mot · GL02Fi20 · 1998-04-29 00:00:00 — Resultatet blir selektiva (branschvisa) arbetstidsförkortningar som innebär att branscher med lågt löneläge dessutom har en längre heltidsnorm medan branscher med högre löneläge har en kortare heltidsnorm. Orättvisorna på arbetsmarknaden fördjupas. I en del sektorer finns det ett ekonomiskt utrymme för en arbetstidsförkortning medan andra sektorer, t.ex. den offentliga sektorn, behöver ekonomiskt stöd för att kunna genomföra en arbetstidsförkortning med bibehållen lön, i vart fall om den förkortade arbetstiden ersätts med nyanställningar. Erfarenheterna visar att arbetstidsförkortningar har positiva produktivitetseffekter. Inom offentlig sektor i medförde förkortad arbetstid att av den bortfallna tiden ersattes med nyanställningar medan resterande kompenserades genom effektiviseringar i samband med ny arbetsorganisation och nya scheman. Utvärderingar av arbetstidsförkortningar inom metallindustrin i visar att den bortfallna arbetstiden ersattes med nyanställningar i en omfattning som motsvarade av den minskade arbetstiden för de redan anställda. Alla beräkningar om sysselsättningseffekter av en arbetstidsförkortning är mycket vanskliga. Det visar inte minst det faktum att företagsekonomer och nationalekonomer kommer till helt olika resultat när de bedömer sysselsättningseffekter av en arbetstidsförkortning. Likaså visar utvärderingar av genomförda arbetstidsförkortningar på sysselsättningseffekter medan teoretiska beräkningar om framtida arbetstidsförkortningar ofta visar ingen eller liten sysselsättningseffekt. Våra antaganden om sysselsättningseffekter bygger på utvärderingar av genomförda arbetstidsförkortningar. 8.2 Beslut nu! menar att det nu är dags att gå från diskussion till handling när det gäller arbetstiderna. förslår därför att redan denna vår tar principbeslut om att korta normalarbetstiden från 40 , detta som ett första steg till 30 timmars arbetsvecka och sex timmars arbetsdag. Vad som ovan anförts om principbeslut bör hos regeringen begära förslag om. 8.3 Tidsplan och avtalsfrågor En arbetstidsreform leder till förändrade förutsättningar för avtals- och lönerörelserna. kan inte via lagstiftning fastställa lönenivåer. Vår utgångspunkt är att en arbetstidsförkortning skall genomföras med bibehållen lön. I praktiken innebär kortare arbetstid med oförändrad lön att timlönen höjs för löntagarna. Vid en lagstiftning om kortare arbetstid kommer därmed en del av det framtida löneutrymmet att påverkas. Enligt mening skall lagen om 35 timmars arbetsvecka träda i kraft . Om tar principbeslutet att korta arbetstiden i vår ger det en omställningsperiod från beslut till ikraftträdande. Det ger arbetsmarknadens parter rimliga möjligheter att ta hänsyn till den nya lagstiftningen i avtalsförhandlingar. Flera av arbetsmarknadens parter har dock tecknat avtal som sträcker sig till och med . En lagstiftning om en arbetstidsreform kräver därför överläggningar med arbetsmarknadens parter om hur och när en lagstiftad arbetstidsförkortning kan träda i kraft och hur den samordnas med avtalsförhandlingarna. 8.4 Finansiering och samhällsekonomiska vinster En arbetstidsreform som genomförs på rätt sätt kommer att stärka samhällsekonomin genom att fler kommer i arbete och genom minskade kostnader för arbetslösheten. Det är vår bedömning att en arbetstidsförkortning bör kunna ge minst 200 000 nya arbetstillfällen. Regeringen räknar med att en procents sänkning av arbetslösheten minskar statens utgifter med . En arbetstidsreform skulle därmed kunna ge en förstärkning av de offentliga finanserna med . Sänkt arbetstid leder dock inte till att all frigjord arbetstid omsätts i nya jobb. En sänkning av arbetstiderna är därför inte självfinansierande utan påverkar löneutrymme och produktionskostnader. Enligt mening bör därför lagstiftningen om en arbetstidsreform kombineras och underlättas genom beslut om avgifts- och skattelättnader för arbetsgivare och löntagare. Det råder en bred enighet i att bör driva en process för en grön skatteväxling med ökad skatt på energi och miljöstörande verksamheter, och motsvarande skattesänkningar på arbete. 1997 föreslog skatteväxlingskommittén en sänkning för löneintensiva branscher, t.ex. genom sänkta arbetsgivaravgifter i tjänstesektorerna. Sådana skattesänkningar kommer att underlätta genomförandet av en kortare arbetsdag. har i tidigare motioner diskuterat sänkta arbetsgivaravgifter vid en nivå på ca för att underlätta en arbetstidsreform. Inom en ram på skulle arbetsgivaravgifterna teoretiskt kunna sänkas . Om sänkningen begränsas till kommun och stat samt halva den privata tjänstesektorn skulle arbetsgivaravgifterna inom dessa områden kunna sänkas med . Det är naturligtvis möjligt att lägga ut sänkningarna på en rad alternativa sätt. Ramen kan också ökas genom tillkommande finansiering. I sitt förslag till finansplan redovisar regeringen mycket stora offentliga överskott för . En väsentlig del av dessa har regeringen redovisat som beräkningstekniska överföringar till hushållen. Sådana överföringar, i praktiken skattesänkningar, kan också användas för att underlätta en process för kortare arbetstid. Hur stor den totala sänkningen av arbetsgivaravgiften skall vara och hur den skall fördelas mellan olika sektorer på arbetsmarknaden bör dock utredas vidare. Vi har gjort en första grov kalkyl för att få en uppfattning om vad reformen kan komma att kosta. På basis av internationella erfarenheter (se ovan) antar vi i denna kalkyl att offentlig sektor ersätter , den privata tjänstesektorn ersätter och den varuproducerande industrin ersätter av den förkortade arbetstiden med nyanställningar eller utökad arbetstid för deltidsarbetande. I vårt beräkningsunderlag täcks resterande 20, 50 respektive av arbetstidsbortfallet av höjd produktivitet. Vi förutsätter vidare att löner och ersättningar förblir oförändrade för de heltidsarbetande samt att de deltidsarbetande behåller sina arbetstider, som således räknas upp i förhållande till den nya heltidsnormen. Staten subventionerar kostnaderna för nyanställningarna till i den offentliga sektorn, till i den privata tjänstesektorn och till i den privata varuproducerande sektorn via sänkta arbetsgivaravgifter. Om vi då gör en rent statisk beräkning baserad på sysselsättningsläge och lönesummor 1996 skulle staten behöva subventionera nyanställningar i den privata tjänstesektorn med drygt 6,1, i den privata varuproducerande sektorn med knappt 2,8 och i den offentliga sektorn med knappt 15,8 totalt . Kompensationen för de deltidsarbetande skulle kosta totalt ca . totalkostnaden för staten skulle hamna på nivån . Med dessa kalkylantaganden, som bl.a. innebär antagande om oförändrad produktion, ökar antalet årsarbeten i den privata tjänstesektorn med drygt 104 000. I den privata varuproducerande sektorn blir ökningen knappt 47 000 och i den offentliga sektorn drygt 90 000 totalt ca 241 000 årsarbeten. Med tanke på att de offentliga finanserna stärks med storleksordningen för varje arbetslös som får arbete i den privata sektorn skulle reformen till mycket stor del därigenom kunna finansieras. 8.5 Från försöksverksamhet till konkreta steg har tidigare påtalat att det finns ett behov av att initiera fler försök med sextimmarsdagen inom nya sektorer och branscher för att kunna undersöka vilka effekter en arbetstidsförkortning får såväl företagsekonomiskt som samhällsekonomiskt. Vi vidhåller denna uppfattning men menar att det nu är möjligt att gå från försök till handling. Nedanstående förslag bygger på samma grundläggande princip som i . Vi har redovisat förslag till tidpunkt för ett ikraftträdande av den lagstiftade 35-timmarsveckan till . Fram till det datum då reformen skall vara genomförd skall arbetsmarknadens parter ha frihet att förhandla om och sluta avtal om hur 35-timmarsveckan skall införas inom respektive avtalsområde. De parter som går före och förkortar/omfördelar arbetstiden inom sitt avtalsområde skall kunna få del av bidragen när de anpassat sig till lagen. När sådana avtal börjat gälla får berörda företag eller offentliga institutioner bidrag från staten som täcker merkostnaden detta med villkor att bortfallen arbetstid ersätts med nyrekrytering alternativt ökad arbetstid för deltidsarbetande. Tekniskt utgår bidraget i form av nedsatta sociala avgifter. Vi räknar med att de första bidragen skall betalas ut . Vi har i våra långtidsramar för den offentliga sektorn avsatt 4,8 respektive de tre närmaste åren för att finansiera ett sådant förtida och stegvist införande av arbetstidsreformen. Vad som ovan anförts angående en arbetstidsreform bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.6 Begränsad övertid ger fler arbetstillfällen En annan nödvändig förutsättning för att en arbetstidsförkortning skall ge positiva sysselsättningseffekter är att den kombineras med skärpta övertidsregler. Vi menar att en arbetstidsförkortning måste kombineras med att taket för övertid halveras och med att övertidstimmarna görs dyrare så att arbetstidsförkortningen omsätts i nyanställningar istället för övertid. Vad som ovan anförts angående en begränsning av övertidsuttaget bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.7 Kortare arbetstid motverkar könsorättvisorna Heltidsnormen för arbetsdagen, , infördes och 40-timmarsveckan 1970. Det skedde i då förvärvsmönstret var att en i hushållet arbetade, oftast mannen, och kvinnan fanns hemma och servade arbetskraften. förvärvsarbetar kvinnor i lika stor utsträckning som männen, men trots denna drastiska förändring av förvärvsmönstret, under de decennier som gått, kvarstår den manliga för heltidsarbete dvs. 8-timmars dag och 40-timmarsvecka. Resultatet har blivit att kvinnor i stor utsträckning arbetar deltid och alltså själva bekostar sin egen arbetstidsförkortning, frivilligt eller ofrivilligt. Frivilligt i den meningen att två i en familj inte kan arbeta heltid och hinna med ansvar för hem och barn varför en, oftast kvinnan, väljer deltid och deltidsinkomst. Ofrivilligt i den meningen att stora delar av den kvinnligt dominerade arbetsmarknaden (delar av offentlig sektor, handel, hotell och restaurang m.fl.) enbart erbjuder deltidstjänster och deltidslöner, ofta med motivet att arbetet inte går att organisera efter den arbetstidsnorm som satts i industrin med heltidstjänster och åtta timmars arbetsdag. arbetar män med lönearbete och med oavlönat arbete medan kvinnor arbetar med lönearbetet och med oavlönat arbete (SOU 1996:45 bilaga 10). Vi arbetar alltså i stort sett lika mycket, men den betalda arbetstiden liksom tiden för oavlönat arbetet är inte jämlikt fördelad mellan könen. En sänkning av för heltidsarbete, rätt genomförd, kan medverka till en jämnare fördelning av det betalda arbetet mellan könen och dessutom bidra till en jämnare fördelning av inkomsterna mellan könen. Skall vi komma tillrätta med det växande lönegapet mellan könen måste vi också angripa arbetstidsgapet mellan könen. För att en arbetstidsförkortning skall ge tydliga effekter på arbetstidsgapet mellan könen så måste den kombineras med att deltiderna räknas upp i förhållande till den nya heltidsnormen. Kvinnors förvärvsmönster har aldrig stämt med den manliga arbetstidsnormen på arbetsmarknaden. Den arbetstidsnormen innebär heltidsanställning hela livet och den utgör också grunden för olika socialförsäkringssystem. Socialförsäkringssystemen är konstruerade så att man skall arbeta heltid, kontinuerligt. Kvinnor arbetar deltid, gör återkommande avbrott i arbetslivet för barnafödande, vård av barn m.m. Det innebär att löneskillnader mellan kvinnor och män fortplantas och reproduceras i socialförsäkringarna. Det nya pensionssystemet innebär dessutom att dessa skillnader kommer att förstärkas. Vi menar att det blir svårt att uppnå jämställdhet så länge som det manliga sättet att förlägga lönearbetstiden utgör på arbetsmarknaden och i hushållen. En majoritet av männen lönearbetar heltid, hela veckan, och hela sitt yrkesverksamma liv, medan de ägnar relativt lite tid till hemarbete. Denna norm gör det svårt för kvinnor att konkurrera på lika villkor med männen på arbetsmarknaden. För att kvinnor och män skall kunna uppnå jämställda villkor, både i hemmet, på arbetsmarknaden och i arbetslivet måste arbetstidsnormen förändras. Kortare arbetstid för heltidsarbetande skulle minska framför allt mäns lönearbetstid och därmed skapa förutsättningar för att de skall kunna delta mer aktivt i ansvaret för hushållet och utveckla nära relationer till sina barn. Kortare arbetstid skulle också öka kvinnornas möjligheter att arbeta heltid och kunna försörja sig på sin lön. Det skulle stärka kvinnornas ekonomiska oberoende och minska kvinnors beroende av transfereringar som bostads- och socialbidrag. Dessutom medför en arbetstidsförkortning att kvinnorna får en starkare ställning på arbetsmarknaden, med ökade möjligheter till internutbildning, befordran och en positiv löneutveckling. Med detta följer också högre ersättning vid arbetslöshet, sjukdom och pensionering. Det skulle sannolikt vara den viktigaste jämställdhetsreformen som införts sedan den kvinnliga rösträtten. 9 Större utrymme för kommuner och landsting Den kommunala sektorn expanderade kraftigt . Efterfrågan på kommunala tjänster steg och kvinnor gick från hemarbete och ekonomiskt beroende till lönearbete och ekonomiskt oberoende. Expansionen inom den offentliga sektorn hade stor betydelse för kvinnors möjlighet att komma ut på arbetsmarknaden. ökade antalet anställda i kommuner och landsting med ca 15 000 personer . har kommunernas och landstingens ekonomi påverkats negativt av massarbetslöshet och en svag ekonomisk utveckling. Den ekonomiska krisen har ökat trycket på utgifterna som intäkterna hållits tillbaka. Det har fått till följd att den kommunala verksamheten minskat . Mätt i antal anställda har det inneburit en minskning med ca155 000 personer mellan dessa år. När detta skrivs uppgår antalet anställda till ca 993 000 personer, varav är kvinnor. Saneringspolitiken har fått direkt inverkan på verksamheterna i kommuner och landsting, och därmed också på en för kvinnor viktig arbetsmarknad. budget innehöll nya pengar till kommuner och landsting. De högt ställda förväntningarna förbyttes i besvikelse. De nya jobben uteblev. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökning minskade istället antalet anställda. En vanlig förklaring hos många kommuner och landsting var att det fanns många stora hål att stoppa de nya pengarna i. Även inledningen på 1998 ser dyster ut. SCB redovisar ett färre antal anställda även . Även de s.k. resursarbetena som man ställde stor förhoppning till blev inte den succé man väntat. Kommunsektorn utgör en stor och viktig del av välfärden i . Den kommunala sektorns andel av bruttonationalprodukten (BNP) minskar dock. Knappt en femtedel av BNP bestod av utgifter för verksamhet. Den är en klar minskning jämfört med . En hög arbetslöshet innebär att skatteunderlaget minskar. Det förhållandet tillsammans med växande sociala kostnader i kommunerna har försämrat ekonomin. Budgetsaneringen, med bl.a. höjda egenavgifter och lägre nivåer i socialförsäkringarna har också haft betydelse. De ekonomiska underskotten i kommunsektorn blev stora . Det finansiella sparandet, förhållandet mellan kommunernas totala inkomster och utgifter, uppgår för preliminärt till -7,för sektorn som helhet. Uppdelat på kommuner och landsting blir siffrorna -4,7 miljarder respektive -2,5 miljarder. är det fortfarande drygt 200 kommuner som uppvisar negativt resultat. fanns bara ett landsting som kunde redovisa ett positivt resultat. Genomgående för både kommuner och landsting är att de ekonomiska resultaten varierar kraftigt. Det förhållandet befästs också i rapporter från bland annat . Vårt nuvarande utjämningssystem infördes . Syftet var just att ge kommunerna likvärdiga ekonomiska förutsättningar oavsett strukturella förhållanden. är det långt fler kommuner som kommer att erhålla utjämningsbidrag än som betalar. Det visar sig också att bland de 40 kommuner som betalar störst utjämningsavgift är 29 förortskommuner till storstäderna. är av de 40 kommuner som erhåller störst utjämningsbidrag gles- och landsbygdskommuner. Det nya utjämningssystemet har inte i någon nämnvärd omfattning lyckats påverka de kraftiga skillnader som är ett faktum bland landets kommuner och landsting. sitter en parlamentarisk kommitté som senare kommer med en utvärdering och eventuella förslag till förändringar. 9.3 Det föds allt färre barn beräknas befolkningen öka med 10 00015 000 personer . Det är en väsentligt lägre ökningstakt jämfört med då befolkningen ökade med 50 00060 000 personer . Minskad nettoinvandring och lägre födelsetal är förklaringen. skedde en gradvis föryngring av befolkningen. Barnen blev fler jämfört med andra åldersgrupper. En annan grupp som också ökade sin andel av befolkningen var de . Den förskjutningen i åldersstrukturen väntas hålla i sig , med den avgörande skillnaden att det föds färre barn, men att åldersgruppen växer kraftigt. Det betyder att behoven inom och äldreomsorgen ökar mest . Enligt skulle dessa behov på den kommunala sidan öka med 0,70,. Det skall jämföras med att befolkningen som helhet växer med 0,10,. Man kan med fog säga att de behov som finns i verksamhet växer snabbare än de resurser som ställs till förfogande. Mot bakgrund av den här utvecklingen och inte minst mot bakgrund av de senaste årens kraftiga besparingar anser att kommuner och landsting är i behov av ytterligare resurser, utöver de s.k. Perssonpengarna. Inför budgeten 1998 föreslog att kommunsektorn skulle tillföras ytterligare . Vi fördelade tillskottet dels genom en riktad sänkning av arbetsgivaravgiften med , dels genom att föra över a-kassemedel till kommunsektorn. A-kassemedlen, , beräknades ge 25 000 arbetstillfällen . Det var ett sätt att omvandla passiva bidragsersättningar till aktiva insatser för fler jobb. välkomnar den ytterligare ökning av statsbidragen som regeringen föreslår i vårpropositionen. Vi ser det som att regeringen till viss del går oss till mötes i de krav vi ställt för . Vi ser det också som att regeringen delar vår uppfattning att kommunsektorn är i behov av förstärkta resurser. Den viktning av bidraget efter olika åldersgrupper som föreslås i den ekonomiska vårpropositionen tror vi kan vara en bra åtgärd. Mot bakgrund av förändringen i åldersstrukturen och de stora skillnader som råder mellan kommuner, kan detta vara en framkomlig väg att på ett mer precist sätt fördela resurserna. I konsekvens med vårt tidigare resonemang kommer att i budgeten för och kommande år föreslå att kommunsektorn får ett ökat konsumtionsutrymme om . Trots ökade statsbidrag fortsatte antalet sysselsatta inom kommunsektorn att minska , och nedgången i den kommunala konsumtionen blev större det året än vad man trodde då beslutet om 1998 års budget togs. Vi kommer därför att föreslå en riktad sänkning av arbetsgivaravgiften i kommuner och landsting med för att stimulera nyanställningar. har tidigare motsatt sig de ingrepp i det kommunala självstyret som regering och riksdag beslutat om. Det gäller bland annat kravet på budget 2000. Det har i debatten förts fram krav om att de extra pengar som regeringen nu vill ge till kommunsektorn skall öronmärkas just till vården, skolan och omsorgen. Vi tror att man i de flesta kommuner delar uppfattningen att det är vård, skola och omsorg som är i störst behov av resurstillskott. Det bekräftas också i skrift , att kommunerna huvudsakligen använder det ökade statsbidraget till satsning på skolan och vården. Mot bakgrund av detta uppfattar vi att kommunerna kan bedöma vilka behov som skall tillgodoses. är dock villigt att medverka till översyn och vissa justeringar i systemen för att trygga resurser till vård, omsorg och skola. Möjligheten att öronmärka eller styra pengar från statens sida till vissa verksamheter försvåras dock betydligt och kan omöjliggöras genom det av lagstadgade balanskravet för kommuner och landsting. Vi menar att detta är ytterligare ett skäl till att ompröva det s.k. balanskravet för kommuner och landsting. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. I vårpropositionen föreslår regeringen en förlängning av nuvarande lag för att motverka skattehöjningar . Genom att beslagta hälften av en eventuell skattehöjning anser att det är fråga om intrång i den kommunala beskattningsrätten. Vi motsätter oss ett sådant lagförslag. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett växande problem i många kommuner är att kommunala bostadsföretag försämrat kommunernas redan dåliga ekonomi. Av regeringens föreslagna tillskott av medel till kommunsektorn avsätts för särskilda insatser i kommuner och landsting. Regeringen skriver nu att en betydande del av dessa pengar behövs för att lösa de kommunala bostadsproblemen. Vi befarar att kommunernas åtaganden i bostadsbolag kommer att bli ett växande problem. På annan plats i motionen utvecklar vi vår syn på bostadspolitiken. 10 Ett stabilt skyddsnät Ett effektivt näringsliv kräver förändring. Och förändring kräver stabila socialförsäkringssystem som gör att människor vågar söka sig nya vägar. har socialförsäkringarna blivit allt mindre heltäckande. Det är inte bara ersättningsnivåerna som justerats ned utan allt fler ställs helt utanför systemen. Den sociala otryggheten skapar vanmakt och utanförskap. Vi föreslår att skall ge regeringen till känna att nivåerna i a-kassan, sjuk- och föräldraförsäkringen bör följas till högst från . Stora grupper har fått det bättre, framför allt de som är i medelåldern och som har en stark arbetsmarknadsposition samt pensionärer med höga ATP-poäng och stabil ekonomisk bakgrund. Detta är också grupper som domineras av män. har det uppstått en nyfattigdom, framför allt bland ungdomar, ensamstående kvinnor med barn och bland invandrare. Gemensamt för dessa grupper är att de har svårt att komma in på arbets- och bostadsmarknaden. bottnar problemen i en kombination av olika orsaker, t.ex. låg utbildning, låga inkomster och långvarig arbetslöshet. De får ut allt mindre av de offentliga trygghetssystemen och hänvisas allt oftare till den kommunala . Enligt beräkningar kan av den vuxna befolkningen betraktas som socialt marginaliserad (enligt definitionen minst tre problem inom områdena arbete, bostad och försörjning i åldrarna ). Men skillnaden är alltså stor mellan olika befolkningsgrupper. Bland invandrare är marginaliseringsgraden och bland ensamstående mödrar . De sociala problemen är betydligt större i storstadsområdena än i landsorten. Socialförsäkringssystemens och a-kassans inträdeströsklar tenderar att höjas. vill återupprätta den generella välfärdspolitiken. Stora och riktade insatser måste göras för att förbättra försörjningsvillkoren för de grupper som fastnar i ett välfärdsvakuum. Massarbetslösheten gör att många uppfattar fattigdomen som en mer eller mindre oundviklig företeelse. Här finns en förrädisk tillvänjningsprocess. De politiska förväntningarna och de sociala anspråken måste öka. 10.2 Den sociala bostadspolitiken Det är nödvändigt att åstadkomma större rättvisa inom bostadspolitiken. Särskilt hyresboendet har missgynnats eftersom hyresgästerna inte kunnat kompenseras för de avvecklade räntebidragen genom sänkta räntor på det sätt som kunnat inträffa inom småhusboendet. Vi lägger därför förslag som minskar bostadskostnaderna för i första hand de hyresgäster som drabbats av 90-talets orimliga hyresstegringar. har den svenska bostadspolitiken genomgått en radikal förändring. Den borgerliga regeringen avskaffade , bostadsministerposten, bostadsförsörjningslagen, bostadsanvisningslagen m.m. Den försämrade också påverkansmöjligheterna för hyresgästerna när det gällde fastighetsunderhållet samt införde ett nytt räntebidragssystem med kraftigt försämrade villkor för stöd både till nyproduktion och ombyggnation. Socialdemokraternas och uppgörelse om skattereformen ökade kraftigt boendekostnaderna och innebar lägre skatt för medel- och höginkomsttagare.