mot · GL02K48 · 1998-04-01 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:116 Staten och trossamfunden - bestämmelser om och andra trossamfund 1 Vår utgångspunkt: religionsfrihet Kampen för religionsfrihet har allt sedan liberalismens födelse varit en viktig uppgift för liberaler. liberalerna och dess föregångare har varit pådrivande för de reformer som ökat människors möjlighet att fritt utöva sin tro. Ett led i denna strävan har varit att verka för statens neutralitet i trosfrågor. I det partiprogram som landsmöte antog 1997 heter det: Kristendomen har varit den dominerande religionen i . Kunskapen om och förståelsen för detta arv och humanismens betydelse för vår kultur är en viktig grund i det svenska samhällets utveckling. Staten har ett ansvar för att säkra en fri religionsutövning, men skall inte ta ställning för en viss religion eller ett visst samfund. Politiken måste respektera den religiösa mångfalden i dagens . särställning skall avskaffas. Staten har ett ansvar för att kulturhistoriskt värdefulla kyrkobyggnader bevaras. I propositionen lämnas förslag till en lag om trossamfund och en lag om . Förslagen bygger på de grundlagsändringar som lagts fram i propositionen Staten och trossamfunden grundlagsfrågor (prop. 1997/98:49). Utgångspunkten för förslagen är det principbeslut om ändrade relationer mellan staten och som fattade beslut om . Genom lagen om trossamfund införs en ny associationsform: registrerat trossamfund. I lagen om preciseras kyrkans grundläggande identitet för att denna skall vara oförändrad över relationsändringen. 3 Regeringen oacceptabelt senfärdig I propositionen 1997/98:49 Staten och trossamfunden grundlagsfrågor, dvs. om grundlagsfrågornas (regeringsform och tryckfrihetsförordning) behandling vid genomförandet av relationsförändringen mellan och staten angavs (sid. 9) att beträffande lag om trossamfund och lag om skulle regeringen återkomma i så god tid att de kan beaktas vid behandling av grundlagsärendet. Detta sker emellertid endast delvis i denna proposition. Som framgår av inledningen av propositionen behandlas endast betänkandena Rättslig reglering (SOU 1997:41) och Den kyrkliga egendomen (SOU 1997:47). Övriga betänkanden i kyrkastat-ärendet (SOU 1997:4246) om begravningsverksamheten, den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven, personal, stöd, skatter och finansiering samt statlig medverkan vid avgiftsbetalning avser regeringen att återkomma till . Men inte heller hela betänkandena Rättslig reglering och Den kyrkliga egendomen behandlas i sin helhet i denna proposition. I fråga om offentlighet och insyn, både handlingars offentlighet och befintliga handlingars hanterande, tystnadsplikten, skattekonsekvenserna av de olika förslagen rörande den kyrkliga egendomen samt disponering av kyrkofondskapital för att trygga gjorda pensionsutfästelser avser regeringen att återkomma . Vidare meddelas i denna proposition tillsättandet av ytterligare en beredning. När det gäller andra registrerade trossamfund än har i sitt principbeslut angivit att staten skall erbjuda kostnadsfri hjälp och att motsvarande erbjudande skall kunna riktas även till andra trossamfund (prop. 1995/96:80, sid. 29). Staten får i varje enskilt fall föreskriva villkor. Lagrådet anför nu (sid. 199) att det redan i lagen om trossamfund bör anges de principer enligt vilka frågan om rätt till den avsedda hjälpen skall prövas för att registrerade trossamfund skall bli behandlade på likvärdigt sätt. Enligt regeringens uppfattning bör denna fråga tillsammans med frågan om det stöd som staten i övrigt ger trossamfunden behandlas av en arbetsgrupp som regeringen tillsatte med uppgift att göra en översyn av statens stöd till trossamfunden. Därför frångår regeringen rekommendation på denna punkt. Vad som anförts utgör sammantaget att det finns skäl att överväga om behandling av denna proposition bör skjutas upp till dess att regeringens kommande förslag föreligger och alltså ej behandlas tillsammans med beslutet om grundlagsfrågorna. Å andra sidan skulle en sådan hantering kraftigt försvåra besvarandet av den pågående remissen av de inomkyrkliga utredningarna om övergången till en friare kyrka och framför allt ställningstaganden till förslaget om ny kyrkoordning. Det är beklagligt att hela det utlovade förslaget från regeringen inte föreligger, och detta förhållande är vi starkt kritiska mot, men ett uppskjutande av behandlingen av den nu aktuella propositionen skulle alltså kraftigt försvåra den inomkyrkliga behandlingen, varför ett sådant förfarande bör undvikas. 4 Gemensam lag om trossamfund Vi har i vår motion med anledning av propositionen om grundlagsfrågor (motion 1997/98:K26) framhållit vår uppfattning att bara utgångspunkten att trossamfundet skall behandlas på samma sätt som andra samfund är fullt förenlig med religionsfrihet. Det nu sagda innebär enligt vår uppfattning att inte skall vara föremål för en sådan särbehandling att den även efter relationsförändringen kan betraktas som bärare av en statsreligion och i viss mån, framför allt i fråga om begravningsväsendet, utgöra ett offentligrättsligt objekt. Denna utgångspunkt att det inte skall finnas någon omfattande särlagstiftning för trossamfundet innebär att vi säger nej till en särskild lag om utöver den generella lagen om trossamfund. När det gäller förslaget till lag om är, som har nämnts, liberalernas uppfattning att det inte skall finnas någon särskild lag för , utan de särbestämmelser som övergångsvis är nödvändiga exempelvis frågan om äganderättsöverföringar kan ingå en lagen om trossamfund. Huvuddelen av de paragrafer som upptas i förslaget till lag om kan utgå antingen för att de är principiellt felaktiga eller för att de skulle kunna motsvaras av bestämmelser i lagen om trossamfund. Det förstnämnda gäller naturligtvis de inledande paragraferna som slår fast att trossamfundet är ett evangelisk-lutherskt samfund, dess organisation och verksamhet (1 och 2 §§), att det skall finnas stift med biskopar, bestämmelsen om att alla medlemmar skall betala avgift, vad medlemsavgiften i trossamfundet skall heta och vart den skall betalas (7 och 8 §§). Som alldeles uppenbara exempel på särlagstiftning om i förslaget till lag om trossamfund som innebär en oacceptabel särbehandling är dels de lagrum där omotiverat nämns (5 och 6 §§), dels den helt omotiverade särregleringen i 16 § innebärande att ett trossamfund nämligen trossamfundet har rätt till hjälp av staten med beräkning, debitering, uppbörd och redovisning av avgifter medan de andra registrerade trossamfunden kan beviljas sådan hjälp. Det får ankomma på utskottet att omarbeta förslaget till lag om trossamfund i enlighet med vad som sagts. 4.1 Lag om trossamfund Regeringen föreslår (avsn. 5.8) att ett samfunds organisatoriska delar t.ex. församlingar, stift och distrikt skall kunna registreras, dock endast om trossamfundet i sin helhet är registrerat, dvs. om trossamfundet begär registrering eller har registrerats. En komplikation kan uppkomma om fria församlingar inom rörelser som saknar formell gemensam organisation på nationell nivå önskar bli registrerade. bör därför, till ledning för rättstillämpningen, uttala att vad som anförs i propositionen i denna del inte är bindande om den organisatoriska delen som önskar registrera sig i övrigt uppfyller kvalifikationerna för registrering. Av propositionen framgår (sid. 39 ö) att regeringen inte anser det möjligt att registrera en ekumenisk församling till mer än ett trossamfund. Eftersom många ekumeniska församlingar har bildats under förutsättning att de kan vara anslutna till mer än ett samfund kommer denna tolkning av den föreslagna lagen att vara ett hinder för många ekumeniska församlingar att över huvud taget registrera sig. Riksdagsbeslutet bör innehålla en bestämmelse som gör det möjlig för en ekumenisk församling att registrera sig med hänvisning till samhörighet med mer än ett nationellt trossamfund. Det får ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Som nämnts ovan är liberalernas utgångspunkt att det inte skall finnas någon omfattande särlagstiftning för trossamfundet , vilket innebär att vi säger nej till en särskild lag om utöver den generella lagen om trossamfund. Med hänsyn till den debatt som förts inom om den status som trossamfundet erhåller efter relationsförändringen och de krav som satt upp för att åtaga sig att genomföra avgiftsuppbörden är det värdefullt att regeringen slår fast (sid. 62 m) att de avgifter som de kyrkotillhöriga skall betala (kyrkoavgift) kommer att vara av privaträttslig natur. Av samma skäl välkomnar vi den tydlighet som Lagrådet visar i ingressen till sitt yttrande om lag om . Lagrådet uttalar sålunda: Lagen [om ] ger bestämmelser om en helt ny associationsform av privaträttslig karaktär. Lagrådet framhåller vidare om lagens omfattning följande: Lagförslaget [är] ett resultat av en historisk kompromiss och dess tystnad på åtskilliga punkter är tillkommen i syfte att inte vidare underkasta statens band. [...] Försök att genom lagstiftning närmare reglera inre förhållanden är mot bakgrunden av det anförda i princip icke önskade av vare sig staten eller kyrkan och skulle i praktiken kunna ytterligare fördröja den upplösning av förhållandet mellan dem som så länge stått på dagordningen. Lagrådet koncentrerar därför sin granskning till de bestämmelser som faktiskt föreslagits och avstår från att ta upp frågor som ytterligare kunde ha reglerats. Vad gäller de särskilda bestämmelser som är nödvändiga på grund av relationsförändringen vill vi anföra följande. 4.2.1.1 Prästlönetillgångarnas rättsliga ställning Regeringen föreslår att prästlönetillgångarna (prästlönefastigheter och prästlönsfonder) skall behållas som självständiga förmögenheter, förvaltas av , men också i fortsättningen vara egna juridiska personer (avsn. I den till kyrkomötet remitterade skrivelsen 1997:2 hade regeringen formuleringen att prästlönetillgångarna skulle förvaltas såsom stiftelser. Ordet stiftelser har ersatts av självständiga förmögenheter. Men i propositionen föreslår regeringen (sid. 100) att prästlönetillgångarnas stiftelseliknande karaktär bibehålles genom att det i lag läggs fast att de skall förvaltas av såsom självständiga förmögenheter. Under utredandets gång var två alternativ till hur prästlönetillgångarna skulle disponeras aktuella: stiftelsealternativet och lagstiftningsalternativet. Stiftelsealternativet avvisades av en stor majoritet. I det sista utredningsskedet förde Kammarkollegiet in ytterligare en möjlighet: ägaralternativet, dvs. att tillgångarna överförs med äganderätt till trossamfundet . I församlingsremissen förklarade sig positiva till lagstiftningsalternativet, till stiftelsealternativet och till ägandealternativet ( i valet av positiv, negativ eller tar ej ställning till respektive alternativ). Kyrkomötet beslöt ställa sig bakom lagstiftningsalternativet. Det främsta skälet mot att genomföra lagstiftningsalternativet är, vilket klart framgår av remisserna, att man därmed inte tar ställning till de framtida ägarförhållandena. Trossamfundet förvaltar egendomen, men statens intresse skall finnas kvar och kan innebära ett nytt riksdagsbeslut om att äganderätten till denna förmögenhet i jord, skog och fonder kan flyttas från . Av propositionen framgår (sid. 99) att detta är den yttersta avsikten med förslaget. Regeringen anför: Det är [...] ett allmänt intresse att de ändamål som är knutna till egendomen fullföljs. I lagstiftningsalternativet tar samhället genom ett delansvar för att detta sker. ställer sig alltså just nu som en garant för att egendomens ändamål ej ändras, men genom att beslutanderätten över medlen inte slutgiltigt överförs till kvarstår en osäkerhet om vad som långsiktigt kan hända. Om man tydligt vill ge en fri ställning i förhållande till staten skall detta förslag avvisas och ägaralternativet genomföras. Vad som sagts om att prästlönetillgångarna bör överföras med äganderätt till trossamfundet avser främst 9 § lagen om och 10 § lagen om införande av lagen (1999:000) om . Det får ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Regeringen föreslår i 9 § lagen om samt i 9 § lagen om införande av lagen (1999:000) om ett bemyndigande för regeringen att besluta om tillsyn av förvaltningen av prästlönetillgångarna. Lagrådet avråder emellertid från tillsynsregleringen. Lagrådet menar att eftersom bestämmelsen inte innefattar någon normgivningsdelegation kan regeringen inte meddela de föreskrifter som normalt krävs för att göra tillsynen effektiv. Mot denna bakgrund ifrågasätts om bestämmelsen har någon funktion. Regeringen framhåller i propositionen (sid. 103) att staten ställer den egendom det här gäller som en del av det allmänna till trossamfundet förfogande. Detta sker under vissa allmänna förutsättningar såsom att ingen ändring av identitet sker genom relationsförändringen .... å sin sida ser den föreslagna lagstiftningen om när det gäller kyrkans identitet som en del av sin egen självförståelse. Att denna skall behöva ha en statlig tillsyn också är stötande. Regeringen framhåller också att finns det dock inte något som tyder på att en tillsyn är nödvändig, men att det är tillräckligt att regeringen ges möjlighet att besluta om tillsyn över förvaltningen. Regeringen menar dock att det inte [finns] anledning att anta att medvetet skulle försvåra en tillsyn som beslutats av regeringen eller att underlåta att följa rekommendationer som ges i anledning av en sådan tillsyn (sid.104). Logiskt leder dessa två yttranden till slutsatsen att tillsyn är obehövlig, men här konstaterar regeringen att även när det gäller prästlönetillgångarna har således möjligheten för regeringen att besluta om tillsyn över förvaltningen ett värde och avvisar därmed Lagrådets påpekande! Enligt uppfattning uttrycker inte propositionen i denna del den allmänna positiva inställningen till som reformarbetet i övrigt har gett intryck av att regeringen har. Här verkar det gälla att försäkra staten om att inte trossamfundet agerar på sätt som staten inte avsett. Bemyndigandet om tillsyn bör utgå ur lagtexten. Med hänvisning till det anförda hemställs att med avslag på propositionens förslag till lag om och lag om införande av lagen (1999:000) om beslutar om en sådan ändring av propositionens förslag till lag om trossamfund som anförts i motionen, att godkänner vad i motionen anförts om rätt till registrering för fria församlingar inom rörelser som saknar formell gemensam organisation på nationell nivå, att i enlighet med vad som anförts i motionen beslutar att det är möjligt för en ekumenisk församling att registrera sig med hänvisning till samhörighet med mer än ett nationellt trossamfund, att beslutar om en sådan ändring av lagförslagen i enlighet med vad som anförts imotionen att prästlönetillgångarna överförs med äganderätt till trossamfundet , att i enlighet med vad som anförts i motionen avslår förslaget att regeringen bemyndigas att besluta om av prästlönetillgångarna.