mot · GM02Kr256 · 1998-10-28 00:00:00 — Vi menar att dessa stipendierskall ges till i första hand unga lovande konstnärer.Den individuella visningsersättningen skall fördelas på ett sådant sätt attalla yrkesverksamma konstnärer som uppfyller rimliga kvalitetskrav skallkunna komma i fråga. Vi anser att medlen skall fördelas av och avvisar förslaget att BUS skall ges myndighetsstatus. Det kanockså finnas anledning att pröva BUS ställning när det gäller förmedlingenav vidareförsäljningspengarna mot bakgrund av deras höga utdebitering avadministrationskostnader.Det är realistiskt att många av dem som är konstnärligt verksamma -åtminstone för - utövar denna verksamhet på deltid och att denresterande tiden fylls med annan yrkesverksamhet. Det finns flera metoder,främjande av uppdragsverksamhet, nya skatteregler för konstinköp ochkanske en justering av bokmomsen m.m. som skulle ge fler chansen attförsörja sig på sitt skapande.Konstnärer beskattas som andra egenföretagare. De betalar egenavgifter påsamma sätt som andra självständiga yrkesutövare. Konstnären som säljer entavla, musikern eller skådespelaren som erhåller ett gage, eller författarensom erhåller royalty arbetar alla under speciella förutsättningar. Bakom varjeframträdande eller produkt finns ofta mycket långa perioder av studier ellerövning innan arbetet kan resultera i en inkomst. Detta måste kunna vägas invid beskattningen. Det är viktigt att kulturskapare möts av generositet vidbedömning för rätt till avdrag för genomförda studieresor och andrakostnader.Biblioteksersättningen är för per boklån. Det sammanlagdabeloppet uppgår till . Enligt förordningen om Sverigesförfattarfond skall av ersättningen utbetalas som författarpenning.Därutöver finns vissa avtrappningsregler för de författare som har över100 000 lån. För mindre än 2 000 lån betalas ingen ersättning. Totaltutbetalas på detta sätt till 3 500 författare och 1 300översättare. Resten disponeras av . Ersättningenfördelas till författarna på basis av utlåningsstatistik. Den görs i form avstickprov som omfattade 830 000 lån från cirka 100 utlånadefolkbibliotek.Vi föreslår att regeringen tillsätter en utredning med uppdrag att föreslånya regler för biblioteksersättningen. Vi vill att en större del av ersättningenskall tillfalla författaren, utan mellanhänder och med en betydligt lägreminimigräns. Dessutom bör ersättningen baseras på den faktiska utlåningenfrån alla bibliotek med datoriserad registrering. De korporativistiska inslageni fördelningen av pensioner, stipendier och bidrag måste minska.KulturmiljönEn viktig statlig uppgift på kulturområdet är att skydda ochbevara värdefull kulturmiljö. Detta gäller bådelandskapsvård och bebyggelse. På många håll har dessvärreförstöringen av kulturskatter nått en sådan omfattning attmånga kulturminnen inte kan räddas. Det gäller också mångaäldre stadsmiljöer som i stor utsträckning raserades under1960-talet. Skulpturer vittrar sönder, underhållet av kyrkoroch konstskatter försvåras och fördyras för varje år.SESAM-projektet - de tillfälliga medel som riksdagenanvisat för att åtgärda den stora mängd föremål somtillvaratagits men som inte konserverats eller registrerats - ären värdefull insats som måste fortsätta. Inte minstkonserveringsarbetet kräver stora resurser.De konservatorsresurser som finns hos olika huvudmän bör om möjligtsamordnas så att arbetet organiseras så effektivt som möjligt.På många håll finns fornlämningar som snabbt måste undersökas. Inteminst de senaste årens stora satsningar på infrastrukturen har lett till attmängder av nya fornlämningar blivit kända. Det är viktigt att de utgrävningaroch undersökningar som genomförs sker under en strikt vetenskapligkontroll. Detta kan emellertid utföras av företag med dokumenteradkompetens som efter anbudsförfarande får genomföra undersökningarna.Riksdagsbeslutet som förtydligade de privata aktörernas roll ochuttryckligen angav att de skulle kunna utnyttjas har inte fått fullt genomslag.Man kan snarare tala om att det har motarbetats av vissa länsstyrelser.Den offentliga verksamheten på detta område bör inskränkas tillmyndighetsutövning och kontroll medan den reella fältundersökningen börkunna bedrivas i konkurrens.Som en följd av de senaste årens intensiva undersökningsverksamhet finnsen stor mängd obearbetat material, både hos ()och hos olika länsmuseer. när själva utgrävningsverksamheten minskarmåste insatserna inriktas på att de gamla undersökningarna dokumenterasoch rapporteras. Det är en riktig åtgärd från RAÄ att tillse att resultaten avundersökningarna integreras bättre i den akademiska forskningen.Ansvarsfördelningen inom kulturmiljövården präglas av stor osäkerhet.Det skulle vara önskvärt med ett klargörande av ansvarsfördelningen mellanden centrala myndigheten, länsstyrelser, regionala och lokala museer samtmed en precisering av villkoren för statsbidrag. RAÄ skulle kunna fungerasom en ren sektorsmyndighet utan egna omfattande genomföranderesurseroch med möjlighet att genom avtal med olika intressenter åstadkomma ettaktivt kulturmiljöarbete. Länsstyrelserna skulle då utöva den regionalamyndighetsfunktionen och sköta upphandling och kontroll av olika insatser.Länsmuseernas roll som kunskapscentra och förmedlare av information omforskningsresultat kan renodlas liksom övriga regionala och lokala museers.Statsbidraget till länsmuseerna och andra museer som RAÄ sluter avtal medkan då ses som två oberoende delar, dels den som f.n. förmedlas av Statenskulturråd, dels den som avtalet med kan medföra. Hembygds-föreningarnas roll kan stärkas. Landsantikvariefunktionen kan genom att denfår sitt statsbidrag direkt från RAÄ frigöras från museerna och ges en bredfolklig förankring.Sverige måste ha tillgång till personal med kunskaper om äldrematerialteknik och byggnadsteknik. Åtgärder måste vidtas för att stärkautbildningen i byggnadsvård, äldre byggnadsteknik och material-framställning.Många privatpersoner övertar nu äldre bebyggelse som fritidshus.Åtskilliga av dessa har en stark önskan att bevara sina byggnader iursprungligt skick. Det är viktigt att det sprids kännedom om verksamheterliknande det som skapats i Gysinge.Renodla statens ansvarKulturpolitiken står inför ett strategiskt vägval som gällerinriktning, långsiktighet och ansvarsfördelning. Det statligaansvaret bör tydliggöras.Alla regioner skall ha möjlighet att erbjuda levande musikteater. Ett litetantal dansscener skall få del av statligt stöd och bedriva regionalturnéverksamhet. På motsvarande sätt kan staten förklara sig ta ansvar för ettantal symfoni- och kammarorkestrar, så placerade att hela landet kan fårimlig del av ett vitalt musikutbud. Ansvaret för de teatrar som inte ärnationalscener bör tas över av de regionala huvudmännen. Dessutombör staten klargöra att all biblioteksverksamhet utom de statliga forsknings-biblioteken är kommunernas ansvar.Staten har ett särskilt ansvar för väsentliga delar av det nationellakulturarvet. Detta skall bevaras, utvecklas och föras vidare. Det innebär attstatens ansvar gäller en rad institutioner på olika områden, t.ex. national-scenerna, arkiv och vissa museer.Ett genomarbetat förslag till ansvarsmuseer på olika områden bordepresenteras. Då skulle t.ex. de olika friluftsmuseerna, oberoende av vilkasom är deras huvudmän, och deras verksamhet kunna samordnas i enstruktur, med som ansvarsmuseum.Den nuvarande förvirringen där begreppen statliga museer, centralamuseer och ansvarsmuseer förekommer sida vid sida kunde då också få enlösning.Regeringens förslag till nationella uppdrag skulle kunna utökas till att gällaflera verksamheter som finns spridda över landet. Staten träffar ett relativtdetaljerat avtal med den institution som har bäst kompetens för uppdraget,oavsett huvudman och geografiskt läge, om att den ikläder sig samordnings-och ledaransvaret för en viss sektor. Avtalet bör göras tidsbegränsat.En viktig del av kulturförmedlingen ligger i statens ansvar för utbild-ningen. I de läroplaner som gäller för har målen och skolansansvar för utbildningen lagts fast. Ämnen och avsnitt som har särskildbetydelse från kultursynpunkt har formulerats tydligare. Det gäller t.ex.ämnen som svenska eller historia.Kulturens finansieringHuvuddelen av kulturutgifterna - - betalasredan i dag av de enskilda människorna. Detta faktumkontrasterar starkt mot den bild som ofta förs fram omkulturverksamhetens förutsättningar. Här förs diskussionensom om ingen kultur kunde existera utan offentliga bidrag.Högt skatteuttag leder inom kulturområdet - liksom inom andra områden -till att det allmänna genom bidragsgivning får kompensera för det högakostnadsläget. Väsentliga delar av kulturen blir därmed beroende av ettmecenatskap som bygger på politiska beslut, vilket skapar beroende ochosäkerhet. Detta fenomen drabbar i praktiken all kulturverksamhet. Fåaktiviteter kan av egen kraft fungera på den marknad som efterfrågan skaparnär en så stor del av köpkraften dragits in skattevägen. För att få stadga inomkultursektorn med avseende på uppföljningen gentemot kulturpolitiska målpå olika nivåer och därmed följande bättre ekonomisk ordning bör alla anslagi framtiden bygga på klara avtal mellan anslagsbeviljande instans ochutförande institution. Således bör ett kommunalt kulturprogram ligga tillgrund för ett avtal mellan ägaren (kommunen) och t.ex. den kommunalateatern. På samma sätt bör relationen vara mellan staten och en regionalhuvudman eller institution.Kulturen borde vila på flera finansieringsvägar. I första hand måste deenskildas avgifter utgöra ett viktigt bidrag till verksamheten. Enskilda kanockså bidra i form av medlemskap i kulturföreningar etc. Andra bidrag kankomma från företag och institutioner, antingen som direkta bidrag till vissverksamhet eller som bidrag till fondavsättningar. Slutligen måste en del avkulturverksamheten finansieras genom offentliga bidrag.Vi förordar att möjligheter skapas för såväl lokala och regionalakulturfonder som en eller flera centrala fonder och att Stiftelsen återfår sina ursprungliga uppdrag och möjligheter. Detta främjarmångfalden både vad gäller idéer och finansieringsmöjligheter. Centralafonder kan utformas som en "Svenskarnas kulturfond" dit man kantestamentera och donera medel, liksom att av de medel som tillfallerAllmänna arvsfonden även en sådan fond skulle komma i fråga. En annanform av organisation som skulle kunna gynna vården av våra kulturmiljöervore en motsvarighet till den brittiska , till vilken bådeoffentliga och privata medel skulle kunna lämnas. Där kan ett hus eller enegendom tas över av , som är en privat fornminnes- ochnaturskyddsorganisation. Ägaren bidrar med en donation som skall täcka endel utgifter. Ägaren och dennes familj får bo kvar i huset, men skall igengäld vara villiga att öppna det för allmänheten. skall vårdaegendomen och kan vidta åtgärder för att bibehålla dess karaktär. Målet ärinte att skapa museer, utan att bibehålla levande hem. Endast egendomar varsarkitektur eller historia är av intresse och vars ekonomiska framtid är säkradkan accepteras.Stiftelsen är oberoende av staten och finansieras genom donationer, gåvor,arrenden, försäljning, m.m. samt inträdesavgifter, som är den viktigasteinkomstkällan. Man har två miljoner medlemmar. Av stor betydelse är deinsatser som görs av frivilliga krafter. De fungerar som guider, skötersouvenirförsäljning m.m. Man accepterar också statsbidrag och har fåttanslag för bevarande av vissa egendomar. Som välgörenhetsorganisation harman vissa skattelättnader, undantag från kapitalvinstskatt, gåvoskatt ocharvsskatt.Vi förordar att man i skall kunna teckna vårdavtal mellanmyndigheter och fastighetsägare som ger ägarna rätt till avdrag på fastighets-skatten mot att de vårdar de byggnader, parker, broar och andra anläggningarsom har kulturhistoriskt värde.1994 beslutade den borgerliga riksdagsmajoriteten att AB Tipstjänst skulleöverlåtas till idrottsrörelsen och föreningslivet i övrigt på förmånligavillkor.Därigenom skulle främst ungdomsverksamheten successivt kunna tillförasnya resurser. Den socialdemokratiska regeringen rev upp detta beslut och hardärefter slagit samman AB Tipstjänst med till ABSvenska Spel.Vi anser att den tidigare borgerliga regeringens intentioner skall fullföljas.Vi föreslår i annat sammanhang att AB delas upp så att de spelsom låg hos AB Tipstjänst överlåts på det sätt som beslutades av riksdagenvåren 1994. Vi menar dessutom att övriga spel som tidigare låg hosPenninglotteriet AB bör överföras till en stiftelse, vars uppgift blir att påolika kulturella verksamheter fördela det överskott som uppkommer, efteravdrag för en koncessionsavgift till staten som motsvarar en tidigaregenomsnittlig nivå och de skatter som inlevererats. Ökade intäkter av speletkommer därmed att tillfalla kulturområdet.Beslut om bidrag kommer oftast via en enda offentlig kanal. Detta hindrarförnyelse och verkar hämmande på utvecklingen, utan att detta i och för sigär handläggarnas avsikt. Det är därför fel och en fara för kreativitetensmöjligheter när nu ytterligare uppgifter läggs på . Änallvarligare blir det då också bereder och handlägger ansök-ningarna åt som bildades genom medel från de tidigarelöntagarfonderna har fått i uppgift att dela ut stöd motsvarande70 penningvärde. Avsikten med dennalösning var att ett betydande extra tillskott skulle komma kulturområdet tilldel under denna tid.Senare har det visat sig att stiftelsen beskattas med betydande belopp vilketminskar möjligheterna till utdelning. Vidare har diskuterats möjligheterna attvärdesäkra stiftelsekapitalet och därmed permanenta stiftelsen somden årliga utdelningen ytterligare minskar. I kombination med en betydandebeskattning blir detta inte ett realistiskt alternativ om den ursprungligamålsättningen för stiftelsen skall gälla.Regeringen utnyttjade möjligheten efter regeringsskiftet att utse enmajoritet av ledamöterna och bytte ut stiftelsens styrelse. harstyrelsen genom direkt personsamband knutits till ochregeringens organ, . Stiftelsens oberoende måste därförifrågasättas.Under förberedelserna för "Kultur i hela landet" togs mera än dubbelt såmycket medel ur stiftelsens fond som staten bidrog med och vidgenomförandet under innevarande år har man på samma sätt styrt stiftelsensutbetalningar. Regeringens agerande strider direkt mot strävan efter plura-lism och utgör därmed ett hinder för ett rikt kulturliv. För kulturverk-samheten, liksom för forskningen, är flera finansieringskällor förutsättningarför vitalitet. Såväl forskning som kulturverksamhet kan utmana rådandevärderingar. Socialdemokraternas politik banar väg för likriktning av en typsom för tanken till styrsystem som övergivits i nästan alla länder.Under senare år har kultursponsringen ökat. Många företag har funnit attkulturverksamhet är en värdefull kanal för att nå kunder och för att geanställda en kulturupplevelse. Också andra - t.ex. vänföreningar - bidrar tillekonomiska insatser av olika slag. På många håll saknas dock organisationersom på ett effektivt sätt kan ta tillvara intresset för kultursponsring,enskildagåvor eller testamentsförordnanden med kulturell inriktning. Det är angelägetatt nya möjligheter skapas för alla som så önskar att bidra till svenskkulturliv. På andra områden har stora fonder byggts upp av enskilda medel.Som ett exempel vill vi nämna Föreningen . Det är ettsamarbetsforum för företag, kulturinstitutioner och näringslivsorganisationermed intresse för och erfarenhet av kultursponsring av närliggande områdensåsom miljö- och naturvård, forskning och utbildning. Föreningens ändamålär att ta tillvara medlemmarnas intressen i sponsringsfrågor beträffandekultur och näraliggande områden.Kultursponsringens skattesituation präglas fortfarande av stor osäkerhet.Om inget annat hjälper måste regeringen ta initiativ till en förtydligandelagstiftning.En fond för kulturellförnyelseVi föreslår också att det inrättas en fond för kompletterandestöd av kulturverksamhet. Fonden skall kunna ge bidrag tillalla former av kulturyttringar. Stöd bör utgå med sammabelopp som genom enskildas bidrag eller sponsorsinsatsermobiliserats för verksamheten ifråga. Fonden skall icke bidratill att finansiera verksamheter som på annat sätt erhållitoffentliga bidrag.Fondens ändamål bör vara att stödja det nyskapande inom allakonstområden. Den skall ej kunna ta över finansiering av befintlig verk-samhet. Sökande kan vara institutioner, föreningar, enskilda konstnärer ellerprojektgrupperingar som mobiliserat resurser efter de kriterier vi angivit.Med den föreslagna ordningen uppnås en "hävstångseffekt" som kan tillförakulturområdet nya resurser.Fondens styrelse bör bestå av aktade medborgare utan politisk bindningoch utan bindning till någon särskild del av den kulturella verksamheten.Staten tillför medel som förbrukas i takt med att stöd beviljats. Det årligastödet bör inledningsvis uppgå till 100 miljoner kronor.Vi föreslår att denna "dubbleringsfond" för kulturella ändamål inrättas ienlighet med de intentioner som här redovisats.Ett stort antal uppgifter inom det kulturpolitiska området utförs av per-soner med lönebidrag. Vidare finansieras ett antal projekt och utbildningarinom kulturområdet med arbetsmarknadsmedel. I realiteten bidrararbetsmarknadspolitiken med medel till kulturområdet som vida överstigerde rörliga medel som disponeras av t.ex. . Det kan enligt vårmening inte vara rimligt att väsentliga delar av den svenska kulturpolitikenstyrs från arbetsmarknadspolitiska utgångspunkter.Även länsstyrelserna stöder kulturprojekt inom ramen för det regionalautvecklingsstödet. Det finns exempel på att kulturprojekt som inte vunnitbifall på grund av brister i kvalitet i stället får medel via länsstyrelsernaellerAMS. Vi ser en betydande risk i att pengar till kulturområdet fördelas utifrånregionalpolitiska aspekter och inte utifrån de kvalitetskriterier som bör gällaför kulturverksamheten.Ungdoms-, idrotts- ochfolkrörelsefrågorUnder uppväxttiden läggs grunden för den hälsosituationsom möter senare i livet. En god fysik skapar ett allmäntstörre välbefinnande, ger bättre arbetsförmåga, till frommasåväl för den enskildes som samhällets ekonomiskautveckling. Därigenom görs också stora ekonomiska vinstergenom väsentligt minskade kostnader för hälso- ochsjukvård. Idrottsaktiviteter kan ge en höjd livskvalitet både iungdomen och i högre ålder.Trots allt ekonomiskt stöd och alla bidrag som utgår till idrottsrörelsen,utförs den viktigaste delen av arbetet på just barn- och ungdomssidan avmånga eldsjälar och frivilliga krafter. Här visar många att de tar föräldra-ansvar och ett vuxenansvar även för andras barn. Säkerligen leder detta tillde bästa resultaten och skapar den stämning av kamratanda och kontakteröver generationsgränser som bör prägla folkrörelser av denna karaktär. Detgäller alltså för samhället att uppmuntra alla ideella krafter som lägger ner såmycket arbete på våra barn och ungdomar. Det är det allmännas uppgift attstödja och underlätta - inte att styra och ta över.Liksom många andra rörelser har idrottsrörelsen rekryteringssvårigheternär det gäller ledare och tränare. Desto viktigare är det då att man ser tillattregler för skatter, bilavdrag etc. utformas så att de inte utgör hinder för demsom är beredda att ställa upp ideellt för vår unga generation och offra sinlediga tid och och under semestrar.Idrotten kan också befordra en bättre livsstil hos den uppväxandegenerationen. Många har genom sport och idrott lyckats att ta sig upp till enbättre tillvaro ur en social situation med negativa förtecken. Det visar sigt.ex. att idrottande ungdomar dricker hälften så mycket alkohol och rökerhälften så mycket som ungdomar i allmänhet enligt en studie som gjorts avungdomars drogvanor. Eftersom vi vet att en övervägande del - upp emot 75procent - av våldsbrotten begås av berusade eller drogpåverkade individer,ger en god idrottsverksamhet positiva effekter även på det området.Idrotten liksom många andra verksamheter bör söka stöd från olika hålloch inte göra sig ensidigt beroende av allmänna medel. Vart detta har lett förmånga samhällsaktiviteter när kassan har sinat hos såväl stat som kommunhar dess utövare gjort bistra erfarenheter av . Ett finansi-eringsmedel bland flera är överskottet på spel anordnade för allmänheten.Det finns de som anser att ideella folkrörelser och spel inte passar ihop somföreteelser, men vi utgår från att folk tycker om att spela när de vet att över-skottet går till ett "gott" ändamål. Ett spel med goda syften är väsensskiltfrån det vanliga "hasardspelet".HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utgångspunkterna för kulturpolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den tekniska utvecklingen kommer att innebära nyamöjligheter för kultur och medier,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om public service-verksamhetens uppgift och inriktning,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skolans kulturansvar,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stödet till jazz och moderna musikformer,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kulturskaparnas villkor och bidragsreglernas utformning,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av nya organisatoriska lösningar på kulturmiljöområdet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statens ansvar på kulturområdet,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kulturens finansiering,10. att beslutar inrätta en fond för kompletterande stöd tillkulturverksamhet i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 28 oktober 1998Elisabeth ()()()()()()()()()()