mot · GM02Sk311 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sk311av m.fl. (m)En social skattepolitikMotionen hänvisad till finansutskottetSammanfattningSverige har världens högsta skatter, men inte världens bästavälfärd. Sprickorna i folkhemsbygget blir allt meruppenbara. Trots de höga skatterna växer köerna inomsjukvården, trots de höga skatterna förmår inte skolan levaupp till de höga krav som elever och föräldrar har rätt attställa och trots de höga skatterna kan inte rättstrygghetengaranteras. För många familjer har dessutom marginalernasnävats in så kraftigt att arbetsinkomsterna inte längre räckertill.Det grundläggande felet är att välfärd i kommit att bli synonymtmed offentlig verksamhet. Välfärd i egentlig mening måste i stället definierasmed utgångspunkt i den enskilde medborgaren som en kombination avvälstånd och trygghet. Grunden är den egna utvecklingen, det egna arbetetoch det egna sparandet. Det har sedan kompletterats med ett samhällsbyggedär samverkan mellan individerna möjliggjort fungerande yttre försvar,rättstrygghet och ett socialt ansvar när den egna förmågan att skapa trygghetinte räckt till.Detta gemensamma ansvar för vård, omsorg och försörjning i svåra skedenav livet kan emellertid inte ersätta det grundläggande personliga ansvar somindividen har för sig själv och för sin familj. När det allmänna också tar överansvaret för sådant som medborgarna normalt både kan och vill klara självablir de utlämnade. Den grundläggande trygghet som i att ha kontroll över denegna ekonomin försvinner och förbyts i en otrygghet som urholkar välfärden.Till det kommer de ekonomiska snedvridningar som följer såväl avomfattande offentliga åtaganden i sig som av de höga skatter som motverkargrunderna för välfärd - arbete, sparande och personlig initiativkraft.Sociala problemDet höga svenska skattetrycket medför stora socialaproblem. Det tar sig indirekt uttryck i att en svag ekonomiskutveckling och en hög arbetslöshet gör att många saknar ettarbete att försörja sig på och att reallöneutvecklingen fördem som har ett arbete blir svag. Men de höga skatterna fårockså stora direkta negativa konsekvenser för enskilda ochfamiljer. Tillvaron blir otrygg för alla dem som tvingas tillvaro där varje krona går till att täcka nödvändigautgifter och inkomsten ofta ändå inte räcker till.Socialbidragsberoendet ökar och allt fler lever med så smalamarginaler att en oförutsedd större utgift kan innebära enkatastrof.När individer och familjer är hänvisade till bidrag för sin vardagsförsörj-ning saknar de en reell möjlighet att själva förbättra sin situation. En ökadegen insats omöjliggörs för många av att de saknar arbete och, om de har ettarbete, av att marginaleffekterna av en ökad arbetsinsats ofta är närmastkonfiskatoriska.För en "vanlig" familj med två barn, där mannen arbetar som metallarbeta-re och har en månadsinkomst på och hustrun är kommu-nalanställd med en månadsinkomst på för en trekvartstjänst,uppgår den totala arbetsersättningen (inklusive löneskatter) till423.035 kronor. Men familjen, får bara behålla , eller 36procent av sin arbetsersättning, efter det att alla skatter är betalda. Enensam-stående mamma med ett barn som arbetar heltid och bor i hyreslägenhet fårbehålla av sin totala arbetsersättning. Med en så hög beskattningblir fler och fler beroende av offentliga bidrag, och subventioner.En social skattepolitikEn politik som syftar till att skapa förutsättningar för att deflesta skall kunna leva på sin lön måste stå på två ben. Detena är en aktiv skattesänkningspolitik som syftar till att växlalägre skatter mot minskat behov av bidrag och offentligtstöd. Det långsiktiga målet måste vara att den som är i behovav bidrag och offentligt stöd inte skall betala skatt och attden som betalar skatt inte skall behöva bidrag.Det andra benet är reformer på bland annat skatteområdet som syftar till attstärka tillväxtkraften i ekonomin så att den höga arbetslösheten kan pressastillbaka och antalet människor, som av andra skäl blivit helt beroende av detoffentliga för sin försörjning, kan minska. krävs en ny inriktningav utbildningspolitiken så att fler kan få bättre kunskaper och högre kompe-tens. Med en sådan inriktning av politiken kommer det att bli möjligt att upp-nå successivt högre reallöner som skatteuttaget kan sänkas rejältdärför att färre finns i transfereringssystemen.Mål siktGenom de konkreta besparingar vi föreslår i vårtbudgetalternativ - ändrade regler för transfereringar,minskade subventioner och effektivare verksamhet - skapasutrymme för skattesänkningar på cirka 31 miljarder kronor1999, 2000 och cirka 83 miljarderkronor (penningvärde).Vid en försiktig uppskattning av den högre tillväxt som möjliggörs genomvår ekonomiska politik (och som understiger de antaganden som görs iregeringens s.k. högtillväxtalternativ) samt en försiktig beräkning av netto-tillväxten av nya arbetstillfällen och effekterna av ett svenskt medlemskap idet europeiska valutasamarbetet skulle ett ytterligare utrymme på i vart fall50-60 miljarder kronor växa fram under den kommande femårsperioden.Detta utrymme kan naturligtvis inte utnyttjas för konkreta yrkanden omskattesänkningar förrän antagandena har realiserats genom den ekonomiskautvecklingen. Det skulle emellertid tillsammans med de besparingar vi före-slår möjliggöra omfattande skattesänkningar. Underde kommande fem åren skulle kommunalskatten kunna sänkas med femkronor, en sänkning av skatten på förvärvsinkomster som motsvarar ochkompenserar för egenavgifterna skulle kunna genomföras, momsen skullekunna sänkas till , fastighetsskatten skulle kunna halveras och ettgrundavdrag för barn införas.Förslag för de kommande tre årenFör de kommande tre åren lägger vi fram följande konkretaförslag om skattesänkningar på främst arbete, boende ochfamiljer vilka är fullt ut finansierade genom deutgiftsminskningar som redovisas i vår ekonomiska motion1998/99:Fi208.- Skattereformen återställs genom de förslag vi lägger om sänkt kommu-nalskatt, sänkt skatt på förvärvsinkomster och återgång till 20 procentstatlig skatt. Inkomstskatten blir då för de allra flesta och denhögsta marginalskatten (vid genomsnittlig kommunalskatt).- Skatten på förvärvsinkomster sänks så att egenavgifterna kompenseras.För år 2001 är ett utrymme avsatt som motsvarar avdragpå den beskattningsbara inkomsten för beskattning. 1999 bliravdraget och året därpå 9 procent.- Utrymme skapas för att sänka kommunalskatten med ochmed per skattekrona genom att staten övertar mot-svarande kostnader från kommunerna.- Den statliga inkomstskatten återgår 1999 till 20 procent.- Grundavdraget och det särskilda grundavdraget för pensionärer höjs med1.300 kronor år 1999.- Ett extra grundavdrag på per barn införs från och med1999 vid den kommunala beskattningen. För de familjer vars inkomstinte är tillräckligt stor för att de skall kunna tillgodogöra sig grund-avdraget fullt ut skall en "negativ skatt", dvs. ett bidrag, utgå.- Fastighetsskatten på bostäder sänks från av taxerings-värdet 1998. Därefter sänks skatten 1999, 2000 och 2001 med 0,1 pro-centenhet vartdera året. Orimliga regionala skillnader vid fastighets-beskattningen lindras genom att markvärdet inte tas upp till beskattningfullt ut.- Avdragsutrymmet för pensionsförsäkringar återställs till den omfattningdet hade innan Socialdemokraterna reducerade det. Avdrag medges dess-utom för pensionssparande för makes räkning.De högsta skatterna - meninte den bästa välfärdenHöga skatter - urholkad välfärdSverige är det land i den fria världen där de enskildamänniskorna är mest beroende av politikers värderingar ochbeslut. Ingen annanstans socialiseras så stor del avmedborgarnas inkomster. Ingen annanstans är medborgarnaså beroende av politiska beslut för sin ekonomiska standardoch för sin sociala trygghet. Så gott som alla är därmedutlämnade åt den politiska sektorns förmåga att hålla sinalöften och fullfölja alla åtaganden.Sveriges rekordhöga utgifts- och skattetryck har vuxit fram sedan slutet av1960-talet. Det avspeglar en medveten politik där kollektiva lösningar harprioriterats. Vård och omsorg inte bara finansieras genom den offentligasektorn - de tillhandahålls av vad som i realiteten är offentliga monopol. Intebara omfördelningar mellan individer utan också inkomstomfördelningaröver individens livscykel handhas av huvudsakligen skattefinansieradeoffentliga verksamheter. De reformer som genomfördes av den borgerliga regeringen i syfte att bryta upp de offentliga mono-polen har rullats tillbaka.På detta sätt har ett formats där stat och kommun beskattar med-borgarna så hårt att marginalerna för många familjer har blivit mycket små. Imånga fall räcker inte längre arbetsinkomsterna till. När utbetalnings-tidpunkten för barnbidrag senarelades , , tvingadesen del familjer söka socialbidrag för sitt uppehälle. Och även sedan dennaförändring rivits upp kände sig regeringen tvingad att betala ut barn-bidrag för att helgen skulle bli positiv för barnfamiljer medsmå marginaler. De allra flesta har heller inte möjlighet att välja annan vårdeller omsorg än den stat och kommuner erbjuder.Följden av det höga skatteuttaget på arbetsinkomster och de subventionerav offentliga verksamheter det finansierar blir således att när den offentligasjukvården, barnomsorgen eller äldreomsorgen inte fungerar finns för deflesta inga möjliga alternativ.Vi kan konstatera att har världens högsta skatter, men intevärldens bästa välfärd. Sprickorna i folkhemsbygget blir allt mer uppenbara.Trots de höga skatterna växer köerna inom sjukvården, trots de högaskatterna förmår inte skolan leva upp till de höga krav som elever och för-äldrar har rätt att ställa och trots de höga skatterna kan inte rättstrygghetengaranteras.Ett grundläggande problem är att välfärd i kommit att bli syno-nymt med offentlig verksamhet. Välfärd i egentlig mening måste iställetdefinieras med utgångspunkt i den enskilde medborgaren. Sedan urminnestider har människan strävat efter välstånd och trygghet. Grunden för fram-gång är den egna utvecklingen, det egna arbetet och det egna sparandet. Dethar sedan kompletterats med ett samhällsbygge där samverkan mellanindivider möjliggjort fungerande yttre försvar, rättstrygghet och ett socialtansvar när den egna förmågan att skapa trygghet inte räcker till.Detta oavvisliga gemensamma ansvar för vård, omsorg och försörjning isvåra skeden av livet kan och får emellertid inte ersätta det personliga ansvarsom individen har för sig själv och för sin familj. När det allmänna också taröver ansvaret för sådant som medborgarna normalt både kan och vill klarasjälva blir de utlämnade och otryggheten växer. Den grundläggande trygghetsom ligger i att ha kontroll över den egna ekonomin och att kunna hanteravardagens problem försvinner och förbyts i en otrygghet som urholkarvälfärden. I dagens är det bara de som har råd att själva betala föricke subventionerad vård och omsorg som alltid kan slippa köer och väljafritt och bara de som har tillräckligt stora inkomster kan leva på sin lön efterskatt.Färre försörjer flerDet har skett en kraftig förskjutningfrån privata till offentliga inkomstkällor i . Från 1970har antalet personer som får sin försörjning via denoffentliga sektorn nästan fördubblats, som de somarbetar i den privata sektorn har blivit ungefär en halv miljonfärre. Beroendet av offentlig sektor har ökat mest vad gällertransfereringar. Detta är givetvis en av förklaringarna till detorimligt höga skatteuttaget.Hela 65 procent av den vuxna befolkningen (exklusive studerande) har sinhuvudsakliga inkomst från det offentliga i form av löner eller transfereringar.Som framgår av tabellen nedan har nästan två av tre vuxna det offentliga somhuvudsaklig inkomstkälla och endast en tredjedel har sin huvudsakligainkomst från den privata sektorn. Med tanke på det stora antal människorsom deltar i det s.k. underskattas antalet offentligt försörjdaför 1996. Det är uppenbart att detta förhållande leder till orimligt högaskatter och svårigheter att ge stöd till dem som verkligen behöverdet.Privat och offentlig försörjningTabell 1: (1 000-tals personer 1970 1996 )Källa: SAFEn förutsättning för att långsiktiga strukturellaproblem skall kunna lösas och att skatterna verkligen skallkunna sänkas till europeisk genomsnittsnivå är attförsörjningskvoten (förhållandet mellan antaletoffentligförsörjda och antalet privatanställda) minskar.Försörjningskvoten uppgår till 1,7 vilket innebär attvarje privatanställd skall "finansiera" nästan två personersom är anställda i eller försörjda av den offentliga sektorn.Om man jämför med EU-länderna , ochStorbritannien visar det sig att den andel av hushållens disponibla inkomstersom kommer från offentlig sektor är störst i . I ochStorbritannien är den privata andelen dubbelt så stor som denoffentliga. Så var det även i för 25 år sedan.Källa: Ekonomifakta "Beroendet av den offentliga sektorn"Den största hushållskostnadenSverige låg 1997 på första plats i den internationellaskatteligan enligt EU:s . uppgårenligt budgetpropositionen det svenska skattetrycket till merän hälften, , av samlade produktion.Till det kom andra offentliga inkomster på nästan 9 procentav BNP.De offentliga utgifterna beräknas uppgå till . Det betyderatt mer än tre femtedelar av all verksamhet i produceras ellerfinansieras med offentliga medel. av de offentliga utgifter-na utgörs av offentlig konsumtion och investeringar, dvs. Resten är transfereringar, framför allt till hushållen, samt räntebetal-ningar på den offentliga skulden, dvs. finansiering via den offentliga sektorn.Källa: FinansdepartementetDet är framför allt som Sverigekommit att avvika från andra länder vad gäller utvecklingenav skatteuttaget. steg skatteuttagetmätt som andel av den samlade produktionen från cirka 40till . Efter att i huvudsak ha pendlat kringdenna nivå steg skatterna kraftigt ochuppgick till av BNP. Delvis var dettaen effekt av överhettningen och den lånebaseradekonsumtionen.Åren 1991-94 reformerade den borgerliga regeringen stegvis de offentligasystemen för att tillåta och stimulera enskilda alternativ. Skolpengen gavfrihet åt alla att välja skola. Vårdnadsbidrag och avdrag för barnomsorgs-kostnader ökade valfriheten och rättvisan i barnomsorgen och med husläkar-reformen inleddes ett arbete på att låta patienten få större valmöjligheter.Dessutom bröts utvecklingen mot ständigt högre skatter. Skatteuttagetminskade - om än i betydligt mindre utsträckning än vad som varit önskvärtvilket var en följd av den statsfinansiella utvecklingen.Sedan valet har den socialdemokratiska regeringen återgått till dentidigare inriktningen. Skatter har höjts med ungefär 90 miljarder kronor.Även om vissa skattesänkningar genomförts har skatteuttaget ökat meduppemot netto. Särskilt hårt har skattehöjningarnadrabbat dem som blivit och förblivit arbetslösa, barnfamiljer och hushåll medlägre inkomster.Skatten, i olika former, är därmed den största kostnaden för hushållen iSverige. För många hushåll innebär de höga skatterna att det inte är möjligtatt leva på lönen eller lönerna. Hushållen blir mer och mer beroende avbidrag. Relativt sett drabbas naturligtvis låginkomsttagarna hårdast.Det sammanlagda utfallet av skatteuttaget och behovet av transfereringar1997 (i förhållande till den disponibla inkomsten) framgår av diagrammetnedan. Bruttolönen står för av den disponibla inkomsten. Denoffentliga sektorn tar tillbaka i form av direkta skatter (kapital-och inkomstskatter). Det kompenseras delvis genom transfereringar från denoffentliga sektorn på och övriga inkomster på 22 procent.Källa: FinansdepartementetEftersom diagrammet ovan visar summan av alla hushåll iSverige är en del av transfereringarna fördelning av resursermellan hushållen. Merparten av transfereringarna är dock enfördelning över livscykeln i form av pensioner och bidrag tillbarnfamiljer. Även transfereringar över sjuk- ocharbetslöshetsförsäkringen kan till den del det rör sig omkortvarig sjukdom och arbetslöshet anses ge en fördelningöver livscykeln.Den genomsnittlige inkomsttagaren i kan direkt för egen del för-foga över drygt en tredjedel av vad han eller hon arbetar ihop. Mer blir intekvar sedan inkomst- och konsumtionsskatter samt arbetsgivaravgifter beta-lats. Skatteuttaget sker i former som huvudsakligen belastar låg- och medel-inkomsttagare.Bidragsberoende och ofrihetHushållen betalarAlla skatter betalas av de enskilda hushållen. Det skerantingen direkt och synligt genom inkomstskatter eller direktmen osynligt genom exempelvis mervärdesskatt (som bakasin i priset på en vara eller tjänst) och arbetsgivaravgifter somdelvis går till löntagarnas socialförsäkringar men som iövrigt är ren skatt. Till det kommer de indirekta effekternaav exempelvis företagsskatter som minskar löneutrymmetoch/eller ökar kostnaderna och därmed priserna på svenskaprodukter. En ytterligare effekt är den stora arbetslöshetenvars kostnader måste bäras av hushållen via skatter.Med ett så högt skattetryck som det svenska blir det ofrånkomligt låg- ochmedelinkomsttagare som får bära huvuddelen av skattebördan. Även om detfinns många snedvridande inslag i det svenska skattesystemet är det mestremarkabla i internationell jämförelse den extremt höga beskattningen avmänniskor med vanliga och låga inkomster.Det höga svenska skatteuttaget medför därför stora sociala problem. Dettar sig indirekt uttryck i att en svag ekonomisk utveckling och en högarbetslöshet gör att många saknar arbete att försörja sig på och att reallöne-utvecklingen för dem som har ett arbete blir svag. Men de höga skatterna fårockså stora direkta negativa konsekvenser för enskilda och familjer.När uppemot två tredjedelar av de svenska hushållens arbetsinkomster gårtill stat och kommun i form av olika skatter och lagstadgade avgifter räcker ide flesta fall återstoden inte till för att täcka de löpande kostnaderna. Närskattesystemet inte är utformat så att hänsyn tas till försörjningsbördanuppkommer ett behov av såväl generella som selektiva bidrag. Hushåll medlåga inkomster och barn behöver ofta bostadsbidrag, som trappas av medstigande inkomst och därför bidrar till det som brukar kallas fattigdoms-fällan.Förutom behov av rent ekonomiskt stöd för att klara de löpande kostna-derna medför de höga skattekostnaderna att det krävs omfattande subven-tioner av bland annat vård och omsorg. De flesta barnfamiljer har exempelvisinte råd att själv välja och finansiera sin barnomsorg.Livet blir otryggt för alla dem som tvingas till en tillvaro där varje kronagår till att täcka nödvändiga utgifter och inkomsten ofta ändå inte räcker till.Socialbidragsberoendet ökar och allt fler lever på marginaler där en oförut-sedd större utgift kan innebära en katastrof.Till skillnad från äldre tider har dagens otrygghet ett element av hopp-löshet som gör den särskilt socialt stötande. När individer och familjer ärhänvisade till bidrag för sin vardagsförsörjning saknar de en reell möjlighetatt själva förbättra sin situation. En ökad egen insats omöjliggörs för mångaav att man saknar arbete och, om man har ett arbete, av att marginaleffekter-na på en ökad arbetsinsats ofta är närmast konfiskatoriska. Beslut i politiskaförsamlingar för att bevara eller höja ersättnings- och bidragsnivåerna blirviktigare för de enskilda medborgarna än sådana åtgärder som syftar till attförbättra familjens ekonomiska situation genom eget arbete, nya och bättrekunskaper eller bättre hushållning.För den som dessutom har det offentliga som arbetsgivare är beroendet avpolitiska beslut nästan total. I exempelvis vissa vårdyrken är situationenextrem eftersom kommunen eller ofta är den enda arbetsgivaresom finns. är ett samhälle där de viktigaste besluten för mångafamiljer inte fattas vid det egna köksbordet utan i riksdag och kommun-fullmäktige.De höga skatterna försätter tillsammans med dessa övriga faktorermänniskor i situationer där de inte har möjlighet till kontroll över den egnavardagen. En sådan kontroll borde emellertid vara den viktigaste källan tilltrygghet för den enskilde och för familjer. Att veta att man har en kompetenssom kan tas tillvara på en fungerande arbetsmarknad, att ha ett eget sparandesom går att utnyttja om det händer något oförutsett och, vilket kanske ärviktigast, att ha en inkomst som man kan försörja sig på måste vara viktigareför tryggheten än bidragssystem eller socialförsäkringar.Mycket tyder också på att möjligheterna att kunna forma den egnavardagen kommer att bli viktigare. I ett samhälle som blir allt mer rörligt, därdet inte är rimligt att anta att man kommer att ha samma arbetsgivare ellerens samma yrke under hela livet och där möjligheterna till individualiseringav arbetslivet är stora, kommer kraven på individuell flexibilitet att bli alltstörre. Att kunna ha ett stort självbestämmande blir viktigare när förut-sättningar och möjligheter snabbt förändras. Att på grund av mycket högaskatter vara beroende av stela och byråkratiska bidragssystem kommerdärmed att bli ett större problem för individens möjligheter till utveckling.Att sänka det totala skatteuttaget är därför nödvändigt för att skattesyste-met skall bli rättvist, socialt rimligt och fungera i den snabbt föränderligavärld som ligger . utgör skatt, inte boende eller mat, denstörsta utgiften för de flesta hushåll. Det är inte rimligt. Skattesystemet fårinte stjälpa människors möjligheter till försörjning.Några exempelFöljande exempel belyser den skattebörda som direktbelastar vanliga hushåll i . "Normalfamiljenbestår av två vuxna och två barn. Mannen har enmånadsinkomst på , vilket understiger dengenomsnittliga lönen för heltidsarbetande, manliga LO-medlemmar. Kvinnan är kommunalanställd och arbetartrekvartstid. Ungefär hälften av kvinnorna inom LO arbetardeltid och det vanligaste är att deltiden är . Engenomsnittlig normallön för kvinnor som arbetar heltid ärinom LO , vilket ger 10.500kronor vid trekvarts tjänst.Familjen bor i en villa med taxeringsvärdet (varavtomtvärde ), vilket är ett genomsnitt av taxeringsvärdena ilandet i dess helhet och i . Exemplet visar att den totalalönekostnaden (inklusive löneskatter) för kvinnan och mannen är422.685 kronor, men att familjen endast har , , kvarav sin arbetsersättning efter skatt.Tabell 2: (Löne- och inkomstskatter (kr/år) Han Hon )Ensamstående mammaFamiljen består av en ensamstående kvinna med ett barn.Kvinnan arbetar heltid som affärsbiträde och har enmånadsinkomst på . Familjen bor i enhyreslägenhet på 75 m².Exemplet visar att kvinnans totala arbetsersättning (inkl. löneskatter)uppgår till , men att familjen endast har ,, kvar av arbetsersättningen efter skatt.Familjens skattebörda (kr/år)Tabell 3: (Den totala arbetsersättningen 199.545 )FattigdomsfällanHöga marginaleffekter är inte enbart något som drabbarmänniskor i de högre inkomstskikten. Ett minst likaallvarligt problem är att låg- och medelinkomsttagare kandrabbas av marginaleffekter på upp emot pågrund av skatte- och bidragssystemens utformning.Barnfamiljer med låga eller medelstora inkomster ärberoende av offentliga bidrag och subventioner som på olikasätt är inkomstrelaterade och därför bidrar till de högamarginaleffekterna. I förlängningen utgör bidragsberoendet ikombination med skattesystemet en farlig fattigdomsfällasom många människor får svårt att ta sig ur, vilket bidrar tillatt befästa sociala skillnader i samhället.Hur en hushållsekonomi påverkas av en inkomstökning beror på justmarginaleffekterna. Den positiva effekt en inkomstökning har på ett hushållsekonomi motverkas dels av att skattekostnaderna stiger, dels av att vissabidrag och subventioner trappas av när inkomsten ökar. Sålunda var barnom-sorgstaxan under förra mandatperioden inkomstrelaterad i 257 av landets288 kommuner, vilket spär på marginaleffekterna för låg- och medelinkomst-tagare på olyckligt sätt. De inkomstrelaterade barnomsorgstaxorna slårframför allt mot kvinnor med inkomster under brytpunkten, d.v.s. majoritetenav alla förvärvsarbetande kvinnor.