mot · GL02Fi18 · 1998-04-29 00:00:00 — Checksystemet ska utformas så att den som önskar hjälp, utöver det som den kommunala tillhandahåller, hämtar och betalar en subventionerad check på posten eller . Hemservicechecken används som betalningsmedel till den anlitade firman. Firman erhåller betalning när checken löses in om den har F-skattsedel. Det är meningen att privata företag ska utnyttjas för den här typen av tjänster. Vårt förslag förutsätter en statlig subvention om och vi bedömer att hushållen är beredda att betala ca . Det krävs sannolikt en begränsning om maximalt 100 subventionerade timmar och pensionär. har reserverat ett anslag om för detta ändamål inom ramen för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Fördelarna med att subventionera hemtjänsterna för pensionärerna är många. Sannolikt kommer många anhöriga att känna att de kan bidra med annat än vanliga hushållsgöromål i kontakten med sina anhöriga. Det skulle underlätta för många kvinnor som ofta utför ett tungt arbete i hemmet. Systemet riskerar inte att tränga undan det grundläggande omsorgsansvaret som kommunerna har. Det kan till och med frigöra kommunala resurser till förmån för ökad omsorg. Vårt förslag har främst ett socialt motiv men förslaget har också en sysselsättningsskapande effekt. Flera av dessa tjänster utförs i hemlighet utanför den vita sektorn. Vi föreslår i stället ett hemservicestöd för pensionärer. Pensionärerna har, i likhet med andra grupper, fått vidkännas effekterna av den nödvändiga saneringen av statsfinanserna. Särskilt pensionärer med endast folkpension och pensionstillskott eller låg ATP har tvingats leva med knappa ekonomiska resurser. När det ekonomiska läget nu förbättrats och medger offensiva satsningar bör också de sämst ställda pensionärernas villkor förbättras. Vi föreslår att pensionstillskottet höjs med 0,03 basbelopp eller ca , vilket gynnar pensionärer med låga inkomster. Det är angeläget att värna de äldre med sämst marginaler. De har fått stå tillbaka . Vidare ansluter vi oss till regeringens uppräkning av det reducerade basbeloppet. bör besluta om höjt pensionstillskott i enlighet med vad som anförts i motionen. 5.4 Inför en vårdgaranti Det största problemet inom hälso- och sjukvården är vårdköerna. För människor som står i kö till behandling är av väntan av smärta och onödigt lidande. Det är viktigt att en vårdgaranti återinförs, som på allvar kan förkorta köer och snabba på behandlingen av människor med behov av vård. Fyrpartiregeringen tog i början av sin mandatperiod beslut om att införa en vårdgaranti för ett antal behandlingar. En vårdgaranti innebär att patienten har rätt att få erbjudande om operation/behandling . Vårdgarantin reglerades då via ett särskilt statsbidrag. Vår bedömning är att de nya resurser, som tillförs landstingen bör räcka för att klara att utfärda en motsvarande form av vårdgaranti, som dessutom innebär kostnadsminskningar i och med att vården effektiviseras. När vårdgarantin infördes av fyrpartiregeringen ökade effektiviteten markant. Mer vård utfördes därefter till samma eller lägre kostnad. En sådan förändring måste nu åstadkommas. Husläkarreformen och den fria etableringen av läkare bidrog också till att ge människor god närservice. Det är beklagligt att patientens rätt att välja läkare har avskaffats. Den enskilde patienten måste ges större valfrihet och en vårdgaranti införas. Vårdgarantin bör ta sin utgångspunkt i att patienten ska ha rätt till behandling av medicinskt motiverade diagnoser från första undersökningstillfället då vårdbehov konstaterats. Patienten ska ha valfrihet att välja såväl vårdgivare som adekvat behandlingsmetod. Detta måste även innefatta privata vårdgivare. Patienten ska ges rätt att välja sjukhus i hela landet. Patienten bör även ges rätt att inhämta en kompletterande bedömning från en annan läkare. Krav på utfärdande av remiss till privata vårdgivare ska inte förekomma. Vad som anförts om införande av vårdgaranti och patientens rätt att välja bör ges regeringen till känna. 5.5 Vi behöver en skola i världsklass vill höja ambitionerna och skapa en skola i världsklass. Skolan måste ha som sitt åtagande att alla elever ska vara godkända innan de lämnar skolan. Detta kräver att skolan i ännu högre grad än tar vara på alla elevers olika begåvningar. Skolan ska vara likvärdig för alla, men detta förutsätter olikhet och att varje elev får en utbildning anpassad efter hans eller hennes förutsättningar. Vi har genom samarbete med regeringen varit med och skapat utrymme för de satsningar som möjliggörs på skolans område. Det är av största vikt att skolan också prioriteras inom kommunerna. behövs också en ambitionshöjning genom en översyn av lagar och regler kring skolan. har i motion 1997/98:Ub28 redovisat vilka fem utgångspunkter vi anser borde ligga till grund för en översyn av skollagen: Skolans åtagande ska inte upphöra förrän alla elever blivit godkända. Stärk skolornas självstyre. Klargör skolledningens befogenheter och ansvar inom ramen för ökad decentralisering från kommunen till skolan och inom skolan. Ställ krav på utvärdering nationellt och kommunalt. Skapa starkare möjligheter för lärarnas inflytande när det gäller skolans pedagogik och lärande. I andra sammanhang har redovisat sina utgångspunkter för en översyn av betygssystemet för att ge tydlig information om elevernas kunskaper med betyg tidigare och i fler steg, utveckling av lärarrollen, med utrymme för karriärstjänster och en bättre löneutveckling och större möjligheter att hantera ordning och reda inom skolans väggar. Med tanke på den debatt som förevarit kring skolan och elevernas kunskaper har det tagit förvånansvärt för regeringen att prestera en plan för att utveckla skolan. Det program som presenteras i samband med vårpropositionen måste dessutom, efter de förväntningar som regeringen själv bidragit till, betecknas som mycket tunt. delar många av de förslag som presenteras i programmet, men ställer sig avvisande främst till en inspektionsnämnd. avvisade förslaget om skolinspektörer när det presenterades och vill inte ytterligare förstärka denna institution genom en ny nämnd, syftande till ökad direkt kontroll över kommunernas kvalitetsarbete. Enligt vår uppfattning bör ett nationellt kvalitetsarbete i högre utsträckning inriktas på att stärka kommunernas egen utvärdering och kvalitetsarbetet genom inrättandet av ett nationellt kvalitetsinstitut, skilt från myndighetsutövningen i . Kommunernas egen utvärdering kan genom ett sådant kompletteras med ett jämförande instrument. Ett nationellt kvalitetsinstitut är en effektiv metod för att sätta press på kommunernas egen utvärdering och uppföljning genom att skapa metoder för att jämföra skolan mellan olika kommuner. Att institutet bör vara fristående innebär också att det kan få en roll som innebär en utvärdering av statens skolpolitik och insatser för skolutveckling. I programmet skriver regeringen att kunskaperna i svenska språket ska stärkas. Vi anser inte att skrivningen är tillräcklig. De bristande kunskaper i läsning och skrivning som uppmärksammats i skolan förtjänar mer uppmärksamhet än så. vill öka kraven på skolan att tidigt förmedla kunskaperna och se till att eleverna lär sig läsa och skriva. En framkomlig väg att mäta om skolan lever upp till detta kan vara att genomföra diagnostiska prov . Skolledningens ansvar för elevernas läs- och skrivutveckling bör förtydligas och alla i skolan bör ges större kunskaper om barns läs- och skrivutveckling. Ett samlat program för att höja läs- och skrivkunnigheten bör utarbetas med bl.a. dessa utgångspunkter. Ett sådant program innebär också att möjligheten att upptäcka elever med behov av särskilt stöd ökar. bör ge regeringen till känna vad i motionen anförts om skolan. 6 Ett decentraliserat kunskapssamhälle vill skapa ett decentraliserat kunskapssamhälle. Vi har i motion 1997/98:Ub810 utförligt redovisat vilka åtgärder vi föreslår. Investeringar i utbildning och kunskap är av avgörande betydelse för att vi ska kunna utveckla välfärden i landet. Vi måste kunna konkurrera med kunskap och teknik i stället för med låga löner. Därför behövs en skola i världsklass och en fortsatt satsning på utbildning på alla nivåer. 6.1 Storsatsning på den högre utbildningen har varit pådrivande för utbyggnad av den högre utbildningen . har vi medverkat till att bygga ut den högre utbildningen, främst vid mindre och medelstora högskolor, med totalt mer än 100 000 nya platser. har bidragit till beslut om totalt 60 000 nya platser. Av de 45 000 platser som har fördelats fram har mer än 30 000 tilldelats de mindre och medelstora högskolorna. har medverkan inneburit att de mindre och medelstora högskolorna fått kraftigt ökade forskningsresurser. 1998 har högskolorna fasta forskningsresurser på totalt (exklusive medel från forskningsstiftelserna) eller av de totala fasta forskningsresurserna. Detta innebär att såväl resurserna som andelen av de totala resurserna mer än fördubblats . Vi har också medverkat till särskilda satsningar för att bilda nya universitet. Ett resultat av dessa ansträngningar var att kunde bildas . Satsningar har också gjorts på högskolorna i , , och för att dessa ska kunna bli universitet. Enligt utredning uppfyller nu kriterierna för att få universitetsstatus. Även högskolorna i och är på god väg, men behöver, enligt utredningen, utvecklas ytterligare något. Utredningen bedömer också att behöver för att uppnå universitetsstatus. finner det angeläget att alla dessa högskolor kan uppnå universitetsmålet . Det bör prövas om ytterligare politiska insatser behöver göras för att underlätta detta. Genomgående för alla högskolor som ansökt om att bli universitet är att bedömer att de behöver ett betydande resurstillskott för att kunna bli universitet. Det är viktigt att satsningarna på att uppnå universitetsstatus inte tappar tempo efter granskningens besked. I fallet , som bör få universitetsstatus , behöver utvecklingen fortsätta och forskningen ges ett ordentligt resurstillskott. anser att alla högskolor borde ges möjlighet och resurser att utvecklas vetenskapligt genom en kvalificeringstrappa i tre steg. Genom ett enhetligt anslagssystem skapas förutsättningar för ett höjt och sammanhållet basanslag för forskning som följer med det utbildningsuppdrag som högskolan tilldelats. Högskolor som erhåller rätt att utfärda magisterexamen ska också ges fasta forskningsresurser inom dessa områden. Resurserna ska ha sådan omfattning att högskolan får möjlighet att bygga en kvalitativ forskning med underlag för professurer. De högskolor som uppnått bredd och djup i utbildning och forskning ska kunna erhålla examinationsrättigheter för licentiat- och doktorsexamina. Det är enligt vår uppfattning angeläget att fler högskolor får möjlighet att ta del av denna utveckling för att få status av universitet. I sin strävan att bygga ut och fördjupa utbildning och forskning bör högskolor ges möjlighet och uppmuntras att utvecklas till profilhögskolor inom något eller några områden. har också arbetat hårt för att bygga ut de naturvetenskapliga och tekniska utbildningarna. Genom den kraftigaste utbyggnaden i av sådana utbildningar kommer antalet examinerade ingenjörer och civilingenjörer att har fördubblats till ca 9 000. som antalet studerande är fler än någonsin kvarstår några viktiga problem att lösa i den högre utbildningen. Det finns, trots omfattande satsningar, fortfarande stora brister i jämställdheten vid våra lärosäten. Trots att kvinnorna utgör mer än hälften av de studerande minskar deras andel med stigande nivå för att uppgå till endast av professorerna. Den stora sociala snedrekryteringen till högre utbildning består. Flera utredningar har påvisat att studiefinansieringssystemet är den mest verksamma åtgärden för att komma till rätta med detta problem. I detta sammanhang är det viktigt att den av regeringen utlovade reformen av studiemedelssystemet kommer till stånd och har en tydlig inriktning mot att göra skuldbördan mer hanterlig. 6.2 Gymnasieskola för alla, med hög kvalitet Den viktigaste utgångspunkten för gymnasiereformen var att höja den allmänna utbildningsnivån och att på så sätt lägga grunden för ett livslångt lärande och återkommande utbildning. När gymnasiereformen nu utsätts för kritik är uppfattning att gymnasiereformen ska utvecklas inte avvecklas. ser tre viktiga steg för en utveckling bort från dagens problem: måste ge en bra grund för den fortsatta utbildningen och får inte skjuta över sina misslyckanden på gymnasieskolan. Olika vägar måste öppnas för olika begåvningar att ta sig fram till samma mål godkänd gymnasieutbildning. Därför ska lärlingsutbildningen vidareutvecklas, och en frivillig gymnasieexamination bör införas för att kvalitetssäkra utbildningarna. Undervisningsformer, arbetssätt och pedagogik måste utvecklas i skolan. Karaktärsämnena måste sätta större prägel på utbildningen och kärnämnena. 6.3 Ett kunskapslyft för hela folket Genom att medverka till har bidragit till att skapa nya möjligheter för de ca två miljoner vuxna människor i som saknar gymnasiekompetens i svenska, engelska och matematik. Satsningen har stor betydelse, både för individen och för samhället. Genom den utbyggnad som medverkat till kommer antalet platser i vuxenutbildningen att uppgå till 140 2000. anser att satsningen är angelägen och bör ges någon form av fortsättning även efter den femåriga satsningen på . Studiefinansieringen för studerande i vuxenutbildningen bör ses över och göras mer enhetlig för att skapa rättvisa villkor. En möjlighet kan vara att ge arbetslösa möjlighet att läsa in gymnasiekompetens som en första åtgärd innan andra åtgärder sätts in. Det bör uppdras åt att överväga sådana möjligheter. För den vuxna befolkningen med arbete bör fortbildningen underlättas genom införandet av kompetenskonton. Arbetsmarknadens parter bör ta ett gemensamt ansvar för att sätta av pengar till ett konto som kan användas för fort- och/eller vidareutbildning. Statens insats skulle i ett senare skede kunna bestå i en skattesubvention av sådant sparande. Det är viktigt att regeringen fullföljer ambitionen att bjuda in arbetsmarknadens parter till överläggningar om kompetensutveckling och att ambitionen är att uppnå ett samhällskontrakt med åtaganden från såväl arbetsmarknadens parter som staten. För att öka tillgängligheten till utbildning är fortsatta satsningar på distansutbildning av avgörande betydelse. Distansutbildningen skapar möjligheter till högskolestudier utan att tvinga människor att flytta från hemorten och gör det möjligt att lättare kombinera utbildning med fortsatt yrkesverksamhet. Den satsning som av regeringen föreslagits med 1 500 platser för distansutbildning är en för låg ambitionsnivå. Resurstilldelningssystemet till högskolorna bör därför förändras så att tillgången till distansutbildningsplatser ökar. Ett fortsatt arbete med resurser till utveckling av metoder för distansutbildning och IT-pedagogik är angeläget. Beslutet om en försöksverksamhet med kvalificerad yrkesutbildning kom till genom ett beslut där medverkade. Genom den satsning som föreslås i vårpropositionen kommer antalet platser i den kvalificerade yrkesutbildningen att uppgå till 12 000. stöder den satsning som görs men vill poängtera att expansionen måste fortsätta även efter de 3 200 nya platserna. 7 Kulturen som positiv drivkraft Kulturen är ett uttryck för människors behov av andra värden än de rent materiella. Alla människor har ett behov av att odla dessa värden. Det är därför viktigt att tillse att det finns ett kulturutbud tillgängligt för alla människor, i hela landet. Vi vet att en kommuns eller regions kulturella dragningskraft är viktig för att få människorna att stanna, att få dem att våga skapa sig en framtid på den plats där de bor och lever, för att fördjupa och utveckla den regionala identiteten men också för att dra till sig investeringar och välutbildad arbetskraft. Kulturen har också en stor potential för ökad sysselsättning och företagande ute i regionerna och på landsbygden. Vi vet också att stödet till kulturen är billigare än andra investeringar, t.ex. i infrastruktur, och kan bidra lika mycket som dessa till att förbättra den lokala och regionala dragningskraften. har med denna utgångspunkt i tidigare motionerat om konstnärernas villkor och förklarat sig berett att stärka konstnärsstöden med ytterligare utöver vad regeringen föreslagit. Vi föreslår också genom denna motion ytterligare förstärkningar för att stimulera det lokala kulturlivet och därmed den lokala och regionala utvecklingen i stort. Barn och ungdomar är en grupp som anser särskilt värd att satsa kulturresurser på. En levande kulturverksamhet för barn och ungdomar innebär att dessa får utlopp för och utvecklar sin skaparkraft och upptäckarglädje. har redan hög kvalitet i kulturutbudet för barn och unga, bl.a. genom de kommunala musik- och kulturskolorna. Tyvärr har dock resurserna minskat genom de nedskärningar som varit nödvändiga att genomföra under budgetsaneringen. Det förefaller dock som om trenden är på väg att vända; ökade resurserna till de kommunala musikskolorna. Det är dock oroväckande att skillnaden mellan kommunerna verkar öka. Det är väsentligt att de ökade resurser som kommer skolan till del också innebär satsningar på kulturen i skolan. Inför har en arbetsgrupp för kultur i hela landet tillsatts. Gruppens uppdrag är att stimulera utveckling av kulturen i hela landet. Arbetet har varit mycket framgångsrikt och till de tillfällen då pengar fördelats har inkommit mer än 2 000 ansökningar. De projekt som beviljats medel uppvisar ett brett spektrum av verksamheter. Ett särskilt prioriterat område är att initiera lokal samverkan mellan olika aktörer på kulturområdet. Det är angeläget att den verksamhet som initierats genom arbetsgruppen Kultur i hela landet kan fortsätta även efter 1998, förslagsvis i Statens kulturråds regi. Kulturpolitiken har som ett mål att främja kulturell mångfald. vill inskärpa vikten av att detta mål också uppnås. Ett ökat kulturellt utbyte främjar integrationsarbetet och motverkar främlingsfientlighet och rasism. Som instrument för en fungerande integrationspolitik kan därför kulturpolitiken spela en stor roll för att ta till vara de nya svenskarnas kompetens. 8 En moderniserad arbetsmarknadspolitik för högre sysselsättning 8.1 En modern arbetsmarknadspolitik Arbetsmarknadspolitiken är tillsammans med andra politiska åtgärder en viktig del för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Arbetsmarknadspolitiken har därmed en vidare roll än den mer traditionella att bryta obalanser, undvika flaskhalsar, korta vakanstider och motverka långtidsarbetslöshet. Arbetsmarknadspolitiken måste även syfta till att höja kompetensen för att kunna ta ett nytt arbete, förhindra passivisering och social utslagning. För del innebär detta bland annat att regelverk måste vara flexibla för att möjliggöra lokala lösningar, och mer av arbetsmarknadspolitiken måste decentraliseras. anser att kvalitet måste gå före kvantitet. Arbetsmarknadspolitiken behöver inriktas mer på förutsättningar och lösningar som leder till nya jobb. Detta behov kan till viss del fyllas genom satsningar på arbetsmarknadsutbildning. Dessa utbildningar är betydligt dyrare än många andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Volymkraven får inte leda till att angelägna utbildningar och jobb inte kommer till stånd. Satsningar på arbetsmarknadsutbildning innebär även att flaskhalsar och obalanser kan undvikas. En nationell arbetsmarknadspolitik är viktig för att klara en god lönebildning. Lönebildningen är central för att klara samhällsekonomin. En nationell arbetsmarknadspolitik har en mycket viktig funktion för att undvika flaskhalsar på arbetsmarknaden. Flexibilitet är ett nyckelord för att fler ska kunna komma i arbete. Det kommer inte att vara en självklarhet med heltidsarbete hos samma arbetsgivare. För allt fler handlar det om att kombinera olika arbeten för att skapa en mix som både innebär försörjning och livskvalitet. Arbetstiderna kommer att variera mer . Exempelvis är det naturligt att arbeta under de perioder man har barn. Var och en ska tillåtas att välja fritt i enlighet med sina förutsättningar. Möjligheterna till varierade arbetstider måste förbättras. 8.2 En översyn av incitamenten för arbete har medverkat till att reformera arbetslöshetsförsäkringen. Denna allmänna och sammanhållna arbetslöshetsförsäkring är en omställningsförsäkring. Stödet till den enskilde är inte enbart avhängigt nivån på ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen. Många långtidsarbetslösa saknar helt ersättning över grundnivån. I stället samvarierar ersättningar från flera olika källor på ett för den enskilde ogynnsamt sätt. Den som blir anvisad ett arbete och tar det mister bidrag. Till detta skall läggas fördyringar i form av exempelvis ökade resekostnader och barnomsorgskostnader. Skattesystemet har också en tydlig inverkan. Inte sällan får den enskilde mindre kvar efter det att han fått arbete, vilket gör att den faktiska reservationslönen ligger på en betydligt högre nivå än ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen. Arbete måste alltid löna sig. Incitamenten att ta arbete eller att utbilda sig bort från arbetslösheten måste bli starkare. Det är mot bakgrund av hur olika ersättningssystem samverkar som en utredning bör tillsättas. Den bör skyndsamt se över vilka regelförändringar som skall genomföras för att öka benägenheten att söka och ta ordinarie arbeten. Detta bör ges regeringen till känna. I sammanhanget bör det också påpekas att den som blir anvisad arbete skall ta detta såvitt inte godtagbara skäl reses. Arbetsförmedlingen är skyldig att anmäla den som ej tar anvisat arbete eller åtgärd. Det kan dock inte uteslutas att reglerna ibland frångås trots tydligheten i reglernas utformning. vill inskärpa vikten av att regelbrott anmäls av arbetsförmedlingen. Om fusk med ersättningar breder ut sig riskeras arbetslöshetsförsäkringens legitimitet. 8.3 Ökad decentralisering av arbetsmarknadspolitiken Arbetsmarknadspolitiken måste decentraliseras. De lokala och regionala nivåerna måste ges ett större inflytande över hur resurser ska satsas. Den regionala och lokala nivån kan bättre avgöra på vilket sätt de arbetsmarknadspolitiska resurserna används effektivast. För att skapa större utrymme för åtgärder som ger jobb måste volymkraven förändras. Dagens kvantitativa mål bör ersättas av effektmål eller mer kvalitativa mål. Detta bör ges regeringen till känna. Inom flera områden genomförs nu försöksverksamhet med frizoner. Möjligheten till större lokal flexibilitet får inte endast bli förbehållen några få regioner. anser att det inom ramen för de nationella målen för arbetsmarknadspolitiken bör ges ökat lokalt inflytande över de medel som står till arbetsmarknadspolitikens förfogande. Detta bör ges regeringen till känna. 8.4 En ansvarsfull lönebildning För att varaktigt få ned arbetslösheten krävs att lönebildningen sköts ansvarsfullt. Det är också ett viktigt inslag för att hålla inflationen nere. Därigenom minskar risken för att ska strama åt ekonomin via räntehöjningar. Medvetenheten om riskerna med för höga lönelyft har spritt sig. Den höga arbetslösheten har bidragit till detta. måste stärkas och konfliktbenägenheten måste minskas. Det har skett radikala förbättringar på lönebildningens område . Vi menar att verkstadsindustrins parters avtal om regler för hur förhandlingarna ska föras måste tjäna som förebild för hur en lagstiftning kan utformas. I sammanhanget måste också övervägas att införa restriktioner som gör att konfliktvapnen måste stå i någon rimlig proportion till stridsfrågan. Blockad av enmansföretag måste förbjudas. Varsel om stridsåtgärder bör inte tillåtas när medling pågår. Detta bör ges regeringen till känna. 9 En politik för regional utveckling Regional balans är en förutsättning för att den svenska ekonomin ska kunna växa uthålligt, utan att spänningar uppstår som inverkar menligt på utvecklingen.