mot · GL02A22 · 1998-03-25 00:00:00 — I detta sammanhang vill vi gärna lyfta fram byalagen och byutvecklingsgrupperna som redan aktivt arbetar med att formulera mål och program för sin bygd på olika platser runt om i . Vi vill vidare uppmärksamma samernas betydelse för en levande landsbygd i inre och fjällregionen samt vikten av att samernas organisationer ges möjlighet att delta i framtagandet av regionala planer. Rennäringen och andra samiska näringsgrenar behöver stärkas och utvecklas. Ett utvecklat samiskt näringsliv innebär de facto också en stärkt social trygghet och en förbättrad möjlighet för samebyarna att överleva. 6.1 Kommersiell service och samhällsservice En förutsättning för gles och landsbygdens fortlevnad är att det finns en dagligvaruförsörjning på rimligt avstånd. För att lanthandeln ska kunna fortleva och utvecklas krävs ett ännu bättre samarbete och ett samlat agerande av alla aktörer på lokal, , regional och central nivå. Det stöd som finns till kommersiell service måste bevaras. För landsbygdens utveckling är det också av stor betydelse att samhällsservicen, dvs utbildning, kultur, samlingslokaler, kommunikationer etc, hålls på en rimlig nivå. Servicen måste dock anpassas just till glesbygdens förhållanden och då blir det absolut nödvändigt med sektorssamordning. Samutnyttjande av lokaler och personal, utnyttjande av modern informationsteknik etc är viktiga inslag i en sådan samordning. Nya former av ersättningar för utfört socialt arbete måste utvecklas. En kommun ska kunna sluta avtal med en lanthandlare om vissa tjänster som underlättar för fortsatt boende för dem som är i behov av tillsyn och stöd av olika slag. För att möjliggöra god service bör ytterligare omstrukturering göras för att lägga ut verksamheter som exempelvis berör apotek, post, försäkringskassa och service. Att finna gemensamma lösningar som är till gagn såväl för den enskilde näringsidkaren som fortsatt boende i glesbygd måste vara en strävan. Viktigt är också att det finns lokaler som kan fungera som samlingspunkter för de olika aktiviteter som kan förekomma i en bygd. Inte minst olika kulturella aktiviteter såsom teater och bygdespel förutsätter att det finns tillgång till en samlingslokal. är ett naturskönt land med stor variationsrikedom i landskapet. De milsvida skogarna, sjöarna, älvarna och fjällen lockar människor från mer tätbefolkade områden i landet och även från andra länder. Även det odlade landskapet med hagarna och ängarna och den bygdespecifika kulturen är attraktivt. Intresset kommer med all sannolikhet att öka . Turismen ökar kraftigt i hela världen. Mycket talar också för att turismen är en av de viktigaste framtida näringarna för landsbygden. Det regionalpolitiska stödet har haft och har en stor betydelse för turistnäringen i många områden, inte minst när det gäller uppförande och drift av turistanläggningar i olika fjällområden. Den småskaliga landsbygdsturismen har dock inte dragit någon större nytta av dessa stöd. För att landsbygdsturismen ska utvecklas på ett positivt sätt krävs en målmedveten samordning mellan de olika intressenterna. De goda exempel som finns t.ex. bondgårdsturism, sameturism och levande fäbodar utgör fina förebilder som måste vidareförmedlas och utvecklas. Detta bör lyftas upp på ett nationellt plan till ett programarbete som ger bygdeturismen profil och den status den är värd. Arbetet måste koncentreras på produktutveckling och marknadsföring. Ett unikt samarbete som bör stå som förebild är det samarbete som etablerats genom IEF, , där ett 20tal kommuner från i söder till i norr aktivt samarbetar med och som de sammanhållande banden. Detta har vidareutvecklats i samarbete med kommuner söderut, och ett aktivt samarbete pågår nu längs med hela sträckan GällivareHalmstad. Den småskaliga landsbygdsturismen bygger på ett lokalt engagemang som innebär att de som äger, driver och är sysselsatta inom näringen är bosatta och/eller har anknytning till orten. Småskaligheten innebär vidare att varje enskilt företag sysselsätter få människor, oftast i form av ett familjeföretag. Naturen, kulturen och människorna är de främsta resurserna för att kunna utveckla denna näring. I strävan att utveckla turism på landsbygden skall målsättningen vara att skapa förutsättningar för en ekologiskt uthållig näring. En väl fungerande infrastruktur är en av grundpelarna för turismen på landsbygden. Exempelvis spelar priser på flyg och andra persontransporter en avgörande roll om perifera resmål ska lyckas skapa underlag för en lönsam turistnäring. Ett av de verkligt stora hindren för allt företagande på landsbygden är transporterna och transportkostnaderna. För att turismen på landsbygden ska kunna utvecklas är fungerande transporter helt avgörande. Vägarnas standard betyder mycket för turistnäringen. De små turistanläggningarna ligger ofta på sidan av de stora vägarna och tjälskador kan ställa till stora problem för dem som ska färdas längs vägen. Minskade anslag till vägunderhåll leder till sämre framkomlighet, och låsta vägbommar kan bli vanligare längs de enskilda vägarna. Järnvägstransporter är det klart miljövänligaste alternativet och bör byggas ut. Det finns mycket som talar för att järnvägskapaciteten måste anpassas till variationerna i säsongerna. Kombinationer med utökade godstransporter på järnväg skapar ibland bättre möjligheter även för person- och turisttrafiken. Dessutom är det viktigt att påpeka att resan i sig kan utgöra en lika viktig upplevelse som själva resmålet. Tågresa längs är ett sådant exempel. En satsning på förmånliga resepaket där tåg eller flyg och hyrbil ingår till rimligt pris skulle underlätta för turistnäringen i vårt lands glesbygder. Transporternas betydelse för landsbygdsturismen bör utredas. Utredningen ska klarlägga vilka samhälleliga insatser som är nödvändiga och hur man kan lösa behovet av trafikförbindelser i områden med litet underlag. En analys av transportbehoven för landsbygdsturismen bör ligga till grund för förslag som kan ge perifera områden samma möjligheter att utvecklas som mer tätbefolkade områden i vårt land. De försök med medborgarkontor som prövas på ett antal platser i landet är positiva exempel, men de behöver bli fler. Frihet och fantasi med möjligheter att arbeta över sektors- och myndighetsgränser är en förutsättning för att detta försök ska bli lyckosamt och spridas vidare. Det betyder att alla berörda instanser från lokal till regional nivå ska ha den gemensamma uppfattningen att de genom samverkan kan bidra till att skapa bästa förutsättningar för att också utveckla en lönsam turistnäring på landsbygden. Ett sektorsövergripande synsätt och samverkan för utvecklingen av en bygd är absolut nödvändigt. Kompetensutveckling och kunskapsspridning är också effektiva verktyg för utvecklingen av småskalig turism på landsbygden. Den småskaliga landsbygdsturismen kan bli en positiv sysselsättningsfaktor om alla goda krafter blir medvetna om sin egen roll i utvecklingen av landsbygden. 6.3 Bygderörelsen i täten arrangerades Landsbygdsriksdagen 1998. Den hölls i och var en kraftfull manifestation av de många människornas arbete med att utveckla svensk landsbygd. I fokus stod bl a frågor om att förenkla för företagande, om utvecklingsprojekt för sysselsättning, om kommunikationer och om servicen på landsbygden. Den kraft som kommer underifrån ger stort hopp för landsbygdens möjligheter att leva och utvecklas. Det är viktigt att uppmuntra denna kreativitet och tillförsäkra såväl folkrörelseråd som lokala utvecklingsgrupper och byalag statens gillande och stöd. och bör tillförsäkras fasta resurser för sin fortsatta verksamhet. Det är också angeläget att resurserna inte bara stannar på central nivå, utan att man finner former för att kanalisera medel direkt till utvecklingsgrupper och byalag. är ca 3 500 lokala utvecklingsgrupper knutna till . De finns från i norr till i söder. De finns i utpräglad glesbygd och allt oftare också i storstädernas miljonprogramområden. Det lokala Agenda 21-arbetet och det arbete som bedrivs i de lokala utvecklingsgrupperna har mycket gemensamt: helhetssyn, folkligt engagemang och ett perspektiv av planering nerifrån och upp. 7 avvisar besparingar på regionalpolitiken har i tidigare budgetbehandling avvisat besparingar på avseende regionalpolitiska insatser. Dessvärre avvisade riksdagsmajoriteten vårt budgetförslag. De medel som vi tillförde enligt den kristdemokratiska budgeten skulle enligt vår uppfattning ha använts för att förändra stödområdesindelningen. De stödområdesgränser som gäller har gällt . Stora förändringar har dock skett vad gäller strukturen för arbetsmarknaden i stödområdena och deras gränsområden. Inte minst förhållandet mellan stödområde 1 och stödområde 2. har också påverkat situationen. Det är därför rimligt att av regeringen begär förslag om reviderad stödområdesindelning och inte som regeringen föreslår överlämnar beslutsfattandet till regeringen. Regionalpolitiken med stödområdesfrågor är av sådan vikt att den lagstiftande beslutande församlingen också fortsättningsvis måste kunna påverka. När förhandlingarna med EU om utformningen av strukturfondsstöden är klar bör regeringen för redovisa ett samlat förslag om stödområdesindelningen. I avvaktan på ett samlat förslag vill vi anföra som exempel på en kommun som drabbats hårt av att stödområdesgränsen mellan stödområde 1 och stödområde 2 lagts så att denna kommun missgynnats. För denna kommun bör detta rättas till och vi föreslår att regeringen särskilt granskar situation och kommer med förslag som innebär att den missgynnade situationen upphör. De delar av landet som ska placeras inom stödområdena ska vara sådana som har speciella lägesnackdelar och andra regionalpolitiska problem. Möjligheten att placera in regioner som drabbas av problem vid kraftiga strukturomvandlingar i tillfälliga stödområden är också viktig. avvisar regeringens förslag att försämra transportbidraget och återkommer i samband med regeringens ekonomiska vårproposition med vår modell för transportstöd. avvisar också regeringens förslag att höja de sociala avgifterna för jord- och skogsbruk m.m., inom stödområdet. Se avsnitt 4.3. De regionalpolitiska stöden ska kunna utgå till såväl aktiebolag och enskilda näringsverksamheter som företag som drivs i kooperativ form. Det landsbygdsstöd som beslutat införa bör bibehållas. Det är viktigt att länsstyrelserna även fortsättningsvis ges rätt att avgränsa de landsbygdsområden som utöver de regionalpolitiska stödområdena ges rätt till detta stöd. I detta sammanhang vill vi även betona vikten av en rimlig behandling av de landsbygdsområden som betecknas som skärgårdsområden. Från stödsynpunkt är det viktigt att länsstyrelserna vid avgränsning av glesbygds och landsbygdsområden tar stor hänsyn till de lokala förutsättningarna inom varje skärgårdsområde. Det är också helt nödvändigt att projekt och program utformas utifrån den verklighet som råder. Att anlägga ett nedifrån-och-upp-perspektiv är en förutsättning för lyckade satsningar. En mycket viktigt steg för ett bättre företagarklimat är tillgången till riskkapital i startskedet av nya företag och verksamheter. har med hjälp av såddfinansiering inom projekt den senaste tioårsperioden bidragit till bärkraftiga företag som omsätter ca . Satsningarna bedöms ha givit upphov till 15 000 nya jobb. Såddfinansieringen kan både användas i utvecklingsskedet av en ny företagsidé och vid vidareutveckling av nya produkter inom befintliga företag. finansierar av projektkostnaden i det tidiga utvecklingsskedet. När projekten börjar ge avkastning betalas riskkapitalet tillbaka till . Mot denna bakgrund är det märkligt att regeringen, under rådande dystra arbetsmarknadsläge, inte har lyssnat på tidigare uppmaningar om att fler projekt skulle kunna startas om bara anslagen ökade. Projekt som sannolikt skulle leda till att fler långsiktigt bärkraftiga företagsidéer skulle kunna utvecklas, med nya jobb som följd. har i tidigare budgetalternativ anvisat ytterligare medel för såddfinansieringsverksamhet som ett led i en politik för bättre tillgång på riskkapital. I budgetalternativet för avsattes extra för denna verksamhet. Det är bra att nu också regeringen, om än sent, enligt propositionen avser att överväga en ökning av resurserna för denna verksamhet. kommer att redovisa sitt alternativ för såddfinansieringen i samband med ekonomiska vårproposition. På har skärgårdsbefolkningens förutsättningar för fortsatt utkomst och boende i skärgården försämrats. Den nya fastighetstaxeringen innebär för många att det i stort sett är omöjligt att bo kvar i de fastigheter som ofta gått i arv i flera generationer. Det handlar också om en avsaknad av statlig samordning av myndighetsuppgifter i skärgården vilket lett till uppsägningar och därmed förlust av arbetstillfällen. Vidare har förutsättningarna för fiskenäringen försämrats genom fortsatt miljöförstöring. Det överfiske som framförallt andra nationers fiskeflottor stått för innebär också påtagligt inkomstbortfall för yrkesfisket. Det måste definitivt anses vara ett riksintresse att Sveriges skärgårdar kan hållas levande. Strävan måste vara att möjligheterna till boende i skärgården förstärks liksom möjligheten till fast utkomst i skärgårdsnäringar. En samlad nationell skärgårdspolitik lyser fortfarande med sin frånvaro. Detta trots den omfattande skärgårdsutredningen (SOU 1994:43). har sedan nämnda utredning i ett brett samrådsförfarande med dem som är engagerade i skärgårdsfrågorna arbetat fram ett nationellt strategiskt handlingsprogram för skärgården. Underlag för beslutsfattande saknas således inte när det gäller skärgårdsproblematiken. Det som saknas är handlingskraft från regeringens sida vilket vidmakthåller förhållanden som är till förfång för skärgårdsbefolkningen. Regeringen måste nu samla sig till förslag om en samlad skärgårdspolitik. Det är många som väntar på konkreta beslut som kan undanröja de olägenheter som skärgårdsbefolkningen nu är utsatt för. nedläggningar av sjöbevakningsstationer aktualiserar frågan om nödvändigheten av samordning av olika statliga myndigheters verksamhet i skärgårdsområdena. Försvaret, , polisen, posten, är exempel på statliga verksamheter som är beroende av att det finns boende i skärgården. När en myndighet genomför sina egna besparingskrav tenderar ofta kostnaderna att öka för andra. En besparing hos en myndighet kan leda till en samhällsekonomisk förlust på grund av att man inte ser till helheten. En bättre samordning av de olika myndigheternas uppgifter bör innebära ökade förutsättningar för att arbetstillfällen blir kvar i skärgården. Det är nödvändigt att tillskapa ett tydligt statligt samordningsansvar för skärgården. Ett särskilt statligt skärgårdsråd skulle kunna vara en väg att gå för att få denna samordning till stånd. Själva begreppet skärgård borde vidgas till att gälla såväl fastlandsremsan i typiska skärgårdsområden som öar både med och utan broförbindelse. borde också verka för detta vidgade skärgårdsbegrepp inom EU så att den nya programperioden för strukturfondsprogrammen verkligen kan omfatta hela skärgården. Fastighetsbeskattningen i kombination med fastighetstaxeringen är ett av de största problemen i skärgården. När regeringen höjt fastighetsbeskattningen som taxeringsvärdena skjutit i höjden försvårar och i vissa fall omöjliggör det för många att bo i skärgården. Man tvingas helt enkelt bort från sina hem på grund av att regeringen via fastighets- och förmögenhetsbeskattningen tar ut orimliga skattenivåer. Fastighetsskatten måste sänkas och särskilda regler för taxering och beskattning av skärgårdsfastigheter införas. Den översyn av principerna för fastighetsbeskattning som pågår kan inte inväntas eftersom situationen är akut. Någon form av tillfällig nedsättning av fastighetsskatten i skärgårdsområdena är nödvändig i avvaktan på ett samlat förslag från regeringen om hur denna problematik ska lösas. Möjligheten att hävda intresset av bosättning och sysselsättning vid fastighetsöverlåtelse i skärgårdarna är begränsade. Också på denna punkt bör regeringen presentera åtgärdsförslag för . När denna fråga behandlats i bostadsutskottet har det hänvisats till arbetet med utvärderingen av jordförvärvslagstiftningen. måste regeringen på detta område visa handlingskraft och för presentera förslag som stärker förutsättningarna för permanent boende och sysselsättning i skärgården. Det svenska inlandet måste särskilt uppmärksammas när det gäller möjligheter till sysselsättning, boende och service. Det är nödvändigt att medverka till att utveckla de befintliga basinvesteringar som utgör en viss grund för människor att bo och verka i glesbygden. bör vidareutvecklas som en transportled i hela sin längd från till . Regeringen deklarerade i budgetpropositionen att det är angeläget att en banstandard som möjliggör 22,5 tons axeltryck garanteras på huvuddelen av banan. För att den målsättningen ska kunna förverkligas på dagens aktuella sträcka MoraGällivare krävs en satsning på bandelarna SvegBrunflo och ArvidsjaurGällivare upp till denna nivå. Stora möjligheter skulle då skapas till fortsatt ökad utveckling av godstrafiken BrunfloOrsa ()och inte minst möjligheter till samarbete med de norska statsbanorna NSB, med transporter mellan och Trondheimsområdet. Sådana önskemål finns och kontakter har redan etablerats med . står inför en genomgripande samhällsomvandling, fullt jämförbar med industrialismens genombrott . På samma sätt som järnvägen då banade väg för den nya tiden kommer den att spela en viktig roll nu när ska byggas om för långsiktig ekologisk hållbarhet. Detta gäller inte minst . Dels därför att den går genom bygder som är rika på biobränslen och mineraler och därför kan lämna viktiga bidrag till svensk industri och energiförsörjning och dels därför att den utgör ett levande kulturminne och en turistattraktion av internationell klass. Även visionen att vidareutveckla Västerdalsbanan/Sälenbanan, med utbyggnad fram till i , är ett framtidsprojekt att noggrant överväga. Sälenområdet är största vinterturistområde med 50 00060 000 turistbäddar. Således största stad under delar av året. Dessa för glesbygden så väsentliga framtidsfrågor är värda att noggrant studeras om vi menar allvar med regional tillväxt, arbete och välfärd i hela landet. Regeringen bör ta initiativ till att undersöka möjligheter till EU-bidrag för dessa investeringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att godkänner de allmänna riktlinjer för regionalpolitiken som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sektorernas ansvar för regionalpolitiken, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regeringen till statens representanter i statliga verk, myndigheter och bolag tydligt skall anvisa att man skall väga in regionalpolitiska aspekter i beslutsfattandet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att regionalpolitiska konsekvensanalyser skall genomföras innan beslut fattas som får regionalpolitiska konsekvenser, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regionalpolitiska målsättningar i EU, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förenklad administration och organisation för hanteringen av , att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökad och regional självstyrelse för ett ökat ansvar för den regionala utvecklingen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättvisare konkurrensförutsättningar för jordbruksnäringen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om postservice i hela landet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förenkla regelverket för företagande, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det särskilda statliga driftsstödet för kommunala eller privat ägda trafikflygplatser, att avslår förslaget om att nedsättningen av socialavgifter i vissa branscher skall upphöra, att avslår regeringens förslag till förändring av transportbidraget, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fördelningen av de kulturpolitiska medlen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skatteväxling från statlig fastighetsskatt på vattenkraftsstationer till fastighetsavgift, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att avskaffa flyttbidraget, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om långsiktighet beträffande regionala tillväxtavtal, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om landsbygdsutveckling och byalagens betydelse för denna, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvecklingen av nya samarbetsformer som gör att service kan beställas från lokala näringsidkare, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skall ha beslutsmakten vad gäller stödområdena, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändring av stödområdena, att hos regeringen begär förslag om en nationell skärgårdspolitik för utveckling av Sveriges skärgårdar, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samordning av statliga verksamheter i skärgården, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett vidgat skärgårdsbegrepp, att hos regeringen begär förslag om ändrad fastighetsbeskattning i syfte att undanröja de orimliga effekterna för skärgårdsboende, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att stärka boende och sysselsättningsintresset vid fastighetsöverlåtelse i skärgårdarna, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av ett nationellt förhållningssätt för utvecklandet av bygdeturismen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheterna att utveckla den småskaliga turismen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning som belyser transporternas betydelse för landsbygdsturismen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att säkra fasta statliga resurser till och det särskilda skärgårdsrådet, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kanalisering av resurser till utvecklingsgrupper och byalag, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vidareutveckling av , att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om initiativ för investeringar i Västerdalsbanan/Sälenbanan.