mot · GM02Fi708 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fi708av m.fl. (v)Den ekonomiska maktenInledningSedan sammanbrottet i har det varit på gränsen tilltabubelagt att få gehör för kritik av privata kapitalägaresekonomiska makt i den offentliga samhällsdebatten. Deflesta erkänner att den parlamentariska demokratin harproblem i den globaliserade kapitalismen. Det fallandevaldeltagandet, misstron mot politiker och valrörelsernaskommersialisering nämns . Men om man antyder attproblemen har med formerna för ägandet av och maktenöver kapitalet att göra är det lätt att bli utstämplad somanhängare av diktatur och byråkratisk planhushållning. Varjeifrågasättande av de rådande maktförhållandena i världenoch och varje hävdande av behovet av att i grundenförändra dessa förhållanden har alltför länge kunnat avfärdasmed hänvisning till de realsocialistiska staternas kollaps.Vänsterpartiet vill vända på den bilden. Vi menar att närinkomsten för den rikaste tiondelen av de svenska hushållenökade , och denfattigaste tiondelens sjönk visar sig behovetav en radikal omfördelning av samhällets resurser varaskriande. Vi menar att mot bakgrund av hur världen ser ut - där 40 000 barn svälter ihjäl trotslivsmedelsöverskott, där de 254 rikaste äger lika mycket somde 2,5 miljarder fattigaste och där de fyra rikaste personernai , bröderna , tillsammans har privata förmögenheter på över 100miljarder kronor som nästan en tiondel avbefolkningen tvingas leva på socialbidrag - är det attlyfta upp krav på en demokratisering av den ekonomiskamakten på den politiska dagordningen.En grundläggande tanke i den marxistiska traditionen är att produktiv-krafternas (teknologin, kunskaperna) förändringar har en grundläggandebetydelse för ägandet av produktionsmedlen som i sin tur är avgörande förmakten i samhället. Därför är en analys av produktivkrafternas utvecklingoch vad detta kan tänkas få för konsekvenser för makten i samhället avyttersta betydelse för människans möjlighet att genom demokratiska beslutpåverka och förändra samhällets utveckling. Den moderna kapitalismeninnebär nya utmaningar för en marxistisk analys. Några av de frågeställ-ningar som bör väckas är vilken betydelse den moderna debatten om"humankapitalets" eller "det intellektuella kapitalets" ökande betydelse har,och vad den spekulativt inriktade finanskapitalismens undanträngande avindustrikapitalismen innebär. På de mest moderna och mest framgångsrikaföretagen är man mer beroende av de anställdas "humankapital" - dvsav deras kunskaper - än av det penningkapital som omsätts på världensaktiebörser. Det är svårare att styra humankapitalet - en människas tankar, ändet fysiska kapitalet maskinerna, byggnaderna, dvs. de produktivkraftersom är det kapitalistiska ägandets grund.Enligt arbetarrörelsens ursprungliga begreppsvärld är en kapitalist enmänniska som lever på att köpa och exploatera andras arbetskraft. Att ägasina egna kunskaper gör en lika litet till en kapitalist, som om man t.ex. ägersin egen bostad eller aktier i det företag där man själv arbetar. Vår socialismär således också förenlig med ett privat ägande - om än detta ägande i förstahand tar sig olika kollektiva och kooperativa former. Socialismen står inteheller i någon motsättning till vare sig marknadsmekanismer eller denparlamentariska demokratin - tvärtom innebär vår socialism en fördjupningav demokratin. Det bör också betonas att en utveckling av den ekonomiskademokratin inte står i motsättning till en stabil ekonomisk utveckling. Densocialism vi strävar efter bör också innebära att kunskaperna erövras av alla.Den ursprungliga socialistiska idén var människans frigörelse - att dearbetande människorna själva skulle organisera produktionen i "friaassociationer" och därmed befria sig från det förtryck och det främlingskapsom kapitalistens/kapitalägarens envälde på arbetsplatsen innebar. Män-niskans frigörelse är hennes eget verk och socialismen kan inte genomförasgenom beslut i parlamentariska församlingar. Men den ekonomiskademokratin kan stärkas genom lagstiftning och politiska beslut, och därmedflytta arbetarklassens positioner framåt. Denna motion är ett av Vänster-partiets bidrag till hur det skulle kunna gå till.Ekonomin måstedemokratiserasÄgandeförhållandena är grundläggande förmaktförhållandena i samhället. Socialt och politiskt sett ärkapitalägande i alla former ett uttryck för en grundläggandesamhällelig motsättning mellan lönearbete och kapital.Kapitalismen har fått en global omfattning. Dendomineras av stormakterna och de transnationella bolagen.Produktion och kapital flyttas alltmer oberoende av gamlanationalstaters gränser. Kapitalägandet har förändrats.Många av de gamla ägarfamiljerna har ersatts av anonymainstitutioner och fonder. Det enskilda ägarinflytandet harminskat och kontrollen har centraliserats till ett fåtal storakapitalgrupper. Penningkapitalets spekulativa drag har blivittydligare och står ofta i motsättning till produktionens behovoch intressen.I industrikapitalismens begynnelse kännetecknades de första kapitalisternaav en entreprenöranda som innebar att de själva byggde upp sina företag. Dekunde berika sig på denna företagsverksamhet. myntade isina böcker om den svenska storfinansen begreppet De femton familjerna.Han visade hur hög grad av monopolism och kartellisering som präglade detsvenska näringslivet. Den svenska storfinansen hade mer makt i änvad dess motsvarigheter hade i andra länder. Den statligakoncentrationsutredningen som tillsattes bekräftade i stora delar dessaslutsatser. Den tidigare stabila ägarmiljön har - trots de gamla ägar-familjernas fortsatta styrka - radikalt förändrats under de senaste 25 åren.Ännu 1970 ägde enskilda hushåll nästan hälften av de börsnoterade aktierna.Förra året, 1997, hade denna siffra för svenska privatpersoner (direkt ellervia fåmansbolag eller aktiefonder) sjunkit till av det samlademarknadsvärdet på Stockholmsbörsen. Svenska institutioner ägde (börsföretagens ägande i varandra är borträknat) och det utländ-ska ägandet stod för resterande knappt 34 procent.Det utländska ägandet har ökat starkt i de svenska börsbolagen samtidigtsom det svenska ägandet i utlandet har ökat starkt. Problemet med dennainternationalisering är inte utlandsägandet i sig - en utländsk kapitalisthandlar oftast efter samma principer som de svenska - utan att utlandsägandetenderar att vara mer kortsiktigt inriktat. De ledande funktionerna får en merinternationell struktur. Kretsen av inhemska ledare minskar och kännedomenom svenska förhållanden brister. Det långsiktiga ägarengagemanget minskarnormalt med avståndet till produktionsplatsen.Sedan 1975 har avindustrialiseringen och låg tillväxt präglat alla dehögindustrialiserade ekonomierna. Den svenska ekonomin har ändå påmånga sätt varit unik. började de svenskaindustriföretagen att möta en betydligt hårdare internationell konkurrens äntidigare på såväl exportmarknaden som på den inhemska marknaden.Vänsterpartiet utvecklar sin syn på EU och EMU i särskilda motioner. EUoch särskilt EMU bygger på principen att den ekonomiska makten över-ordnas den politiska makten och gagnar därmed kapitalismen som ekono-miskt system. Om EMU förverkligas innebär det att den demokratiskamakten över ekonomin förhindras. Den gemensamma , ,ska vara politiskt oberoende. Det innebär att nationella parlament, regeringaroch övriga EU-organ är förbjudna att försöka påverka bankens ledamöter ideras arbete. EMU:s konstruktion och ekonomisk-politiska inriktning har entydlig högerprofil. EMU grundlagsfäster en nyliberal princip, den om att låginflation är viktigare än full sysselsättning för den ekonomiska politiken.Vänsterpartiet vill istället utveckla demokratin i den ekonomiska politiken.Samhällets ägande och inflytande över bank- och kreditväsendet bör ökas.Vänsterpartiet anser att samhället ska behålla Nordbanken och därmedmöjligheten att bedriva en aktiv ägarroll. Vad som ovan anförts börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Enligt vår uppfattning borde det demokratiska systemet - regering ochriksdag - ha ett betydligt fastare grepp om det finansiella systemet. Inteminst ökar betydelsen av detta nu när alltfler handlar via det globaladatasystemet. Internationella demokratiska motmakter till kapitaletsherravälde skall byggas på sätt som beskrivs i andra motioner frånVänsterpartiet. Ökad löntagarmakt över företagens arbetsorganisation ochinvesteringar är viktiga förutsättningar för näringslivets framsteg. Vinsternaska omfördelas till framtidsfonder för att höja kunskapsnivån och för att tafram nya produkter. anser att EU bör demokratiseras genomatt de nationella parlamenten stärks. Innan fattar beslut ommedlemskap i bör det föregås av folkomröstning.Organisera löntagarägandetSveriges löntagare har i stor utsträckning placerat sittkollektiva sparande i aktier. Aktiefonderna ochförsäkringsbolagen bygger i huvudsak på löntagarnas insattapengar. I listan över de största aktieägarna kom 30 juni 1997pensionsförvaltarna SPP och AMF Pensionsförsäkringar ABpå fjärde och sjätte plats med 66,9 respektive 42,5 miljarderkronor. Bland facken ägde SIF (drygt 2,8) och Metall (drygt1,8) mest. Men det är ett i huvudsak passivt ägande som intebeskriver ett maktförhållande utan en ren penningplacering -detta trots ett ökat intresse inom i första handLO för att aktivera löntagarägandet. Det direktapersonalägandet är av liten betydelse i också omman jämför internationellt.I början av sjuttiotalet hade den s k solidariska lönepolitiken skapat ensituation där övervinster i det privata näringslivet inte ledde till någranämnvärda investeringar i produktionen. LO påbörjade då diskussioner som1975 resulterade i ett förslag om löntagarfonder. Fondförslaget hade arbetatsfram av LO-ekonomen och innebar att företagen skulle sättain av sina vinster på av löntagarna gemensamt ägda fonder.Löntagarna skulle själva utse styrelsen för dessa fonder. De rådslag omfonder som genomfördes inom LO med mer än 17 000 deltagare visade ville ha löntagarfonder, och de skulle vara lokalt knutna till de enskildaföretagen inte toppstyrda. Tyvärr lyckades inte arbetarrörelsen forma ettlöntagarfondsförslag som var förankrat i rörelsens bas. Tvärtom backademan stegvis från de ursprungliga målen. Fonderna blev traditionellaplaceringsfonder som köpte aktier i de gamla vanliga slagskeppen på börsen.De hade inte någon påtaglig förnyande inverkan på näringsliv. Deleddes vanligen av en elit som riskerade att växa ihop med den privat-kapitalistiska och därmed fjärma sig från sina uppdragsgivare dvs. lön-tagarna.Idag är frågan om hur den privata ägarkoncentrationen ska kunna brytasoch fördelas bland löntagarkollektivet - hur människors verkliga inflytandeöver samhällets utveckling skall kunna öka - en viktigare fråga än någonsin.I dag finns det ca 570 000 privata företag i . Endast 650 av dessa ärföretag med mer än 200 anställda. Emellertid utgör denna minoritet avföretag en helt dominerande del av det samlade aktievärdet i . Dessaföretag är högst odemokratiskt uppbyggda. Ofta sitter samma direktörer medi flera bolagsstyrelser, deras möten är hemliga och de förfogar över storasummor pengar. Det är dessa företags beslut som i praktiken styr det mestaav det ekonomiska livet i . Det är alltså av största vikt att dessakolosser så fort som möjligt demokratiseras.En väg att åstadkomma denna demokratisering är att bygga upp kollektivafonder. har föreslagit ett system med framtidsfonder i syfte attuppnå detta. Det är också viktigt att bygga upp en sådan kollektivkapitalbildning på regional nivå. En viktig uppgift för fonderna är att, vidsidan av att öka löntagarnas inflytande över företagen, ackumulera kapital förframtida investeringar. Fonder kan genom demokratiska beslut bättre styrasina investeringar till områden där utveckling behövs exempelvis föromställningen till en ekologiskt hållbar produktion. På kort sikt gynnar fon-derna företagsklimatet eftersom de ser till att vinstöverskottet hamnar där detska, nämligen som arbetande kapital i förnuftiga investeringar och inte somnu i kostsamma spekulationsaffärer. Fonderna kan också förväntas bidra ökad stabilitet inom näringslivet när den nationella investeringsfondenkan kanalisera nödvändigt kapital till speciellt utsatta sektorer.Vänsterpartiet välkomnar också den alltmer livliga debatten inom svenskoch internationell arbetarrörelse att organisera löntagarägandet i kollektivaformer. Det gäller bland annat LO:s engagemang i att hitta alternativ till destora privatfondförvaltarna när löntagarna skall placera sina pensionspengar idet nya premiereservssystemet. Regeringen bör på allt sätt understödja dennavilja från löntagarna att ta ett långsiktigt kollektivt ägaransvar. Detta börskegenom att en parlamentarisk utredning tillsätts om hur den demokratiskamakten över ekonomin skulle kunna öka. I denna utredning skalllöntagarorganisationerna ges möjlighet att delta i utredningsarbetet. Vad somovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna.AP-fondernaIntresset för avkastningen på AP-fondernas fondkapital harökat . Det beror på att de löpandepensionsavgifterna inte längre räcker till för att täcka deårliga pensionsutbetalningarna. Trots att delar avavkastningen på AP-fonderna således utnyttjats för direktapensionsutbetalningar har detta inte påverkat fondernanegativt.Sedan 1997 har det pågått en översyn av AP-fondernas organisation ochplaceringsregler. Partierna som står bakom pensionsöverenskommelsen harockså initierat en diskussion om fondernas organisation och placeringsregler.I en skrivelse angående "Allmänna pensionsfondens verksamhet "presenterade regeringen sin utvärdering av fondstyrelsernasverksamhet. I två propositioner - om Inkomstgrundad ålderspension, m.m. (prop. 1997/98:151) samt om Garantipension, m.m. ( prop. 1997/98:152) -finns också förslag som kommer att påverka AP-fonderna . Bl.a.föreslås att en sjunde och värdepappersförvaltande AP-fond inrättas. Avstörre betydelse är förslagen om att successivt överföra medel från AP-fonderna till statsbudgeten. Motivet bakom denna överföring är att det nyapensionssystemet, som vad gäller finansieringsfrågor ännu är på utrednings-stadiet, inte sägs behöva den stora buffert som AP-fonderna utgjort i detgamla systemet. - 1999 och 2000 - föreslås att ca 45miljarder förs över från AP-fonderna till staten. Mycket talar för att dessamedel i huvudsak kommer att användas för amorteringar av statsskulden.Vänsterpartiet motsätter sig bestämt denna utveckling. Fondmedlen bör istörre utsträckning utnyttjas för att befrämja löntagarnas långsiktigakollektiva ägarengagemang och för näringspolitiska syften.Pensionskapitalet uppgår totalt till . Första,andra och tredje AP-fonden gör enbart direkta och indirekta placeringar iräntebärande värdepapper och fastigheter, medan fjärde och har rätt att göra placeringar på aktiemarknaden. Dessutom inrättades ijuni 1996 en sjätte ; en fond som omfattar drygt 10 miljarderkronor. ska framför allt göra placeringar i små ochmedelstora företag. vill använda denna AP-fond för attutveckla svensk industri och stärka sysselsättningen. I prop 1995/96:171fanns krav på att "Fondstyrelsen bör redovisa i vilken utsträckning - och påvilket sätt - styrelsen har tagit hänsyn till miljöaspekter i sin verksamhet. "Detta tog också beslut om. Vidare framgår det i propositionenangående skälen till att inrätta denna fond att det var viktigt att skapa godaförutsättningar för näringslivet i syfte att främja tillväxt och sysselsättning. I6:e AP-fondens senaste årsredovisning sägs dock inget om hur man tagithänsyn till miljöaspekter. Inte heller sägs det något om hur fonden främjatsysselsättningen. anser att det är beklagligt att någon sådanredovisning inte har gjorts. Det finns därför anledning att utvärdera 6:e AP-fondens verksamhet utifrån närings- och miljöpolitisk synpunkt. Vad somovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna.Vänsterpartiet är kritiskt till fondtransaktioner vars huvudsyfte är att tjänapengar på börsen och som leder till att industrijobb försvinner. Vi anser att6:e AP-fonden bör ges ett tilläggsdirektiv med ett klart uttalat mål för attfrämja sysselsättning. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Det finns vidare anledning att se över de regler som styr AP-fondernasplaceringar av pensionskapitalet. Enbart ca 70 miljarder - eller knappt 10procent av fondernas tillgångar - kan utnyttjas för placeringar i onoteradeeller noterade bolag. har krävt att en störreandel av AP-fondsmedlen bör kunna utnyttjas för aktieinköp. AP-fondernasplaceringsrättigheter i aktier bör därför utvidgas och utnyttjas för aktivanäringspolitiska insatser för förnyelse och ökad sysselsättning i det svenskanäringslivet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.Vi menar också att den begränsningsregel som innebär att fjärde och femteAP-fonden bara får äga av aktierna i ett börsföretag böravskaffas. Vad som ovan anförts bör som sin mening geregeringen till känna.Svenskt näringsliv behöver seriösa ägare med långsiktigaplaceringshorisonter. har utländska ägare och spekulativaintressen ökat sin ägarrepresentation i . Vi menar att både detorganiserade löntagarägandet och AP-fonderna i samarbete kan spela viktigaroller som såväl riskkapitalförsörjare som stabila och aktiva ägarintressen isvenskt näringsliv.Aktivera staten ochkommunerna som ägare ochbeställareHistoriskt har det statliga ägarengagemanget haft avgörandebetydelse för det svenska näringslivets styrka. Utan denliberale finansministern . A:s våghalsiga låneprojekt ochstatens storskaliga investeringar i den svenskajärnvägsutbyggnaden hadeindustrialiseringsprocessen allvarligt försvårats ochförsenats. Hade inte staten gått in i gruvorna,energiförsörjningen, telekommunikationerna ochläkemedelsindustrin så skulle med stor säkerhet dessabranscher inte haft den styrka de har i Sverige.Dagens största svenska börsbolag är intimt förknippade med den offentligasektorn och den statliga näringspolitiken. Samarbetet inom det militär-teknologiska området har haft en stor betydelse för att utveckla en spets-teknologi. har till mycket stor del levt på samarbetet med det (f.d.)statliga telemonopolet. bygger till stor del på en forskning som på ettavgörande sätt berott på en stark offentligt finansierad sjukvård. ABB(ASEA) har varit starkt beroende av beställningar från och andraföretag och institutioner med samhälleliga ägare. och hade intekunnat utvecklas utan skattefinansierade vägar och omfattande stödpaket ikristider.Under 80-talet lyckades den nya högern få genomslag för tanken att stateneller kommunen inte dög som ägare i näringslivet, att statliga företagpräglades av byråkratisering och ovilja att ta ansvar. Det fanns onekligenvisst underlag för kritiken. Men felet var också att de offentligägda företagenibland imiterade det sämsta i de privata: man satsade kortsiktigt och vågadeinte formulera en egen långsiktig ägarstrategi. Den utförsäljning av statligaföretag som inleddes på allvar under regeringen 1991-94 har fortsattsav den socialdemokratiska regeringen. Och det finns planer på att fortsättadessa utförsäljningar. menar att utförsäljning av statligegendom inte får ske utan godkännande. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.Sammantaget äger staten betydligt mer aktier än Investor och Wallen-bergsstiftelserna ihop. Om staten blev lika bra på indirekt maktutövning somWallenbergarna borde man kunna utöva en långt större ägarmakt än i dag.Det finns också positiva tecken på att en viss omprövning av synen påstaten som ägare i aktivistisk riktning är på väg. Trepartiöverenskommelsenom kärnkraftsavveckling bygger också bland annat på att en aktiv roll iomställningen ges åt . Staten borde kunna utveckla sin ägarrollinom energiområdet mer än så i samarbete med i första hand kommunernasenergiföretag. Man borde också mer aktivt kunna uppträda som beställare avförnybar energi.En mer aktiv näringspolitisk roll för det statliga ägandet borde också kunnautvecklas på andra områden. Det gäller läkemedel där man bör aktivera detstatliga ägarengagemanget i att utveckla billiga läkemedel på monopolise-rade områden. På trafikområdet pågår en omställning av storstädernastrafiksystem där stat och kommuner spelar en avgörande roll för atttrafikmönstret ställs om i mer miljövänlig riktning. Via borde statenkunna bli mer aktiv när det gäller att utveckla mer miljövänliga bilar.Motsvarande gäller återvinningssystem och miljövård. Ett hinder i dettasammanhang kan vara . Men erfarenheten hitintillsär att dessa inte hindrar olika EU-medlemmar att genomföraupphandlingsprogram. bör ju inte alltid vara "bäst i klassen" i EUnär det gäller att införliva dåliga EU-direktiv i den svenska lagstiftningen.Dessutom bör verka för att avbyråkratisera det otympliga upp-handlingssystemet.Kommunerna äger företag inom i första hand bostads- och energi-sektorerna. Dessa företag har varit nödvändiga på områden där privatföretagaldrig hade tagit det sociala och fördelningspolitiska ansvaret. Dessa företaghar också varit nödvändiga för att förhindra att privata ägare gör orimligtstora vinster på områden präglade av starka konjunktursvängningar och avett beroende av politiska beslut. Det finns naturligtvis också exempel på attkommuner äger i onödan och att företagen är dåligt skötta. Men detkommunala ägandet skall utvecklas, inte avvecklas.Över huvud taget är en lokal/regional förankring alltför litet uppmärksam-mat som en viktig beståndsdel i en lyckad företagsutveckling. Företag, somgenom sin lokala förankring även har en social dimension, har i studier visatsig ha en betydande förmåga till att överleva ekonomiska nedgångar och bliekonomiskt lyckade.Vänsterpartiet begär en utredning i positiv anda kring hur statsmakternakan underlätta för kommuner, landsting och regionala självstyrelseorgan attengagera sitt pensionskapital och andra finansiella tillgångar i långsiktigtägarengagemang. Vad som ovan anförts bör som sin mening geregeringen till känna.Demokratiserabolagsstyrelserna - fleranställda och fler kvinnor istyrelsernaVänsterpartiet verkar för att sprida demokratins principer tillalla samhällsområden. Mot den politiska demokratinsprinciper står dock ägarmakten som beskär demokratin ochpolitikens möjligheter. Vår huvudinriktning är att stärka deanställdas rättigheter och ägarmakt som vi villbygga upp ett samhälleligt kapital för att brytakoncentrationen av makt till ett fåtal finansaktörer. Allasamhällsförhållanden präglas av en maktrelation mellankvinna och man, en relation där kvinnorna som gruppunderordnas männen. Den ekonomiska politiken ärfortfarande ett manligt maktområde. Det är dags att inte barauppnå en jämnare könsfördelning i representation utan ocksåpåverka det reella innehållet i den ekonomiska makten.En ambitionsinriktning är att bryta det starka manliga maktmönster somsätter sin prägel i aktiebolagen. Antalet kvinnor i bolagsstyrelserna bör öka.Vänsterpartiet anser att det bör vara rimligt kvinnor i styrelsernaår 2000 och . De statligt ägda bolagen skall gå i spetsen genomatt snabbt se till att lika många kvinnor som män sitter i dessas styrelser.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen detta till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att staten skall behålla Nordbanken och därmed möjligheten attbedriva en aktiv ägarroll,2. att beslutar att tillsätta en parlamentarisk utredning om hurden demokratiska makten över ekonomin skall kunna öka enligt vad imotionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om löntagarorganisationernas medverkan i den parlamentariskautredningen om den ekonomiska makten,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utvärdering av ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ge tilläggsdirektiv om att AP-fonderna skall främjasysselsättning,6.