mot · GM02Sk310 · 1998-10-28 00:00:00 — Den arbetsrätts-lagstiftning som kom att förstärka de gamla kollektiv-avtalens allomfattande karaktär har utvecklats till ett direkt hinder mottillväxt och nyanställningar. Sammantaget blir arbetsmarknaden för stel föratt ge utrymme för all den improvisation som företagande innebär.Det är naturligtvis inte möjligt att exakt ange vilken betydelse arbetsrättenhar för sysselsättningen. Att den har betydelse är emellertid tveklöst.Företagarna uppfattar hindren för nyanställningar som omfattande. Rehabili-teringsansvaret utgör t ex en tung börda för många småföretagare. Riskernaupplevs som större än den möjliga vinsten.Från politisk horisont kan man gilla eller ogilla en sådan bedömning.Oavsett vilket, ligger det utanför politikens räckvidd att få företagare attgöraannat än det de anser sig kunna ta ansvar för. Vill man att sysselsättningenskall öka måste man alltså försöka förstå hur politiska - och fackliga -beteenden påverkar företagarnas engagemang och expansionsvilja.Det är en allmänt accepterad uppfattning att lönebildningen i Sverigefungerar dåligt. Ett problem är att förhandlingssystemet tenderar att drivafram för höga generella löneökningar. Löneökningar läggs till löneökningar.Modellen med flera förhandlingsnivåer staplade på varandra har haft ensådan effekt.Minst lika betydelsefull som själva löneökningstakten är emellertid denbristande flexibiliteten i lönebildningen. En angelägen individualisering avlönesättningen motverkas av ett förhandlingssystem som bygger på att allaskall betalas lika. Bl.a. ungdomars svårigheter att komma in på arbetsmark-naden sammanhänger med detta. har rekordhöga ingångslöner jäm-fört med andra länder. I är ingångslönen ofta av normal-lönen jämfört med t.ex. i USA.Att flexibiliteten är så låg sammanhänger med det kollektivavtalssystemSverige har. Den anställdes rätt är genom lag överförd till fackliga organisa-tioner som den enskilde i praktiken inte kan sätta sig över.Kollektivavtalsmodellen kunde möjligen sägas fungera i ett samhällepräglat av industriell massproduktion, men passar dåligt på den arbets-marknad som bryter fram. När den anbefallda avtalsmodellen inte längrefungerar blir effekten dessvärre att nyanställningarna blir färre.En alternativ utveckling är att nyanställningar visserligen sker, menutanför alla regler. I detta scenario delas den svenska arbetsmarknaden i enminskande del, präglad av det utgående samhällets regelsystem, och i enannan del utan några regler alls. Det är förunderligt att en sådan utvecklinginte alls förefaller bekymra de fackliga och politiska intressen som ser enreformering av arbetsrätt och avtalsformer som ett grundskott motciviliserade relationer på arbetsmarknaden.Den mest avgörande lönebildningsfrågan har emellertid ingenting medförhandlingssystemet att göra utan är egentligen ett skatteproblem. Ingetförhandlingssystem i världen kan fungera när det utrymme produktivitets-ökningen skapar tas i anspråk av allt högre skatter. För den enskilde blir denviktigaste konsekvensen att löneökningar, som skulle vara möjliga omskatterna var lägre och tillväxten högre, nu uteblir.Löneökningsutrymmet blir ännu mindre om det dessutom skall urholkas aven generell arbetstidsförkortning. , chef för , varnar på för att en lagstadgadarbetstidsförkortning riskerar att bli ett dråpslag mot låginkomsttagarna.Antingen rationaliseras enklare arbetsuppgifter bort eller också sänks delägsta lönerna.Bortsett från att enskilda löntagare genom en kollektiv arbetstidsförkort-ning fråntas rätten till bättre ersättning för sitt arbete undergräver arbets-delningen möjligheter att växa. Att dela på jobben är inte detsammasom att skapa förutsättningar för nya riktiga jobb. Det innebär istället att manhar kapitulerat inför massarbetslösheten och utgör den obotfärdiges ursäktför bristande konstruktiv handlingsförmåga.En reformeradarbetsmarknadslagstiftningEn väsentlig del i en politik för fler och växande företag ären ny syn på medarbetarnas och företagens ömsesidigarelationer. Dagens kollektiva ordning stämmer inte med denya mera varierade arbetsmarknadsvillkoren. Och när regleroch verklighet inte stämmer, då minskaranställningsbenägenheten. Arbetslösheten stiger.Nya relationer på arbetsmarknaden är emellertid också en fråga om respektför den enskildes rätt. Det är denne som skall äga arbetets rättigheter, attutöva själv eller att överlåta åt andra att bevaka i hans eller hennes ställe.Ettsådant synsätt innebär inte att t.ex. fackliga organisationer blir obehövliga,men väl att deras uppgifter förändras. Den enskilde skall emellertid inte varaberoende av fackliga organisationers välvilja för att kunna hävda sin rätt.Sverige behöver en ny uppsättning regler på arbetsmarknaden, regler somger största möjliga utrymme för nya anställningar och som stärkerden enskildes egen ställning på arbetsmarknaden.En sådan mer modern och respektfull syn på arbetsmarknadsrelationernaaktualiserar ofrånkomligen en översyn av en rad av de lagar vars utformninghärrör från en annan tid och som ofta motverkar de syften för vilka deen gång tillkom. Lagen om anställningstrygghet (LAS) hör till dennakategori. Många småföretagare vittnar om den tveksamhet de känner inför attnyanställa och expandera till följd av LAS. Turordningsreglerna i LAS böravskaffas. Däremot måste självklart kravet att avskedande skall ske på sakliggrund kvarstå.En utgångspunkt för en sådan översyn måste vara att den enskilde genomeget avtal skall kunna förfoga över lönen, men också över andra viktiga delarav arbetets villkor. Det grundläggande skyddet för alla medarbetare, men intemer, skall regleras genom lag.Med större respekt för enskildas rätt genom en ordning där det individuellaavtalet utgör grunden underlättas också en mer konstruktiv lönebildning. Deträcker emellertid inte. I ett par hänseenden behöver ytterligare förändringarske för att skapa en rimlig balans mellan arbetsmarknadens parter.Det gäller för det första sympatiåtgärder. Det är inte rimligt att andra än desom direkt berörs av en konflikt skall kunna dras in i den. Sympatiåtgärderbör därför förbjudas.Det andra handlar om formerna för att utlösa konfliktåtgärder. Med tankepå vilka effekter konflikter kan få i moderna och sårbara samhällen börsådana inte kunna utlösas med mindre än att alla medlemmar tillfrågats. Ettsådant förfarande stämmer också bättre än dagens ordning med principer omden enskilde som bärare av arbetets rättigheter.För det tredje bör fackföreningars vetorätt vid upphandlingar avskaffas.Vidare är det en ohållbar ordning att enmansföretagare skall kunnaförsättas i blockad. Även här krävs en förändring som förbjuder att så sker.Till sist finns det också anledning att med bestämdhet avvisa alla planer påatt genom lagstiftning ange nya villkor för arbetstiden. Det är i grunden enorimlig tanke att staten i ett modernt och civiliserat samhälle skall anses harätt att reglera alla enskilda människors val av arbetstid respektive rätt att ipengar ta ut lönen för mödan.En ny mera individualiserad arbetsmarknad är ett starkt skäl för att geockså de sociala trygghetssystemen en mer personlig inriktning. Stora delarav dagens trygghetsanordningar är byggda på det gamla industrisamhälletsmer enhetliga ordning och stämmer dåligt med dagens mer föränderligavillkor.Ett alltjämt generellt trygghetssystem måste alltså ges ett starkare indi-viduellt innehåll. Bara därigenom blir det möjligt för alla att med tillförsiktutnyttja det mera rörliga samhällets möjligheter.Bidrag ersätter lönSkatterna påverkar inte bara företagens expansionsvilja utanockså enskilda människors arbetsintresse. Det senareinflueras också av hur bidragssystem och bidragsnivåer ärutformade, bl.a. i arbetslöshetsförsäkringen.Sverige har höga bidragsnivåer. Det leder i sin tur till att också den s.k.reservationslönen, dvs. den lön vid vilken man är beredd att utföra etterbjudet arbete, ligger högt. Från den enskildes utgångspunkt är det naturligt-vis inte svårt att se argumenten för bidragsnivåer som gör den arbetslöseekonomiskt mindre utsatt. Rimliga löner för alla är likaså lättmotiverade.Problemet är emellertid att bidragsnivåerna kan få påtagliga och negativaeffekter för möjligheterna att skapa den rörlighet på arbetsmarknaden somskulle behövas, inte minst för dagens arbetslösa. Bidragsnivåerna tenderar attlåsa de arbetslösa ute från riktiga arbeten.När förändringar av politiken nu blir allt mer påkallade måste insatser förfler arbeten förenas med rörlighetsfrämjande åtgärder inom bidragssystemen.På en arbetsmarknad med tillgång till arbete får höga reservationslöner endirekt tillväxthämmande verkan. Bidragssystemen måste vara utformade såatt det alltid lönar sig att arbeta.En modern arbetsmarknadspolitikArbetsmarknadspolitiken är ett skydd för den enskilde omoch när man förlorar arbetet. Men arbetsmarknadspolitikenpåverkar också på vilka villkor anställningar kan ske.All arbetsmarknadspolitik måste utformas på ett sådant sätt att förvärvs-arbete för den enskilde blir både möjligt och attraktivt. Arbetsmarknads-politiken har en omställningsinriktad uppgift. Den kan inte svara för ettpermanent stöd.Arbetsmarknadspolitiken bör ha fyra huvudelement, nämligen ersättningvid arbetslöshet, stöd till unga arbetslösa, utbildningsinsatser samt speciellainsatser för äldre.? Ersättningen vid arbetslöshet genom en allmän och obligatorisk arbets-löshetsförsäkring skall ses som ett grundläggande skydd som omfattaralla. Försäkringen bör gälla också vid t.ex. arbetsmarknadsutbildningoch ersätta de speciella bidrag som från tid till annan utgår i dag.Försäkringen skall vara en omställningförsäkring som träder in för attklara övergången från ett jobb till ett annat, inte en grund förpermanent försörjning. Det nödvändiggör en bortre parentes i försäk-ringen. Särskilda övergångsregler behövs dock intill dess arbetslöshe-ten pressats ned.?? Ersättningen bör vara av den tidigare lönen. Ersättnings-nivån skall ses tillsammans med våra förslag om lägre inkomstskatter,vilka också belastar arbetslösa. En högre ersättningsnivå riskerar attmotverka den mer flexibla lönebildning behöver.?? Det grundläggande försäkringsskyddet kan och bör kompletteras medtilläggsskydd genom avtal. Ett sådant skydd bör kunna variera frånbransch till bransch.?? Finansieringen av den allmänna försäkringen bör till betydande del skegenom avgifter som tas ut av den försäkrade. Utrymme skapas genomlägre skatt på arbetsinkomster. Avgifterna blir avdragsgillavid inkomstbeskattningen. Dessa bör emellertid växlas mot motsvar-ande lägre skatter. På finns det skäl att överväga om inte detskydd som bör åstadkommas genom en allmän arbets-löshetsförsäkring bättre kan säkras genom en form av personligt menobligatoriskt sparande. Fördelen skulle vara att sparande på konto harbättre förutsättningar att fungera i ett samhälle där arbetets regel-bundenhet kommer att vara lägre än .?? Arbetsmarknadspolitikens andra huvuduppgift är att bidra till ung-domars inträde på arbetsmarknaden. Insatserna skall komplettera merrimliga ingångslöner, som det ankommer på arbetsmarknadensparter att komma överens om. I stället för dagens oöverskådliga ochad-hoc-betonade insatser bör ett lärlingssystem för ungdomar mellan20 och introduceras. Systemet bör byggas upp tillsammans medföretagen.?? Utbildning bör vara arbetsmarknadspolitikens tredje huvuduppgift.Den speciella arbetsmarknadsutbildningens syfte skall vara att sörja förfokuserade insatser, riktade mot specifika yrkesområden, samtdefinierade kompletteringar av arbetslösas kompetens. Här ingår ocksåstöd till arbetshandikappade. Mer allmän utbildning av arbetslösa börinte anordnas inom arbetsmarknadspolitikens ram utan anförtros degängse systemen för vuxenutbildning.?? Den fjärde huvuduppgiften som arbetsmarknadspolitiken skall klara äratt sörja för att också äldre och handikappade kan finna en plats påarbetsmarknaden. Det är en grannlaga uppgift att säkerställa detta utanatt förstöra normala relationer på arbetsmarknaden. Detta utvecklas ien separat kommittémotion. ?Dessa fyra huvuduppgifter måste arbetsmarknadspolitikenklara med effektivitet och kvalitet. De bör utföras åtskilt frånden förmedlingsverksamhet som är arbetsförmedlingensuppgift.Arbetsförmedling är inte arbetsmarknadspolitik utan främst en förmed-lings- eller mäklaruppgift som i ökad utsträckning kan utföras i konkurrenspå en privat marknad. Det viktigaste offentliga åtagandet skall vara attsäkerställa att tjänsten är tillgänglig för alla.En reformering av arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitikenskall ske parallellt med insatser för att skapa bättre förutsättningar för flerriktiga arbeten. Kortare ersättningstider bör t.ex. komma i fråga vid entidpunkt när tillgången på riktiga arbeten är bättre än . De här föreslagnaförändringarna måste därför kompletteras med övergångsregler.Bristande kunskaper och drivkrafterEtt expansivt företagande måste stödjas av ettutbildningsväsende och av en forskning av absolut högstaklass. har problem i båda hänseendena.Skolan och den högre utbildningen svarar uppenbarligen inte mot de behovsom bl.a. företagen har. Eftersläpningen i matematikkunskaper är ett blandflera exempel. Ett ännu mer grundläggande problem är emellertid attdrivkrafterna, särskilt för unga människor att lära sig mycket och att söka sigtill långa utbildningar, är svaga. Det sammanhänger med skatterna ochlönestrukturen, men också t.ex. med det sätt på vilket studiestödssystemet ärutformat. Problemen med drivkrafterna understryks ofta av attityder om attomsorg även om begåvade elever och studenter anses ge uttryck för ettotillbörligt elittänkande.Goda drivkrafter för lärande är viktigare än det sätt på vilket skolan ellerden högre utbildningen är organiserad. Konkret innebär det att kunskaps-aspekten måste läggas också på skatte- och lönepolitiken.De kunskapskrav företagen kommer att ställa är annorlunda ändagens. Oavsett ämne och inriktning gäller att den enskilde måste tillägna sigen större förmåga att utveckla kunskap och kunnande till produktivt arbetesom andra människor av egna pengar är beredda att betala för. En sådan merentreprenöriell syn på kunskapsuppbyggnaden är giltig inte bara förteknologer och ekonomer utan måste i lika hög grad bli det för t.ex.humanister och kulturvetare.Skolan är i betydande grad en egen värld, med invanda värderingaroch traditioner. Denna egna värld möter nu en omgivning med stark dynamikoch snabbt föränderliga villkor. Kunskapskraven ökar liksom behovet av attlära hela livet.Den monopolistiska och likformiga struktur, som den svenska skolan avhävd har, stämmer dåligt in på den nya tidens krav. Resultatet blir att viktigautbildningsbehov identifieras . När allt skall vara lika blir ingentingriktigt bra.I princip gäller detsamma om den högre utbildningen som gäller omskolan. Där drivs utvecklingen med särskild målmedvetenhet i fel riktning.Centraliseringen tilltar när den i stället borde trängas tillbaka.Inom såväl utbildning som forskning behövs det stor bredd i insatserna.Alla måste vara delaktiga, på sina villkor, i kunskapssamhället. Men därtillkrävs det att förmår utveckla världsunika miljöer för det allra mestavancerade kunnandet. Det sker i alltför liten utsträckning. Den svenskaexportens kunskaps- och teknikinnehåll har fallit i relativa termer. Till dettabidrar såväl en närmast dogmatisk statlig forskningspolitik som den högabeskattningen av högt kvalificerad personal.Det borde inte ligga i någons intresse att göra det svenska arbetsklimatet såogästvänligt att värdefull kompetens söker sig ut ur landet. När Social-demokraterna med ett flagrant löftesbrott behåller halva värnskatten är detnaturligtvis moraliskt oförsvarligt. Men det är dessutom illa i förhållande tillvarje ambition att göra till ett växande samhälle där alla får arbeta.Unika miljöer är betydelsefulla av flera skäl. Det viktigaste är att Sverigepå så sätt kan bli internationellt konkurrenskraftigt för utländska och svenskaföretagsetableringar. kan inte verka i ett oavanceratklimat.Spetskunnande är emellertid också avgörande för att vårt land skall vara enintressant partner i vetenskapligt och industriellt samarbete. Man måste hanågot att ge om man skall kunna ha förhoppningar om att få.Kunskap i världsklass ochkontinuerlig kompetensutvecklingMorgondagens företagande kommer att kräva mer avkunskap hos medarbetarna. Det gäller som generelliakttagelse, även om det inte är giltigt för alla typer avarbeten.Kraven kommer att förändras under arbetslivets gång. Det ställer krav påsystem genom vilka den enskilde kan utveckla det kunnande han eller honfinner sig behöva. Kunskaps- och kompetensutvecklingen måste syfta tillutveckla och bibehålla anställningsbarheten.Det är en viktig uppgift att utveckla utbildningssystemet så att detmotsvarar dessa krav. Utbildning behöver bli mer av en process än vad denär i dag.Inte minst aktualiseras frågan om utbildningens finansiering. Om utbild-ningsbehoven i realiteten utsträcks över hela den arbetsverksamma delen avlivet behövs en principiell diskussion om vem som har anledning att betalaför vad.Ett betydelsefullt element är att göra den enskilde själv delaktig i densamlade utbildningens finansiering. Det förstärker de personliga driv-krafterna och ökar effektiviteten.Utbildningsbehoven kommer emellertid inte bara att bli mer utsträcktaöver tiden utan också mer varierade till sitt innehåll. Enhetliga utbild-ningssystem blir allt svårare att upprätthålla eftersom dessa inte svarar motenskildas och företags behov.En reformstrategi som svarar mot den nya omvärlden bör bl.a. innehållaföljande element:? Såväl skolan som olika former av utbildning måste ges bättre möj-ligheter att tillgodose mer varierade krav. Det sker bäst genom attutbildningsväsendet öppnas också för andra än de offentliga utbild-ningsinstitutionerna. Enklast sker detta genom att den offentligautbildningsfinansieringen styrs över från producenterna till elever ochstudenter. I skolan är medlet härför en s.k. nationell skolpeng. Ettmotsvarande system kan också introduceras för den eftergymnasialautbildningen. En viktig kompletterande effekt av en sådan förändringav universitetens och högskolornas finansiering är att detinternationella utbytet kan förstärkas.?? Det säkraste sättet att pressa tillbaka ungdomsarbetslösheten är attintegrera delar av gymnasieutbildningen i företagen. Erfarenheterna avlärlingsutbildning är goda från bl.a. , och Schweiz.Hur lärlingsverksamhet skall utformas bör kunna avgöras av skolor ochföretag direkt. På staten ankommer det att sätta upp de villkor somutbildningen skall uppfylla. De fackliga organisationerna måste visalönemässig vidsynthet.?? Den fortsatta expansionen av den eftergymnasiala utbildningen börvägledas av insikten att mer allmänutbildning inte nödvändigtvis är detsom just nu mest behöver, liksom av kraven på högsta möjligakvalitet. Det leder till en annan utbyggnadsstrategi än den Social-demokraterna följer.?? Universiteten och högskolorna bör utvecklas i olika riktningar för attkunna tillgodose de olika utbildnings- och forskningsbehoven. Själv-ständigheten från staten måste förstärkas. och hög-skolor bör överföras i privaträttslig form.?? är det teknisk utbildning på skilda nivåer sombör ges försteg framför en utbildningsexpansion för dess egen skull.Kvalificerad eftergymnasial utbildning i samarbete med företag är enväg som snabbt kan leda till att kompetensbehov kan fyllas.?? För det livslånga lärandet går det inte att göra statliga planer. Däremotgår det att skapa förutsättningar för andra att möta behoven. En viktigförutsättning för att det livslånga lärandet skall bli mer än ett politiskthonnörsord är att det kan finansieras. Ett system med personligautbildningskonton är en attraktiv framtidsväg. Till detta konto avsätterden enskilde själv och dennes arbetsgivare resurser. Avdragsrätt vidbeskattningen medges enligt samma principer som gäller förpensionsförsäkringar.?? Utbildningskonton skulle också kunna förenas med ett systemvarigenom det offentliga stödet till eftergymnasial utbildning överförsfrån producenterna till studenterna. Den enskilde skulle kunna erbjudasmöjligheten att utnyttja det offentliga utbildningsstödet vid tidpunktersom passar den enskilde bäst. ?Expanderande företag måste inte bara ha tillgång till kunnigamedarbetare i stort utan också till avancerad forskning.Forskningens resultat måste också bli tillgängliga förföretagen. behöver en ny forsknings- ochteknologipolitik som bidrar till vårt lands växtkraft:? Forskningen måste hålla absolut högsta klass. Det kräver ett starkt stat-ligt engagemang men också en nära samverkan med företagen. Fram-för allt inom områdena informationsteknik och bioteknik har Sverigebåde forskningsmässigt och företagsmässigt goda förutsättningar attupprätthålla en världsledande roll.?? Forskningspolitiken måste ge utrymme att odla de unika begåvningar-na. skulle kunna utvecklas till ett masters- och doktor-anduniversitet och ges speciella forskningsmöjligheter. Ett särskiltstipendieprogram bör sättas upp för att skall kunna attraheraframstående inhemska och utländska begåvningar.?? Barriärerna mellan den akademiska forskningen och företagen måstebrytas. Ett starkt näringslivsengagemang i först och främst de tekniskahögskolorna är nödvändigt även om det i dagens högskolesystemförefaller svårt att förverkliga. En förstärkning av industridoktorand-programmen är en annan, parallellt framkomlig väg.?? Erfarenheterna av hur relationer mellan industri och akademi kanarrangeras finns att hämta i andra länder. Det kaliforniska CONNECT-programmet t.ex. knyter framgångsrikt samman den akademiskaforskningen med näringsliv och finansiärer. Programmet bygger pånätverksbyggande och frivilligt engagemang. Åtskilliga nya jobb iKalifornien kan tillskrivas programmet.?? En viktig förutsättning för kunskapsöverföringen är att den akademiskautbildningen, oavsett inriktning, ges en entreprenöriell inriktning.Kunskap måste kunna kommersialiseras, i egen eller andras regi.Utbildning uteslutande inriktad på en offentlig försörjning tillhör enförgången tid. ?En säker energiförsörjningEtt företagsklimat som stimulerar till investeringar ochexpansion behöver en säker energiförsörjning tillkonkurrenskraftiga priser. Billig energi har historiskt ocksåvarit ett av viktigaste konkurrensmedel. Till dettahar också bidragit att energiförsörjningen varit långsiktigtpålitlig.Så är det inte längre. Tvärtom är energiförsörjningen numera utsatt förextremt politiskt godtycke. Framför allt gäller detta kärnkraftsavvecklingen.För att återställa förtroendet för som investeringsland måsteprincipbeslutet om att börja avveckla kärnkraften rivas upp. Det bör ersättasmed ett entydigt mandat till att ansvara för attkärnkraften används så länge den uppfyller säkerhetskraven, men också attreaktorer som inte klarar kraven stängs.En sådan förskjutning av ansvaret för kärnkraftens säkerhet, bort frånpolitiskt spel och till fackkunskapen, måste förenas med ett beslut om attupphäva den s.k. avvecklingslagen och den s.k. tankeförbudsparagrafen ikärntekniklagen. Att som förbjuda blotta tänkandet på ny energiteknikär inte bara principiellt förkastligt utan också oansvarigt gentemot kom-mande generationer.Svenskt deltagande i det europeiskavalutasamarbetetDet europeiska samarbetet utgör den ram inom vilkenSverige kan och skall växa. Det är av stor betydelse att denavoghet, i synnerhet i förhållande till det ekonomiska ochmonetära samarbetet, som kännetecknarSocialdemokraternas EU-politik, snabbt bryts. Riskerna ärannars stora att möjligheter att återhämta förloratvälstånd tar allvarlig skada. Dessutom undergrävs vårt landsallmänna ställning inom Europeiska unionen.Kostnaden för att stå utanför det europeiska valutasamarbetet hartydliggjorts . Den svenska kronan har förlorat ivärde medan eurovalutorna rört sig högst obetydligt.