mot · GL02A47 · 1998-03-25 00:00:00 — föreslår att länsstyrelserna får i uppdrag att kartlägga och utveckla en länsstrategi för att säkra kvinnors rätt till arbete och rimliga livsvillkor. Vid enkäter med företagare i de speciellt utsatta regionerna framträder mycket tydligt brister när det gäller riskkapitalförsörjningen. Problemet gäller såväl etablerade som nystartade företag. Det visar sig att större delen av det riskkapital som finns på marknaden söker sig till storstäder och universitetsorter. De utsatta regionerna hamnar i slagskugga. Regeringen gör en genomgång av de finansieringsformer som finns och gör vissa förändringar i rätt riktning. anser dock att dessa behöver kompletteras med regionala fonder och börser för att få en garanti för att alla regioner kan få tillgång till riskkapital. Tyvärr finns det en benägenhet att de placerare som finns på marknaden i alltför stor utsträckning söker sig till de traditionella börsföretagen, även om de finns ute i landet och inte i . Detta är en viktig orsak till att behovet av regionala fonder och börser uppkommit. Alla regioner behöver sina marknadsplatser. En möjlighet är att upprätta regionala fonder, som har en större lokalkännedom och förhoppningsvis en större uthållighet i investeringarna. Där skulle t.ex. vissa för regionen betydelsefulla storföretag, med klar vilja att ta till vara regionens intressen, t.ex. statliga i , en del av de kommunala bolagen och fackföreningar ges möjlighet att erbjuda riskvilligt kapital till särskilt småföretag och till löntagarägda företag. Vi föreslår att man utreder frågan. De flesta finansiella organisationer är belägna i . Delvis har detta historiska förklaringar. (Man var tvungen att finnas på rent fysiskt.) Det finns bland småföretag utanför en definitiv motvilja mot att vända sig till fondkommissionärer i för att söka externt ägarkapital. Småföretagarna vänder sig i stället till det nätverk som ligger närmast, banker, kommuner, företagarföreningar och länsstyrelser. Resultatet blir ofta en större orientering mot riskvilligt lånekapital än vad som är önskvärt. När kanske ett tillskott genom aktiekapital vore bättre för att inte öka lånebördan. finns endast ett antal privata förmedlare, som arbetar lokalt och regionalt med förmedling av ägarkapital. De har i viss mån varit framgångsrika och gör ett mycket betydelsefullt arbete. Dock är kännedomen om verksamheten relativt dålig. har bidragit med medel till småföretagsbörser för att stimulera nya företag. Vi föreslår att man undersöker möjligheterna till att vidga dessa insatser till fler aktörer ute i landet. Man skall dock vara klar över att det krävs en större medvetenhet från de små företagen om vad som behövs för att klara en ägarbreddning. Oavsett om det gäller fonder eller börs. De små företagen har ofta en eller ett fåtal ägare. För att kunna växa behövs en vilja att dela med sig av inflytande, för att därigenom bli delaktig av en eventuell större avkastning för många ett mycket svårt val. I tidigare regionalpolitiska motioner har lagt förslag om en särskild fond av samma typ som Norrlandsfonden för Bergslagen. Bergslagen i är en geografiskt sammanhängande region som omfattar delar av sex län vars residensstäder samtliga ligger utanför Bergslagsområdet. Regionen har en likartad näringsstruktur och industriell och kulturell historia. Gruvhantering, järnframställning och -förädling, har tillsammans med tung verkstadsindustri varit och är delvis en hörnpelare i regionen. Skogsbruket och förädlande träindustri i olika former är en annan. Strukturomvandlingen har drabbat regionen hårt. Storindustrier och mindre bruk har i många fall lagts ner och övergivit många orter. I en del fall har näringslivet kunnat förnyas och småföretag inom olika branscher kunnat etableras. Men detta har skett i alldeles för liten omfattning. Problemen kan avläsas på många sätt, bl.a. genom negativ befolkningsutveckling, ålderssammansättning, mycket hög arbetslöshet, högt ohälsotal med stor omfattning av förtidspensioneringar samt låg utbildningsnivå. Utvecklingen har således varit negativ trots att regionen ligger nära expansiva områden med diversifierad arbetsmarknad. Likaså är avstånden inte särskilt stora och regionen har ett mycket stort antal mindre orter med goda industriella traditioner. Natur- och kulturbygd med goda förutsättningar för turism finns i hela området. Gemensamma satsningar som , som bevarar Bergslagens specifika historia, har utvecklats. I många stycken delar Bergslagen de norrländska förutsättningarna och problemen, även om den geografiska skalan och den industriella historien avviker en del. På lokal nivå finns i kommunerna både initiativkraft och kompetens. Det som saknats är resurser och samordning för att utveckla ett decentraliserat, hållbart och mindre sårbart näringsliv. Det behövs ett mer utvecklat utbildningssystem, även på högskolenivå, som tar till vara regionens speciella fördelar. Det behövs kompletterande investeringar i järnvägstrafik och telekommunikationer, som vi föreslagit på annat ställe i motionen, som kan lägga grund för en modern industri- och tjänstesektor. Det behövs en bred kompetensutveckling bland stora delar av befolkningen. I Bergslagen har de traditionella storindustrierna och bruken haft en stark ställning och deras skugga vilar fortfarande tung över regionen. De exploaterade arbetskraften så länge det var lönsamt och dominerade helt regionens utveckling. De lämnade sedan regionens människor åt sitt öde. Bergslagens stora bidrag till industrialisering och exportinkomster har inte kommit regionen till del. Det finns nu stor risk att Bergslagen hamnar i kläm mellan Norrlandsfondens verksamhetsområde och /Industrifondens verksamhet. Det är därför dags för en rejäl satsning på förnyelse av Bergslagen. På samma sätt som Norrlandslänen har en fond för utveckling av infrastruktur och investeringar, nyföretagande och kompetenshöjande insatser menar vi att denna region skulle tillföras motsvarande resurser. Vi föreslår att en fond på inrättas för detta ändamål. Administration och förvaltning får handhas av en organisation gemensam för de ingående länsstyrelserna och kommunerna. Det är viktigt att god ekonomisk och näringspolitisk kompetens finns tillgänglig vid fonden eller alternativt vid en . En förutsättning är att lokala krafter mobiliseras och att det lokala näringslivet dras med i ett utvecklingsarbete. En annan förutsättning är att insatserna passar in i länsprogram eller den regionala strategin för Bergslagen. Insatserna tar sikte på att förnya regionen på ett integrerat sätt. Det handlar inte endast om passivt företagsstöd. Finansieringen sker med de regionalpolitiska medlen. För framtiden kan dock medel från vattenkraftsavgift på ett öre per kWh från regionens vattenkraftsproduktion tas i anspråk enligt förslaget för nedan. 20 Ettöring på vattenkraften har upprepade gånger föreslagit att en del av vinsterna från vattenkraftsproduktionen skall återföras till de producerande länen. Motsvarande per kWh från vattenkraft producerad i de norra skogslänen skulle ge . Det är hög tid att regeringen lägger ett förslag om återföring av vattenkraftsvinster till samhällsinvesteringar i de producerande länen. 21 Förslag till mer flexibel medelsanvändning på regional nivå Behovet av s.k. såddkapital för riskfylld finansiering till unga teknikföretag är stort. Inte minst i utsatta regioner utanför storstads- och större universitetsstäder är bristen på riskvilligt kapital bekymmersam. Det är angeläget att regionala organ får möjlighet att vid sidan om använda medel till såddfinansiering. Regeringens förslag att länsstyrelserna och, i försökslänen självförvaltningsorganen, ges möjlighet att disponera medel inom anslaget A1 Regionalpolitiska åtgärder ökar flexibiliteten och det regionala inflytandet. välkomnar förslaget i princip, men vi menar att det i praktiken knappast kan realiseras med det utomordentligt snäva anslagsutrymme som i många län föreligger efter regeringens indragning av medel och åren framöver. Den förstärkta flexibiliteten ger ytterligare argument för att, som tidigare föreslagit, utöka ramen för de tillväxt- och sysselsättningsfrämjande medlens användning regionalt. 21.2 Friare användning av arbetsmarknadsmedel i fyra nya försökslän har under en följd av år kritiserat överbelastningen av arbetsmarknadspolitiken som blivit en följd av den ekonomiska politikens inriktning och starka nedskärningar inom offentlig sektor. I stället för att vara tillväxtskapande där den aktiva arbetsmarknadspolitiken samverkar med expansiva näringspolitiska initiativ har regeringen låtit den förfalla. Kvaliteten i åtgärderna har sjunkit i takt med att antalet arbetslösa i åtgärder har ökat. Risken har blivit allt tydligare att arbetsmarknadspolitiken övergår i rent socialpolitiska ambitioner att aktivera de arbetslösa. I stället för att hjälpa människor till nya jobb tenderar arbetsmarknadspolitiken att skapa en armé av människor som utgör lönesubventionerad arbetskraft utan normala arbetsvillkor att utnyttjas såväl av offentliga som privata arbetsgivare. ALU, API, OTA, resursarbeten m.fl. åtgärder har oftast låg utbildningskvalitet och arbetsmarknadspolitisk effektivitet och kraftiga undanträngningseffekter. Genom regeringens höga volymkrav på personer i åtgärder och en mängd kontraproduktiva detaljregler försvåras den regionala och lokala planeringen. Den lokala nivån har därmed ofta fått konstatera att trots att medel saknats till positiva satsningar så har det ändå blivit pengar över . har föreslagit ett förenklat anslagssystem som integrerar a-kassemedel och de arbetsmarknadspolitiska försörjningsmedlen. Vi har velat avskaffa volymkravet när det gäller åtgärdsplaceringar, ta bort en serie detaljregler och tidsgränser för flera åtgärdstyper och kraftigt utvidga arbetsförmedlingarnas möjlighet att utnyttja a-kassemedel friare liksom att förfoga över större volymer otraditionella medel. Inriktningen skall vara att med utgångspunkt i en kvalitetssäkrad individuell handlingsplan kombinera utbildning, praktik och intensiva jobbsökaraktiviteter och därmed hjälpa den arbetslöse till framgång på den ordinarie arbetsmarknaden. Det lokala och regionala inflytandet kommer därmed att förstärkas som en effektiv samverkan med andra parter möjliggörs. Skall arbetsmarknadspolitiken kunna återfå sin positiva tillväxtbefrämjande roll måste den delvis omformas till mer av regional utvecklingspolitik som utnyttjar befintliga nätverk och resurser i arbetslivet. Förutom den primära uppgiften att sammanföra befintliga lediga jobb och arbetssökande på den nationella arbetsmarknaden måste den bidra till att generera ny sysselsättning. De befintliga regelverken avses att underlätta kontroll och vara ett skydd mot inlåsnings- och undanträngningseffekter. Det är viktigt att dessa ambitioner kan upprätthållas men förhindrar ofta detaljregler och beslutsnivå att tillräcklig flexibilitet och beslutskraft uppnås. Dessutom måste, som föreslagit, a-kassemedel aktiveras genom att tas i anspråk som lönemedel för kollektivavtalsenliga arbetstillfällen inom den kommunala sektorn. Försök med förkortad arbetstid för att öka sysselsättningen är ett annat förslag från , som kan prövas. Svårigheterna förstärks av att arbetsmarknadspolitikens uppgifter vetter åt olika håll. Klassiskt arbetsmarknadspolitiska ambitioner blandas med näringspolitiska och socialpolitiska inslag. Kontaktytorna med kommunernas verksamhet blir allt bredare. Den stora mängd arbetssökande på förmedlingarna som massarbetslösheten medför ger upphov till betydande resurs- och tidsproblem. Resultatet blir berättigat missnöje och irritation bland arbetslösa och olika berörda myndigheter och arbetsgivare. Arbetsmarknadspolitiken måste omformas i enlighet med vad tidigare föreslagit för att bli effektiv. Den måste bli en integrerad del av arbetslivet där parterna på arbetsmarknaden får ett större ansvar. Inriktningen på ordinarie arbetstillfällen och utbildning måste ges större tyngd. I denna process skall decentralisering med ytterligare regionalt och lokalt ansvar och handlingsutrymme vara en viktig del. En sådan inriktning av politiken ställer stora krav på målstyrning och uppföljning så att inte kortsiktiga kommunala intressen motverkar en sund utveckling av den nationella arbetsmarknaden. Försörjningsmedel från a-kassan minskar t.ex. kommunernas socialbidragskostnader, men arbetslöshetsförsäkringen representerar en rättighetslag för individens trygghet och arbetsmarknadspolitiken skall långsiktigt förstärka positionen på den kommunövergripande arbetsmarknaden. Att höja sysselsättningen och bekämpa arbetslösheten skall i grunden vara ett nationellt ansvar inom ramen för den övergripande ekonomiska politiken. Men som sagts är det avgörande att som en del av tillväxtpolitiken dra nytta av de olikartade utvecklingsprocesser inom arbets- och näringslivet som finns runt om i landet. Med tanke på de restriktioner som finns genom övergripande arbetsmarknadspolitiska målsättningar, begränsade resurser till otraditionella medel och det faktum att av arbetsmarknadsmedlen utgörs av individuellt garanterade försörjningsmedel skall inte effekterna av en decentralisering av arbetsmarknadspolitiken överdrivas. Men ändå är det viktigt att utveckla ett större regionalt och lokalt självbestämmande inom arbetsmarknadspolitiken. Det handlar om att avskaffa volymmålet, minska hindrande detaljregler i åtgärdsarsenalen, disponera a-kassans försörjningsmedel mer aktivt och utöka de otraditionella medlen. Härigenom kan stödet till den arbetslöse individualiseras som det blir lättare att mobilisera lokala aktörer och ta till vara olika förutsättningar i arbetslivet. Erfarenheterna från hittillsvarande försöksverksamhet i kommunerna visar också att högre kvalitet i åtgärderna kunnat åstadkommas genom mer individinriktade arbetssätt. Det har t.ex. handlat om kombinationen av åtgärder och arbete, den tid som individerna deltar och höjd individersättning som incitament. Även om fortfarande mycken frustration kan märkas i arbetsförmedlingsnämnderna över centralstyrning och detaljreglering, innebär den lokala mobiliseringen och samverkan med olika aktörer i arbetslivet en viktig impuls bort från ett sterilt åtgärdstänkande åtskilt från det ordinarie arbetslivet. Utan särskild motivering aviserar regeringen att fyra av skogslänen skall ges möjlighet att bedriva en decentraliserad försöksverksamhet i stil med vad som tidigare beviljats län. Samtliga sju skogslän har ansökt om detta och varför , och plockats bort är inte lätt att begripa. Inte minst från har ett flertal skrivelser från länsarbetsnämnden påpekat att dagens regelverk är kontraproduktivt. Motsvarande krav har inkommit från de flesta län och kommuner i landet. Den uppsjö av försöksverksamheter och frizoner som är i gång bör stramas upp genom att genomföra en systematisk reform där volymkravet tas bort, regelverket liberaliseras och beslutsfattandet decentraliseras regionalt och lokalt i enlighet med vad föreslagit. Det är då viktigt att frihetens ramar i form av mål och kriterier för disposition av arbetsmarknadspolitiska medel och a-kassan klargörs. Individens möjlighet att få ett ordinarie arbete och den regionala tillväxten skall stå i centrum i kampen för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Det är således inte ytterligare godtyckligt valda försök som behövs utan en tydligare decentraliserad politik för arbetsmarknadens effektivitet och regional tillväxt som krävs. förslag är att den friare användningen av medel inom arbetsmarknadspolitikens ram utvidgas till samtliga län och inte endast till de fyra av regeringen angivna skogslänen. En förutsättning är dock att de nationellt definierade målen för arbetsmarknadspolitiken kan tillgodoses. Regeringens förslag om regionala tillväxtavtal är ett steg i rätt riktning som de visar på de brister på demokrati som finns på den regionala nivån. Här förutsätts länsstyrelserna vara motor och samordnare för tillväxtavtalen. I försökslänen däremot kommer självstyrelseorganen att ha denna funktion. Staten får därmed två olika partners med olika sammansättning. har i ett flertal sammanhang fört fram tanken på ett länsparlament, som den naturliga politiska nivån i länen. Med den ökade betydelsen för den regionala nivån verkar en sådan demokratisk utveckling alltmer nödvändig. När vikten av ett underifrånperspektiv betonas alltmer från både delar av statsapparaten och från folkrörelser som Hela skall leva verkar det alltmer otidsenligt att länsstyrelserna, som är statens förlängda arm ute i länen, skall handha utvecklandet av tillväxtavtal. Skall de få någon framgång, behövs verkligen en demokratisk förankring, där man tar till vara den lokala initiativkraften. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en parlamentarisk utredning om regionalpolitiken i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om könsuppdelad statistik, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jämställdhetsanalyser, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om staten och de statliga företagen, att hos regeringen begär en utredning om den naturliga regionalpolitiken i enlighet vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om flyttlasspolitiken, att hos regeringen begär en utredning om statsbidragen till kommunerna i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om satsningar på kommunikationer, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om Gotlandstrafiken, att hos regeringen begär en utredning om kostnaderna för en utbyggnad av fibernäten till företag och hushåll i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär ett förslag om hur kabeltevenätet kan flyttas från i enlighet med vad som anförts motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att modifiera resurstilldelningssystemet för grundläggande högskoleutbildning, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om antalet platser i distansutbildningen och inriktningen, att avslår regeringens förslag om att inrätta ett utvecklingscentrum för distansutbildning i i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär förslag om uppdrag för utvecklingscentrumet i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samverkan mellan folkhögskola och högskola, att hos regeringen begär förslag om hur de små och medelstora högskolornas roll skall stärkas i enlighet med vad som anförts i motionen, att beslutar enligt de riktlinjer om ekonomiska ramar för de särskilda regionalpolitiska medlen i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om EU:s strukturfondspolitik, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den nationella beslutanderätten och EU, att hos regeringen begär en utredning kring möjligheten till privat medfinansiering i samband med i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändringen om målområdena, att avslår regeringens förslag till lag om ändring i lagen om nedsättning av socialavgifter i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär en parlamentarisk utredning om glesbygds- och landsbygdspolitiken i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om som öregion, att hos regeringen begär en utredning om reducering av studielånen för högskoleutbildade i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jämställdhetsexperter, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regionalresurscentrum och finansieringen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finansiering av nationellt resurscentrum, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvinnors representation i regionala beslutsorgan, att beslutar att ge länsstyrelserna i uppdrag att kartlägga och utveckla en länsstrategi för kvinnor i enlighet med vad som anförts i motionen, att hos regeringen begär en utredning om frågan om regionala fonder i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokala börser, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om Bergslagen, att beslutar om att per kWh från vattenkraften i skall återföras till de producerande länen i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finansiering av såddfinansieringen, att beslutar att samtliga län får använda arbetsmarknadspolitiska medel friare i enlighet med vad som anförts i motionen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillväxtavtalen och demokratin.