mot · GM02Sk629 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sk629av m.fl. (m)SmåföretagSlopa diskrimineringen avsmåföretag!Till 1997/98 föreslog i enkommittémotion att särbestämmelserna för fåmansbolag ochdess ägare skulle avskaffas. Motionen avslogs och sedandess har en statlig utredning, , ioktober 1998 avlämnat sitt betänkande, SOU 1998:116.Utredningen föreslår visserligen att flertalet stoppregler skallavskaffas, men enligt vår uppfattning bör man gå betydligtlängre än utredningens förslag.När spekulationsekonomin kraschlandade sjönksysselsättningen och arbetslösheten ökade i . Det visade sig inte varamöjligt att skapa nya arbeten med vare sig generella eller riktade arbets-stimulerande åtgärder. Då började även inbitna socialister att tala om små-företagen som framtidens räddare. Det var i de mindre företagen som destörsta tillväxtmöjligheterna kunde finnas, ansågs det. Satsningar på små-företagen ingår i snart sagt varje ekonomisk-politiskt anförande, oavsettvilket parti som företräds. Detta är i och för sig positivt, men enbart vackerretorik ändrar inte på de diskriminerande regler som försvåratoch förhindrat de mindre företagens tillblivelse, överlevnad och tillväxt.Diskrimineringen finns på många områden, men är kanske tydligast när detgäller skatterna.I de svenska skattelagarna finns många bestämmelser, som tydligt ochöppet stadgar att bolag med få ägare skall särbehandlas. Om syftet var attstimulera småföretagandet skulle detta givetvis vara positivt, men utanundantag är det särbestämmelser, som diskriminerar och försvårar för små-företagen och deras ägare. I förarbetena till den särskilda lagstiftning sominfördes (prop. 1975/76:79 s. 34 och SOU 1975:54 s. 10) anges syftetmed särreglerna vara att åstadkomma neutralitet vid beskattningen avföretagsinkomster oavsett om verksamheten bedrivs i fåmansföretag eller iannan företagsform. Regelverket, som fortfarande till största delen är giltigt,siktar in sig på att förhindra att de fåmansägda företagen skulle kunna"uppnå skattefördelar som inte kan anses motiverade med hänsyn till denbedrivna verksamheten". Sättet att förhindra att vissa transaktioner genom-förs är att göra skatteeffekterna helt oacceptabla, s.k. stoppregler. Dessaåterfinns framför allt i KL 32 § 14 mom. Men effekterna av dennalagstiftning har inte blivit den önskade neutraliteten utan i stället en negativsärbehandling av fåmansföretagen och deras ägare.I SIL 3 §12 och 12 a-12 e finns ett invecklat regelsystem som syftar till attförhindra att ägarna skall kunna omvandla arbetsinkomst till kapitalinkomstoch därigenom få en lägre total beskattning jämfört med löneinkomstbe-skattning.Det finns få sakliga skäl för de flesta av stoppreglerna för fåmansföretag. Imånga fall är de helt onödiga, och ett avskaffande skulle inte heller medföranågon saklig förändring i rättsläget. Däremot skulle fåmansföretagarenbesparas en massa extraarbete genom ifyllandet av särskilda blanketter,lämnandet av uppgifter som inte begärs av andra företag, utförandet avkomplicerade uträkningar som ofta kräver kvalificerade konsultinsatser m.m.För många mindre företag är krånglet och byråkratiseringen det störstahindret för att de skall kunna få tid att sköta och utveckla sina företag. Förskattemyndigheterna skulle slopandet av fåmansbolagsreglerna innebära enavsevärd lättnad. Den tid som åtgår till tolkning och rådgivning kringfåmansbolagsreglerna är inte försumbar. För stat och kommun skulle ettslopande möjligen medföra ett marginellt bortfall av skatteintäkter. Dettaskall emellertid ställas i relation dels till målet att åstadkomma en högresysselsättning i , dels till det oacceptabla i att diskriminera en gruppmedborgare, som gör en stor och viktig insats för landet.Vad är ett fåmansföretag?I den allmänna debatten är det få som har klart för sig huromfattande lagstiftningen för fåmansföretag är. I KL 32 §definieras fåmansföretag som aktiebolag, ekonomiskförening eller handelsbolag, i vilket aktierna eller andelarnatill ägs eller innehas av fysisk person ellerett fåtal fysiska personer. Normalt definieras ett fåtal till tiopersoner, men eftersom närstående personers innehav läggsihop och betraktas som ett enda individuellt ägande kanantalet ägare vara väsentligt fler i ett fåmansföretag. räknas också företag med ett större antaldelägare, om de eller närstående är verksamma i företaget ibetydande omfattning. Exempel på sådana företag ärkonsultföretag och anställdas gemensamägda företag. Om ettaktiebolag är noterat på en svensk börs kan detdefinitionsmässigt inte vara fåmansföretag, trots atthuvudägaren och hans familj kan äga mer än 50 procent.Med närstående räknas förutom en delägares make och barn och deraseventuella makar även delägarens föräldrar och far- och morföräldrar, syskonoch deras makar och barn. Det är således ingen liten grupp människor somberörs av fåmansbolagsreglerna.AktieutdelningUtdelning på aktier i ett fåmansföretag beskattas för aktivadelägare eller närstående till dessa i inkomstslaget tjänst tillden del utdelningen överstiger vad som anses utgöra normalutdelning. För realisationsvinster, som överstiger s.k. normalutdelning, skall en viss del () av reavinstenbeskattas som tjänst och resten som kapital. harbeslutat att års taxering införa en begränsadskattefrihet för utdelning och reavinster på aktier i onoteradeföretag. Dessa regler är komplicerade. Förenklat uttrycktskall man först lägga samman anskaffningskostnaden föraktierna plus ovillkorade kapitaltillskott plus avlönesumman, minskad med dels löneförmåner för aktivdelägare, dels tio basbelopp. Till detta belopp skall manlägga sparad skattefri utdelning av det s.k. lättnadsutrymmetmultiplicerat av statslåneräntan den 30november året före beskattningsåret. Kvarstående sparadutdelning från föregående år läggs till, räknas upp medstatslåneräntan plus , och från detta drasså lättnadsutrymmet. Utdelningen sönderfaller i tre delar: enskattefri utdelning (lättnadsutrymmet), en kapitalbeskattadutdelning (skatt) och återstoden beskattas sominkomst av tjänst (alternativt skatt).Om någon delägare säljer några aktier blir beräkningarnaännu mer komplicerade, för då skall hälften av vinstenbeskattas som tjänst, dock högst 100 basbelopp inklusive dereavinster på aktier i bolaget som under de senaste fem årenhar beskattats som inkomst hos envar av delägarna och derasnärstående. Krångligt i överkant och till vilket syfte? Intekan det vara att stimulera till företagande. Men även utandetta komplicerade beräkningssätt är lagen diskriminerande.En fåmansföretagare får betala i reavinst, närdenne säljer av sina aktier, medan kapitalbeskattningen förandra är 30 procent.Den 30-procentiga kapitalskatten är internationellt sett redan hög, och attdå tillämpa skattelagar som minskar avkastningen efter skatt ytterligare förde personer som satsar och riskerar både ett eget kapital och en arbetsinsatsframstår som direkt utmanande. Den egna företagaren har tagit en myckethögre risk än en kapitalplacerare som investerat i statsobligationer och får enriskfri avkastning med maximalt i kapitalskatt. Inga vackra ordom småföretagarnas betydelse kan dölja verkligheten, fåmansföretagenmotarbetas i och den diskriminerande skattelagstiftningen måsteupphöra!Skall man kunna tjäna pengar på att driva företag i ? Eller skall vifortsätta att betrakta lönearbete som norm även för entreprenörskap, risk-tagande, d.v.s. företagande? Självfallet gäller att en företagare vill hamöjlig-het att kunna få utdelning på sitt risktagande. Genom att selektivt beskattafåmansföretagaren minskar hans kalkylerade vinstmöjlighet, och risken höjs imotsvarande mån. Det är därför inte alls konstigt att har så fåfamiljeägda små och medelstora företag. Det är inte heller underligt att demindre företagen inte växer i Sverige.Huvudregeln vid beskattning av utdelning till aktiv ägare i ett fåmansbolagbör vara att all utdelning från bolaget anses som kapitalinkomst om ägarentagit ut en lön som minst motsvarar den som en anställd kollega i sammayrke har.I annat sammanhang föreslår vi att dubbelbeskattningen av utdelning frånbolag och realisationsvinster vid försäljning av aktier slopas. Särbestäm-melserna för fåmansbolag när det gäller beskattning av utdelning på aktieroch realisationsvinster bör också ändras på ett sådant sätt att enmarknadsmässig avkastning beskattas som kapitalinkomst.Anskaffning av egendomavsedd för privat brukDet är inte särskilt ovanligt att företag anskaffar egendom,som är avsedd för företagsledares eller annan anställdsprivata bruk. Tjänstebostäder har alltid varit regel påbruksorter, och är det ofta nödvändigt för företag istorstadsområden att anskaffa bostad, när man rekryterarledande personer. Kostnaden för ett sådant förvärv ärnormalt avdragsgill hos bolaget, men den enskildeförmånsbeskattas som inkomst av tjänst ochförmånsbeloppet ligger också till grund för beräkningen avarbetsgivaravgifter.I ett fåmansbolag skall emellertid en företagsledare ta upp ett belopp mot-svarande hela anskaffningskostnaden som inkomst, dessutom får bolaget idetta fall inte göra avdrag för kostnaden för anskaffningen. Dessa regler hartillkommit för att man inte skall kunna kringgå bestämmelserna för dubbel-beskattning av ett bolags vinster. Särreglerna är i sig ett ytterligare bevis påhur skadlig dubbelbeskattningen är!Nu kan företagsledaren i stället själv betala egendomen och för att finansi-era köpet ta ut en höjd lön i bolaget. Företaget får betala arbetsgivaravgift påden högre lönen, men såväl lön som arbetsgivaravgift är avdragsgill iföretaget. Särregeln i 32 § anv p 14 st 1 KL är alltså helt onödig och lätt attkringgå. Förutom att det är svårförståeligt varför inte fåmansbolag i likhetmed andra företag skall kunna anskaffa egendom för företagsledares privatabruk och kunna få göra erforderliga avdrag, så måste grundregeln vara att detär företaget som självt har att bestämma om lön skall utgå i kontanter eller iform av skattepliktiga förmåner.Stoppregelutredningen har också kommit till samma slutsats.Anskaffning av onyttig lösegendomOm en delägare eller närstående säljer in lösöre, som inte ärtill nytta för bolaget, är hela köpeskillingen skattepliktigintäkt av tjänst. Avdrag för anskaffningskostnad får integöras, inte heller medges bolaget avdrag för sinanskaffningskostnad (32 § anv p 14 st 3 KL och 24 § 6 momSIL).I detta fall kan konstateras att förvärv av onyttig egendom inte är förenligtmed aktiebolagslagen. Enligt gällande bolagsrätt skall man inte kunna göra"onödiga" förvärv, eftersom det strider mot bolagets verksamhet enligtbolagsordningen. Det är slutligen revisorerna som skall bedöma om ettförvärv är i överensstämmelse med bolagets verksamhet. Ett företag får baragöra avdrag för kostnader i verksamheten (23 § KL). Om bolaget ändock görett förvärv av onyttiga lösören, uppstår inga avdragsgilla kostnader ochförvärvet betalas således med beskattade medel. Det finns följaktligen ingenanledning att ha en extra bestämmelse för fåmansbolag på denna punkt.Delägaren får inte dra av förvärvskostnaden för den egendom som säljs in ibolaget. Detta strider mot allmänna skatterättsliga principer att det ärrealisationsvinsten som skall beskattas. Fåmansbolagsägaren, som betaltegendomen med beskattade medel, drabbas orättvist och bestämmelsen bördärför slopas.Det finns således inte någon anledning att behålla dessa "stoppregler",eftersom gällande skatte- och bolagslagar är fullt tillräckliga för attförhindraicke-seriösa transaktioner av detta slag.Stoppregelutredningen har kommit till samma slutsats.Försäljning till överprisEn försäljning eller förvärv kan också ske till fel pris och gedelägaren eller den närstående en extra favör. I 32 § anv p 14st 2 KL och p 14 st 4 första meningen återfinns reglerna fördetta fall. Om försäljningspriset är högre än marknadsvärdetkommer en delägare att beskattas för inkomst av tjänst fördet belopp som överstiger marknadsvärdet. Fåmansbolagethar inte rätt att göra avdrag för den del av köpeskillingensom överstiger marknadsvärdet. Detta innebär att den totalabeskattningen blir totalt på "överpriset"(i bolagsskatt och i marginalskatt).Om denna särregel slopas skulle den enda sakliga förändringen bli att"överpriset" blir avdragsgillt i fåmansföretaget på samma sätt som förövriga bolag.Stoppregelutredningen föreslår att denna regel avskaffas.Utköp av egendom tillunderprisOm delägaren i stället förvärvar till ett för lågt pris, skallförmånen också beskattas. Även denna regel är obehövlig.Får en anställd i vilket företag som helst köpa en vara ellertjänst till underpris skall han skatta för denna som inkomstav tjänst. Det finns en mängd rättsfall, som visar detta.Företaget skall dessutom betala arbetsgivaravgift påförmånen. Någon särskild regel för fåmansföretag behövssåledes inte.Stoppregelutredningen är av samma uppfattning.Förbjudna lån ochnedskrivning av lånI aktiebolagslagen finns en bestämmelse om förbud förbolaget att lämna penninglån, dock med undantag för s.k.kommersiella lån, till aktieägare, styrelseledamöter ochverkställande direktör i såväl moder- som dotterbolag.Förbudet omfattar även närstående personer (AL 12 kap 7 §).Överträdelse av bestämmelsen är straffbart och högstastraffet är fängelse. Här finns inga särregler förfåmansbolag, och man kan ifrågasätta varför man iskattelagstiftningen har med en paragraf (32 § anv p 15 KL) ,när det redan finns starka civilrättsliga straffsanktioner.Samma invändning kan göras mot bestämmelserna i 32 § p 14 st 7,som föreskriver hur man skall förfara om ett lån som lämnats till företags-ledare nedskrivs i fåmansbolagets räkenskaper. I det fallet skall det ned-skrivna beloppet beskattas som intäkt av tjänst hos gäldenären. Självfalletskall efterskänkande av ett lån beskattas hos låntagaren. Detta följer avbestämmelser, som gäller allmänt. Särbestämmelserna för fåmansbolag ärsvårförståeliga. Att ett bolag i sina räkenskaper skriver ned tillgångar, vilkaman bedömer understiga det verkliga värdet, följer av bestämmelser i god redovisningssed. Så länge som fordran är gällande gentemot låntag-aren har denne inte fått någon favör och skall rimligen inte heller beskattas.Bestämmelsen är således direkt diskriminerande och återspeglarlagstiftarens attityd gentemot fåmansägda företag, d.v.s. de småföretag som iden politiska debatten ömsom kallas för "vår tids hjältar", ömsom "svenskekonomis räddare". Det finns ingen anledning att ha kvar denna bestäm-melse, ej heller bestämmelsen i 2 § 13 mom. SIL, som stadgar att företagetinte har rätt till avdrag för nedskrivning av lånefordran. De allmänna reglersom gäller alla företag är helt tillfyllest.Stoppregelutredningen vill slopa kopplingen mellan det civilrättsliga låne-förbudet och skattereglerna, men föreslår ändå en särskild bestämmelse iskattelagarna som riktar sig mot delägares otillåtna lån från det egna fåmans-bolaget. Detta innebär en fortsatt diskriminering av fåmansföretagare, vilketvi anser är oacceptabelt.RänteförmånerEn annan diskriminerande bestämmelse gäller om ettfåmansföretag lämnat företagsledare eller denne närståendeperson en ränteförmån. För anställda i bolaget gäller attdessa får skatta för skillnaden mellan marknadsräntan ochden erlagda räntan. Skillnaden betraktas som en betaldränteutgift och är således avdragsbar i inkomstslaget kapital.Detta gäller inte för en företagsledare med närstående ifåmansföretaget.Dessutom skall bolaget uttagsbeskattas, när låntagaren är företagsledareeller närstående, vilket inte sker när det gäller en anställd. I det senarefalletskall arbetsgivaravgift erläggas. Bestämmelserna för räntefria eller subven-tionerade lån för anställda är ur skattesynvinkel neutrala, det blir sammaskatt om företaget i stället höjde lönen så att den anställde kunde betalamarknadsränta. Fåmansbolagets företagsledare får däremot en väsentligthögre skatt, vilket också är avsikten enligt prop. 1989/90:110 sid. 600. Dentotala skattebelastningen blir (i företagsskatt i marginalskatt) att jämföra med de allmänna bestämmelsernasom innebär en total skattebelastning på . Återigen endiskriminerande bestämmelse, som företagsskattekommittén (SOU 1989:2sid. 172) föreslog skulle slopas. är det hög tid att så sker. föreslår att stoppregeln angående ränteförmån ifåmansbolag slopas och att den till stoppregeln kopplade uttagbeskattnings-regeln i 2 § 13 mom SIL slopas.Hyra för lokalerSärbestämmelserna i 32 § anv p 14 st 5 KL stadgar att hyrasom företaget betalar till företagsledare eller närstående skallbetraktas som intäkt av tjänst. Avdrag medges för denkostnad han fått vidkännas på grund av att företaget utnyttjatlokalen. Dessa avdrag är emellertid inte särskilt generösautan bör enligt (RSV S 1997:6)begränsas till "direkta merkostnader i form av elektricitet,uppvärmning, slitage o.dyl." Beloppet kan enligt RSVvariera för "enstakakontorsrum, garage etc". Man kan fråga sig varförfåmansföretag skall särbehandlas. De generella reglerna föruthyrningsinkomster av privatbostäder borde räcka till ävenför fåmansföretag. Den avgörande skillnaden är att förfåmansbolagets företagsledare och närstående skall hyraninkomstbeskattas, medan för övriga gällerkapitalbeskattning. Det finns ingen anledning att behålla ensådan uppenbar diskriminering.Stoppregelutredningen förslår att stoppregeln avskaffas.InkomstfördelningDet finns i 32 § anv p 13 KL angivet hur ett fåmansbolagsföretagsledares familjemedlemmar skall inkomstbeskattasför ersättning från bolaget. Make/maka beskattas förmarknadsmässig ersättning. För den del som bedöms somliggande över en marknadsersättning skattar företagsledaren.Barn , som arbetar i bolaget, beskattas hos den avmakarna som har den högsta inkomsten från företaget. Dettagäller även ersättning till barn , "till den delersättningen överstiger marknadsmässigt vederlag förarbetsinsatsen". Om barnet är delägare i bolaget beskattasföretagsledaren för den kapitalinkomst, som överstiger"skälig ersättning för i bolaget gjord kapitalinsats".Bakgrunden till dessa bestämmelser är att söka i den höga, progressivainkomstskatten samt att endast lön upp till 7,5 basbelopp ger rätt till social-försäkringsförmåner. Det torde även i andra verksamheter än i fåmansföretagvara möjligt att fördela löner inom familjen. Det är direkt diskriminerandeoch t.o.m. ett brott mot jämställdhetssträvanden att betrakta maka som ettbihang till företagsledaren och därför skall fåmansföretag jämställas medövriga verksamheter. har kommit till slutsatsen att desärskilda reglerna om lön till make i förmånsbolag slopas, medan reglernaför inkomstbeskattning av barn till fåmansbolagsägare behålls.Regeln om hur företagsledares barn skall beskattas bör ocksåslopas. Det finns ingen anledning att straffbeskatta ungdomars feriearbeten ifamiljeföretaget och därmed sätta i gång ett byte av arbeten mellan olikafamiljeföretag för att undvika straffskatten. I stället borde insatser ifamilje-företaget uppmuntras, om man menar någonting med allt tal om småföre-tagens betydelse.TantiemBestämmelserna i 2 § 13 mom SIL stadgar att avdrag förtantiem från ett fåmansbolag till företagsledare eller dennenärstående får åtnjutas först under somersättningen betalats ut eller blivit tillgänglig för lyftning.Detta innebär att ett företag måste ha inbetalt skatt ocharbetsgivaravgifter för att avdrag skallmedges. har sina bokslut klaraoch då det i många mindre företag är årsvinsten som avgörhur mycket lön företagsledaren kan ta ut är det i praktikenomöjligt att kunna dra av kostnaden somtantiemet utbetalas. Motivet för bestämmelsen är att manannars kunde få en skattekredit, om avdraget beviljas år ett,och inkomstskatten betalas först året därpå. Mot detta kanenklast invändas att det i stället är skattemyndighetensom tjänar på en skattedebitering, som först senaremöts av ett avdrag. Bestämmelsen är diskriminerande ochvisar på en oförmåga hos lagstiftaren att sätta sig in i demindre företagens verklighet. Regeln bör därför slopas, enslutsats som också kommit fram till.F-skattsedel till allaföretagare!Innehav av F-skattsedel är viktig för alla företagare. Detgäller att för kunder och uppdragsgivare kunna visa att mansjälv har ansvaret för såväl skatter som arbetsgivaravgifteroch att köparen inte behöver ansvara för erläggande avdessa. Utan F-skattebevis kommer man därför lätt till korta ikonkurrensen. Det är allmänt omvittnat att svårigheterna ärstora för många nya företagare att erhålla F-skattesedel.Under /98 beslöts om vissa modifieringar avreglerna för utfärdande av F-skattsedel, vilka dock inte ärtillräckliga enligt vår uppfattning. Det borde vara självklartatt alla som vill bli företagare också skall kunna bli det. Menså är det inte. Skattemyndigheterna vägrar ofta utfärda F-skattebevis, därför att man anser att den sökande inte kanantas komma att bedriva näringsverksamhet.Definitionsmässigt skall företagaren ha investerat ett"betydande belopp", ha minst fem uppdragsgivare ochägaren skall dessutom ha en specialistkompetens. Blanduppdragsgivarna får inte tidigare arbetsgivare medräknas!Detta är inte något annat än förtäckt etableringskontroll och en diskrimi-nering av dem som vill starta eget företag. Om skattemyndigheten finner attföretagaren inte uppfyller samtliga krav, så antas han inte komma att bedrivanäringsverksamhet i lagens mening. Möjligheten att bevisa att man har enbärande affärsidé kan alltså effektivt stoppas på ett tidigt stadium. Detta ärminst av allt tillväxtstimulerande!I stället för statlig etableringskontroll bör etableringsfrihet råda, och allasom söker F-skattsedel skall erhålla en sådan. Skulle det visa sig att F-skatt-sedeln missbrukas, så skall den snabbt kunna dras in. Med det nuvarandesystemet hindras många företag att födas, många människor blir hänvisadetill att förbli arbetslösa och bidragstagare. Därmed ökar skattetrycket och ettokänt antal tjänster blir aldrig utförda eller hänvisas till den svarta sektorn.Vi i har en alldeles för låg sysselsättning. Alla partier talar omnödvändigheten av att nya företag startas, då borde det inte vara svårt attenas om att ändra reglerna så att de som vill starta ett företag även skall fåF-skattsedel!RSV har i en arbetsgrupp kartlagt och analyserat praxis i fråga omutfärdande av F-skattsedel. (RSV Rapport 1998:4). Rapporten föreslår attnäringsbegreppet utvidgas, så att fler kan få F-skattsedel och en enhetligarehandläggning av tillståndsgivningen etableras. Efter remissbehandling harregeringen beslutat att inte föreslå några förändringar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till regler för beskattning avutdelning och realisationsvinst i fåmansbolag i enlighet med vad som anförtsi motionen,2. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende anskaffning av egendom för delägares privata bruk i enlighet medvad som anförts i motionen,3. att beslutar avskaffa särbestämmelsen avseende delägaresinförsäljning av onyttig egendom i enlighet med vad som anförts i motionen,4. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende delägares försäljning till bolaget av egendom till överpris i enlighetmed vad som anförts i motionen,5. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende delägares utköp av egendom till underpris i enlighet med vad somanförts i motionen,6. att beslutar avskaffa särbestämmelserna för fåmansbolagavseende nedskrivning av delägares lån i fåmansbolag i enlighet med vadsom anförts i motionen,7. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende delägares ränteförmåner i enlighet med vad som anförts i motionen,8. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende hyra av lokaler som ägs av delägare i enlighet med vad som anförtsi motionen,9. att beslutar avskaffa särbestämmelserna för fåmansbolagavseende familjemedlemmars inkomster i enlighet med vad som anförts imotionen,10. att beslutar avskaffa särbestämmelsen för fåmansbolagavseende tantiem i enlighet med vad som anförts i motionen,11.