mot · GM02So312 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So312av och ()AlternativmedicinDet finns ett stort intresse för alternativa behandlingsformer.Det är inte bara ett stort folkligt intresse utan även blandsjukvårdspersonal växer intresset. Det är inget ovanligt attredan sjukvårdsutbildade lägger ner på enprivat alternativ utbildning. Det beror ofta på attsjuksköterskan märker att hon får administrera mer än vårdaoch upptäcker att det också finns andra metoder att hjälpa enpatient då sjukvården inte räcker till. Många införlivar itysthet sina alternativmedicinska kunskaper i det dagligasjukvårdsarbetet. Detta intresse avspeglas dock inte i vårasvenska myndigheter och sjukvårdsledningar. I en europeiskjämförelse präglas den svenska synen på alternativvårdfortfarande av misstänksamhet och försiktighet. I exempelvisTyskland ingår homeopati i läkarutbildningen, i Finlandtillåts sjukvårdspersonalen ge zonterapi på sjukhusen, iEngland samarbetar den etablerade sjukvården med healersoch i tillåts numera alternativmedicinare komma in påsjukhusen och ge behandlingar om patienten så önskar.En stor del av den alternativa medicinen har traditioner som sträcker sigmer än . Akupunktur används i allt större utsträckning inomden etablerade medicinen. Ändå tas akupunktörerna inte riktigt på allvar,vilket speglar den motsättning som finns mellan skolmedicin och alternativ-medicin. Detta är beklagligt. Det handlar inte om det ena eller det andra utanom att komplettera varandra. Ofta kan alternativmedicinen bota patienter därskolmedicinen gett upp. Dagens patienter har rätt att kräva valfrihet isjukvården och därmed frihet att välja den behandlingsform man bedömersom mest effektiv.Det viktigaste för att överbrygga motsättningar är att den som utförbehandlingarna har en dokumenterat god utbildning och att metoden somutförs är erkänd. Det har länge rått en positiv inställning till att krav förutbildning och behörighet utarbetas. Alla är eniga om att behandlingarnamåste vila på beprövad erfarenhet och vetenskap men det görs nästan ingastudier och ingen forskning. Det blir en ond cirkel eftersom just bristen påforskning i utgör ett av de största problemen för alternativutövarna.Det räcker inte att visa på tillfrisknade patienter. Det gäller också att kunnapublicera vetenskapliga forskningsresultat i vetenskapliga tidskrifter. Det harhittills varit i stort sett omöjligt att erhålla forskningsresurser föralternativ-medicinare. De saknar pengar och möjligheter att genomföra forsknings-projekt som fyller högt ställda krav. Dessutom saknas ordentliga kriterier förutbildning och därmed följande behörighet. Vi menar att sådana krav förutbildning och behörighet ska utarbetas tillsammans med verksammaterapeuter inom olika områden. Dessutom måste regeringen ge tydligasignaler om att alternativmedicin är ett angeläget forskningsområde.I takt med att behörighet eller legitimation kan utarbetas för olika terapierbör också dessa likställas med skolmedicinen i momshänseende.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att tillsammans med alternativmedicinare utarbeta krav förutbildning och behörighet inom olika alternativmedicinska områden,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning om alternativmedicin,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att befria godkänd alternativmedicin från moms.1Stockholm den 25 oktober 1998Marianne ()()1 Yrkande 3 hänvisat till SkU.