mot · GM02Ju404 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju404av ()VittnesskyddInledningRättssäkerheten är till stor del beroende av att det finnsmänniskor som vill, kan och vågar vittna vid en rättegång.När vittnen kommer till tingsrätten riskerar de att blioffer på nytt. Därför är det av stor betydelse att stödet förvittnen förbättras.Utsatta vittnenDet har inom rättsväsendet blivit allt tydligare att mångavittnen och offer är rädda för att vittna vid en rättegång.Vittnen måste allt oftare "upplysas" om de omfattandeskyldigheter som åligger oss som medborgare för det fall attvi har upplysningar om någon kriminell händelse.Rädslan beror på det otrevliga faktum att alltfler organiserade elleroorganiserade personer systematiskt tillämpar hot och tvång mot människorsom har kännedom om deras verksamhet. Med all tydlighet har derasförmåga att omsätta hoten i handling blivit manifesterad. Många vittnen kandessutom känna ett obehag beroende på att det inte sällan förekommer ett"fyrkantigt" bemötande från rättsväsendets sida.Brottsofferjourernasvidgade verksamhetNär det gäller brottsoffer upplever många att de blir offer idubbel bemärkelse när de skall möta den tilltalade irättssalen. Därför är det bra att reglerna förmålsägandebiträde blivit något vidare samt att stödet förbrottsoffer i övrigt blivit bättre, via främstBrottsoffermyndigheten och brottsofferjourerna.Brottsofferjourernas riksförbund () har breddat sin verksamhet till attäven omfatta stöd till vittnen på vissa platser. Den framstår dock som ihuvudsak inriktad på vittnen som dessutom är brottsoffer, vid derasmedverkan i rättssalen. På flera håll i landet har särskilda vittnesstödsprojektpågått . Denna verksamhet innebär bland annat att speciella rum harinrättats på tingsrätten för att brottsoffer och vittnen skall kunna vara i fredinnan förhandlingarna. I rummet kan de tillsammans med en ideelltarbetande person - en vittnesvärd - gå igenom vad som kommer att händaunder rättegången. Målsäganden och vittnen får annars oftast vistas idomstolens allmänna väntrum tillsammans med den tilltalade och eventuellaåhörare. (SOU 1998:40) har kommit fram tillslutsatsen att detta är en viktig verksamhet. Offren, polisen och tingsrätternaär över lag positiva till vittnesstödet på de ställen där vittnesstödsprojektprövats. Det finns ingen statistik men de inblandade säger sig märka enpositivare inställning till att vittna. Detta arbete utförs ideellt men på flerahåll i landet söker brottsofferjourerna pengar för verksamheten.Verksamheten innebär trots allt kostnader. Det är därför rimligt att frivilligakrafter tillerkänns ersättning för resor och andra utlägg som man har pågrund av uppgiften.Vanliga vittnenMånga personer som vid en rättegång redogör för enhändelse är dock inte brottsoffer och målsägande utan endastvittne till händelsen. Utan deras vittnesmål skulle det oftavara omöjligt för domstolen att få en någorlunda klar bild avett händelseförlopp. Därför är det viktigt att även dessavittnen får ett stöd för att inte deras upplevelse skall blisvårare än nödvändigt. Alltför många som vittnat vid endomstol säger att de aldrig mer sätter sin fot i en domstol föratt de känt sig kränkta eller blivit skrämda av förhöret ochprocessens upplägg.För att stärka ställningen även för vittnen som inte är brottsoffer krävs enrad åtgärder. Viktigast är naturligtvis att ta itu med eventuella hot motvittnen. Det nationella handlingsprogram, för att komma till rätta med hotmot vittnen och målsägare, som föreslås av brottsofferutredningen börsåledes komma till stånd. Det finns dock en rad av enklare åtgärder för attfler skall känna sig välmotiverade och trygga att göra sin plikt som vittnen.KunskapUtbildningen av samtlig personal i domstolarna måsteförbättras. En rättegång kan vara en skrämmande upplevelseför en person som aldrig förr har befunnit sig i en rättssal.Vikten av ett korrekt bemötande kan vara avgörande vidkontakt med människor som bevittnat mycket svåra brotteller när det gäller människor som tillhör en etnisk minoritet.Bemötandet av vittnen före och under rättegången kanförbättras om samtlig personal inom domstolsväsendet harkunskaper om hur människor reagerar i pressade situationer.Det finns inte tillräckligt med vidareutbildning ochfortbildning av domare vad avser beteendevetenskap ochandra vittnesfrågor. För övrig personal och notarier finns detknappt någon utbildning alls att tala om. Utbudet ochtillgängligheten av utbildning i dessa frågor måste därföröka.InformationKallelsen är ofta den första kontakten ett vittne får meddomstolen inför en rättegång. Den kommer inte sällan överett år efter det att polisen handlagt målet. Dessa kallelser ärofta utformade på ett byråkratiskt och opedagogiskt sätt. Densom kallas att vittna har ofta svårt att förstå den juridiska ochbyråkratiska anklangen. De upplysningar om vad someventuellt gäller för vite och hämtning kan av mångauppfattas som obehagliga. Här krävs således en omfattandeöversyn av rutinerna och att de handlingar som går ut tillvittnen inte motverkar sitt syfte. Den som råkat bevittna enhändelse har inte gjort något brottsligt.Inför själva förhandlingen är det nödvändigt att den som aldrig tidigarevittnat får en chans att förstå de olika aktörernas uppgift i rättssalen. Dentilltalades ombuds förhör med åklagarens vittne kan annars lätt bli en chockeftersom ombudets uppgift ofta är att ifrågasätta vittnets berättelse ochomdöme. Informationen kan lämpligen erbjudas i samband med kallelsen.Att material som finns om detta inte bifogas kallelser med hänvisningtill att portokostnaderna skulle bli för höga är självklart oacceptabelt.LokalerEn inventering som genomförts av Brottsoffermyndighetenvisar att av landets 96 tingsrätter har endast 22 tingsrätterseparata väntrum för vittnen och målsägande. Endast nio avdessa tingsrätter lämnar information om att dessa avskildaväntrum finns. Det måste vara ett krav att varje tingsrätt harsärskilda rum för vittnen och målsägande och att det ges entydlig information om rummets existens.Brottsofferutredningen har även den behandlat frågan ochpåpekat att det är nödvändig med avskilda lokaler.VittnesstödDe ovan redovisade försöken med särskilda vittnesstöd ärvärda att utvecklas för att omfatta alla domstolar.Brottsofferutredningen anser att försöksverksamheten böruppmuntras och tilldelas medel ur Brottsofferfonden,eftersom behovet av förbättrat bemötandet av bådemålsägande och vittnen är stort. Det är viktigt att dennaverksamhet fortsätter inom ramen för brottsofferjourernasverksamhet. Det är inte säkert att det skulle bli lika positivaresultat om vittnesstöd fick för mycket prägel av myndighet.Det är viktigt att denna verksamhet erhåller ett visstlångsiktigt finansiellt stöd. Enligt uppgifter från finnsdet många personer som är beredda att ideellt ställa upp somvittnesstöd. Det är därför rimligt att antingenBrottsoffermyndigheten eller ställer uppmed resurser för en administration i form av en koordinatorför till exempel varje län. Det är orimligt att vädja till debrottsofferjourer som saknar assistenter att de dessutomskulle ta på sig administrationen av ett mer omfattandevittnesstöd.ErsättningarIdag fattas beslut om ersättning till målsägande och vittneninför sittande rätt och ofta i närvaro av åhörare. Den enskildesom har kommit dit för att vittna kan uppleva det somintegritetskränkande att muntligt och offentligt behövaredogöra för sin privatekonomi. Dessutom kanske dessauppgifter ifrågasätts av rätten. Regeringen bör därför snaraståterkomma till med förslag på förändringar sominnebär att frågan om ersättningen kan avgöras utanförrättssalen. För att ingen skall förlora ekonomiskt på att ställaupp som vittne måste högsta beloppet höjas från dagens 300kr per dag. Beloppet har varit oförändrat.Ingen skall behöva förlora ekonomiskt på att hjälpa till somvittne. Ersättning måste så gott som i alla fall utgå frånvittnets verkliga ekonomiska bortfall. Vidare bör ävenreseersättningen och reglerna för traktamente justeras imotsvarande omfattning. Då statens utgifter av allmännamedel för bevisning uppgick till mindre än 20 miljonerkronor 1997 torde en höjning av ersättningen få en marginellstatsfinansiell effekt.VideoteknikVid förhandlingar i domstolen är det i vissa fall tillåtetatt närvara per telefon om det inte föreligger några särskildaomständigheter för att detta är olämpligt. Detta vittnesförhörvärderas lika högt som ett vittnesförhör med en person somär personligen närvarande. Det är viktigt att det gesmöjlighet att vittna på andra sätt än personligen om vittnetsaknar rimliga förutsättningar att personligen infinna sig vidrättegången. har i rapporten idomstolarna (DV rapport 1995:5) redogjort för de tekniskaoch ekonomiska förutsättningarna för användning avvideoteknik i domstolarna. Användande av videoteknikkräver dock lagändringar varför regeringen bör återkommatill med förslag som tillåter sådan teknik. När dettasedan är möjligt bör omgående en försöksverksamhetinledas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utbildning av personal vid domstolar för förbättrandet avbemötande gentemot vittnen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre information till vittnen i samband med kallelsen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillgång till separata väntrum för vittnen och målsägande idomstolen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av vittnesstöd,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om beslut om ersättning till vittnen och om ersättningens storlek,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av lagändringar så att vittnesförhör kan genomföras medhjälp av ny teknik.Stockholm den 26 oktober 1998Johan ()