mot · GL02Ju39 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:95 Ändringar i kriminalvårdslagstiftningen Barn till föräldrar i fängelse är de sällan nämnda och ofta bortglömda brottsoffren. I finns det tusentals barn som lever separerade från sin fängslade mamma eller pappa. Detta är något som sällan diskuteras i den kriminalpolitiska debatten. I regeringens proposition Ändringar i kriminalvårdslagstiftningen m.m. saknas ett tydligt barnperspektiv. I kriminalvårdslagstiftningen (KvaL) talas endast om kontakten med närstående och anhöriga. För att tydligt markera barnets behov av och rätt till kontakt med sin fängslade förälder är det viktigt att barnen omnämns i KvaL. I , artikel 9 punkt 3, sägs: Konventionsstaterna ska respektera rätten för det barn som är skilt från den ena eller båda föräldrarna att regelbundet upprätthålla ett personligt förhållande till och direkt kontakt med båda föräldrarna, utom då detta strider mot barnets bästa. Det är bra både för den intagne, dess barn och samhället om kontakten kan upprätthållas under fängelsevistelsen. En av grundtankarna i KvaL (4 §) är att anstaltsvistelsen ska inriktas på åtgärder som förbereder den intagne för tillvaron utanför anstalten. Här utgör permissionerna en viktig del i möjligheten för den intagne att behålla en kontakt med anhöriga och andra personer i dess närhet. Här är det viktigt att det KvaL kompletteras med barnens behov och rättigheter till en kontinuerlig kontakt. För att ytterligare underlätta kontakten och föräldrarollen för den intagne skall hänsyn till barnet tas även när det beslutas vid vilken anstalt den dömde skall placeras. Vad som ovan anförts om att underlätta kontakten mellan den intagne och dess barn bör ges regeringen till känna. Enligt KvaL skall permissioner kunna ges, om särskild anledning förekommer. Det kan t.ex. gälla närståendes begravning, besök hos tandläkare eller optiker, besök hos frivårdsmyndighet eller sociala myndigheter. Ingenstans nämns barnen. Det vore på sin plats att tillfoga besök på egna barns skolavslutningar, luciafirande på daghem, barnets födelsedag och andra tillfällen när det kan vara betydelsefullt för barnet att även den fängslade föräldern finns på plats. Vad som ovan anförts om rätten till permission bör ges regeringen till känna. Även brottslingar bryr sig om sina barn. Det finns många mammor och pappor på våra fängelser som längtar efter sina barn och som har starka skuldkänslor. Viljan att vara en tillräckligt bra förälder borde uppmuntras och stärkas i fängelset. Att förbättra villkoren för fångarnas familjer är i högsta grad att arbeta förebyggande och brottspreventivt. görs inte mycket för att stödja familjen inom kriminalvården. I Europeiska fängelseregler antagna av 1987, regel 43, står: Fångar ska tillåtas att kommunicera med sina familjer och, om det är möjligt med hänsyn till behandlingsbehov samt krav på säkerhet och ordning i anstalten, med andra personer eller representanter för organisationer utanför anstalten samt att ta emot besök från sådana personer så ofta som möjligt. KvaL bör kompletteras med verksamheter som syftar till att direkt stödja den intagnes kontakt med sina barn. Kriminalvården bör underlätta brev- och telefonkontakter, förbättra besöksregler och besöksförhållanden och anpassa dem efter barnens behov och rättigheter. På framför allt klass I, II och bör permanenta familje- och samlevnadskurser anordnas för intagna och deras familjer. Dessutom bör besökslägenheter, som de på Österåker- och Hallanstalterna, ställas i ordning på samtliga klass I- och . Har den intagne ett socialt nätverk visar studier att han/hon har en god prognos. Saknar man ett socialt nätverk är man utlämnad till fängelsets nätverk. Att stödja och kunna behålla en familjetillhörighet och gemenskap utanför fängelset betyder oerhört mycket för den intagnes rehabilitering och möjligheter att återvända till sin familj och ett ordnat liv när strafftiden är avverkad. Sett ur barnets perspektiv är det minst lika viktigt att kriminalvården gör allt för stödja familjen och relationerna till barnen. Även föräldrar som begått grova brott kan vara viktiga för sina barn. Det är aldrig brottet eller strafflängden som avgör en förälders lämplighet. Varje enskild föräldra-barn-relation måste bedömas utifrån sina förutsättningar. Ingen förälder ska diskvalificeras enbart på grund av att han/hon hamnar i fängelse. Vad som ovan anförts om kriminalvårdens insatser för att stödja familjen bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att underlätta kontakten mellan de intagna och deras barn, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten till permission, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kriminalvårdens insatser för att stödja familjen.