen på arbete. Kraftfulla åtgärder måste till för att vända utvecklingen och öka arbetstillfällena i hela landet. behöver en stark ekonomisk tillväxt. Marknadsekonomin tenderar att verka koncentrerande. Därför måste den kompletteras med åtgärder som motverkar koncentrationen utan att tillväxten i ekonomin försämras. Staten har det övergripande ansvaret att förena målen om stark ekonomisk tillväxt och regional balans. Förslagen i regeringens regionalpolitiska proposition är långt ifrån tillräckliga. saknar konkreta åtgärder och nödvändiga strukturförändringar i propositionen. Regeringens politik är ofullständig. Det är tydligt att regeringen inte tagit till sig de alarmerande siffror som senare års befolkningsutveckling visar. Sett ur ett längre perspektiv har befolkningsomflyttningen mellan storstadsregioner och glesbygdsregioner varit betydande. Omfördelningen inom län och kommuner är dramatisk. Städers och tätorters tillväxt sker på bekostnad av närområdena. Statistiken över befolkningsutvecklingen har tidigare redovisat i rapporten hindren för tillväxt i hela , . Den regionala bilden inger både oro och hopp. Den betydande befolkningsomflyttningen är allvarlig. finns det en kreativitet och entusiasm att ta till vara den egna bygden och dess möjligheter. Med ny teknik öppnar sig nya möjligheter. Människor behöver inte flytta till arbete. Möjligheterna till distansarbete ökar. I stället är det nya faktorer som styr människors bosättning, till exempel behovet av en annan livskvalitet. Kreativitet och utveckling kan inte kommenderas fram. I stället måste samhället svara för en basservice och en infrastruktur som gör det möjligt att utveckla verksamheter utanför de större tillväxtregionerna. De avståndsnackdelar som finns måste minska. Förbättrade kommunikationsmöjligheter är en självklar del i detta. Lika viktigt är en väl utvecklad och tillgänglig service. För att klara detta måste nya former prövas. Den utvecklingspotential och den entusiasm som finns i de mindre kommunerna, i tätorter och på landsbygden måste tas till vara. Det finns här en framtidstro som rätt understödd kan generera tillväxt och utveckling. har inte råd att avstå från denna möjlighet. 3 Politik för regioner i tillväxt och utveckling Ofta förknippas regionalpolitik med stöd och bidrag. Regionalpolitiken har därmed gett intrycket att vissa regioner är bidragstagare och andra bidragsgivare. Denna beskrivning har skapat motsättningar. I stället för att betrakta regionalpolitiken som bidragspolitik måste regionalpolitiken ses som ett medel att skapa likvärdiga möjligheter till utveckling och tillväxt. Bristen på regional balans medför höga kostnader för samhället. Ett aktuellt exempel är det stora antalet outhyrda lägenheter runt om i landet. De kostar miljardbelopp i uteblivna hyresintäkter. En politik för regioner i tillväxt ger utrymme för olika lösningar och olika utvecklingsstrategier. Varje kommun och län har sina visioner om den egna utvecklingen. Tyvärr har centralt formulerade och beslutade regelverk inte gett tillräckligt utrymme för lokala strategier. En politik för utveckling i hela landet är en politik som bygger på decentralisering. Varje regions unika förutsättningar och möjligheter måste tas till vara. Stort lokalt självbestämmande ger utrymme för lokalt framtagna och beslutade utvecklingsplaner. De större städerna har fått vidkännas avsaknaden av en fungerande regionalpolitik. Storstäderna har stora problem med trängsel, trafik- och miljöproblem. Ökad segregation och ökad arbetslöshet är en direkt följd av befolkningskoncentration. Mycket av detta hade kunnat förhindras. Inom de större städerna finns områden som har likartade problem som de glesbebodda områdena, t.ex. dålig service, hög arbetslöshet och dryga socialbidragskostnader. Detta utgör särskilda problem som måste uppmärksammas mer. En regionalpolitik under parollen Hela skall leva måste även fokusera på de förhållanden som är inom tillväxtregionerna. Det behövs inom dessa områden, i likhet med i glesbygden, särskilda insatser. Detta får dock lösas vid sidan om den regionalpolitiska ramen. Förslagen i denna motion bidrar till ett bättre näringlivsklimat och förbättrad service, även för de områden som inom de större städerna drabbats av försämrad service och ökad arbetslöshet. Enklare regler för mindre företag, minskat byråkratiskt krångel och bättre samordning mellan olika samhällssektorer är inte bara en glesbygdsfråga utan är minst lika viktigt för utvecklingen av de mindre företagen i hela landet. Några övergripande utgångspunkter måste känneteckna en ny regionalpolitik. ha ett tydligt mål om utveckling i hela , överordnat alla politikområden samordna regional och fysisk planering samt stärka den lokala nivån öka regionernas inflytande över den regionala planeringen ge likvärdig service över hela landet bryta sektorspolitiken och öka samordningen på alla nivåer skapa lika förutsättningar för kvinnor och män att leva och bo på landsbygden ge möjligheter till kompetensutveckling i hela landet arbeta för en stark och levande landsbygd öka människors inflytande över lokalsamhället ge så goda grundförutsättningar i form av offentlig och kommersiell service att behoven av olika stöd minskar sprida ett levande kulturliv över landet stärka den kommunala nivåns inflytande över olika statliga utvecklingsmedel förenkla olika regelverk inom ex. näringslivs-, arbetsmarknads- och regionalpolitiken så att det uppmuntrar till företagsamhet öka samverkan mellan privat, offentlig och ideell sektor stärka den lokala arbetsmarknaden genom samverkan i partnerskap stärka människors enskilda initiativ för att i samverkan med andra ta större ansvar för den egna ortens möjligheter minska pressen på storstäderna måste få en politik som leder till utveckling i alla regioner. Vårt land har inte råd att avstå den utvecklingspotential som finns i hela landet. Hela skall leva måste vara ledstjärna för en politik för regional rättvisa och utveckling. För att detta skall lyckas måste ansvaret för den regionala utvecklingen bli tydligare. Samtliga politiska områden måste samverka och ta sitt ansvar. Det behövs därför konkreta mål för den regionala utvecklingen på samma sätt som för budgetsanering och minskad arbetslöshet. Det som ovan anförts om mål och medel för den regionala utvecklingen bör ges regeringen till känna. ser annorlunda ut än . Det traditionella industriella samhällets betydelse minskar. är starkt på väg in i informations- eller kunskapssamhället. Det ökar möjligheterna till ett decentraliserat samhälle under förutsättning att de politiska besluten går i samma riktning. 4.1 Landsbygden visar vägen Människors ökade utbildning, deras efterfrågan på möjligheten att ta ansvar för närområdet och önskningar om en annan livsmiljö har på många håll lett till en spännande utveckling. Särskilt på landsbygden börjar nya arbetssätt ta form. Lokala utvecklingsgrupper, hembygds- och idrottsföreningar söker sig nya vägar att lösa gemensamma angelägenheter. Otraditionella metoder och arbetssätt har på många håll inneburit att man kunnat behålla och utveckla den service som invånarna önskar. Den lokala sammanhållningen och inslag av nya former att fatta beslut genererar kreativitet och mervärde. Anonymiteten försvinner, det egna ansvaret och möjligheterna blir tydligare som de sociala banden stärks. Viljan och önskan att kunna ta större ansvar för den lokala och regionala utvecklingen stöter på sina håll på svårigheter. är inte organiserat för nya tiders krav om decentralisering, ansvar och inflytande över den egna närmiljöns utveckling. Näringspolitik, utveckling av kommunikationer och regionalpolitik inklusive landsbygdsutveckling måste bättre kopplas samman med frågor om markanvändning och miljö. Samordning mellan ekonomisk planering och fysisk planering måste prioriteras och det lokala perspektivet stärkas. Den personliga livskvaliteten ökar i betydelse. Inte minst märks detta i en ökad efterfrågan på upplevelseturism. Närhet till natur och rekreation har för många ökat i betydelse. Flera företag uppger att närhet till natur och kultur har ökat i betydelse vid placering av verksamheter. Tillgången till natur och kultur räcker dock inte. Tillgängligheten till kommunikationer och utbildning måste även finnas. Av denna anledning är kommunikationsfrågorna och utbildningsfrågorna fundamentala för den regionala utvecklingen. Förändrad efterfrågan på boendemiljö skapar möjligheter. I detta finns även en form av livskvalitet som utgår från mer av lokal gemenskap och ansvarstagande. Människor som bor och arbetar tillsammans känner varandra. Här har man även kontroll och uppsyn av varandra och varandras barn. Det egna ansvaret blir en del i det gemensamma ansvaret. Barn och äldre känner varandra. Vård och hjälp till de äldre kan utföras av anhöriga eller personer som känt varandra. Detta skapar kvalitet och närhet. Individen uppnår en ökad livskvalitet genom samspelet med andra människor. Detta kan till stor del uppnås i små, frivilliga gemenskaper som hushållet, föräldragruppen, föreningen eller småföretaget. All mänsklig verksamhet måste grundas på respekt för individens frihet. Människor vill delta i samhällslivet och ta ett större ansvar för sin egen och andras välfärd. Förutsättningar för detta måste skapas genom att vända perspektivet för demokratins och välfärdens utveckling till att ta sin utgångspunkt i ett nerifrån- och upp-perspektiv. Det är mycket svårt att driva utvecklingen framåt genom centrala direktiv och central planering. Rättvisa skapas bäst om människor har likartade möjligheter. har alltid arbetat för decentralisering, ökad delaktighet i besluten och god möjlighet att påverka sin egen situation. har alltmer av makten flyttats från nationell till lokal nivå. Detaljreglering och nationell styrning har minskat gentemot den kommunala verksamheten. Det är dags att gå vidare och öka det lokala inflytandet. Landsbygdsrörelsen är ett exemplet på lokalt ansvarstagande och entreprenörskap. Runt om i landet jobbar tusentals utvecklingsgrupper. Grunden för grupperna är strävan att få ett bra samspel mellan kommunförvaltningen och byarna i syfte att stärka det lokala inflytandet över planeringen och vända en negativ befolkningsutveckling. 5 Från regional avveckling till regional utveckling Det är inte de enskilda åtgärderna i sig som kan bryta den negativa utvecklingen. I stället är det omfattningen och förmågan att styra åt samma håll som är det avgörande. Förmågan att samordna och se nya lösningar måste känneteckna den övergripande politiken. Först då ökar benägenheten att bryta upp sektorsgränser och se samordningsvinster. Tyvärr har regeringen inte förmått någotdera i de förslag som presenteras i propositionen. För den regionala utvecklingen är det viktigt att det finns en väl fungerande service i hela landet. 5.1 Den kommunala skatteutjämningen Det kommunala skatteutjämningssystemet förändrades . Det tidigare hade fler problem och brister och förändringen var nödvändig. Genom försorg innebar beslutet att en avstämning skulle göras . Detta arbete sker . Utvärderingar av skatteutjämningssystemet indikerar tydligt att viktningen av olika faktorer inom utjämningssystemet inte motsvarar de faktiska kostnaderna samt att det missgynnat de kommuner som haft negativ befolkningsutveckling, hög arbetslöshet och hög medelålder. Skatteutjämningen mellan kommunerna måste förändras så att större vikt ges åt befolkningsstrukturen och kommuner som har befolkningsminskning. Förändrad sysselsättning och hög arbetslöshet slår med dagens system igenom direkt. Det bör därför byggas in en bromsmekanism så att effekten neutraliseras under en övergångstid. Omställningen kan inte ske , så som det förutsätts . En övergångsperiod skulle leda till en smidigare intäkts- och kostnadsanpassning. Kriterierna för t.ex. kollektivtrafik och familjeomsorg bör förändras. Det kommunala skatteutjämnings-systemet behöver förändras för att nå en bättre regional balans. Detta bör ges regeringen till känna. Väl fungerande kommunikationer och tillgänglighet är en av de absolut viktigaste förutsättningarna för att bryta koncentrationen. Om fler skall ha möjlighet att bosätta sig utanför tätorterna är möjligheten till kommunikationer avgörande. Regeringens förslag på detta område är välkomna men inskränker sig till mindre justeringar. till projektering av en internationell fraktflygplats på Kallax i , ny flygplats till och upprustning av inlandsvägen är välkomna förslag. Förslaget om byggandet av är dock inget nytt förslag utan har redan beslutats av . 5.3 Fungerande postservice i hela landet Möjligheten till god post- och kassaservice är en av förutsättningarna för en god utveckling och tillväxt i hela landet. Alla måste garanteras denna service till enhetliga priser och rimliga distributionstider. Geografiskt differentierad prissättning kan ej accepteras. Lokal service och regional rättvisa hotas av Postens agerande. Först har portot höjts som en stor del av postservicen försämrats. aviseras omfattande nedläggningar av 1 100 postkontor, vilket medför ytterligare försämrad service. Mindre orter och förortsområden tappar sin mest grundläggande samhällsservice, en fungerande postdistribution. Detta är oacceptabelt. Regeringen måste därför medverka till att posten tar ansvar för en bra postservice i hela landet. På flera håll genomförs indragningar av service, t ex utdelning av post, på landsbygden. Posten måste ta sitt regionalpolitiska ansvar. Bolagiseringen av posten har inte visat sig ge de vinster i ökad service som reformen förutsatte. Bolagiseringar som gjorts har ej varit förenliga med en hög ambition inom regionalpolitiken. Flera regioner har drabbats hårt. Ambitionen om regional utveckling riskeras om inte en god basservice kan garanteras. Om inte postens service i de mer glesbefolkade delarna kan upprätthållas måste medel säkerställas för upphandling där även andra aktörer ges möjlighet att svara för denna service. Lantbrevbäringen står för en viktig del av servicen på landsbygden och måste säkerställas. På flera håll pågår olika projekt där lantbrevbärare även svarar för annan service. Denna utveckling är värd att stödja. Tyvärr aviserar posten avsikten att ta ut avgifter för de abonnenter som ligger utanför de ordinarie färdrutterna. Detta kan inte accepteras. Likvärdiga villkor måste gälla i hela landet. För många äldre på landsbygden är det en trygghet när lantbrevbäraren kommer förbi deras hem. Även utvecklandet av post i butik har fallit väl ut. Det visar sig att både postservicen och lanthandeln kunnat räddats tack vare samordning. Vad som ovan anförts om en väl fungerande postservice i hela landet bör ges regeringen till känna. En utveckling där fler väljer att arbeta på distans eller telependla kan rätt understödd betyda mycket för den regionala utvecklingen. En sådan utveckling har stor betydelse för att vända den inomregionala obalansen till balans. Möjligheterna till telependling har betydelse för att fler skall kunna bo kvar och arbeta på distans och är sannolikt en viktig del för möjligheten till utflyttning. För dessa är tillgången till goda elektroniska kommunikationsmöjligheter till rimliga priser nödvändig. En snabb utbyggnad av den elektroniska infrastrukturen måste prioriteras. Ett brett utbud av tjänster till låga priser ger nya och spännande förutsättningar för en offensiv utveckling. har påtalat att de rättsliga reglerna måste ses över för att underlätta och påskynda utvecklingen av distansarbete. Till detta hör den arbetsrättsliga lagstiftningen, arbetstidslagen samt försäkringsfrågor. Detta utredningsuppdrag genomförs . För att utveckla möjligheterna till telependling krävs hög överföringskapacitet via det ordinarie nätet. kan möjligen även andra lösningar finnas, exempelvis via satellit eller via elnätet. Utvecklingen går relativt snabbt, men för tillfället förefaller det mest sannolika och effektiva att öka kapaciteten på redan befintligt nät. Möjligheten till ISDN (integrated services digital network) och andra lösningar med hög kapacitet är en del. har i åtskilliga sammanhang framfört krav om enhetstaxa för ISDN-anslutning. Detta krav kvarstår. Tillgången till nya tjänster och möjligheterna till ökad kapacitet får inte begränsas till några få större orter utan måste så långt möjligt garanteras i hela landet. I telelagen finns definierat vad som skall ingå i de samhällsomfattande tjänsterna, eller det så kallade basutbudet. Basutbudet, dvs det utbud som skall tillhandahållas även på icke kommersiella grunder, måste innefatta en möjlighet för större befolkningsgrupper att utnyttja avancerade teletjänster. finns nya tekniska lösningar för att avsevärt öka kapaciteten i accesnätet, dvs koppartrådarna. ADSL- (asymetric digital subscriber line) baserade tjänster och VDSL (very high-bitrate digital subscriber line) ger möjligheter till bredbandskommunikation via accesnätet. Utbyggnad av denna teknik är angelägen. Den måste bli tillgänglig i hela landet till samma kostnad. Med detta öppnar sig nya möjligheter för höghastighets-överföring, vilket är angeläget för de många nya företag som finns inom bland annat informationsbranschen. Möjligheterna till överföring med den kapacitet som ADSL erbjuder är en konkurrensfaktor när företag väljer etableringsort. En bred utbyggnad av den nya tekniken måste genomföras. För att få en snabb utbyggnad av ADSL i hela landet bör det övervägas att införa enhetstaxa för anslutning. Utbyggnaden av ny teknik för avancerade teletjänster måste ske i hela landet och påskyndas. Regeringen bör därför återkomma till med förslag om en snabb utbyggnad av ADSL. Enhetstaxa för anslutning bör tillämpas. Detta bör ges regeringen till känna. 5.5 Drift och underhåll av vägnätet Det finns uppenbara brister i det svenska vägnätet. Främst har underhållet släpat efter. Förslaget i propositionen om att tidigarelägga insatserna för upprustning av väg 45, samt för ytterligare satsningar på bärighetsförbättrande åtgärder är därför välkommet. Principen måste vara att väg- och järnvägskapitalet skall förvaltas på ett sådant sätt att värdet av gjorda investeringar inte urholkas. Det krävs därför en strategi för drift och underhållsåtgärder. Alltför ofta inte underhållet av det allmänna vägnätet. Upprustning av vägnätet är en ytterst angelägen regionalpolitisk fråga. Dåligt underhållna vägar är till stort men för de boende och näringslivet utmed dessa vägar. För att vidmakthålla vägkapitalet måste insatser för drift och underhåll prioriteras. Avstängningar eller dålig framkomlighet innebär betydande merkostnader för näringslivet. Längre restider, försämrad framkomlighet och högre underhållskostnader drabbar självfallet även persontransporterna. Det infrastrukturbeslut som fattade 1997 innebär en ekonomisk ram för den kommande planperioden. beslut är i allt väsentligt bra. Det finns dock anledning att fråga sig om den ekonomiska ramen som lagts fast klarar de behov som finns. Beslutet togs i då var fullt upptagen med att fullfölja ett ambitiöst saneringsprogram av de offentliga finanserna. Vi kan nu konstatera att målet med saneringsarbetet som och regeringen tagit ansvar för håller på att uppnås. , den statliga utredning som låg till grund för infrastrukturbeslutet, pekade i sitt första delbetänkande på att sysselsätt-nings-, näringslivs- eller regionalpolitiska skäl kunde föranleda medel utöver ramen.