mot · GM02U203 · 1998-10-28 00:00:00 — är individernas levnadsmönster i alla världensländer det största globala hotet.I hölls 1992 en med uppföljning 1997 somantog ett brett handlingsprogram, , vars syfte är att ge vägledningför en hållbar utveckling i både i- och u- länder. Bland annat fastställdes attdagens produktions- och konsumtionsmönster är ohållbara. De ger upphovtill stora och ökade mängder avfallsprodukter vilket i sin tur genererarproblem som till exempel klimatpåverkan, uttunning av ozonlagret, försur-ning, förorenat vatten med mera. Samtliga individer måste därför se över sinakonsumtions- och produktionsmönster för att bidra till att skapa en hållbarutveckling.För att skall kunna agera i miljöfrågor på ett trovärdigt sätt är detnödvändigt att vi lever som vi lär. Det är inte trovärdigt att å ena sidanplädera för miljöanpassade åtgärder i utvecklingsländer och behållaen ohållbar utveckling i den industrialiserade delen av världen. Av Agenda21-dokumentet framgår tydligt att det krävs mer av industrialiserade ländersom till exempel . Detta är naturligtvis rimligt.Ett effektivt miljöbistånd måste vara långsiktigt. Det innebär att deninhemska befolkningen måste vara starkt delaktiga i demokratiska besluts-processer och att fattigdomen måste bekämpas.Dessutom bör följande två verksamhetsområden prioriteras inom miljö-biståndet: Mat- och vattenförsörjning vilket innebär åtgärder inom jordbruk,skogsbruk, marin miljö, färskvattenförsörjning, avfall/avlopp samt transport-er, energiförsörjning och befolkningsfrågor. Det andra prioriterade områdetär kapacitetutveckling, det vill säga forskning och utbildning samt utvecklingav rättssytem och institutioner. Förstärkt kompetens inom ämnet miljö-ekonomi ses som särskilt viktigt.Biståndet har ägnat urbaniseringsproblem liten upp-märksamhet. Skall målsättningen om hållbar utveckling kunna förverkligaskrävs kraftfulla åtgärder först och främst av regeringar för atthantera den snabba omdaning av samhällena som urbaniseringen innebär.Dagens institutioner för stadsplanering, infrastruktur med mera saknarförmåga att få städerna att fungera på ett för människorna acceptabelt sätt.Såsom visats vid är ett tryggt boende oerhörtväsentligt för den enskilda människan. Ett bristfälligt boende kan, förutomkonsekvenserna för den enskilda individen, leda såväl till ohälsa somkonflikter. Biståndet bör här kunna göra väsentliga insatser, inte minsteftersom vi i har god erfarenhet och kompetens på dessa områden.Generellt kan sägas att de brister som kännetecknar många av de sektoreroch verksamheter som berörts i våra resonemang till väsentlig del beror påbristen på kapacitet och kompetens. kan inte i längden hanteramiljö- och utvecklingsproblematiken med hjälp av utländska experter. Där-för är stöd till kapacitetsbyggande ett mycket viktigt område i varje programför hållbar utveckling. Det innebär stöd till utvecklandet av miljölagstiftning,till etablerandet av institutioner för policyutveckling, övervakning ochkontroll etc. Andra viktiga områden gäller forskning och utbildning samtstöd till folkrörelsearbete.VattenDen blå planeten brukar vårt jordklot kallas. Från ett riktigthögt ovanperspektiv ser jorden alldeles blå ut. De storavärldshaven omfamnar kontinenterna och här och därgenombryter sjöar och floder marken. Vatten präglar denglobala miljön och det är också vattnet som format planeten.Det dominerande inslaget i livets materia är just vatten.I behöver vi knappast oroa oss för att vattnet skall sina. Tvärtomhar vi ibland problem med att det stiger i älvar och att snösmältningenorsaker stora vattenflöden. I andra delar av världen ser det helt annorlundaut. Det råder vattenbrist i mer än tjugo länder varav enmajoritet ligger i eller . För människorna i dessa länderinnebär det att vattnet är ransonerat och att de fattiga får lägga ut en stordelav sina pengar på att köpa vatten som fraktas till byarna i tankbilar.Eftersom vatten i själva verket är en förutsättning för vår existens är detviktigt att se till att det inte sinar, slösas bort eller förorenas. Förorenatvattenär ett mycket stort hälsoproblem som för med sig konsekvenser med dödligutgång. En fjärdedel av jordens befolkning har inte tillgång till rent vatten.Varje dag dör därför omkring 25 000 människor av vattenrelateradesjukdomar.Ett exempel på hur människan har slösat och haft för dålig kunskap omvattnet går att hämta från de forna ochKazakstan. De båda republikerna gränsar till vad som var världensnäst största innanhav - . Efter nästan 40 års misshushållning ochstora föroreningsproblem har av vattnet försvunnit. Framför allt ärdet de stora konstbevattningarna till bomullsfälten som har lett bort vattnetfrån tillflödena så att krympt ihop till mindre än hälften av denursprungliga ytan. besprutades bomullen med pesticider i storamängder vilket medförde att vattnet också förorenades.Den ekologiska katastrofen kring har gjort att befolkningen runtomkring har drabbats av hälsoproblem. Ett stort antal barn föds medmissbildningar, mödra- och barnadödligheten har ökat. Cancer, njur- ochleversjukdomar, allergier och tbc har också ökat. avbarnen i Aralasjöområdet har någon form av kronisk sjukdom.Vatten är en källa till liv - men också till sjukdom, krig och död. När fleraländer hämtar vatten från samma vattendrag är risken större för konflikter.Det mest kända exemplet är kanske kampen om . Om Etiopienanvänder mer vatten drabbas och direkt.Men det faktum att flera stater delar på samma vattenhål behöver i och försig inte leda till konflikter. En del länder är mycket medvetna omatt det är viktigt med internationellt samarbete och att det handlar om atthittagemensamma lösningar. Om inte annat så för sin egen överlevnads skull.Förutom internationellt samarbete är ett annat mycket bra sätt för att förbättravattensituationen i världen att använda biståndspengar till att öka kunskapenom vatten och höja den hygieniska standarden. Kunskap är viktigt. Det gälleratt vara rädd om det vatten vi har för vi vet med säkerhet att det inte går attfylla på nytt.Sida har arbetat för att förbättra kunskapen om vattenoch höja den hygieniska standarden. Men fortfarande behövs stora insatser.Därför vill avsätta ytterligare för miljö-bistånd för bland vattenfrämjande åtgärder.9 Befolkningsfrågan10Sverige har en lång tradition och god kunskap inomfamiljeplaneringens område. Svenskt bistånd bör ekonomisktkunna stödja internationella enskilda organisationer somdriver bra projekt inom familjeplaneringsområdet. Vårtbilaterala arbete beträffande befolkningsfrågan går dock attförbättra. Det är angeläget att satsningar inomfamiljeplanering medvetet förs in i det bilateralaförhandlingarna så att konkreta projekt kan sättas igång iprogramländerna. Detta bör ges regeringen till känna.Vi vet att dessa programländer, som samtliga har en stor befolkningsök-ning, brottas med mycket stora sociala, ekonomiska och även politiska pro-blem. Genom ett ökat bilateralt samarbete skulle vi kunna bidra med viktigainsatser. Ett bilateralt samarbete innebär också att svensk biståndspersonalengageras direkt i arbetet med befolkningsfrågor och därmed ökas kunska-perna inom detta område.U-länderna står för av kostnaderna för sina familjeplane-ringsprojekt. För att nå ut till alla par i barnafödande ålder måste bidragenfrån den rika världen fördubblas. För bland annat detta satsar vi ytterligare40 till UNFPA.Befolkningsfrågor handlar inte bara om familjeplanering. Det handlarockså om familjernas möjlighet att styra över sina liv. Framförallt måstekvinnors rätt till att få makt och kontroll över sina liv respekteras. Dessakravatt kvinnan själv bestämmer över sin egen hälsa och bedömer sina egnaförutsättningar att ta ansvar för sina barn är långt ifrån självklara.Åtskilliga kvinnor hindras från att bidra till den sociala ochekonomiska utvecklingen eftersom de förnekas tillgång till utbildning ochhälsovård. De förnekas därmed också möjligheten att ta aktiv del av detpolitiska beslutsfattandet och blir bestulna på sina livschanser.Det pågående arbetet att integrera kvinnofrågor i biståndet måste intensi-fieras. Det kan ske genom direkta insatser riktade mot kvinnor i pro-gramländerna samt genom ökat kvinnligt deltagande i planering, genom-förande och utvärdering av enskilda biståndsinsatser.Genom biståndssamarbetet får som givare möjlighet att föra endialog med mottagarländerna om kvinnors rättigheter. Dessa tillfällen måsteutnyttjas. Biståndets ambition bör vara att varje insats föregås av en konse-kvensanalys beträffande kvinnors levnads- och försörjningsvillkor.Vi föreslår att ytterligare satsas på särskilda jämställd-hetsinsatser.Världshälsoorganisationen () uppskattar antalet flickor och kvinnorsom utsatts för omskärelse till ca 130 miljoner. Två miljoner beräknasårligen vara i riskzonen för detta ingrepp. De flesta av dessa kvinnor lever i28 men det finns också kvinnor i andra delar av världensom utsatts för detta ingrepp. Omskärelse leder till både akut och kronisktlidande med såväl fysiska som psykiska skador. Genom att omskärelse ocksåförorsakar komplicerade förlossningar innebär ingreppet också risker förkommande barn. WHO, och har vädjat till allaländer och deras ledare att stödja ansträngningarna att eliminera kvinnligomskärelse. måste aktivt bidra till detta arbete. anslårytterligare , och tillrespektive FN-organ.För att nå ut till familjer med information om möjligheter att skydda sigmot oönskade graviditeter krävs ökade informationsinsatser. Såväl män somkvinnor behöver informationen. Det är dessutom viktigt att preventivmedelfinns tillgängligt. får kvinnor i bästa fall råd av barnmorskor ochgenom barn- och mödravård. Men för tonåringar och män behövs särskildainsatser via andra kanaler som till exempel genom skolor, universitet, arbets-platser och militärförläggningar.11 Hälsa12Barnen är bland de mest utsatta för lidanden. Miljontals barndör på grund av brist på behandling som kanskeskulle kostat några kronor. Barnen måste ges en särskilduppmärksamhet i biståndspolitiken.Att förebygga ohälsa och bekämpa sjukdomar är en av biståndets huvud-uppgifter. Bland de största hälsoproblemen märks infektionsjukdomarna. Föratt stoppa infektionssjukdomar är en bättre hygien avgörande. Men detta kanvara ett oöverstigligt hinder t ex för människor på flykt. Men kampen motinfektionssjukdomarna försvåras inte bara på grund av brist på pengar. Anti-biotikaresistens har blivit ett reellt problem.Vissa sjukdomar är på väg att elimineras - polio, spetälska, stelkramp,vissa masksjukdomar. Åtta av tio barn i världen har vaccinerats mot sex sjuk-domar: difteri, mässling, neonatal stelkramp, kikhosta, polio och tuberkulos.Resurser måste avdelas för utrotning av dessa sjukdomar genom vaccination.Hiv/aids utgör ett särskilt problem, främst för . Det är viktigt attförebygga hiv/aids genom information om spridningssätt och rekommenda-tion om kondomanvändning. anslår ytterligare 20 miljoner kronortill UNAIDS.Även ett ökande tobaksbruk, alkoholkonsumtionen och annat drogmiss-bruk utgör stora hälsoproblem för u-landsbefolkningar.Kvinnors hälsoproblem relaterar ofta till barnafödande. Antalet födslar perkvinna har minskat med i genomsnitt 1,8 barn under perioden 1963 till 1993.Idag ligger genomsnittet på 3,1 födslar per kvinna. Utvecklingsländerna harsedan 1970 kommit halvvägs mot målet: litet mer än två födslar per kvinna.För att komma vidare fordras fortsatt satsning på familjeplaneringsprogramsom passar kulturen ifråga. är det kvinnorna som i huvudsakutgör målgruppen. Men en ökad satsning på män behövs.Antalet aborter uppgår till mellan 40 och 60 miljoner varav ungefärhälften är legala. Det innebär att i världen i stort avbryts en av fyragraviditeter. Av världens illegala aborter sker i ,i det forna , i Syd- och Sydost-asien och i . Enligt WHO:s beräkningar dör nära600 000 kvinnor i samband med graviditet och förlossning. Av dessa ärmellan orsakade av komplikationer till provocerad abort.Mödradödligheten är mycket ojämnt fördelad, av dödsfallen in-träffar i tredje världens länder.I utvecklingsländerna är mellan av mödradödligheten ettresultat av illegala och/eller oskickligt utförda aborter.Ett viktigt mål för att främja kvinnors hälsa i världen är därmed attreducera sjuklighet och dödlighet som beror på abort. Det sker i första handgenom att minska antalet aborter genom upplysning om sex och samlevnad,tillgång till säkra preventivmedel och bra rådgivning. Alla oönskade gravi-diteter går emellertid inte att förebygga och därför måste kvinnor ha tillgångtill enkla, säkra abortmetoder och en effektiv akutvård för att snabbt kunnabehandla illegala aborter.Eftersom de största hälsoriskerna förekommer i länder där abort är för-bjuden måste man också arbeta för att legalisera abort och för att värna rättentill abort när den är hotad.Ny u-landspolitisk utredningDen positiva förändringen av många mottagarländersekonomiska politik har förändrat förutsättningarna förutvecklingssamarbetet och leder till nya möjligheter försvenskt bistånd. Inom Sida har redan ett värdefulltanalysarbete utförts kring biståndets uppgift. Det är hög tidatt denna typ av utredningsarbete också hanteras på politisknivå. Därför föreslår vi att en parlamentarisk utredningtillsätts med uppdrag att se över vår u-lands- ochbiståndspolitik inför 2000-talet.Följderna av att mottagarländer med svaga förvaltningar "bombarderas"med tusentals projekt innebär stora påfrestningar för mottagarlandetsförvaltning. Formerna för överföring av biståndsresurser skall vara enkla ochadministrativt klara. Det talar för en starkare inriktning på stöd till helaprogram snarare än projekt - i kombination med tydliga krav på politikensinnehåll.En sådan biståndsform är det som kallats betalningsbalansstöd till ländersom genomför marknadsorienterade reformprogram. En annan möjlighet äratt ge programstöd till hela sektorer, t.ex. hälsovård eller primärutbildning.Förutsättningen för sådant bredare stöd är att som givare känner ettrimligt mått av förtroende för den politik som förs - den ekonomiskapolitiken i stort eller politiken inom den berörda sektorn. Här måste det alltsåmed nödvändighet finnas ett betydande inslag av villkor, s.k. konditionalitet,i biståndsgivningen. Vi väjer inte för en sådan utveckling. Kravlöshet är för-ödande i all hjälpverksamhet. Mest angeläget är självfallet att de policy-kravsom ställs bygger på internationell samordning. Biståndet bör så långtmöjligt ges i former som inte leder till snedvridningar i mottagarländernasekonomier.På denna punkt har många misstag tidigare begåtts. Vi motsätter oss att detsvenska egenintresset - snarare än vår bedömning av vad som faktiskt är bästför mottagarna - får styra biståndets innehåll och utformning. Även omSverige i ett internationellt perspektiv har en mera återhållen inställningmåste en sådan kommersialisering av biståndspolitiken minimeras.De samlade erfarenheterna av de gångna årens internationella bistånds-verksamhet tyder på att investeringar i "det mänskliga kapitalet", det villsäga undervisning och hälsa, gett goda resultat - bättre än insatser på andraområden såsom industri och jordbruk där bl.a. subvention av produktion oftavarit ett bekymmersamt inslag.Kvinnor och biståndKvinnorna har en mycket betydelsefull roll för utvecklingeni många . hindras åtskilliga kvinnor från attbidra till den sociala och ekonomiska utvecklingen, eftersomde förnekas tillgång till utbildning och hälsovård. Deförnekas också möjligheten att ta aktiv del av det politiskabeslutsfattandet och inflytande över såväl offentlig somenskild sektor. Det pågående arbetet med att integrerakvinnofrågor i biståndet måste intensifieras. Ett s.k.genderperspektiv är också en fråga vi har all anledning attdriva inom ramen för EU.Det mentala och faktiska biståndsberoende som flera afrikanska länderfastnat i måste bekämpas bl.a. genom insatser som bidrar till inhemsk resurs-mobilisering. Principen om hjälp till självhjälp sätter kunskapsutveckling ochkunskapsöverföring i centrum. Ambitionen bör vara att alla biståndsinsatser iskilda former innehåller sådana inslag, särskilt av institutionsuppbyggandekaraktär.13 Enskilda organisationer14Enskilda människor och enskilda organisationer har frånallra första början varit pionjärerna och utgjort själva basenför det svenska biståndet och biståndsviljan. Utredningarsom gjorts rörande biståndet visar också att internationelltsolidaritetsarbete genom enskilda organisationer är effektivtoch vilar på stor erfarenhet. Korta beslutsvägar ochobyråkratiskt sätt att arbeta gör att hjälpen genomfrivilligorganisationer är kostnadeffektiv och når fram.Den solida biståndsvilja som finns bland de människor som arbetar inomolika enskilda organisationer måste tas tillvara och på olika sätt stödjas ochuppmuntras. Utan den långa biståndserfarenhet som finns bland alla dessaenskilda organisationer såsom kyrkor och samfund av olika slag, fackföre-ningar, idrottsföreningar, politiska partier etc skulle det svenska biståndetinte vara så effektivt och så väl förankrat i det svenska samhället som det äridag. Många volontärer har fört med sig mycken biståndskunskap ochfackkunskap hem till det svenska samhället av engagerat internatio-nellt biståndsarbete. Detta kommer naturligtvis det svenska samhället till delpå ett positivt sätt.De budgetnedskärningar som gjorts av den socialdemokra-tiska regeringen har drabbat många enskilda organisationer hårt. Det ärolyckligt och sänder fel signal. föreslår därför ökat anslag tillposten Enskilda organisationer med ytterligare utöverregeringens förslag.15 Samspelet mellanbistånds- ochflyktingpolitiken16Bistånds- och flyktingpolitiken bör vara närasammankopplade främst i tre avseenden. För att förebyggaflyktbehov är en ökad satsning på demokratifrämjande mestangelägen. I akuta massflyktssituationer krävs omfattandehjälpinsatser i närområdet. Även vid repatriering ochåteruppbyggnad är bistånd av stor betydelse.Vi bör satsa mycket på olika former av humanitärt bistånd såsom katastrof-hjälp och insatser för flyktingar i konflikthärdarnas närhet - även i ett lägenär resurserna för biståndet totalt sett har krympt. måste även ifortsättningen vara berett att göra mycket omfattande humanitära insatser,antingen tragedierna inträffar i Bosnien eller på horn.I såväl svensk som internationell debatt har frågan om ettsamband mellan å ena sidan flykting- och migrationsfrågor och å andra sidanbiståndspolitik kommit i fokus. Sambandet torde vara klart i den meningenatt ett lands ekonomiska och sociala utveckling och kanske framför alltutvecklingsnivå har betydelse för såväl flykting- som migrationsströmmar.Men det är ändå viktigt att skilja på flyktingar och migranter. En flyktingsöker skydd undan förföljelse eller hot. Migrant är den som söker en bättre,tryggare eller rikare, framtid i ett annat land.Biståndspolitiska insatser som främjar ekonomisk och social utvecklingkan långsiktigt minska migrationstrycket. Det gäller både förmågan att för-sörja sig och ländernas möjligheter att få kontroll på sin befolkningsutveck-ling. Behovet av sådana insatser är mycket stort men verkar främst på någotlängre sikt. På kortare sikt kan en genomsnittlig standardförbättring i ett u-land enligt olika studier tvärtom stimulera till migration.Demokratibistånd torde kunna medverka till att flyktsituationer för män-niskor i tredje världen förhindras. Den satsning på bistånd som främjardemokrati och respekt för mänskliga rättigheter och för minoriteters rättighe-ter som förordas i denna motion är alltså motiverad även i ett flykting-politiskt perspektiv.När flyktsituationer äger rum i större omfattning är behovet av bistånds-insatser mer uppenbart. I de flesta fall i tredje världen tar flyktingar sintillflykt till grannländer. Sådana massflyktssituationer ställer oerhört storaanspråk på mottagarländerna, som ofta också tillhör gruppen av fattigare . Detta kan dessutom ha en direkt destabiliserande inverkan har en rad långvariga massflyktssituationer kunnat upp-lösas genom att människor kunnat återvända till sina hemländer. Såväl detfysiska repatrieringsarbetet som de enorma insatser för återuppbyggnad somerfordras för att flyktingarna skall ha något att återvända till kräver storabiståndsinsatser.Vid massflykt och repatriering kämpar UNHCR och andra internationellahjälporgan ständigt med otillräckliga och framför allt sena resurser. Störstnytta kan ofta göras genom snabba och flexibla insatser. Vi föreslår enhöjning av UNHCR:s anslag i förhållande till regeringens förslag med20 miljoner kronor.17 EU och u-länderna18Genom inträde i EU har vi fått en god möjlighet attpåverka en av de allra största biståndsgivarna i världen. I enallt mer internationaliserad värld krävs samarbete inom enrad områden: det gäller miljöfrågor, säkerhetspolitik och inteminst det globala utvecklingssamarbetet.Det ökade politiska samarbetet och den ekonomiska integrationen mellanländerna får inte betraktas enbart som faktiska nödvändigheter. I detinternationella samarbetet skapas nya möjligheter att byta tankar, kunskapoch erfarenheter med andra folk. På så sätt främjas en djupare förståelsemellan länder, vilket lägger grunden för ömsesidigt förtroende och solidaritetmed varandra.EU-samarbetet erbjuder stora möjligheter att tillsammans med de andraländerna åstadkomma konkreta resultat vad det gäller globalt utvecklings-samarbete. Det ger också ett inflytande över den gemensammahandelspolitiken. Huvuddelen av biståndet bör dock även omfattasav närhetsprincipen och beslutas och administreras av de enskilda medlems-staterna själva.EU:s bistånd uppgår till 12 miljarder ecu. En stor del av detta bistånd gårtill de s k AVS-länderna. reglerar detta bistånd som innebär attEU har samarbetsavtal med 70 länder i , samt . Av dessa ligger 47 av länderna i söder som . Dennu gällande konventionen (IV) gäller 1990-1999. EU:s stöd till AVS-länderna inkluderar handelspreferenser (varor kan exporteras tullfritt tillunionen - med vissa viktiga undantag), kompensation för prisfluktuationerpå jordbruksprodukter och mineraler samt bistånd (med tyngdpunkt på jord-bruks- och landsbygdsutveckling). EU kan även ge katastrof- och flykting-hjälp samt stöd till länder som genomför strukturanpassningsprogram.Förhandlingarna om vad som skall ersätta IV har inletts. Inför dettaarbete har kommissionen gett ut den s k grönboken. kan nu få ettreellt inflytande över förhandlingarna. måste ta en aktiv del i dettaarbete.Handelspolitiken är av stor vikt om skall kunna få avsättningför sina produkter och på så sätt häva sig ur sina ekonomiska svårigheter.Medan EU-ländernas import från främst är liten och sjunkande är deafrikanska länderna beroende av sin export till . Trots att utvecklingenhar varit dyster kommer förhoppningsvis den ökade öppenheten att leda tillatt även utvecklingsländerna kommer in på nya marknader. Världshandelnhar liberaliserats och i-ländernas tullar har sänkts kraftigtochde s k handelskvoterna har förbjudits - utom på ett område: textil ochkonfektion. För många är just denna handelsvara, vid sidan om jord-bruksprodukterna, mycket betydelsefull.I Uruguayrundan enades dock länderna om att handeln med teko-produkterskulle liberaliseras successivt med slut . De störstaförändringarna ligger och även efter denna periodsutgång kommer länder att kunna införa skydd för sina marknader vid importgenom att åberopa en särskild skyddsklausul. Det är olyckligt. måstei alla sammanhang verka för att denna liberalisering genomförs enligtplanerna.Trots EU:s handelsavtal med AVS-länderna som ger dem tullfrihet påmånga varor, tillämpar även EU handelshinder för teko- och jordbruks-produkter. EU har också möjlighet att begränsa importen då ett medlemslandbedömer det som ett hot. Detta är en paradox som måste göra sittbästa för att bekämpa. Det är varor kan konkurrera somderas tillträde till marknaden är nödvändigt.