ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GM02So237 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So237av ()Utbildning för smärtlindringVid en konferens i om smärtlindring, anordnad förnågot år sedan av Cancerfonden, , framkom att av cancersjuka harsvåra smärtor i livets slutskede, helt i onödan, att hälften avläkarna i inte gör någon analys av vad smärtan berorpå eller hur den bäst lindras. Man konstaterade att tjugoprocent inte ens frågar sin patient om han eller hon har ont.Vidare framkom att smärta har fyra olika dimensioner: medicinskt,existentiellt, kulturellt och socialt, samt att smärta i många fall inte baradrabbar patienten utan också anhöriga och närstående.Vid konferensen pekades även på att kunskaperna om smärtlindring harstora brister, liksom även den vårdkejda som skall sörja för att smärt-lindringen fungerar, oavsett om patienten befinner sig på sjukhuskliniker,omhändertas inom primärvården eller av kommunernas hemsjukvård.En doktorsavhandling från ger vid handen att sjukvårdspersonal imånga fall underskattar nyopererade patienters smärta. Bland orsakerna tilldenna underskattning nämndes att personalens bedömning av smärta i förstahand utgår från hur patienten "ser ut" och i andra hand genom att ställafrågor. Dessutom nämndes som ett faktum att det för patienten är onormaltmed svår smärta, medan personalen anser att det kan ingå i ett normaltförlopp.Slutligen framkommer att underskattning av smärta inte förändras medantalet år i yrket, att sjuksköterskor är mer benägna än läkare att gebehandling mot smärta och att vårdpersonalen anser sig ha så stor erfarenhetatt de genast ser hur smärtan skall graderas. Det finns så att säga ett"normalfall" för nästan varje typ av operation.Inom landstingen och kommunerna i pågår säkert olika arbetenoch projekt med inriktning på smärtlindring. Det är viktigt att alla avslutade,nu pågående och planerade arbeten och projekt kartläggs och inventeras. Detfinns med stor sannolikhet mycket att vinna på att ta del och lära av andraskunskaper och erfarenheter. Betydande samordningsvinster kan inteuteslutas.Denna kartläggning bör, tillsammans med inhämtande och samman-ställning av övriga fakta och kunskaper inom området, resultera i enutbildningsplan för all vårdpersonal som arbetar med smärtlindring. Ensjälvklar ambition är givetvis att även andra personalgrupper, och därmedäven patientgrupper, skall omfattas av utbildningen.Inom t ex har en utbildning bestående av fempoängskurspå universitetsnivå för personal inom länssjukvården, primärvården ochhemvården genomförts. Detta har slagit mycket väl ut och eleverna fick visasina idéer om förbättringar inom detta område på den arbetsplats där deverkar. Ett exempel som manar till efterföljd.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om smärtlindring.Stockholm den 26 oktober 1998Berit ()
mot · GM02So238 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So238av och ()BarnsjukvårdenI SOU 1998:97 "Gör barn till medborgare!" ges en översiktav hur barns villkor i har sett ut och förändrats under1900-talet. Man konstaterar där att barns rätt att få sinasärskilda barnbehov tillfredsställda inom hälsovården harförsämrats igen under 1980-talet.Socialdemokraterna har infört "gratis" sjukvård för barn. Denna reform harsnarare försämrat än förbättrat tillgängligheten till barnsjukvården för svårtsjuka barn. Dessa barn drabbas av långa väntetider och bristandetillgänglighet till vård, medan man i primärvården minskar specialisternasmedverkan. Från vården har hissats varningsflagg för att "gratisreform"inneburit att barnfamiljer går till fel instans med sina sjuka barn.De barnspecialister som behövs har inte längre någon självklar plats inomhälsovården. Så t ex ingår inte barnläkare, barnsjuksköterskor eller lek-terapeuter i den lagstiftade organisationen.Familje- och boendeförhållanden såväl som skol- och lekmiljöer harförändrats . Denna förändring har inte alltid varit till barnensbästa. Tvärtom har många barn fått en fattigare lekmiljö vid förtätningar avstadsmiljön, och materialval och bristande ventilation i lokaler där barnvistas riskerar barnens hälsa.Barns otrygghet bottnar ofta i tillitsbrist, som är en stor källa till psykiskaoch fysiska besvär. Splittrade och otrygga familjer sätter ofta barnens tillittill vuxna i gungning. Att inte räknas och att uppfatta sig själv som besväroch problem gör att barn fjärmar och isolerar sig från omvärlden.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om barnsjukvården.Stockholm den 26 oktober 1998Berit ()()
mot · GM02So239 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So239av ()Landstingens monopol inom barntandvårdenEn klar majoritet av landstingspolitikerna i ärpositiva till att låta barn och ungdom fritt välja tandläkare -offentlig eller privat. Det visar en undersökning somDemoskop genomfört under våren 1998.Vuxna patienter byter tandläkare när de blir missnöjda. Deras barn har inteden rätten överallt. Fritt val av tandläkare för barn och ungdomar har idaginförts i , , och Värmland.I och i det nuvarande pågår begränsadeförsök med fritt val av tandläkare. I stora delar av finns inte dennamöjlighet.Landstingen arbetar intensivt på att stärka patientens ställning ivården. En stor öppenhet skall tillämpas vad gäller den enskildes egnaönskemål och krav. Det ligger i linje med dessa intentioner att äventillmötesgå barnen och deras föräldrar.Landstingen har ansvar för att barn får tandvård. Det är naturligt att en avflera konkurrerande organisationer inte av egen kraft skulle undergräva ellereliminera sina konkurrensfördelar.För att förhindra att människor som uppsöker tandvården skall uppfattalandstingets syfte sådant, borde en ändring i tandvårdslagen ske som gerbarnen och deras föräldrar rätt att fritt välja sin tandläkare - privat elleroffentlig.När en motion i detta ämne behandlades under Landstingsförbundetskongress i redovisade styrelsen en ingående undersökning somutmynnade i ett förslag till beslut som innehöll den för motionärernaglädjande kommentaren att "förekomsten av privat och offentlig tandvård harenligt samstämmiga bedömningar främjat konkurrens inom sektorn och varittill gagn för hela tandvården". Styrelsen föreslog därför att kongressen somsin mening skulle uttala att barn skulle ges rätten att välja privat tandläkare.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att avskaffa landstingens monopol på barntandvården.Stockholm den 26 oktober 1998Berit ()
mot · GM02So240 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So240av m.fl. (v)Barn i riskzonenBarnens situation i har uppmärksammats i flera olikarapporter och utredningar . Rapporternahar handlat om hur barnens situation ser ut i ett somförändras genom bl.a omstrukturering, arbetslöshet,besparingar och invandring. Barnens situation har ocksåuppmärksammats genom arbete ochgenom uppföljning av barnkonventionen.Det finns alltså en mängd rapporter som belyser hur barnens situation serut . Det framgår att det finns all anledning till oro för barn i s.k.riskzon,dvs. barn som riskerar att få en ogynnsam utveckling.Det kan finnas många olika anledningar till att barn befinner sig iriskzonen. Barn kan utsättas för misshandel och övergrepp och växa uppunder svåra förhållanden. Det kan också finnas andra faktorer i barnensomgivning och uppväxtmiljö som kan medföra att barnen är särskilt utsatta.För dessa barn finns risk att de i sin uppväxt och sitt vuxenliv får svårigheterav mycket allvarlig art som för vissa kan leda till missbruk, kriminalitet ochpsykiska störningar. Tidiga insatser av förebyggande och stödjande karaktärkan bidra till en mer gynnsam utveckling.De verksamheter som arbetar med barn och ungdomar har utifrån sittområde ansvar för insatser till särskilt utsatta barn och ungdomar. Menutifrån de senaste årens rapporter om barnens situation förefaller dessainsatser otillräckliga. Det behövs också en mer samlad genomgång, analysoch förslag på insatser just för barn i riskzonen.En idé skulle kunna vara att en kommission tillsätts med uppgift attanalysera situationen för särskilt utsatta barn. Denna kommission bör ocksåange förslag till en strategi för hur arbetet i ska bedrivas för att påolika sätt kunna ge dessa barn en mer gynnsam utveckling. Den utlovadebarnbilagan till budgetpropositionen kanske kan ses som en inledning tilldetta. Likaså kan underlag utgöras av (SOU1998:31) och Stöd i föräldraskapet (SOU 1997:161).I arbetet bör också ingå en genomgång av den kunskap och forskning somfinns om störningar hos vuxna (i form av t.ex. missbruk, kriminalitet,psykiska problem) och om de riskindikatorer som finns i barndomen. Genomen samlad insats för särskilt utsatta barn kan de rent humanitära effekternabli oerhört viktiga för livskvaliteten. De ekonomiska vinsterna i ett längreperspektiv är inte försumbara.I finns på många olika håll en stor kunskap om barn, barnsutveckling och behov. All denna kunskap bör kunna sammanställas ochutgöra grund för vidare forskning och utveckling av arbetet kring barn påcentral och övergripande nivå i . Socialministern har i riksdagenmeddelat att regeringen planerar att tillsätta en utredning om barnmisshandel.Vi hemställer att hos regeringen begär att direktiven får ett vidareperspektiv i enlighet med vad som föreslås i vår motion.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att den planerade utredningen ombarnmisshandel även ges direktiv i linje med vad i motionen anförts.Stockholm den 21 oktober 1998Ingrid ()()()()()()Carlinge Wisberg (v)()()
mot · GM02So241 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So241av m.fl. (v)Patientansvarig behandlareI förarbetena till ändringarna i Hälso- och sjukvårdslagenangående ledningsfrågorna m.m. i hälso- och sjukvården(prop. 1995/96:176 samt bet. 1995/96:SoU18) framhålls attde nya bestämmelserna om samlat ledningsansvar under enverksamhetschef innebär att formella förutsättningar skapasför en väsentligt breddad rekrytering av ledare inom hälso-och sjukvården. Därmed förbättras förutsättningarna för enhälso- och sjukvårdsverksamhet som tillgodoser denödvändiga kraven på hög patientsäkerhet, god vårdkvalitetoch kostnadseffektivitet i vårdarbetet.För att uppfylla dessa förutsättningar krävs också inom bl.a. denpsykiatriska vården att andra yrkesutövare än läkare ska kunna utses tillpatientansvariga behandlare. Inom den psykiatriska vården baseras diagno-stik och behandling både på psykologisk och medicinsk vetenskap.Diagnostik och behandling som vilar på den psykologiska vetenskapen utförsvanligen av legitimerad psykolog. I dessa fall har en "patientansvarig läkare"ingen fortlöpande behandlingskontakt - och har inte heller anledning att haden. I dessa fall är det naturligt att patientansvarig behandlare är enlegitimerad psykolog.I propositionen (s. 58) anges bl.a. att regeringen har för avsikt att uppdra åtsocialstyrelsen att genomföra en utvärdering av systemet med patient-ansvarig läkare. Vidare anges i propositionen att frågan om möjligheten attutse även andra yrkesutövare än läkare som patientansvariga bör övervägas isammanhanget. Därvid bör enligt propositionen särskilt beaktas patientsäker-hetsaspekten i sådan hälso- och sjukvårdsverksamhet som helt eller delvisbygger på annan vetenskap än den medicinska, t ex diagnostik, vård ochbehandling av patienter utförd av psykolog inom psykiatrin.Det är angeläget att utvärdering kommer till ståndsamt att den genomförs med anlitande av erforderlig psykologisk expertisinom hälso- och sjukvården.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en översyn av möjligheten att utseannan yrkesutövare än läkare som patientansvarig behandlare.Stockholm den 21 oktober 1998Ingrid ()()()()()Carlinge Wisberg (v)()()()
mot · GM02So242 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So242av m.fl. (v)Diskriminering av funktionshindradeTrots att vi i enats om en handikappolitik som i ordär mycket radikal och framåtsyftande utsätts personer medfunktionshinder för diskriminering och i mångaolika sammanhang.Inrotade uppfattningar om funktionshindrades utanförskap gör att vi hartillåtit diskrimineringen att fortgå år . Vi tror inte att det räckermedatt fortsätta att tala om att det krävs attitydförändringar bland oss ickefunktionshindrade. När välfärden hotas är det stor risk att cynismen tar över.Därför är det nu dags för en lagstiftning till skydd för de funktionshindrade.Flera länder har säkrat funktionshindrades rättigheter i antidiskriminerings-lagar. Bland andra , , , och . IUSA har ADA-lagen (Americans with Disabilities Act) förändrat funktions-hindrades vardag. har alltså nått längre än i fråga om attbehandla sina invånare lika.Det framstår som oförenligt med svenskt rättsmedvetande att näringsidkareskall tillåtas behandla en person sämre på grund av politisk eller religiösåskådning, ras eller sexuell läggning. Svensk handikapprörelse har längeansett att det är angeläget att diskriminering av personer med funktionshinderförbjuds i lag.Detta är den mest centrala frågan att ta itu med för att ge trovärdighet åt enhandikappolitik som syftar till jämlikhet och full delaktighet. Vänsterpartietvill därför ånyo aktualisera att regeringen bör förelägga riksdagenförslag till förändringar som skall förhindra diskriminering av funktions-hindrade.Det har gått en enig parlamentarisk kommitté () föreslog en lag mot diskriminering av funktionshindrade. Endiskrimineringslag skall gälla samfärdsel, ekonomi, arbete, tillgång till varoroch tjänster, till ny teknik och teknikutveckling, bostäder, offentliga miljöeroch deltagande i arvoderad verksamhet så som ideella eller fritidspolitiskauppdrag. Samhället måste bilda en front mot diskriminering av funktions-hindrade. I FN:s standardregel 15 sägs att:All diskriminering av människor med funktionshinder måste undanröjas.Lagstiftning bör innehålla regler om sanktioner mot kränkningar av principenom icke diskriminering.Vänsterpartiet ansluter sig till denna standardregel ochhemställer att hos regeringen begär ett förslag tillantidiskrimineringslag.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till en antidiskrimineringslag ienlighet med vad i motionen anförts om trovärdighet för handikappolitikensjämlikhets- och delaktighetsmål.Stockholm den 22 oktober 1998Ingrid ()()()()()()()Carlinge Wisberg (v)()
mot · GM02So243 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So243av ()Funktionsstörningen ADHD/DAMPEnligt professor i lider femtill av alla förstaklassare av funktionsstörningenADHD/DAMP. Barnen är normalbegåvade och ibland ävenvälbegåvade. Funktionsstörningen gör att de, bland annat,lider av koncentrationsstörningar, impulsivitet, lättretlighetoch aggressivitet. Utan korrekt diagnos blir barnen oftastbetecknade som bråkiga och ouppfostrade.Det är mycket viktigt att dessa barn får en tidig diagnos och att det däreftervidtas åtgärder. Åtgärderna handlar främst om att, tillsammans med enspecialutbildad lärare, bygga upp små klasser med tydlig struktur. Skolan haridag mycket dåliga kunskaper om denna funktionsstörning.På grund av den dåliga kunskapen får många barn inte den hjälp debehöver. har följt ett antal barn under en 20-årsperiodoch kan konstatera att de flesta hamnar snett och bl a slås ut på grund av läs-och skrivsvårigheter.En del barn med ADHD/DAMP utvecklar kriminalitet, då de på grund avsitt handikapp är lättledda, ohämmade och socialt omogna. Detta kanförhindras om de får en anpassad skolgång.Personer med denna funktionsstörning som utvecklar kriminalitet är inteskyddade av lagen, så att de kan dömas till vård eller fängelse. De anses intetillräckligt störda enligt . En fängelsevistelse för dessa personerkan vara förödande då de i stället är i behov av vård och behandling.Funktionsstörningen ADHD/DAMP är otillräckligt observerad ochbehandlad, det gäller allt från upptäckt och diagnostisering av handikappettill behandling och hjälp till dem som inte fått hjälp som barn och som senarei livet fått olika svårigheter. Ett samlat nationellt åtgärdsprogram måstesnarast arbetas fram, ett program som behandlar hela problematiken vadgäller denna delvis okända funktionsstörning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna att ett samlatåtgärdsprogram bör utarbetas för funktionsstörningen ADHD/DAMP.Stockholm den 23 oktober 1998Kerstin ()
mot · GM02So246 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So246av ()Stöd till de funktionshindradeÅr 1993 beslutade på förslag från den borgerligaregeringen att reformera stödet till vissa funktionshindrade.Reformen reglerades i en ny lagstiftning - lagen om stöd ochservice till vissa funktionshindrade (LSS) och lagen omassistansersättning () - och trädde i kraft den 1 januari1994.Den socialdemokratiska regeringen, som tillträdde efter valet , beslötatt i flera avseenden försämra stödet och servicen till de funktionshindrade,som omfattas av ovan nämnda lagar. Bl.a. beslöt att på densocialdemokratiska regeringens förslag från införasträngare bestämmelser i de fall där den handikappade anställt en familje-medlem som personlig assistent.Från ändrades instansordningen vid överklagan.Våren 1996 beslutades om vissa besparingar. Ett av besparingsbesluteninnebar att rätten till personlig assistans (betald av staten) togs bort underdentid då den funktionshindrade deltar i verksamhet sombarnomsorg, skola eller dagverksamhet. Vidare förtydligades reglerna så attdet klart framgår att endast personer som behöver hjälp minst iveckan för att klara grundläggande behov har rätt till personlig assistans.Samtidigt ändrades ansvarsfördelningen så att det är kommunerna som alltidskall betala för de första , medan dethjälpbehov som överstiger är det som staten står för.Besparingarna och den ändrade kompetensindelningen mellan stat ochkommun har liksom den ändrade instansordningen vid överklagan förorsakatmånga unga familjer med funktionshindrade barn ett omotiverat lidande. Detkan inte vara meningen att kommuner på ett hjärtlöst sätt skall definieragrundläggande behov mera utifrån sin dåliga ekonomi än utifrån de avkuratorer och medicinsk personal konstaterade behoven. Tröttkörda familjer,där passningen av deras handikappade barn sker , skall intetvingas överklaga kommunala beslut till länsrätt, som går de behövandefamiljerna till mötes, men där kommunerna sedan går och överklagar tillkammarrätt.De uppenbara försämringar för funktionshindrade som den socialdemo-kratiska regeringen har medverkat till, är oacceptabla. Enåtergång till de regler som gällde måste ske.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en återgång till den lagstiftning för funktionshindrade (LSS ochLASS) som trädde i kraft den 1 januari 1994.Stockholm den 23 oktober 1998Per-Richard Molén (m)
mot · GM02So247 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So247av ()Läkarnas specialistkompetensBetydelsen av kompetensutveckling i form av långsiktigtlärande uppmärksammas alltmer, både i vårt samhälle ochinternationellt. Både inom forskningen och tekniken kommerständigt nya rön och innovationer.På de flesta arbetsplatser sker en kontinuerlig vidareutbildning av deanställda. Så även inom sjukvården, dock med ett viktigt undantag -specialistläkarna! Dessa kan inte stödja sig på någon bestämmelse i vare siglag eller avtal för att kräva adekvat fortbildning. I den mån utbildningförekommer sker den slumpmässigt och oftast på individens eget initiativ.Bakom de vidareutbildningar som existerar står i många fallläkemedelsindustrin. Detta förhållande är inte bra ur mer än en synvinkel.Förutsättningarna för att medborgarna skall kunna erhålla bästa möjligavård och förebyggande insatser är att specialistläkarna är uppdaterade inomsina områden. Deras fortbildning skall självfallet inte vara beroende avmedel från företag med ekonomiska intressen i vården. Den skall betraktassom en självklar driftskostnad inom hälso- och sjukvården, både förlandstings- och privatverksamma läkare.Såväl landsting som regering och riksdag måste ta sitt politiska ansvar föratt specialistläkarnas fortbildning blir både adekvat ochekonomiskt möjlig.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ansvaret för specialistläkarnas fortbildning.Stockholm den 23 oktober 1998Maud ()
mot · GM02So248 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So248av och ()Remisstvång och specialistvårdI flera av landets landsting tillämpas remisstvång för att fåspecialistvård. Remisstvånget innebär att landstingetsresurser inte kan användas på det mest optimala sättet.Bilden av misshushållning förstärks av en enkät, utförd av på uppdragav HSU 2000 och den statliga Samverkansdelegationen. Sifoundersökningenvisar att sju av tio patienter skulle ha gått direkt till specialistläkare ellersjukgymnast om inte remisstvånget funnits. Att tvingas gå via familjeläkareupplevs av de flesta som onödigt, det fördröjer den egentliga behandlingenoch innebär dessutom att dubbla patientavgifter skall betalas. Remisstvångetinnebär att den som vill uppsöka en specialistläkare måste betala tvåpatientavgifter och vänta i två köer. Först på vårdcentralen och sedan hosspecialistläkaren eller sjukgymnasten.Remisstvånget kan leda till de mest absurda konsekvenser. Det finns fleraexempel där sjukvårdsdistrikt köpt ut specialistläkare för att deras verk-samhet inte längre varit möjlig att upprätthålla eller där tvingatläkare att stänga igen sina dörrar under mer eller mindre förödmjukandeformer.Det allra värsta är att remisstvånget inte fungerar. Trots flertaligafriseringar med undantagsgrupper visar en gjord utvärdering avremisstvånget att av besökarna till specialistläkare inomden offentliga vården innehar giltig remiss. av patienterna fårsåledes vänta och se på medan glider förbi utan vare sig familje-läkarbesök, extra sjukskrivning, extra patientavgifter eller onödig väntan.Dock finns inte dessa gräddfiler överallt. Hos de privata specialisterna ochsjukgymnasterna har samtliga () giltig remiss!Remisstvånget är följden av en politiskt överstyrd vård där politiker tror attde vet bättre och patienten ofta blir en bricka i det politiska spel som vidårets slut skall ge ett nollresultat. Remisstvånget borde aldrig ha införts.Förpatienternas skull är det viktigt att remisstvånget lagstiftas bort.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lagstiftning mot remisstvång.Stockholm den 22 oktober 1998Elizabeth ()()
mot · GM02So249 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So249av de och ()Möjligheten att överklaga i hjälpmedelsärendenI sin rapport till regeringen beträffande verksamheten 1997,föreslog att besvärsrätt bordeinföras vid beslut om hjälpmedel inom hälso- ochsjukvården.Förslaget grundar sig på att det i bl.a. stadgas att:Staterna ska garantera utvecklingen av och tillgång till hjälpmedel sombidrar till att personer med funktionsnedsättning kan bli mer oberoende i detdagliga livet och utöva sina rättigheter.Ett sätt att tillgodose detta är att införa en hjälpmedelsgarantiför att öka valfriheten, skapa större tillgänglighet, kortaväntetiderna, öka konkurrensen och främja utvecklingen avnya hjälpmedel, vilket tas upp i motion 1998/99:So456 avUlf m.fl.Detta förslag kan behöva kompletteras med en överklagandemöjlighet.Landstingens beslut om hjälpmedel går inte att överklaga genomförvaltningsbesvär. Det man kan göra är att påtala sitt missnöje för Social-styrelsen, som är tillsynsmyndighet.En ändring av bestämmelserna så att man kan överklaga beslut om hjälp-medel enligt hälso- och sjukvårdslagen skulle göra situationen bättre förfunktionshindrade.I och samt en rad EU-länder finns redan en sådan över-klagandemöjlighet.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en lagändring i hälso- och sjukvårdslagen.Stockholm den 23 oktober 1998Marietta de ()()