mot · GL02Jo32 · 1998-02-05 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:45 Miljöbalk 1 AllmäntModerniseringen av den svenska miljölagstiftningen har försenatskraftigt av den socialdemokratiska regeringen. överlämnadeden dåvarande borgerliga regeringen ett förslag (prop. 1994/95:10) ominförande av en samlad miljölagstiftning i en miljöbalk som skulle haträtt i kraft . Detta förslag drogs emellertid tillbaka, vilkethar lett till att blir minst 3 1/försenad.Som följd härav sköts en lång rad skärpningar och kompletteringar avmiljölagarna . Bl.a. har införandet av EU-direktiv på miljö-området försenats. har bl.a. blivit kritiserat av föratt om miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) från 1985ännu inte är införda i svensk lag. Om miljöbalkspropositionen inte hadedragits tillbaka 1994, skulle ha undgått denna kritik samt haft ettbättre regelverk på detta område.Moderata samlingspartiet anser att samlandet av de viktigaste miljölagarnatill en miljöbalk är en angelägen reform. Miljöreglerna kan genom balken blitydligare och mer överskådlig, och prövningen av tillstånd kan bli mersamordnad. kan sanktionssystemet bli bättre och viktiga principerpå miljöområdet förstärkas.2 FöljdlagstiftningenEtt slutligt förslag om följdlagstiftningens utformning finns inte, vilkethindrar en fullständig överblick och ger intryck av att förslagen ärframkastade utan fullständig kontroll över slutresultatet. Moderatasamlingspartiet anser att en ordning där följdlagstiftningen varit kändredan i samband med huvudförslaget borde ha varit självklar. Det ärockså en brist att regeringens aviserde stora miljöpolitiskaproposition ännu inte är presenterad. Denna proposition är aviserad attkomma senare i vår och skall innehålla förslag till nya miljöpolitiskamålsättningar.Den oklarhet som finns gäller bl.a. förhållande till befint-liga speciallagar för vissa sektorer och verksamheter. I syfte att elimineraosäkerheten och otydligheten bör det klargöras att speciallagar skall gällaföre i de fall det finns bestämmelser som kolliderar.3 Bärande principer för miljöbalkenI propositionen anges särskilt sju s.k. bärande principer för miljöbalken.Dessvärre saknas en för utvecklingen på miljöområdet omistlig del -samverkan mellan lagstiftningen och marknadsekonomin. Lagstiftningenfår inte ses som det enda instrumentet för en god utveckling påmiljöområdet, utan som ett nödvändigt instrument som måstekompletteras av andra. Regeringens förslag är tyvärr mycket bristfälligtnär det gäller frågor som har betydelse för företagsklimatet, vilket ävenutvecklas längre fram i denna motion.Vid FN:s konferens om miljö och utveckling i , därbl.a. den s.k. Riodeklarationen med principer för miljöarbetet och hand-lingsprogrammet undertecknades, betonades just utvecklingens,marknadsekonomins och den ekonomiska tillväxtens betydelse för ettframgångsrikt miljöarbete. I Riodeklarationens fjärde grundprincip sägsexempelvis att skyddet av miljön skall utgöra en integrerad del av utveck-lingsprocessen och inte betraktas som något isolerat därifrån. Andra kapitlet iAgenda 21 rekommenderar alla länder att främja den privata sektorn ochföretagandet samt skapa utrymme för marknadsmekanismer.Utan utveckling, tillväxt och marknadsekonomi kan vi inte eliminerafattigdomsproblemen och skapa de ekonomiska resurser som behövs för attlösa miljöproblemen. Det bör också betonas att detta förutsätter demokratioch en fri debatt. Moderata samlingspartiet beklagar att regeringens förslaginte tar utgångspunkt i detta. Förslaget innebär tyvärr en olycklig polariseringav miljö och utveckling.Nutidshistorien har med all önskvärd tydlighet visat att marknadseko-nomiska principer och ett konkurrenskraftigt och fungerande näringsliv är avavgörande betydelse för en positiv utveckling på miljöområdet. Förutom densedan länge kända betydelse som en skyddad äganderätt har för hushållningmed och vård av naturen visar erfarenheterna att ett fritt och dynamisktnäringsliv leder till en bättre utveckling på miljöområdet än vad myn-digheterna kan åstadkomma med enbart regleringar. är det inteovanligt att företagen ligger före myndigheterna och minskar utsläppensnabbare och mer än vad myndigheternas normer föreskriver.En stor del av initiativet på miljöområdet ligger hos enskildamänniskor och framsynta företagare som agerar på den fria, kon-kurrensutsatta marknaden. Företagens miljöansvariga är fullt upptagna medkonkret miljöarbete, inte minst för att möta kraven från kunder ochkonsumenter. Inom näringslivet ses miljöarbetet alltmer som något av godo,som kan öka både marknadsandelarna och vinsterna. Det ligger en enormkraft i denna utveckling, en kraft som inte kan ersättas av lagar och för-ordningar.Miljöbalken får inte bortse från denna utveckling och framstå somomodern redan innan den införts. Moderata samlingspartiet anser därför attde i propositionen särskilt angivna principerna bör kompletteras medföljande:Som bärande princip för bör gälla att den skall betonabetydelsen av marknadsmekanismer och värnad äganderätt samt utformas såatt den främjar förutsättningarna för företagande och teknisk utveckling.4 Ersättning vid intrångDen största enskilda bristen i regeringens förslag rör behandlingen aversättningsfrågorna och förslagets oförenlighet med grundlagen.Förslaget innebär att rätten till ersättning vid ingripande av det allmännakringgås i en rad olika situationer på ett sätt som strider mot 2 kap. 18 §regeringsformen.Lydelsen av 2 kap. 18 § regeringsformen ändrades den 1 januari 1995.Ändringen innebär att egendomsskyddet stärktes i grundlagen, bl.a. vadgäller rätten till ersättning. För lagstiftaren innebär ändringen att allmän laginte får stiftas så att dess ersättningsregler strider mot grundlagen.Det har emellertid förekommit diskussion om tolkningen av 2 kap. 18 §regeringsformen i dess nya lydelse. Diskussionen har gällt om bestämmelsenskall tolkas efter sin ordalydelse eller utifrån förarbetena.Lagrådet har närmare granskat denna fråga och gör ett mycket tydligtställningstagande:Det råder inga delade meningar om att bestämmelsen enligt sin ordalydelseinnebär att rätt till ersättning inträder, oavsett anledningen till att detallmänna inskränkt användningen av mark eller byggnad på angivet sätt.(...) Tolkningen av en lagregel skall enligt vedertagen uppfattning i svenskrätt grundas på regelns ordalydelse. Är denna sådan att det inte kan rådanågon tvekan om regelns innebörd, skall den tillämpas enligt ordalydelsen.Den omständigheten att det i regelns förarbeten kan ha gjorts uttalanden somtyder på att avsikten med regeln varit en annan än vad dess ordalydelse handen skall i så fall i princip inte påverka tillämpningen.(...) Om denna tolkningsmetod skall gälla även i fråga om en grundlagsregelhar varit föremål för olika uppfattningar inom doktrinen. I åtskilligasammanhang har gjorts uttalanden enligt vilka olika bestämmelser i 2 kap.regeringsformen om grundläggande fri- och rättigheter skall ges en vidsträckttolkning till den enskildes förmån (se Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna,s. 19 f.). Här kan också hänvisas till ett principuttalande av Lagrådet avinnebörd att kravet på att man inte till den enskildes nackdel frångår entillämpning i strikt överensstämmelse med lagtexten har särskild tyngd närdet gäller de grundläggande fri- och rättigheterna (prop. 1977/78: s. 144 f.).När det är fråga om en grundlagsregels betydelse för en ny lagstiftning, talarenligt Lagrådets mening övervägande skäl för särskild återhållsamhet med attfästa avseende vid motivuttalanden som är svårförenliga medgrundlagsregelns ordalydelse.Flera namnkunniga jurister gör samma tolkning av grundlagen somLagrådet. Exempelvis argumenterar professorn i civilrätt och förrejustitierådet i sin bok att det är grundlagstexten som gäller. I samband medMiljöbalksutredningens huvudbetänkande (SOU 1996:103) gjorde ävenrättschefen på samma tolkning. Dessutom delarmånga tunga remissinstanser Lagrådets uppfattning attersättningsreglerna i propositionen strider mot grundlagen, bl.a.Justitieombudsmannen, , Kammarkollegiet, Sundsvallskommun, , ,, och Svenskaarbetsgivareföreningen.Umeå tingsrätt, , Kammarrätten i ,Länsrätten i , Länsrätten i , ,i och Kungliga skogs- och lantbruksakademienanser också att frågan om balkens förhållande till grundlagen måste klargörasinnan slutlig ställning tas till förslaget.Det torde stå klart att propositionen strider mot grundlagen beträffandeersättningsrätten. Lydelsen av 2 kap. 18 § regeringsformen medför en änd-ring av rättsläget som innebär att rätten till ersättning vid rådighetsin-skränkningar har utvidgats till att avse fall när myndighet ingriper i pågåendeverksamhet av bl.a. miljöskäl. bör ändras så att detta framgår.Regeringen föreslår vidare att den kompromiss om ersättningsreglerna somriksdagen beslutade om 1987, och som det rått bred enighet om, skall brytasgenom förslaget till 31 kap. 6 § som innebär att ersättningen vid markintrångskall minskas med det belopp som motsvarar vad markägaren är skyldig atttåla utan ersättning. Moderata samlingspartiet motsätter sig detta förslag somförsvagar äganderätten och den enskildes ställning. bör besluta attbestämmelsen skall utgå.5 målInom svensk miljöpolitik har det funnits en bred uppslutningkring fyra miljöpolitiska mål: skyddet av människors hälsa, skyddet avnatur- och kulturmiljön, bevarandet av den biologiska mångfalden samthushållningen med naturresurser.När grundläggande politiska mål skall formuleras är det alltid frestande attvidga förteckningen av de problem politiken skall motverka samt de krav denskall uppfylla. blir dock varje enskilt mål svårare att uppfylla itaktmed att nya mål tillfogas. kan det dessutom förhålla sig så att det someftersträvas snarare representerar ett medel med vilket man kan uppnå mål änett mål i sig självt.Ett exempel på detta är kretslopp genom återanvändning och återvinningav material. Syftet med kretsloppstanken, som etablerades som centraltbegrepp i svensk miljöpolitik genom kretsloppspropositionen 1993, är attanpassa utformningen och produktionen av varor så att återanvändning ochåtervinning underlättas, till gagn för resurshushållningen, naturen ochmänniskans hälsa. Genom kretslopp uppnås således viktiga miljömål.Det finns emellertid några undantag från regeln att kretslopp leder till ökaduppfyllelse av miljömålen. Återvinning eller återanvändning kan i vissa fallförbruka mer resurser än de sparar, t.ex. i form av långa transporter isamband med insamling. Dessa undantagsfall understryker vikten av attkretsloppsprincipen inte betraktas som ett mål i sig, utan som ett viktigtmiljöpolitiskt medel som i flertalet fall leder till att andra viktiga miljömåluppfylls. Lika viktigt som det är att kretsloppsprincipen finns med somstyrande regel i balkens andra kapitel, lika olämpligt är det att den återgessom ett mål i sig i balkens portalparagraf.I enlighet med detta bör den 5:e punkten i balkens 1 kap. 1 § slopas. Efter-som detta inte bör leda till att hushållningsmålet när det gäller material,råvaror och energi blir otydligare bör den 4:e punkten kompletteras enligtnedan:6 Tabell 1: (Propositionen Vårt förslag )7 Lagar som skall ingå i miljöbalkenDet kan i efterhand konstateras att miljölagstiftningen hade varit bättreoch mer genomarbetad om 1994 års miljöbalksproposition antagitsav . Tiden hade då kunnat ägnas åt att samordna miljöreglernamed varandra samt att utreda successiva utvidgningar av 1994 årsmiljöbalk. Nuvarande förslag präglas av att en mängd olikabestämmelser är sammanförda utan att någon omarbetning ochsamordning skett, vilket bl.a. Lagrådet påpekar.Moderata samlingspartiet noterar också att skogsvårdslagen inte finns medi förslaget till miljöbalk, trots att detta användes som en förevändning för attstoppa genomförandet av det förra miljöbalksförslaget. Vi välkomnar dockatt regeringen valt att låta skogsvårdslagen, som är en sektorslag sominnehåller både produktionsmål och miljömål, stå utanför balken. Riksdagenbör också besluta att skötsellagen, i egenskap av sektorslag, skall stå utanförbalken.Miljöskyddskommittén föreslog i sitt huvudbetänkande SOU 1993:27 attde båda sektorslagarna skulle lämnas utanför balken. Kommittén anförde attett införlivande av dessa lagar i balken skulle motverka en utveckling därmiljötänkandet genomsyrar all verksamhet. Om miljöreglerna för jord- ochskogsbruket ingår i respektive sektorslag skulle det också enligt kommitténsmening bli lättare för såväl tillsynsmyndigheter som brukare att överblickade bestämmelser som har betydelse för näringen. Moderata samlingspartietanser att dessa skäl väger tyngre än motiven för att ta in skötsellagen imiljöbalken.Det bör vidare noteras att även om skötsellagen inte har en tydligkaraktär av produktionslag kan det uppstå situationer därlivsmedelsöverskottet vänds till ett underskott, vilket föranleder en mark-politik som inte enbart betonar miljömål, utan också produktionsmål. Isådana lägen lämpar det sig bäst att skötsellagen står utanför miljöbalken.8 De allmänna hänsynsreglernaI den nya miljöbalkspropositionen återfinns i likhet med förslaggrundläggande hänsynsregler, bl.a. kunskapskrav, krav påförsiktighetsmått, krav på bästa möjliga teknik, hushållningskrav, somskall gälla all verksamhet och alla åtgärder som omfattar.Dessa regler, varav flera tidigare återfunnits i enskilda lagar påmiljöområdet, samlas nu i inledning, vilket förbättraröverskådligheten. Reglerna är allmänt formulerade, vilket möjliggör enbred tillämpning samt ger dem karaktär av sunda tumregler för allverksamhet.Regeringen föreslår emellertid att den som bedriver en verksamhet ellervidtar en åtgärd skall, utom då det gäller skadeståndsrättsliga ellerstraffrätts-liga frågor, vara skyldig att visa att de allmänna hänsynsreglerna tillämpas.Denna placering av bevisbördan är klart olämplig. Hänsynsreglerna är såallmänt hållna och avsedda för ett så generellt område att det är uppenbart atttolkningsproblemen blir mycket stora när reglerna skall tillämpas, vilket bl.a.påpekats av Lagrådet.En verksamhetsutövare har mot bakgrund av de oprecisa reglerna svårt attöverblicka vad hänsynsreglerna kräver i det enskilda fallet. Skyldigheten attvisa att reglerna uppfylls ökar snarare än minskar osäkerheten ur verksam-hetsutövarens synvinkel. Bevisbördan bör i stället placeras på tillsynsmyn-digheten samt de tillståndsgivande och tillåtlighetsprövande myndigheterna.Denna placering av bevisbördan framstår som särskilt viktig när det gällerförsiktighetsprincipen, eftersom icke-existensen av fara inte går att visa.Det bör även påpekas att den i propositionen föreslagna placeringen avbevisbördan riskerar att bli betungande särskilt för nystartade och småföretag med begränsade administrativa resurser. Det är en brist att detta inteblivit belyst i propositionen.Myndigheterna har till skillnad från den enskilde verksamhetsutövarenmöjlighet att utveckla en praxis och har därmed lättare att hantera bevis-bördan.I diskussionen kring miljöbalksförslaget har det från flera håll uppmärk-sammats att förslaget saknar en avvägningsregel mellan allmänt och enskiltintresse. Det har bl.a. påpekats att vid tillämpningen avEuropakonventionen ställer krav på att avvägningen mellan intressena skallvara rimlig och proportionerlig. Detta gäller t.ex. frågor om inskränkningar iden enskildes rätt att utnyttja egendom med hänsyn till allmänna intressen.Vi finner att det är en allvarlig brist att miljöbalksförslaget helt saknar enavvägningsparagraf. Den skälighetsregel som finns vad gäller nyttan av enåtgärd och kostnaderna för densamma är viktig, men ger inte samma väg-ledning och behöver därför kompletteras. En sådan avvägningsregel bör medfördel läggas in i andra kapitlet i anslutning till skälighetsregeln. Avväg-ningsregeln skall gälla all rättstillämpning utifrån miljöbalken.När det gäller den specifika hänsynsregeln om lokalisering av verk-samheter, den s.k. lokaliseringsprincipen, råder oklarhet om tillämpningen påde areella näringarna, bl.a. därför att förslaget till följdlagstiftning intepresenterats med regeringens förslag.Det råder dock ingen tvekan om att lokaliseringsprincipen inte lämpar sigatt tillämpas på pågående markanvändning inom jord- och skogsbrukeftersom denna markanvändning är platsbunden och lokal. bördärför besluta att pågående markanvändning inom jord- och skogsbruket inteberörs av lokaliseringsprincipen.Enligt regeringens förslag skall den s.k. produktvalsprincipen som gällerkemiska produkter och biotekniska varor och som ingår i de allmännahänsynsreglerna vara straffbelagd. Påföljden skall inte enbart gälla yrkes-mässig användning. Enligt författningskommentarerna omfattar regeln ävenexempelvis en bilägare som skall tvätta och rengöra sin bil och som på enbensinstation köper rengöringsmedel för detta.Att produktvalsprincipen straffbeläggs ökar visserligen regelns betydelse,men det är vanskligt att straffbelägga en oprecis, allmän hänsyns-regel som produktvalsprincipen. Rättsosäkerheten för den enskilde ökarpåtagligt när han eller hon riskerar påföljd vid normal användning avprodukter som fullt lagligt säljs i vanliga butiker. Dessutom blir bevis-föringen komplicerad.Varje individ möter ett stort antal valsituationer i vardagslivet. Det är dåinte rimligt att ställa samma krav på privatpersoner och utövare av mindreverksamheter som på en professionell yrkesmässig utövare av en verksamhetav väsentlig betydelse för miljön. Den senare har större möjligheter atttillägna sig kunskap och vägledning för de viktigaste valsituationerna.Straffsanktionen för produktvalsprincipen enligt 29 kap. 3 § förslaget tillmiljöbalk bör därför begränsas till att omfatta den som yrkesmässigt isamband med tillståndspliktig verksamhet tar befattning med en kemiskprodukt eller vara.9 NaturresurslagenModerata samlingspartiet anser att tredje och fjärde kapitelsom innehåller regler från nuvarande naturresurslagen (NRL) måsteförbättras radikalt.Miljöbalksförslaget har fått hård kritik, bl.a. av Lagrådet, för att flertaletregler endast är överflyttade från befintliga lagar utan att någon omarbetningoch samordning med övrig miljölagstiftning skett. Denna brist gäller särskiltNRL:s andra och tredje kapitel som helt utan förändringar förs över som nyakapitel i miljöbalken.Flera skäl talar för att NRL inte alls bör föras över till . NRL äri grunden en exploateringslag och inte en skyddslag. Delar av NRL har dockkaraktär av skyddslag, t.ex. älvskyddet, vilket ändå talar för att NRL skallsmältas in i . Detta borde dock föranleda att flera av paragrafernai NRL ses över och anpassas till miljölagstiftningen i övrigt.Förhållandet mellan om hushållning med mark- ochvattenområden och balkens nya allmänna hänsynsregler är mycket oklart,vilket skapar rättsosäkerhet för dem som skall följa bestämmelserna. Tilldetta bör läggas att det finns kritik mot att dessa bestämmelser iNRL är otydliga.Ett exempel på de allvarliga tolkningsproblem som kommer att uppstå äratt den s.k. lokaliseringsprincipen finns med i två olika paragrafer i två olikakapitel i regeringens förslag; dels i 2 kap. 4 § där det sägs att verksamheterskall lokaliseras till lämplig plats, dels i 3 kap. 1 § där det sägs att mark-ochvattenområden skall användas till de ändamål områdena är mest lämpade för.En sådan dubblering av en regel bör elimineras, eftersom den medför enuppenbar otydlighet och rättsosäkerhet.Det är viktigt att hela förslaget till 3 kap. ses över. Flera avbestämmelserna är otydliga och inte anpassade till i övrigt. Ettännu viktigare skäl för en översyn är dock att dessa bestämmelser inte utgårfrån skyddet för miljön, utan utgår från att skydda olika näringar. Sålundasäger t.ex. 3 kap. 8 § att områden som är lämpade för industrianläggningarskall skyddas mot åtgärder som kan hindra sådana anläggningar. ÄvenLagrådet har riktat kritik mot denna utformning av regler i miljöbalken.Riksdagen bör därför besluta att avpassa reglerna i lagförslagets tredjekapitel till övriga regler i och förändra reglerna så attde liksom i övrigt utgår från skyddet för natur- och kultur-miljövärden samt vissa naturresurser, t.ex. . De bestämmelser somsärskilt värnar förutsättningarna för mineralutvinning, industriell produktionm.m. bör överföras till annan lagstiftning utanför miljöbalken.Det är under alla omständigheter direkt olämpligt att lokaliserings-principen uttrycks på två olika sätt i två olika kapitel i balken. börsärskilt besluta att lokaliseringsprincipen skall komma till direkt uttryck påendast ett ställe i lagtexten.Behovet av översyn gäller också lagförslagets fjärde kapitel som innehållernaturresurslagens hushållningsbestämmelser för vissa områden i landet, s.k.riksintressen. Ett påtalat problem är att dessa bestämmelser ipraktiken är verkningslösa, eftersom en mycket stor del av mark-och vattenområden omfattas av begreppet riksintresse. Bestämmelsernasutformning bör också ändras så att skyddet inte utgår från näringar ochsärintressen. Framtidens riksintressen enligt bör i stället baseraspå hänsynstagande till speciella natur- och kulturmiljövärden samt till vissanaturresurser, t.ex. . Staten bör tillsammans med kommunernabestämma vilka områden som skall ges särskilt skydd. bör initieraen förändring av 4 kap. 1-4 §§ som uppfyller detta.Bestämmelserna om skydd för den sammanhängande fjällkedjan ochälvskyddet är redan med dagens utformning precisa och kan dessutom sägasvara baserade på hänsynen till naturvärden. Dessa regler bör därför vara kvaroförändrade.När det gäller bestämmelsen om s.k. nationalstadsparker bör riksdagenbesluta att de bedömningar som lagstiftaren gjorde i förarbetena till dennaparagraf bör påverka lagstiftningen, eftersom den senare rättstillämpningenbortsett från centrala bedömningar i propositionen 1994/95:3 om national-stadsparker. Detta gäller främst propositionens avsnitt om förutsättningarnaför förändrad markanvändning.10 MiljökvalitetsnormerBegreppet miljökvalitetsnormer, som funnits i EG-rätten,införs genom i svensk lagstiftning. Normer för lägstagodtagbara kvalitet på miljön skall få fastställas för att skyddamänniskors hälsa eller miljön. En miljökvalitetsnorm skall kunna gällaett område som kan sträcka sig från del av kommun till hela riket. Det ären fördel att miljölagstiftningen kompletteras med detta instrument.Miljöpolitiken får därigenom tydliga delmål som är direkt relaterade tillhälso- och miljöskydd.Förslaget till miljökvalitetsnormer har dock flera brister. Bl.a. omfattarförslaget bestämmelser om miljökvalitetsnormer som reglerar högsta ellerlägsta förekomst av organismer i vatten. Det är dock oklart hur sådanamiljökvalitetsnormer skall användas och hur de skall kunna bidra till skyddetför miljön. Vetenskapen ger inga säkra svar på hur biologisk mångfald skallkunna garanteras. Det är därför osäkert om generella styrmetoder kanfungera. Förslaget kan lika gärna leda till biologisk enfald som till mångfald.Riksdagen bör därför besluta att näst sista stycket 5 kap. 2 § skall utgå.Det är också en brist i regeringens förslag att följderna inte närmare utredsi de fall en meddelad miljökvalitetsnorm inte visar sig kunna uppfyllas p.g.a.föroreningar från andra länder. Sådana situationer är mycket tänkbaraeftersom en stor andel av föroreningarna i härrör från utländskakällor. Rättssäkerheten påverkas negativt om det inte råder klarhet om hurdessa situationer kommer att hanteras. Eftersom regeringen inte redovisatuttömmande svar på denna fråga bör uttala att regeringen tillsvidare inte skall meddela miljökvalitetsnormer om det kan antas att förore-ningar från andra länder påverkar miljösituationen väsentligt i det aktuellafallet.Enligt Moderata samlingspartiet torde miljökvalitetsnormer främst kommatill användning på EU-nivå, främst p.g.a. svårigheterna att hantera situationerdär gränsöverskridande föroreningar påverkar miljön.Regeringens förslag innebär vidare att gällande tillstånd för verksamhetskall kunna dras in utan att ersättning för detta utgår om verksamhetenmedverkar till att en norm överskrids.