mot · GM02So387 · 1998-10-28 00:00:00 — Detvill säga man skall få den hjälp man behöver där man boroch är. Det betyder att äldre boende i särskilt boende harlagen på sin sida när de kräver att få hjälp i den kommun därderas anhörige/anhöriga bor. Men trots denna lagändring harflera fall uppmärksammats där kommuner vägrar att följaden nya lagen. Argumentet är att det inte finns tillräckligtmed platser och att kommunens egna invånare måste fåföreträde.Folkpartiet är mycket kritiskt mot denna form av lagtrots, som ju även ägerrum mot de rättigheter som stadgas i handikappreformen. Kommunerna ärskyldiga att ha en sådan planering och beredskap att de lagliga rättighetersom garanterats samhällets allra mest utsatta inte åsidosätts.Rätten till hjälpmedel i tid.När beslut har fattats om att en äldre (eller handikappad) harrätt till ett visst hjälpmedel skall det finnas på plats ochfungera inom en viss angiven tid. För många äldre är olikatyper av väl fungerande hjälpmedel en förutsättning för attklara av så mycket som möjligt själv av det dagliga livet. är väntetiderna ofta mycket långa.Rätt hjälpmedel kan för en äldre människa innebära en möjlighet tillrehabilitering eller avsevärt mycket bättre livskvalitet. Enligt hälso- ochsjukvårdslagen ansvarar landstingen för att uppmärksamma behovet avhjälpmedel. Kommunerna fick genom ädelreformen ansvar för enklaretekniska hjälpmedel. är i ädelutvärderingen starkt kritisk tillhur hjälpmedelsförsörjningen för de äldre fungerar . Sjukvården tar intei tillräcklig utsträckning sitt ansvar för att uppmärksamma behovet avhjälpmedel hos äldre. Att identifiera behovet är inte heller i sig tillräckligt-att någon upptäckt ett behov av hjälpmedel är inte till så stor hjälp om denäldre sedan i alla fall inte får sitt hjälpmedel. Väntetiderna är i många falloacceptabelt långa. Det är inte rimligt att låta en 80-åring vänta över ett årpåatt få en hörapparat utprovad, vilket ibland är verkligheten . Vi anser attvårdgarantin skall utökas till att omfatta tekniska hjälpmedel, så att den somär i behov av hjälpmedel skall få snabb hjälp och komplicerade hjälpmedelsenast inom tre månader.Bristen på gemensam vårdplanering när en äldre patient har vårdats påakutsjukhus och skall återvända hem igen gör att hjälpmedelsbehovet inteutreds ordentligt. Behovet av hjälpmedel bedöms bäst i den äldres egna hem-och vardagsmiljö. Det bör därför vara primärvården, tillsammans medkommunens äldreomsorg, som har ansvar för att se till att den äldre får dehjälpmedel som han eller hon behöver.De stora problemen inom hjälpmedelsförsörjningen beror till stor del på attbåde landsting och kommuner är inblandade. Oavsett hur kommuner ochlandsting har delat upp ansvaret för hjälpmedel emellan sig, har de ettgemensamt ansvar för hjälpmedelsfrågorna. I varje län måste landsting ochkommuner gemensamt bygga upp en vattentät organisation, som garanteraratt den enskilde får den hjälp som han eller hon behöver.Den äldres behov av hjälpmedel måste följas upp regelbundet. EnligtSocialstyrelsen är det uppskattningsvis så många som en tredjedel av allahjälpmedel i hemmen som inte används alls. Detta beror sannolikt till vissdel på att den äldre är osäker på hur hjälpmedlet skall användas, men ocksåpå att det ibland saknas kompetens när det gäller att välja rätt hjälpmedel.Det är därför viktigt med insatser och uppföljning från arbetsterapeut ellersjukgymnast för att gå igenom med såväl den äldre och anhöriga sompersonal i äldreomsorgen hur de olika hjälpmedlen fungerar.En ökad konkurrens på hjälpmedelsområdet skulle kunna vara ett sätt atthöja kvaliteten och kapa köerna. Inom t ex hörselvården skulle man i högreutsträckning än vad som sker kunna upphandla tjänster från privataentreprenörer. Det är då viktigt att upphandla hela kedjan, det vill sägautprovning - hörapparat - uppföljning.Rätten till en bra vård i livetsslutskede, med tillräckligsmärtlindring, hög personalnärvaro,särskilt i de fall anhöriga saknas etc.När bot inte kan ges och patienten är döende skall patientenfå dö en lugn och värdig död. Det måste vara en självklarhetatt tillräcklig smärtlindring ges. Psykologiskt och socialt stödskall erbjudas den äldre och de anhöriga.Den döende skall kunna få ett värdigt avsked från livet. Vården måste varalyhörd för den döende och de anhörigas behov och önskemål. Besökstiderbör inte begränsas annat än av hänsyn till den äldre.Efter ädelreformen är det en allt större andel av de äldre som slutar sinadagar i hemmet. Här finns en stor uppgift för kommunerna att möta. Det ärviktigt att dessa personer får dö under så värdiga former som möjligt. Härmåste det finnas upparbetade kontakter med specialistsjukvården och ettkontinuerligt stöd av distriktsläkare m m.Rättvisa avgifterSedan 1993 får kommunerna själva sätta avgifter förkommunal service och kommunalt boende för de äldre.Avgifterna styrs av en ramlagstiftning genomsocialtjänstlagen. De bestämmelserna ger ett mycket stortutrymme för kommunala variationer i avgiftssättningen.Detta har resulterat i att väldigt många gamla i majoritetenav landets kommuner har helt orimliga, ibland absurda,avgifter för service och boende.Spännvidden mellan lägsta och högsta avgift ger en bra bild av hurskillnaderna ser ut mellan kommunerna. Många kommuner, fyra femtedelar,har inkomstrelaterade avgifter. För ordinärt boende varierar lägsta avgiftenfrån till . I det särskilda boendetvarierar det från till för hyra,kost, service och omvårdnad. För kost, service och omvårdnad från 0 till9 660 och för service och omvårdnad från till permånad.Det finns ingen nationell lagstiftning som tvingar kommunerna till att haett avgiftstak. Avgifterna skall dock vara skäliga och inte överstigakommunens självkostnad för verksamheten. Lite mer än hälften avkommunerna har ett avgiftstak för hemtjänst. Det innebär att det finns enhögsta nivå för avgifterna alldeles oavsett inkomst. Variationen mellan denkommun som har lägst tak, , är stor mot den kommun som harhögst tak, 12 500 kronor.För hemtjänst är den högsta avgiften de äldre betalar i genomsnitt knappt2 . För service och omvårdnad är genomsnittsavgiftenomkring med en variation mellan och15 i månaden.För korttidsvård har av kommunerna ett tak.Avgiftstaket är i snitt med en variation mellan och12 månaden. För hemsjukvården har av kommunernaett tak för särskilt boende och av kommunerna för ordinärtboende. För färdtjänst har av kommunerna ett tak med ettgenomsnitt på , med en variation mellan och630 kronor per månad.I socialtjänstlagen stadgas det att den enskilde skall förbehållas tillräckligtmed medel för att klara sina personliga behov efter det att avgifter föräldreomsorg och kommunala vårdavgifter samt boende betalats. Förbehålletär avsett för de personliga behov som inte täcks av av kommunerna har ett fastställt förbehållsbelopp för bådeordinärt och särskilt boende. av kommunerna har ingetförbehållsbelopp (! )Förbehållsbeloppet skall täcka utgifter för bl a privat utförd städning,snöskottning, hemhandling, fotvård, personliga kostnader som tandvård,läkarvård, läkemedel och hjälpmedel samt resor. För äldre i ordinärt boendeär det genomsnittliga förbehållsbeloppet på 3 380 och för äldre i särskiltboende i genomsnitt. Funktionshindrade i ordinärtboende hade mer och funktionshindrade i särskilt boende80 kronor mer.Riksdagen har fastslagit att det är rimligt att den maka/make som bor kvarhemma när den andra behövt flytta till särskilt boende också skall kunna haekonomiska möjligheter att göra det. Men läget för dessa personer är illa. Iomkring av kommunerna tas inga hänsyn till hela hushållets (bådamakarnas) ekonomiska situation vid avgiftssättningen när den ene personenbor kvar i det tidigare gemensamma hemmet och den andra i särskilt boende.Regeringen har i sin proposition om en nationell handlingsplan föräldreomsorgen tagit upp frågan om avgifterna. Men deras förslag är otill-räckliga - vilket konstaterade redan i motionen om regeringensproposition.Givetvis kan en viss variation vara önskvärd eftersom förhållandenavarierar mellan kommunerna men det är väsentligt att fastslå attalla äldre med behov av service och boende skall vara garanteradeen lägsta acceptabel och skälig nivå. Det kräver betydligt mer långtgåendekrav än regeringens.Folkpartiet föreslår fyra ändringar som sammantaget ger ett avsevärt merrättvist avgiftssystem.För det första skall få i uppdrag att räkna fram enminiminivå för förbehållsbeloppet. Denna riksnorm skall vara bindande förkommunerna när avgifter sätts.För det andra vill vi ha ett system som värnar den anhöriges make ellermaka som bor kvar i det gemensamma boendet när livskamraten flyttar tillkommunalt boende.Detta kan lösas på olika sätt. En variant är att räkna makarnas samman-lagda inkomst och dela med två för att sedan sätta avgiften för den somflyttat till ålderdomshemmet. Med ett sådant system minskar risken då densom har den högre inkomsten flyttar till ålderdomshemmet och då får betalaen hög avgift. Den kvarboende tvingas flytta på grund av det nyaekonomiska läget. Om den som flyttar till ålderdomshem har den lägreinkomsten av makarna bör kommunen beräkna sin avgift bara utifrån deninkomst som den boende på ålderdomshemmet har. Finns familj ska särskildekonomisk hänsyn tas till hemmavarande barn.För det tredje anser vi att det endast är den reella avkastningen påförmögenhet som skall vara avgiftsgrundande när avgifter sätts. Förmögen-heten i sig skall alltså undantas.För det fjärde anser vi att taket för månadsavgiften skall vara avsevärtlägre än den beräknade kommunala självkostnaden.AnhörigvårdenDet finns goda skäl att anta att anhörigvården ökat de senastetio åren. Däremot är det mer tveksamt om kommunernas stödtill anhörigvårdarna har ökat. HSU 2000 har räknat på denomvårdnadsinsats som anhörigvårdarna bidrar med:"kommunernas kostnader för en sammanboende äldre man() med svår ohälsa beräknas till cirka 60 000 kronorper år medan motsvarande kostnad för en ensamstående manallt annat lika beräknas uppgå till ca . Makani det förstnämnda fallet skulle således bidra med enomvårdnadsinsats som ligger i storleksordningen 120 000kronor . "anser att kommunerna måste öka sitt stöd till närståendevården.Det skall ske på flera sätt:en fortsatt utbyggnad av växelvårdenförbättringar i kommunernas regler för hemvårdsbidrag och ökademöjligheter för närstående att anställasen utvidgning av kretsen av dem som har rätt att vara närstående medersättning från samten förlängd period för dem som vårdar.En utvidgning av rätten till närståendepenning samt den därtill koppladerätten till ledighet från dagens till 120 dagar.Vi utvecklar närståendevården ytterligare i vår kommittémotion omnärståendevård.Inför en äldreombudsmanMånga äldre upplever att de inte vet vart deskall vända sig för att protestera mot ett missförhållande,eller för att få svar på frågor o s v. Myndigheterna är intealltid den idealiska samtalspartnern i alla spörsmål som deäldre ställs inför. har länge arbetatför att en äldreombudsman skall inrättas.En sådan äldreombudsman skall vara fristående från de myndigheter somadministrerar äldreomsorgen i kommunen, om än anställd av kommunen.Ombudsmannen skall således vara fristående och fungera som den instans ditäldre eller deras anhöriga kan vända sig med frågor, klagomål och för att fåinformation.Samarbetet med pensionärsorganisationerna bör också intensifieras. De harmånga gånger den erfarenhet och sitter inne med den information sombehövs för att komplettera den kommunala äldreomsorgspolitiken.Husläkare nuFolkpartiet vill återinföra husläkarlagen. Den ger framföralltde äldre en kontinuitet och en trygghet i kontakten med sinläkare. Det skulle också ge de äldre och andra som väljer enprivatläkare möjlighet att göra detta i större utsträckningeftersom husläkarlagen garanterar likvärdiga villkor förprivata vårdgivare. Vi utvecklar husläkartanken ytterligare ivår sjukvårdsspolitiska motion.Äldre invandrare ochflyktingarI dag finns det omkring 110 000 äldre i som är föddai andra länder. Dessa är emellertid underrepresenterade blanddem som har hemtjänst och som bor i särskildaboendeformer.För dessa kan det ibland vara nödvändigt med särlösningar, exempelvissärskilt boende tillsammans med andra som talar samma språk eller vissuppsökande verksamhet för att utröna om det finns dolda behov.AnslagsframställningFör anslagsframställning hänvisas till Folkpartietskommittémotion Vissa anslagsfrågor m m.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre medicinsk kompetens i omsorgen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett värdigt omhändertagande av äldre,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder mot näringsbrist,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om trycksår,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fungerande trygghetslarm,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en fungerande färdtjänst,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fungerande hemtjänst,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utredning av alla fallskador, viktminskningar m.m.,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om valfrihet i boendet,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett checksystem för ,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten till eget rum för dem som så önskar,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten att flytta för äldre som bor i särskilt boende,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten till hjälpmedel ,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om värdig vård i livets slutskede,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en riksnorm för förbehållsbeloppet,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett avgiftssystem som värnar den make/maka som bor kvar i detgemensamma boendet när den andre flyttar till kommunalt boende,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förmögenhet inte skall vara avgiftsgrundande,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett lägre tak än dagens för den kommunala månadsavgiften,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre villkor för närståendevården,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om införandet av en äldreombudsman,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om husläkarlagens återinförande,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om äldre invandrares behov.Stockholm den 28 oktober 1998Lars ()()()()()()()()()