mot · GM02Ju917 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju917av m.fl. (m)Åtgärder mot ungdomsbrottslighetInnehållSammanfattningEn av kriminalpolitikens allra viktigaste uppgifter är attskapa förutsättningar för att samhället skall kunna fånga uppoch tillrättaföra unga människor som annars riskerar attfastna i drogmissbruk, annan brottslighet och misär. Detfinns naturligtvis flera olika skäl till varför unga människorinleder en brottslig karriär, som i sin förlängning kan leda tillallt grövre brott.I betänkande (SOU 1993:35) Reaktion mot ung-domsbrott, som samtliga partiföreträdare ställde sig bakom sägs (s. 109):Ungdomar är människor som befinner sig mellan barnstadiet ochvuxenstadiet. De är under förändring, på väg till något nytt och annorlunda.En sådan förändring i en människas liv är alltid svår. Den innebärmöjligheter men också risker. En sådan är risken för asocialitet, exempelvis iform av brottslighet och missbruk.Det finns inga möjligheter att bedöma hur många straffbelagda handlingar(dvs. brott) som begås i vårt samhälle... Vi vet också att ungdomarna är dengrupp i samhället som är mest brottsaktiva ... I de flesta fall rör det sig omförhållandevis lindrig brottslighet.Vidare sägs (s. 114):Förekomsten av brott bör dock inte bagatelliseras på grund av att det är ettmassfenomen. Även om de enskilda skadorna oftast är små blir den totalaskadeverkan stor.Det är ur två aspekter som åtgärder mot ungdomsbrottsligheten är viktiga.Dels orsakar denna brottslighet i sig skador på enskilda och samhället, dels ärden en viktig signal om risker för framtida omfattande kriminalitet, missbrukoch annan negativ utveckling hos de unga.I egenskap av föräldrar, lärare, politiker eller över huvudtaget som vuxna har vi det yttersta ansvaret för attkommande generation får så goda förutsättningar sommöjligt att kunna växa upp till laglydigasamhällsmedborgare med ordnade liv. För oss moderater ärdet en självklarhet att ta detta ansvar. Det är också mot denbakgrunden som våra förslag i denna motion skall ses. Viföreslår bl.a. följande:- Kartläggning av hur nuvarande lagstiftning allmänt sett kan förbättras isyfte att tydliggöra och stärka föräldrars och andra vårdnadshavaresansvar i rollen som goda fostrare, normöverförare och brottsföre-byggare,- Ökat ansvarstagande för skolan,- Föräldrars rätt till polisstöd,- Provtagning vid misstanke om narkotikabruk även på personer under15 år,- Förbättrad information till föräldrar om narkotikamissbrukets symptomoch verkning,- Sanering av medievåldet,- Registrering av ungdomsbrottslingar under ,- Försöksverksamhet med familjegruppskonferenser,- Nytt påföljdssystem för unga brottslingar,Familjens roll somnormöverförareDet är hög tid att tänka om och inrikta krafterna mot våraunga. Skall vi lyckas fånga och återföra den svenska normenmåste vi ta vara på de krafter som har störst möjligheter attforma och påverka våra barn. Bland dessa krafter är denviktigaste föräldrarna. Föräldrar - i stort sett hur de än ytligtfungerar - är oersättliga som normöverförare.Ungdomskommittén för ett likartat resonemang (s. 114):De åtgärder som i första hand kan anses vara adekvata är en förstärkning avföräldrarnas möjligheter att utöva effektiv tillsyn över de unga. Iblandargumenterar man mot den sortens insatser med motiveringen att det ärföräldrarna till de socialt mest utsatta ungdomarna som är i störst behov avsådant stöd. Dessa föräldrar är svåra att nå med insatser. Den typ av brottsom diskuteras här begås dock praktiskt taget av alla ungdomar av deras liv. Det gäller även - fast i mindre utsträckning - deungdomar som kommer från resursstarka familjer. En ökad tillsyn utövad avde "normala" föräldrarna, som utgör den stora majoriteten av alla föräldrar,bör vara en viktig faktor för att minska ungdomsbrottslighetens totalaomfattning. Också ökande tillsyn från andra vuxna (anhöriga, grannar,föräldrarnas vänner och den breda allmänheten) över individer som är i deåldrar, ungdomsbrottslighet är vanlig, kan ge effekt.Föräldrar måste alltid ha huvudansvaret för att barn ochungdomar lär sig respektera andra människor till liv och lem,andra människors känslor och andra människors egendom.Som föräldrar - men även i övrigt som vuxna i kontakt medunga människor - har vi en skyldighet att dels fungera somgoda förebilder för de unga, dels "lägga oss i" så fort viupptäcker att unga människor i vår närhet genom sittbeteende signalerar att de är på väg att spåra ur. Dettainnebär bl.a. att vi alla har ett ansvar för att med ord ochhandling tydligt visa att vi inte accepterar kriminalitet ellerandra hänsynslösa beteenden.Familjen måste kunna fungera både som vårdare och förvaltare av det manbyggt upp tillsammans. Familjen måste dessutom fungera som en frontlinjemot missbruk och kriminalitet. Här brister det . Många föräldrarupplever t.ex. att de saknar argument för att kunna övertyga sina tonåringarom faran med att pröva narkotika. Många föräldrar tenderar också att brista isin förmåga att utöva tillräcklig uppsyn över sina barn. Oavsett vad det berorpå så är detta ett faktum, i annat fall hade vi inte haft de problem medungdomsbrottslighet och ökat narkotikabruk som vi faktiskt har.Försök med frivillig föräldrasamverkan för att hindra ungdomar från attägna sig åt fylleri, förstörelse och våld är också av mycket stort värde.Aktioner av slaget "Farsor och morsor på stan" är värda uppmuntran ochstöd.Om brottsligheten skall kunna bemästras måste kriminalpolitiken utgå frånföräldrarnas betydelse och måste också, kombinerad med t.ex. social-, skol-och familjepolitiken, bygga på en helhetssyn. Åtgärder som bidrar till etttryggare samhälle och minskad segregation är viktiga inslag i brottsbe-kämpningen.Den borgerliga regeringen gjorde en viktig markering i synen på föräldra-ansvaret genom att precisera och utöka föräldrarnas skadeståndsansvar försina barns handlingar. Lagändringen, som trädde i kraft ,innebär att föräldrar eller annan vårdnadshavare kan bli skadeståndsskyldigom de uppsåtligen eller av oaktsamhet brister i sin skyldighet att se till attbarnet står under uppsikt eller att andra nödvändiga åtgärder vidtas. Syftetmed lagändringen var främst preventivt, d.v.s. genom att tillerkänna föräldrarett ökat ansvar för sina barns utveckling skulle skadegörelse och andra brottsom är vanliga bland ungdomar bättre kunna förebyggas. syftarden moderata familjepolitiken till att generellt stärka föräldrars förutsätt-ningar att leva upp till detta ansvar.Det offentliga systemet i regelverk och i tillämpning skall utformas eftersamma principer som vi tillämpar i god uppfostran. Enligt Moderata sam-lingspartiets uppfattning bör regeringen ta initiativ till en bred kart-läggning av hur nuvarande lagstiftning allmänt sett kan förbättras i syfte atttydliggöra och stärka föräldrars och andra vårdnadshavares ansvar i rollensom goda fostrare, normöverförare och brottsförebyggare.Brottsförebyggande arbeteFöräldrars rätt till polisstödSå gott som alla föräldrar önskar inget hellre än att se sinabarn växa upp till hela människor med förmåga att leva ett såfullödigt liv som möjligt, men trots det upplever vissaföräldrar maktlöshet inför sin fostrande uppgift. Manmisslyckas helt enkelt och barnet kan redan i mycket unga åruppvisa tendenser till ett socialt oacceptabelt beteende, som- om det intre bryts - kan komma att leda rakt in imissbruk, våld och annan kriminalitet. Ett sätt att stödjaföräldrar eller andra vårdnadshavare - som av olika skälupplever att de inte fullt ut i alla situationer klarar att levaupp till det ansvarstagande som fostrarrollen kräver - kanvara att införa en laglig rätt för vårdnadshavaren att begärahjälp av polisen och/eller med att få hem sittbarn när barnet vistas ute sena kvällar utan föräldrars ellerannan vårdnadshavares tillåtelse. Införandet av en rätt tillpolisstöd då föräldrar beslutat att barnet inte får vara uteskulle kunna framstå som ett komplement till det utökadeskadeståndsansvar som åvilar den förälder somuppsåtligen eller av oaktsamhet brister i uppsikten över sittbarn. Införandet av ett föräldrastyrt utegångsförbud skullekunna tjäna två goda syften, dels genom att ge föräldrar enbättre möjlighet att utöva kontroll över sitt barn, dels genomatt verka brottsförebyggande. Frågan om vilken åldersgränsoch vilka tider som skulle omfattas bör lämpligtvis överlåtastill den lokala nivån att avgöra.Enligt vår uppfattning bör inte tanken på att ge ett extra polisstöd tillföräldrar i deras fostrande roll kategoriskt avvisas. Regeringen bör i ställetuppdra åt BRÅ att närmare utreda förutsättningarna och detaljerna.Kampen mot narkotikaProvtagning vid misstanke omnarkotikabrukSom ett svar på senare tids varningar från såväl medicinskexpertis som från tull och polis om att narkotikamissbruketsuccessivt ökar bland unga människor måste samhälletspositioner mot narkotika flyttas fram ytterligare. Enligt våruppfattning bör polisen få rätt att utföra blod- och urinproväven på personer när misstanke föreligger om attden unge använt narkotika. Regeringen bör skyndsamt utredaoch lämna förslag till en sådan lagändring.Information till föräldrarI dag kan knappast någon ung människa undgå att fåinformation om narkotika och dess risker. Detta är positivtoch får inte avbrytas. måste man vara medvetenom att för den unge är frågan om narkotikabruk för egen deloftast avlägsen och förhoppningsvis främmande närinformationen ges. Däremot har föräldrar ofta bristfälligakunskaper om narkotika, dess symptom och verkningar.Detta är en allvarlig brist eftersom föräldrarna är de somfinns till hands när den unge eventuellt prövar på narkotikan.Möjligheterna att på ett tidigt stadium upptäcka ett bruk ärstörst om föräldrarna har tillräckliga kunskaper. Enligt våruppfattning bör regeringen skyndsamt ta initiativ till attförbättra informationen till föräldrar omnarkotikamissbrukets symptom och verkningar.Skolans ansvarEfter familjen är det skolan som har den viktigaste uppgiftendå det gäller att förebygga brott. I vissa av de s.k.miljonprogramområdena kan vi se att undermåligakunskaper i svenska språket, som också innebär dåligskolunderbyggnad i övrigt, är en bidragande orsak tillmycket ont i vårt samhälle. När förmågan att göra sigförstådd med ord inte räcker till ligger ofta våldet nära tillhands. För oss moderater framstår det som ett rimligt krav attäven barn och ungdomar med invandrarbakgrund skall lärasig svenska i skolan. Det var bl.a. mot denna bakgrund somden borgerliga regeringen i Utvecklingsplan för skolväsendet(1993/94:183) slog fast behovet av kraftfulla insatser isvenskundervisningen. Målet bör vara lika kunskaper isvenska för alla elever. Om detta inte kan ske har vi ettgrundläggande fel i det svenska skolsystemet. Från bl.a.brottsförebyggande synpunkt är det förödande när ungamänniskor lämnar skolan med rakt igenom bristfälligakunskaper och dåliga betyg och därmed en i princip stängdarbetsmarknad framför sig. Skolans betydelse och ansvar förunga människors utveckling kan därför inte nog betonas.Det är även fråga om att skolan skall förmedla grundläggande kunskaperom vad som är tillåtet och otillåtet i samhället och se till att skolarbetetfungerar. Märker elever att de inte behöver följa lärarnas anvisningar eller attde kan skada andra elever eller skolans egendom utan att de möts av entydlig reaktion är detta ett svek mot den normförmedling som familj ochlagstiftare bedriver.Det är av största vikt att de unga inser att samma regler gäller i skolansvärld som i övrigt och det skall därför, enligt vår mening, finnas enskyldighet för skolan att anmäla brott som begås i skolan. synpå normgivning i skolan utvecklas närmare i en motion (1998/99:Ub258) avBeatrice m.fl. (m).Skolans personal är ett komplement till föräldrarna, och skolan skall därförha en skyldighet att informera föräldrar om allt väsentligt som rör barnet.Exempelvis kan förändringar i unga människors personlighet vara ett teckenpå ett begynnande narkotikamissbruk. Information av detta slag är natur-ligtvis viktig för föräldrarna varför skolan måste åläggas en absolut plikt attinformera föräldrarna om barnets beteende förändras på ett oroande sätt. Föratt skolan skall kunna fullgöra denna uppgift på bästa sätt måste skol-personalen kontinuerligt fortbildas om narkotikans symptom och verkningar.Sekretesslagen får inte försvårasamarbetet mellan myndigheterUnder förra mandatperioden påtalade Moderatasamlingspartiet upprepade gånger att större ansträngningarmåste göras för att minska ungdomsbrottsligheten och för attförhindra att unga människor fastnar i kriminalitet. Bl.a. harvi återkommande föreslagit en ändring av sekretesslagen isyfte att underlätta samarbetet mellan berörda myndigheter.Hittills har emellertid ingenting hänt mer än att regeringenhar aviserat att kommer en översyn avsekretesslagen att vara klar. Regeringens agerande ärbesynnerligt eftersom det finns ett lagförslag sominnebär att uppgifter hos om ungdomar ochderas närstående skall kunna lämnas till polisen om det finnsen påtaglig risk att den unge skulle begå brott ochuppgifterna dessutom kunde antas bidra till att förhindrabrott (Ju 1994:E, Sekretess vid samarbete mot ungdomsbrottoch ekobrott).Enligt vår uppfattning är det nu hög tid att regeringen visar att den tar upp-giften att minska ungdomsbrottsligheten och förhindra att unga människorfastnar i kriminalitet på allvar. Detta kan ske bl.a. genom att sekretesslagensnarast ändras enligt det konkreta lagförslag som redan finns.Sanering av medievåldetDet senaste årets brutala våldshändelser har på nytt väcktfrågan om mediavåldets betydelse för utvecklingen avvåldstendenser bland barn och ungdomar. Det finns isamhället starka önskemål om att ta avstånd från yttringarsom uppmuntrar till människoförakt och våld. Vi delarnaturligtvis den uppfattning som kommer till uttryck i sådanaönskemål. Speciellt känsligt är det förstås när barn ochungdomar som ännu inte har hunnit bilda sig en färdigmoraluppfattning möter meningslöst våld i olika former.Moderata samlingspartiet är motståndare till att införa censur eller förbud.Anledningen är att vi är övertygade om att förbud inte är bästa lösningen påden här sortens problem. Avgörande för hur man ställer sig i denna fråga ärnaturligtvis vilken människosyn man har - man tror på den enskildamänniskans förmåga att ta ansvar för sig själv eller på att makthavarna ärbäst skickade att utforma och överföra normer.När det t.ex. gäller videovåldsdebatten så anser vi att det primära bör varaatt föräldrar och andra vuxna i barns och unga människors närhet försökerförstärka barns naturliga avståndstagande till våld och förklarar de orealist-iska inslagen i de inspelade scenerna med s.k. underhållningsvåld. Andratycker det är bättre att man förbjuder barn att se bilder av sådant våld. Menden stora nackdelen med förbud av detta slag är just att det många gångerlockar till nyfikenhet att pröva det förbjudna. Det går inte heller att utlovagarantier för att det förbjudna inte existerar i samhället. Vi vill alltså ävenidetta sammanhang understryka betydelsen av att föräldrar tar ansvar för attöverföra grundläggande normer om moral och etik till sina barn.Samtidigt vill vi lyfta fram ett föredömligt initiativ som tagits av Åhlénsvaruhus mot våld som riktar sig mot barn och ungdom. Åhléns direktion harfastställt en "Icke-våldspolicy" som syftar till att klargöra hur Åhléns skallbidra till att samhället totalt tar avstånd från människoförakt, förnedrandeföreteelser och våld. Policyn styr Åhléns agerande som stor detaljhandels-kedja och verkar för ökad respekt för människors lika värde, demokrati ochfred. Icke-våldspolicyn påverkar sortimentsvalet, varurepresentation ochreklamutformning. Åhléns betonar dock särskilt att detta inte innebär att detar avstånd från allt våld som ingår i t.ex. barnskildringar utan från deskildringar där våld visas endast som något spännande, ofarligt eller därvåldet glorifieras och upphöjs till något positivt. Detta är enligt vår meningen viktig markering. Det ligger nämligen ett värde i att barn och ungdomargenom god fostran blir medvetna om att våld dessvärre ingår som ett ontinslag i vår värld men att det gäller att motverka och ta avstånd från våldeller våldstendenser just på grund av våldets konsekvenser.Det initiativ som Åhléns har tagit utgör ett gott exempel på att en aktör påmarknaden också är beredd att ta ansvar för saneringen av mediavåldet.Regeringen bör notera detta och på olika sätt stödja och uppmuntra enutveckling i riktning mot en självsanering.Effektivisera videohandlarnas ansvarEtt annat viktigt bidrag för att stävja mediavåldet är enligtvår uppfattning att effektivisera videohandlarnas ansvar i 16kap. 10 c § om otillåten utlämning av film ellervideogram. Enligt bestämmelsen är det bl.a. straffbart att tillbarn lämna ut videogram med våldsskildringar,om inte biografbyrån godkänt visning för dennaålderskategori. Denna regel tillämpas emellertid knappast ipraktiken. De skildringar som det här är fråga om kan fåmycket allvarliga konsekvenser för ungas relationer tillandra människor. Grova våldsskildringar utgör en fara förbarns uppfostran och utveckling och därmed också för derasomgivning. Mot denna bakgrund är det av stor betydelse attåldersgränsen iakttas i dessa sammanhang. Detåligger videohandlaren att kontrollera åldern men så skerdessvärre . Detta är mycket oroande då det alltid ärde vuxna som bär ansvaret för barnens fostran. Ett sätt att härta ansvar är att respektera 15-årsgränsen och inte spridavideofilmer med våld eller osedligheter till de unga.Mot denna bakgrund bör ge regeringen i uppdrag att verka fören effektivisering av de nuvarande straffbestämmelserna.Åtgärder när brott harbegåttsFöräldrars roll under utredning ochprocessEnligt lagen om unga lagöverträdare skall vårdnadshavarenormalt informeras när en person begått brott.Vårdnadshavaren skall kallas till förhöret och ocksåinformeras om tid och plats för rättegång. I samma lagstadgas även att företrädare för skall närvaravid förhöret. Dessa stadganden ger uttryck för allvarligabrister i synen på föräldrar och deras roll. Den ena bristen,att det inte räcker att vara förälder för att få information ellerbli kallad, är att föräldrar som inte är delaktiga i vårdnadeninte heller räknas som för den unge betydelsefulla personer.Den andra bristen är att lagen föreskriver att vårdnadshavareskall kallas till förhör men att tjänsteman från socialtjänstenskall vara närvarande. Den tredje bristen är att föräldrar intebehöver kallas till rättegång. Denna utformning ger lättintrycket av att socialarbetare är viktigare änföräldrar/vårdnadshavare. Den unge uppfattar inte dettaförhållande ur den vuxnes perspektiv utan riskerar att seicke-vårdnadshavares frånvaro som ett bevis för föräldernsbristande engagemang. Enligt vår uppfattning bör föräldrarkallas oberoende av om de är vårdnadshavare eller ej ochlagen bör uttryckligen föreskriva en skyldighet för föräldraratt närvara både vid förhör och vid rättegång.Lagen om unga lagöverträdare föreskriver även att vårdnadshavare ärberättigade till ersättning enligt samma regler som gäller för vittnen. Enligtvår uppfattning ingår det i föräldrarollen att aktivt deltaga när barnet försattsig i svårigheter. Föräldrarnas närvaro bör främst ses som väsentligt förbarnet och icke för det allmänna. Rätten till ersättning för inställelse bördärför slopas för föräldrar.Registrering av minderårigalagöverträdareVad som saknas i det samlade arbetet mot våld ochannan brottslighet är förutsättningar för snabba ingripandenmot unga människor som är på väg att utveckla ett kriminelltbeteende. Detta är en helt avgörande förutsättning för ettsnabbt ingripande. Det har länge varit ett moderat krav attäven den som är och skäligen misstänkt för brottskall registreras. Enligt vår uppfattning är det av storbetydelse för polisens kartläggning av brott ochbrottsbekämpning i stort att även brott som begås avminderåriga lagöverträdare kan omfattas av polisensmisstankeregister. Därmed skulle bl.a. möjligheterna tillsnabba ingripanden mot unga som är på väg att spåra urförbättras betydligt, vilket måste tillmätas storbrottsförebyggande betydelse. En 15-åring som gripsav polisen kan till synes ha ett alldeles "rent" förflutet,medan han i själva verket kan ha gjort sig skyldig till ettflertal brott. En möjlighet till registrering skulle ge polisenoch andra rättsvårdande myndigheter en betydligt klararebild av den gripne och den situation han befinner sig i.Vidare skulle en registrering möjliggöra en mer rättvisandestatistik över brott som begås av barn . Att så kanske är naturligtvis av stor betydelse vid planering avbrottsförebyggande åtgärder i allmänhet och insatser motungdomsbrottslighet i synnerhet.Införandet av ett registreringsinstrument skulle vara mycket värdefullt ipolisens arbete med att kartlägga och bekämpa ungdomsbrottsligheten. Detär förvånande att regeringen inte tillmätt detta faktum betydelse,särskilt som regeringen i proposition 1994/95:144 Riktlinjer för registreringav påföljder uppgav att misstankeregister skall användas främst för sam-ordning av olika brottsutredningar beträffande samma person. I konsekvenshärmed bör regeringen ta initiativ till lagstiftning som ger polisenmöjlighet att registrera även personer som skäligen kanmisstänkas för brott.FamiljegruppkonferensEn viktig komponent i uppfostran är att lära sig ta ansvar försina handlingar. är det viktigt att hindra unga frånatt skaffa sig en kriminell identitet. Ett sätt att motverka attunga människor som påbörjar ett asocialt leverne identifierarsig med vanekriminella är att låta de unga känna att de får taansvar för sina handlingar. Här brister den svenska modellen.Bristen består i att inget åtal väcks. kan den ungeuppleva att påföljder som döms ut är en icke-reaktion frånvuxenvärlden. I stället tar över och den ungefår hjälp att finna skulden till sitt beteende utanför sig själv.På har man tillämpat ett system för unga lagöver-trädare, som just syftar till att lära den unge att ta ansvar för sinahandlingarutan att domstol och kriminalvård behöver bli involverade. Detta sker i formav s.k. familjegruppkonferenser. I en sådan, som skall äga rum efterbrottet och som förutsätter att den unge erkänt brottet, deltar gärnings-mannen, föräldrar och andra närstående samt offret (om denne samtycker)och till offret närstående personer. En samordnare, utsedd av staten, deltar iden roll som framgår av ordet samordnare. Även polisen är företrädd genomden lokala ungdomspolisen. Vid familjegruppkonferensen kan en överens-kommelse träffas, som sedan enbart stadfästs av domstol. En viktig kom-ponent är att den unge skall be offret om ursäkt. Överenskommelsen kaninnehålla olika sätt att gottgöra offret, samt vilka krav i form av exempelvisideellt arbete för någon frivilligorganisation som den unge skall uppfylla.Samtliga närvarande vid familjegruppkonferensen skall komma överens ochöverenskommelsen skall sedan följas upp. Någon ansvarig på den unges sidautses. Om det brister i den unges genomförande av överenskommelsen skallnormalt rättegång hållas.Bland fördelarna med familjegruppkonferensen kan särskilt framhållas attden unge tvingas se sin egen roll, att föräldrarna involveras som huvud-aktörer i den unges liv och att andra personer i den unges närhet blir med-aktörer i den unges liv.På en del håll i har den nyzeeländska modellen blivit förebild förverksamhet. Enligt vår uppfattning bör regeringen nu gå vidare och tainitiativ till en försöksverksamhet med efterföljande utvärdering.Den borgerliga regeringen gav Riksåklagaren i uppdrag att utarbeta enmodell för hur s.k. medlingsverksamhet skulle kunna bedrivas. Av olika skälblev uppdraget inte redovisat förrän långt efter den angivna tiden. När välredovisning skett avvaktade regeringen med att följa upp RÅ:s förslag. Den 9april 1997 fattade beslut om att inte avvakta ytterligare beredningfrån regeringen.