mot · GM02U507 · 1998-10-28 00:00:00 — De nya medlemsländerna skall ha full anslutning till ett EU med enreformerad CAP.För en ökad tydlighet, och som ett led i strävan efter att återvinnamedborgarnas förtroende måste dagens snåriga regelsystem, byråkrati ochomvittnade fusk inom EU:s jordbrukspolitik undanröjas. När det gällerjordbrukspolitiken visar EU:s egna siffror att byråkratin slukar avjordbruksbudgeten. Det finns också ett antal detaljstyrande regler om allt frånjordgubbens storlek till vilka trädgårdsfrön som får säljas. Det finns tillexempel en fröförordning som inte medger försäljning av fröer utanhämmande restriktioner. Vi i menar att besluten inom EU skallfattas så nära den de berör som möjligt. Det finns ingen anledning att hagemensamma regler om vilka frön som skall få säljas eller hur storajordgubbarna skall vara.Den stora byråkratin och de detaljstyrande reglerna skapar förståeligirritation och illegitimitet för hela systemet. Däremot har en kraftigtavreglerad och avbyråkratiserad jordbrukspolitik med satsning på miljö- ochlandsbygdsutveckling helt andra förutsättningar för att lyckas.EU har i samband med utvidgningen en unik möjlighet att göra reformer ijordbrukspolitiken som kommer att prägla hela unionens arbete under långtid framöver. Det viktigaste är att skapa förutsättningar för att jordbrukaren,som vilken annan företagare som helst, ges möjlighet och frihet att pålikvärdiga villkor konkurrera med sina produkter på en konkurrensutsattmarknad. Detta förutsätter att både svensk och europeisk politik underlättarför små- och nyföretagandet så att även småskaliga alternativ kan växa frampå landsbygden.Det finns ytterligare ett viktigt led som måste konkurrensutsättas mer äntidigare - mellanledet, det vill säga de livsmedels- och grossistjättar somfinns mellan producent och konsument. Konkurrensen inom livsmedels- ochdistributionsbranschen måste öka.LivsmedelspolitikenLivsmedelsproduktionen är beroende av EU:s gemensammajordbrukspolitik, CAP. Det är därför viktigt att de kommandereformerna av CAP även tar hänsyn till konsumenternasintressen. EU har haft en gemensam jordbrukspolitik ändasedan starten. De deltagande nationernas jordbrukspolitik varstarkt reglerad och den för EU gemensammajordbrukspolitiken vilar på samma principer.Jordbrukspolitikens mål var och är att tillförsäkrajordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, stabiliseramarknaden, höja produktiviteten, trygga försörjningen ochge konsumenten tillgång till bra livsmedel till skäliga priser.Jordbrukspolitiken bygger på marknadsregleringar samt enför EU gemensam struktur- och regionalpolitik.Livsmedel är en del av konsumentområdet som berör alla. Tidigarehandlade livsmedelsfrågan främst om möjligheten att kunna äta sig mätt.Detta var i en lyx förbehållen en avundsvärdminoritet. fokuseras frågan alltmer på vad man kan och bör äta.Valfriheten har ökat. En svensk kan numera uppleva all världens mat-kulturer utan att åka utomlands. förändras livsmedelsmarknadenoch nya, tidigare okända, produkter tillkommer snabbt. Det är som regelpositivt men skapar också osäkerhet hos konsumenterna. Kunskapen områvarorna har minskat och vägen mellan bonden och konsumenten ökat. Fåhar insyn i hela produktions- och distributionskedjan. ställerkonsumenten allt större krav på vad livsmedlen innehåller och hur dessaframställs. Vi begär att maten skall hålla hög kvalité och vill veta att denproducerats under goda förhållanden för både djur och miljö.Rätt frågor på rätt nivåFör ytterligare förankring är det viktigt att EU:snärhetsprincip, den s k subsidiaritetsprincipen, gäller. EUskall enligt vår mening endast ägna sig åt frågor där delokala, regionala och nationella nivåerna inte räcker till. EUmåste vara effektivt. Det betyder att beslutsmaskinerietmåste vara effektivt. Men det innebär också att EU skallägna sig åt rätt frågor. Det finns frågor därbeslutsmöjligheterna på EU-nivån är för små. Det finnsockså frågor där möjligheterna att besluta är för stora. Ettexempel på frågor där möjligheterna är för små ärekonomiska styrmedel för en bättre miljö. Dessa frågorräknas till skattefrågorna, för vilka varje lands vetorättgäller. Vi fortsätter kräva att dessa frågor i fortsättningenskall behandlas som de miljöfrågor de är och inte somskattefrågor. Vi beklagar att den envistmotarbetar denna förstärkning av möjligheterna att angripagränsöverskridande miljöproblem. Detta är negativt inteenbart för miljön i utan också för EU:s möjligheteratt påverka den globala miljön.Ett annat område där de gemensamma befogenheterna är för små gällerden gränsöverskridande brottsligheten. Det är uppenbart att det hittills-varande mellanstatliga samarbetet inte är tillräckligt för att effektivt bekämpaden internationella brottsligheten. Därför bör viktiga delar av den "tredjepelaren" överföras till den "första pelaren", det vill säga mer av samarbetetmot gränsöverskridande brottslighet bör bli föremål för gemensamtbeslutsfattande. Förutom att detta skulle öka effektiviteten, så skulle dendemokratiska kontrollen och insynen förstärkas genom att ochEuropaparlamentet på dessa områden fick samma befogenheter som de idaghar inom den "första pelaren".Det tredje viktiga området där unionen behöver större befogenheter gällerden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Vetorätten bör härbegränsas till de frågor som verkligen är av vitalt nationellt intresse.Om det på dessa tre områden - gränsöverskridande miljöförstöring,internationell brottslighet och den gemensamma utrikes- och säkerhets-politiken - således behövs mer samarbete, så finns det områden där detbehövs mindre av lösningar på unionsnivån.En för liberaler självklar utgångspunkt är att beslut skall fattas så nära denenskilde som möjligt och helst av den enskilde och hans familj. Där det inteär möjligt med individuella beslut bör besluten tas på den lägsta praktiskapolitiska nivån.De flesta exemplen på onödiga beslut på EU-nivån härrör från dengemensamma jordbrukspolitiken. De är en naturlig följd av att EU:s jord-brukspolitik mycket handlar om ekonomiskt stöd till olika produkter. Densom betalar pengar till en viss typ av produktion vill förstås veta vad manbetalar pengar till. Denna mekanism är ytterligare ett skäl till varför EU:sjordbrukspolitik bör förändras. Men det finns också andra områden därförändringar behövs.Det är den enskilde som bäst kan avgöra om jordgubben är tillräckligt storeller inte. Det är kommunen eller regionen som bäst kan avgöra hur lång enlokalbusslinje får vara. Det är medlemslandets riksdag som bäst kan avgörahur föräldraförsäkringen skall vara utformad. Det finns inga starka argumentför att skapa en gemensam turistpolitik inom EU. Det är inte EU som skallbestämma om alkoholpolitiken i de enskilda medlemsländerna skall vararestriktiv eller inte. borde varit pådrivande för att subsidiaritetsprincipen skulle hastärkts i Amsterdamfördraget. bör i allt arbete inom EU arbeta för attunionsnivån bara används i de fall då nationella nivåer inte är tillfyllest föratt lösa problemen.Tilltron till EU bland medborgarna i medlemsländerna undergrävs såväl avatt unionen inte är kapabel att fatta beslut i genuint gemensamma frågor somatt unionen fattar beslut i frågor som den inte borde syssla med. Det är därförinte enbart av principiell vikt att rätt fråga handläggs på rätt plats. Ett sätt attpå sikt åstadkomma detta är införandet av en kompetenskatalog, som utifrånnärhetsprincipen klarar ut på vilka nivåer besluten skall fattas.För närvarande finns elva utlokaliserade organ under , till exempel miljöbyrån i , i olika medlemsländer.Ännu finns inget i vårt land. Om ett EU-organ placeras i skulle detinte bara skapa nya jobb utan också underlätta förankringen av EU hos detsvenska folket. Därför bör nästa kontor som kommissionen utlokaliserarläggas i Sverige.Ökad öppenhetDet är synnerligen väsentligt att en öppenhet präglarunionen. För att invånarna i medlemsländerna skall få ettförtroende för EU måste ansvar, närhet, öppenhet ochmångfald vara grundprinciper för all maktutövning. Kravetpå öppenhet innebär att EU måste tillämpa enoffentlighetsprincip. Detta innebär till exempel att när EU:sministerråd sammanträder som lagstiftare skall debatternaoch besluten vara offentliga.De folkvalda representanterna i är viktiga vad gällerupprätthållandet av demokratin och den folkliga förankringen. Därför börparlamentet få en ökad makt och likställas med ministerrådet ilagstiftningsfrågor. De båda organen bör kunna ses som två delar i etttvåkammarparlament. Det skall också vara möjligt att anordna rådgivandeeuropeiska folkomröstningar i frågor som rör unionens framtid.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att som ordförandeland skall prioriterautvidgningen och de reformer som måste göras på vägen för attansökarländerna skall kunna bli medlemmar så fort som möjligt,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samarbetet mot internationell brottslighet,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att frågan om ett svenskt medlemskap i skall avgöras i valeller folkomröstning innan skall vara ordförandeland - dvs. senastunder , 24. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om subsidiaritetsprincipen, 35. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att arbeta för att få något EU-organ placerat i ,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om öppenheten inom EU, 37. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör verka för att EU skall betrakta alkohol och tobaksom en hälsofråga, inte som ett jordbruksproblem,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att arbeta för att en gemensam koldioxidavgift införs, 49. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om EU:s jordbrukspolitik. 4Stockholm den 28 oktober 1998Lars ()()()()()()()1 Yrkande 2 hänvisat till JuU.2 Yrkande 3 hänvisat till FiU.3 Yrkandena 4 och 6 hänvisade till KU.4 Yrkandena 8 och 9 hänvisade till MJU.