mot · GM02U1 · 1998-11-13 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:U1av m.fl. (v)med anledning av prop. 1998/99:27 Ändringar i lagen (1996:95) om vissa internationella sanktionerDen beslöt om att inskränka vissaekonomiska förbindelser med FörbundsrepublikenJugoslavien, vilket innebar att den svenska måsteändra på dåvarande bestämmelser om straff i sanktionslagen.Vänsterpartiet ansåg därvid att sådana förändringar isanktionslagstiftningen endast kan genomföras omekonomiska eller andra sanktioner grundar sig på beslut ellerrekommendationer av . Det beslut omsanktioner som beslutade om den 27 aprilgick längre än de av FN beslutade sanktionerna.Utrikesutskottets majoritet var dock för att man tillfälligtskulle förändra den svenska sanktionslagstiftningen.Vänsterpartiet reserverade sig mot utskottsmajoritetensbeslut. beslöt att anta en tillfälligsanktionslagstiftning. föreligger en proposition frånregeringen (Prop. 1998/99:27 Ändringar i lagen (1996:95)om vissa internationella sanktioner) om att man skall beslutaom en permanent förändring i den svenskasanktionslagstiftningen som ligger i linje med den förändringsom förelåg tidigare i år.I denna proposition står följande att läsa:De (sanktionerna) har oftast fattats med anledning av ett FN-beslut, men påsenare tid har medlemsstaterna i rådet i några fall fattat beslut om sanktionerutan ett föregående beslut eller en rekommendation av FN:s säkerhetsråd.Meningen är en smula försåtligt formulerad. Den ger intryckav att det vid ett flertal tillfällen i fattatsbeslut om sanktioner som saknar stöd i FN-beslut eller FN-rekommendationer. Man kan få för sig att det nästan blivitpraxis att förfar på detta sätt isanktionsfrågor. Så är inte fallet. Oss veterligen har det sombeskrivs i citat faktiskt inte inträffat mer än en enda gång -just i samband med sanktionerna mot FörbundsrepublikenJugoslaviens uppträdande i Kosovo ochsommaren 1998. Propositionens beskrivning om arbete är därför inte med verklighetenöverensstämmande.Vidare beskrivs i propositionen beslutsordningen inom EU när det gällerGUSP (Gemensamma Utrikes- och Säkerhetspolitiken). Enligt Amsterdam-fördraget skall huvudregeln alltjämt vara att beslut inom ramen för GUSPfattas med enhällighet (artikel J 13.1). I syfte att effektiviserabeslutsfattandetinförs emellertid en möjlighet att fatta beslut om gemensamma åtgärder elleren gemensam ståndpunkt med kvalificerad majoritet (artikel J 13.2). Avdenna skrivning kan man inte dra någon annan slutsats än att vad som sägs iartikel J 13.1 upphävs i artikel J 13.2. Med hänvisning till"effektiviteten i beslutsfattandet" kan man utan större problem upphävakravet på enhällighet, varför man rimligen inte kan uppfatta skrivningen påannat sätt än att det som kallas "en huvudregel" i realiteten endast ärbyråkratiskt blomsterspråk.Det finns nu visserligen ytterligare ett krav för att man inom skall få möjlighet att fatta beslut med kvalificerad majoritet. Beslutmed kvalificerad majoritet får endast fattas i de fall det finns en "gemensamstrategi" utformad i frågan. Men vad är en gemensam strategi och i vilkengrad står ett fattat beslut i överensstämmelse med en sådan? Svaren på dessabåda frågor kan inte grunda sig på annat än bedömningar - sannolikt enkvalificerad majoritets bedömningar. Här finns således anledning att frågasig: Vad tar sig en minoritet till i en sådan situation?Propositionen skriver: "En medlemsstat kan av viktiga och uttalade skälsom rör nationell politik motsätta sig att beslut fattas med kvalificeradmajoritet." De skäl som en minoritet har måste uttalas, proklameras,uppenbarligen för att sedan granskas, nagelfaras och bedömas. Därefter skallfattas beslut om de anförda skälen kan bedömas som viktiga. Vem gör denbedömningen?Av alla dessa lösa och luddiga skrivningar kan vi inte finna annat än attEU syftar till att vara en enhetlig organisation i sitt uppträdande, menknappast när det gäller uppfattningar. har tidigare i andrasammanhang kritiserat det demokratiska underskottet inom den europeiskaunionen och pekat på inskränkningar i den nationella självbestämmande-rätten. Enligt vår uppfattning ska inte den europeiska unionen tillförsäkrasmer makt över ländernas ställningstaganden i utrikes- och säkerhetspolitiskafrågor. Sanktionsbeslut ska därför grundas på beslut eller rekommendationav FN:s säkerhetsråd.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att avslå proposition 1998/99:27 Ändringar i lagenom vissa internationella sanktioner.Stockholm den 12 november 1998Lars ()()()()