mot · GM02MJ520 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ520av m.fl. (kd)VattenStärk skyddet av vårt vattenVattenbrist hotar var tredje kommun i enligt ensammanställning av . Det är inte godtagbart att vi idet vattenrika skulle uppleva akut vattenbrist. Viborde i stället kunna exportera vatten.Orsaken till denna vattenbrist är oftast dålig kvalitet på vattentäkterna,d.v.s. i de flesta av dessa fall ytvattentäkter. Enligt äralltfler ytvattentäkter så dåliga att de enligt krav ärolämpliga att använda till dricksvatten. Man menar att kommunerna inteplanerat för det framtida vattenbehovet eller dragit sig för kostnaden, somskulle ge höjda vattentaxor. handlar det om att övergå från yt- tillgrundvattenförsörjning. Cirka 7,5 miljoner människor erhåller sin vatten-försörjning från kommunala vattenverk som levererar mer än 900miljoner kubikmeter dricksvatten. Hälften av denna mängd kommer frånytvatten och en fjärdedel från naturligt grundvatten. Den återståendefjärdedelen av dricksvattnet utgörs av dricksvatten som erhållits genominfiltration av ytvatten i grusområden.Ett problem med det ökade grundvattenbehovet är att kommunerna underden snabba bebyggelseexpansionen inte hängdemed vad gäller vattentäktsfrågor. I den första generationens översiktsplanersom tog form omkring 1990 var det ovanligt att kommunerna lyfte framnödvändigheten av att reservera mark- och vattenområden för framtidavattenförsörjning. Den enskilda vattenförsörjningens behov påtalades intealls.Avsaknaden av alternativ vattenförsörjning har blivit en obehagligöverraskning för de kommuner som hamnat i en akut vattenbristsituation.Särskilt problematisk är situationen i kustkommuner. De fårta emot den samlade föroreningsmängden från samtliga uppströms belägnaorter. De blir så att säga "upplandets fångar" och har svårt att självaförbättrasin vattenkvalitet. I många fall har allvarliga försämringar av råvatten-kvaliteten inträffat.Det är nödvändigt att vi har en heltäckande kartläggning som redovisarkommunernas nuvarande och framtida behov av vattenförsörjning. Det finnsflera konflikter mellan pågående markanvändning och behovet av en uthålligvattenförsörjning. Bland hoten kan nämnas sjunkande grundvattennivåer,djup tjäle, regnskugga, deponier, grustäkter och vägar.Ofta finns en konflikt mellan samhällets behov av materialförsörjning frånisälvsavlagringar och deras betydelse för naturlig eller konstgjord grund-vattenbildning. Isälvsavlagringarna utgör ändliga naturresurser och har storbetydelse för landskapsbilden, för den biologiska mångfalden ochvattenförsörjningen.Stora sand- och grusområden är upplåsta av vägar, bostads- ochindustriområden, flygfält och täktverksamhet. Dessa uppbundna natur-resursområden kan ses som kommande generationers material- och vatten-försörjningsreserver under förutsättning att nuvarande markverksamhetsuccessivt avvecklas. enbart ur materialförsörjningssynvinkel antashälften av kommuner ha förbrukat sina grusresurser inom 30 år.Lägger man till dessa marksystems betydelse för vattenförsörjningen blirtidsperspektivet betydligt kortare. Gräver man bort sand- och grusresurserspolierar man också förutsättningarna för återbildning av grundvatten.Isälvsavlagringarna är således oersättliga.Bristsituationen och kostnaderna för att komma till rätta med den är såomfattande att det är starkt motiverat att ett helhetsgrepp tas på problema-tiken. Kommunerna arbetar utan någon större samordning för att lösasina kommunspecifika problem. Det är angeläget att få till stånd en sam-planering mellan kommunerna och från centralt håll erbjuda stöd tillkommunerna så att de mest miljö- och kostnadseffektiva lösningarna kanväljas. För att underlätta samarbetet i vattenförsörjningsfrågor kan det varaändamålsenligt att bilda vattenförbund, vattenvårdsförbund, kommunal-förbund eller bolag. föreslår att vattenvårdsförbund bildas.Hur kopplingen mellan vattenplanering och övrig planering skabli bättre för att säkerställa skyddet av viktiga vattenresurser har diskuteratslänge. Länsstyrelserna bör åläggas att enligt särskild plan följa frågan.Vattenförsörjningen måste vara tydligt utpekad i kommunernas översikts-planer. Översiktsplanen är visserligen inte juridiskt bindande, men har ändåen starkt styrande effekt. En översiktsplan bör följas av ett handlings-program. För vattentäkter bör detta omfatta t ex skyddsföreskrifter men ävenåtgärder inom andra sektorer som jordbruk där restriktioner får genomföras.Vidare kan viktiga vattenförsörjningsreserver säkras juridiskt genom upprätt-ande av detaljplaner eller områdesbestämmelser. Därutöver bör särskiltviktiga mark- och vattenområden, lämpliga för vattenförsörjning av störreomfattning, utpekas som riksintressen enligt naturresurslagen.Lantbrukare, som enligt åläggs restriktioner i sin markanvänd-ning, har enligt ingen ovillkorlig rätt till ersättning för inkomst-bortfall av kortvarigare slag. Men samma regel bör gälla här som annars närmotstridiga intressen står mot varann. Ersättning bör lämnas för intrång.Särskilt gäller det när marken inte alls ska brukas, exempelvis om 10-15 mbusk-trädbevuxen zon påbjuds närmast diken och vattendrag för att fångaläckande kväve.Kommunala besparingar har påverkat antalet provtagningar på dricks-vattnet, så att antalet minskat. Det ökar risken att otjänligt eller dåligtvatteninte upptäcks. Givetvis har kommunen ansvar för att väl förvalta sinekonomi, men staten har här ett ansvar vid fördelandet av uppgifter ochdärmed utgifter för kommunerna.Vattenfrågan är inte bara en fråga om lagstiftning utan också om kunskapoch utbildning. Det kanske allra största hotet mot vårt dricksvatten utgörs avjust okunnighet om hur vattenresurserna ska skyddas. Bristen på kunskap ärallvarlig. Det räcker inte med att planera med perspektiv, utanförsöka se mycket långt fram i tiden. Kunskapen om samspelet mellanutsläpp och vattenkvalitet måste också förbättras. Till exempel har man påsenare tid kunnat se att bekämpningsmedel i dricksvatten ökat. Ofta kommerdessa bekämpningsmedel från grusade ytor som P-platser och banvallar ochhamnar i dricksvattnet.Kvaliteten på vattnet i kranen hos konsumenten bör undersökassystematiskt. Vattenledningarna är ofta olika gamla och av olika materialinom olika områden i kommunen. Vattenflödet påverkar hur mycket somlöses ut från ledningsväggen. I gamla ledningar finns överväxt av alger ochannat.Livsmedelsverket har genomfört en undersökning av trihalometaner idricksvatten. Undersökningen visar på behovet av mer utbildning. Detframkom att vart tredje svenskt vattenverk inte kunde redogöra för hurmycket klor, som tillsätts i dricksvattnet. av verken visste attde tillsatte mer klor i dricksvattnet än vad som var tillåtet. Detta är ettteckenpå att utbildningen inte är tillräcklig. och verkens egenorganisation har menat att ett frivilligt utbildningsprogram räcker för att höjakompetensen. Det framstår klart att det bör utgå föreskrifter frånmyndighetshåll som klargör vilken utbildning som krävs för personal, somarbetar med dricksvattenfrågor.Dagens va-system enparentesEtt gammalt och i många delar dåligt underhålletavloppsledningsnät har lett tillflera smittspridningstillfällen och sjukdomsutbrott. Dettasom en konsekvens av att avloppsvattnet förorenatdricksvattnet.Det slösas med rent dricksvatten genom att det används för att spolarent i toaletterna. Detta medför också att de drygt kväve och fosfor som finns i urin och fekalier inte utnyttjas. har viden paradoxala situationen att avloppsvatten måste renas till en mycket högkostnad, innan vattnet hamnar i eller västerhavet.Ett systemskifte inom va-området behöver komma till stånd som möjliggöratt näringscirklarna kan slutas. Den potential som finns i ettomhändertagande av urin och fekalier måste utvecklas. Gentemot framtidagenerationer har vi varken råd att lättvindigt tära på ändliga resurser somfosfor eller misshushålla med den allra viktigaste naturresursen -dricksvatten.Nya kretsloppsbaserade avloppslösningar är nödvändiga. Övergödning,förorenat slam och därmed ej slutna kretslopp, de hastigt minskade fosfor-resurserna i världen etc. är samtliga effekter av att synen på västerländskavloppshantering utgår från att människans avloppsprodukter skall blandasupp med vatten och spolas bort.Det finns goda erfarenheter på stor förändringsvilja hos medborgarna föratt med rimliga insatser ställa om sin livsstil till att bli mer miljövänlig - t exövergång till miljövänliga tvättmedel och pappersprodukter. En växling tillalternativa toalettsystem medför dock ett stort antal praktiska problem, sommåste lösas.En struktur för att klara uppsamling, transport, behandling och nytto-görande av toalettavfallet måste byggas upp. Det är av absolut största vikt attinte några nya systemfel byggs in, när bytet sker bort från det vattentranport-baserade toalettsystemet.Regeringen bör uppdra åt att utarbeta en strategi förövergången från dagens kollektiva vattentransporterande storskaliga toalett-system till ett ekologiskt hållbart toalettsystem. I denna strategi måste blandannat ingå ett uppdrag att tydligt definiera vilka krav som ska ställas på ettekologiskt toalettsystem och vilka normer som ska gälla för prestanda,pålitlighet och funktionalitet. En kraftsamling kring grundforskning,systemutveckling och produktutveckling måste ske. Denna process måstetillåtas få resurser både i form av tid och pengar.Vattenfrågan i ett nord-sydperspektivI tredje världen är akuta problem med friskt vatten ettständigt återkommande problem i många områden. Främst ärdet länder i och vissa somlider av s k vattenstress. Enkelt uttryckt finns det tre hot:förstörelse av vattenresurser, befolkningstillväxten och enorättvis fördelning av vattnet. Vid 1992förband sig i-länderna att stå för de särskilda kostnader somär förknippade med utvecklandet av resurssnåla tekniker ochuthållig fysisk planering.Sedan 1950 har världens vattenförbrukning tredubblats. Vattentillgångenper capita är en tredjedel av vad den var 1970. Vattenbristen utgör enstarkt hämmande faktor på livsmedelsproduktionen och den ekonomiskautvecklingen och hotar de naturliga ekosystemen i länder med vattenstress.Samtidigt finns en stor potential till hushållning, främst inom jordbruket därtvå tredjedelar av vattenförbrukningen sker. T ex handlar det om ny bevatt-ningsteknik och bättre brukningsmetoder. I har man introducerat ettdroppsystem som kan minska förbrukningen av vatten med 30-60 %.Problemet är att hitta billigare alternativ för fattiga brukare i tredjevärlden.Här krävs mer forskning.Sverige bör driva på internationellt för förverkligandet av en global vatten-konvention. Främst bör följande frågor hanteras inom denna konvention:vattentillgångar som delas av stater, nyttjande av ändliga grundvatten-tillgångar och globalt samarbete för att få till stånd spridning av teknik föreffektivt vattenutnyttjande.Stor vikt ska läggas vid att finna hållbara lösningar för u-ländernasdricksvattenförsörjning och sanitet. Att i stor skala satsa på västvärldensVVS-teknik vore förödande. måste redan från början nyttja denmoderna kretsloppsanpassade teknik, som i-länder i allt väsentligt kommeratt behöva ställa om till. Den läxa som västländer börjat lära sig - attvattentillgångar i form av yt- och grundvatten inte är stationära kapital utanen recirkulerande resurs som både i tillgång och kapital påverkas av mark-och vattenanvändningen - bör finnas som en grundläggande kunskap för vårtengagemang i tredje världen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av säkerställande och skydd av viktiga vattenresurser,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om myndighetsföreskrifter för utbildning av personal som arbetarmed dricksvattenfrågor,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om övergång till ett ekologiskt hållbart toalettsystem,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att arbetar för en global vattenkonvention.Stockholm den 28 oktober 1998Ester ()()()()()()()()()Skånberg (kd)()1 Yrkandena 1 och 3 hänvisade till BoU.