mot · GL02Fö18 · 1998-04-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:84 Försvarsmaktens ekonomi och verksamhet m.m. försvarsbeslut synes redan i allt väsentligt ha havererat. Det togs i alldeles för hög grad med blicken i backspegeln såväl från riksdagsmajoriteten som från försvarsmakten. har få försvarsbeslut överlevt hela femårsperioden utan betydande ingrepp eller förändringar. femåriga försvarsbeslut började knaka i fogarna redan efter . stod det alltmer klart att vare sig försvarsmaktens ledning eller den politiska ledningen i regeringen hade rimlig kontroll över utvecklingen. Lika anmärkningsvärt är det att vare sig den politiska eller militära ledningen tog några personliga konsekvenser av det uppenbarade. liberalerna konstaterade i sin partimotion angående försvarsbudgeten : Det finns redan nu anledning att befara att försvarsbeslut återigen inneburit att man av politiska skäl sökt rädda för stor del av den tidigare grundorganisationen. Det av överbefälhavaren och regeringen nu redovisade gapet mellan uppgifter och tilldelade resurser försvarsbeslut understryker att redan inför kontrollstationen 1998 kan behöva göra ytterligare nedskärningar och långsiktiga förändringar av försvarets krigsorganisation och därmed också grundorganisation. liberalerna återkommer inför kontrollstationen 1999 med förslag om ett i åtminstone väsentliga delar förnyat försvarsbeslut. har i samband med försvarsbeslutet och budgetbehandlingen redovisat en i väsentliga avseenden annorlunda inriktning av det militära försvaret med ökad tyngdpunkt i kvalitativ förnyelse och kvantitativ neddragning. Denna inriktning kvarstår med ökad tyngd av de konsekvenser som redovisats av 96 årsbeslut. Med anledning av regeringens proposition 1997/98:83 Förändrad styrning av Försvarsmakten m.m. har begärt att regeringen inför kontrollstationen 1999 förelägger ett fullständigt underlag för ett sådant beslut med utgångspunkt från såväl säkerhetspolitiska, försvarspolitiska som samhällsekonomiska utgångspunkter. Regeringen försöker i sin proposition analysera fördelningen av ansvar mellan regering och försvarsmakt för den uppkomna situationen. Ansvaret förefaller kunna delas tämligen jämnt av dem båda. Det handlar dels om ett försvarsbeslut med en strukturellt felaktig inriktning, dels om fullständigt oacceptabla brister i ekonomisk planering, styrning och uppföljning inom försvarsbudgeten, för vilka båda har ett delat ansvar. Mot bakgrund av nu gällande försvarsbeslut förefaller det helt rimligt att det är regeringen som också tar ansvaret för de åtgärder som måste vidtas i enlighet med vad regeringen redovisar. Redovisade åtgärder inom ramen budget sammanfaller i allt väsentligt med de politiska riktlinjer som en av den socialdemokratiska regeringen och formad riksdagsmajoritet ställde sig bakom försvarsbeslut. Det innebär en fortsatt allvarlig obalans till nackdel för den materiella förnyelsen av försvaret. Uppskjuten materielförnyelse kan naturligtvis alltid återställas , men det finns ingen anledning att tro att de försvarsekonomiska förutsättningarna inom överskådlig tid kommer att medge detta. Uppskjutna beslut innebär därför en urholkning av den materiella förnyelsen. har däremot under behandlingen av försvarsbeslut och budget pekat på möjligheten av att sträcka ut leveransen av JAS 39 över en betydligt med färre levererade plan . Detta borde prövas ytterligare inför kontrollstation 1999. Regeringen hänvisar till att materielfrågorna avsetts prövas ytterligare inför kontrollstationen. Det är därför beklagligt att riksdagsmajoriteten avvisat tanken på en särskild parlamentarisk översyn av de framtida materielfrågorna för det svenska försvaret. Regeringen återkommer också närmast mekaniskt upprepande tidigare påståenden om att de manliga medborgarnas fullgörande av militär värnplikt bidrar till försvarets förankring i samhället och möjliggör för den enskilda medborgaren att bidra till landets försvar. På vilket sätt detta skulle vara annorlunda än för t ex de uppgifter som det stora flertalet medborgare kvinnor och män förväntas fylla inom totalförsvaret i övrigt (såväl civilförsvaret som folkhushållningen under krig) vid krig eller beredskap framgår inte. Inte heller kommenterar regeringen i vilken utsträckning den av regeringen åtminstone tillfälligt accepterade kraftiga minskningen av totalförsvarspliktiga kan komma att bidra till en minskad förankring av försvaret i samhället. Dessa frågor kommer med nödvändighet att behöva belysas inom ramen för den just påbörjade översynen av pliktfrågorna. Ändrat mål för Försvarsmaktens beredskap Regeringens proposition förefaller i allt väsentligt fylla funktionen att inför redovisa regeringens syn på det inträffade samt de åtgärder regeringen vidtagit inom 98 års budget. Propositionen innehåller inga andra förslag till riksdagsbeslut än en något förändrad inriktning av målet för Försvarsmaktens beredskap. Bakgrunden till detta förefaller vara en anpassning till de åtgärder regeringen vidtar mot bakgrund av de föreliggande ekonomiska bristerna. Regeringen gör ett halvhjärtat försök att motivera sitt förslag med slutsatserna i den delrapport som Försvarsberedningen redovisade Svensk säkerhetspolitik i ny omvärldsbelysning (Ds 1998:9). Regeringens förslag torde inte nämnvärt strida mot dessa slutsatser, men dessa torde inte i sig motivera ett hastigt framlagt förslag till förändrat övergripande mål för Försvarsmakten. Det är rimligt att eventuella slutsatser i detta och andra avseenden som planerat får avvakta en samlad bedömning i samband med den kontrollstation som av regeringen nu föreslagits framflyttas . Regeringens förslag bör därför avslås. står givetvis bakom bedömningarna i Försvarsberedningens delrapport att det säkerhetspolitiska läget för ytterligare förbättrats sedan 96 års försvarsbeslut. De återstående frågetecknen vad avser vårt lands säkerhetspolitiska närområde är utvecklingen för de baltiska staterna. Att aktivt stödja dessa i deras strävanden att bli medlemmar av EU och NATO framstår som viktigaste säkerhetspolitiska uppgift . Utvidgningsprocesserna inom EU och NATO ger tyvärr fortfarande anledning till bekymmer i detta avseende. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1997/98:84.