ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GL02Ju40 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:95 Ändringar i kriminalvårdslagstiftningen I regeringens proposition 1997/98:95 Ändringar i kriminalvårdslagstiftningen, m.m. föreslås att det införs lagstöd för kriminalvårdens användning av privata vaktbolag för vissa bevakningsuppgifter. Det anförs också vilka särskilda krav som bör ställas på dem som anlitas för bevakningsuppdrag. Men jag kan inte med samma trygghet som framförs i texten utgå från att vaktbolagen kommer att uppfylla alla de krav som bör ställas när det gäller lämplighet för arbetsuppgifter inom kriminalvården. En utveckling med ett allt större inslag av vaktbolag kommer enligt mina värderingar att motverka en positiv utveckling inom kriminalvården. Här delar jag istället den uppfattning som framförts av i ett remissyttrande. Enligt skall kriminalvårdens uppgifter alltid utföras av anställda inom kriminalvården, personal som har den utbildning och den erfarenhet som krävs. Vidare finner det under alla förhållanden helt oacceptabelt att väktare anlitas för bevakningsuppdrag inom anstalt eller förvaringslokal. Om vaktbolag enligt de aviserade planerna förs in som en ny komponent i kriminalvården, leder detta i sin förlängning till en kvalitetsförsämring av kriminalvården som det är svårt för mig att bortse ifrån. har kriminalvårdaren en särskilt anpassad utbildning för att klara av sina speciella arbetsuppgifter på bästa sätt. Innan steget tas mot privatisering av en så känslig verksamhet, d.v.s. som innebär ett frihetsberövande, borde frågan bli föremål för en mer grundlig analys. Det finns t.ex. inget känt underlag som tyder på att det är mindre kompetens inom kriminalvården som kommer att medverka till att verksamheten står bättre att lösa de allt svårare situationer personalen ställs inför. Och det finns inget svar på om en övergång till vaktbolag kommer att stärka eller försvaga de intagnas rättsäkerhet. Jag efterlyser en konsekvensanalys innan man öppnar upp för vaktbolag inom kriminalvården på det sätt motionen anger. Inom kriminalvården är det också svårt att se vilka arbetsuppgifter som skulle kunna vara mindre lämpliga för den ordinarie kriminalvårdspersonalen. Det är inte möjligt att peka ut i vilka arbetssituationer man kan bortse från en för ändamålet avsedd utbildning samt den personkännedom som kriminalvårdarna besitter. De försök som görs i den riktningen övertygar inte. Snarare är det så att även det som i propositionen omtalas som långvariga och tämligen rutinmässiga bevakningsuppdrag istället kan fyllas med ett kvalificerat innehåll av den personal som har kompetens för detta. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en konsekvensanalys innan man ger möjlighet att använda vaktbolag inom kriminalvården.
mot · GL02K27 · 1998-03-17 00:00:00 — med anledning av skr. 1997/98:103 Kommittéberättelse 1998 Enligt tilläggsbestämmelsen 3.6.2 till riksdagsordningen skall regeringen lämna en redogörelse för verksamheten inom de kommittéer som har tillsatts på grund av regeringens beslut. Redogörelsen innehåller bl.a. uppgifter om kommittéernas sammansättning, redogörelse för arbetet berättelsen avser, kostnader och fördelningen mellan män och kvinnor. de gröna har tidigare i motion 1997/98:K11 framfört synpunkter och kritik avseende kommittéeväsendets nuvarande funktionssätt. Vi vidhåller därför vad som tidigare anförts men vill passa på att understryka vissa fakta angående jämställdhetsfrågor. I bilaga 3 och 4 redovisas fördelningen mellan kvinnor och män, uppgifterna lämnas både för varje departements område och totalt för kommittéväsendet. Sedan föregående mätning har andelen kvinnor endast ökat . Andelen kvinnliga ledamöter har ökat och andelen kvinnliga ordförande har ökat . För att få ett perspektiv på dessa siffror kan följande tabell avseende totalt antal kvinnor respektive män för departementen återges: konstitutionsutskott har vid ett stort antal tillfällen granskat kommittéväsendet från jämställdhetssynpunkt. Trots den kritik som då framkommit har någon direkt synbar förbättring i jämställdheten inte skett. är kritiskt till att målet om en jämn könsfördelning i kommittéerna inte har uppnåtts. Vi efterlyser därför mycket kraftiga åtgärder från regeringens sida för att öka kvinnorepresentationen i kommittéerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kraftiga åtgärder från regeringens sida för att öka antalet kvinnliga ordförande och sakkunniga i kommittéerna.
mot · GL02K28 · 1998-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:77 Närradio m.m. Propositionen om en ny närradiolag innehåller flera förslag, som bör kunna utveckla närradioverksamheten i landet på ett positivt sätt. Regeringen föreslår att undantag skall kunna medges från det s.k. riksförbudet. Föreningar skall kunna ges möjlighet att samsända upp till av program som är av informativ karaktär eller som gäller upptagningar av lokala kulturella tillställningar i syfte att ytterligare förbättra närradions möjlighet att vara en livskraftig radio. produceras över 92,2 i program som har just denna karaktär. Det sker under rubriken i som innehåller bandningar av föredrag, debatter m.m. som hämtas från , t.ex. (24 stycken öppna föreläsningar per termin), direktsändningar från t.ex. , framträdanden av rikspolitiker samt stifts , alla program med många kända talare. Syftet med sändningarna är att fler människor skall få tillgång till kulturell, politisk och ekonomisk intressant information. Man kan säga att programmen har karaktären av folkbildning och är ett led i både kunskapslyft och livslångt lärande. Programmen kan också lånas från programbiblioteket av personer som inte haft tillfälle att lyssna. Det finns f.n. cirka 150 olika program att låna. Den tidigare närradiolagen har inte medgett att programmen sändes över andra sändare än 92,2 p.g.a. riksförbudet. Enligt propositionen kommer att medges att man kan samsända över flera närradiosändare i ett område . När det gäller programmen som går under namnet Kunskapsradion i omfattar dessa f.n. och skulle utan svårighet kunna ökas till . Genom föreliggande förslag finns tyvärr ingen möjlighet att sända ovanstående program hur vällovligt syftet än är och trots att de flesta närradiosändarna i står tysta under större . Det borde därför ges möjlighet att få dispens för ett större antal samsändningar över närradiostationer än de av regeringen föreslagna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att Radio- och bör ges möjlighet att medge dispens för ett större antal timmar gemensamma sändningar över närradiostationer i ett län än de av regeringen föreslagna .
mot · GL02K29 · 1998-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:77 Närradio m.m. I propositionen föreslås att undantaget från förbudet mot sändning av centralproducerat programmaterial i närradion, det s.k. riksförbudet, utvidgas. Utvidgningen innebär att program som främjar kunskap och bildning eller utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar får sändas under . produceras, över 92,2 i , program i Kunskapsradion i . Det är informativa program som sänds mellan kl. 10.0014.00 och innehåller bandningar av föredrag och debatter som hämtas från , t.ex. (24 st öppna föreläsningar per termin), direktsändningar från t.ex. och med talare som kabinettssekreterare . Sändningarna ger fler människor tillgång till kulturell, politisk och ekonomisk intressant information. Programmen har karaktären av folkbildning och är ett led i ett livslångt lärande. Se även bilagda program. Den tidigare närradiolagen medgav inte att programmen sändes över andra sändare än 92,2 p g a riksförbudet. Programmen i Kunskapsradion i omfattar som sagt f n . Enligt det nya förslaget till närradiolag skall samsändning om högst tillåtas. Detta innebär att inte heller det nya förslaget kommer att göra det möjligt att sända ovanstående program trots att de flesta närradiosändarna i står tysta under större . Det borde enligt min mening vara möjligt att slopa riksförbudet inom en region exempelvis så att utökat samarbete mellan stationerna inom en region ger fler lyssnare möjlighet att lyssna på program liknande Kunskapsradion i . Det får ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en sådan ändring av 6 kap. 6 § radio- och TV-lagen (1996:844), i enlighet med vad i motionen anförts, att riksförbudet slopas inom regioner. Kunskapsradion/FM 92,2 Programtablå för v 10 2/36/3 1998 Mån 2/3 Hälsopolitik i praktiken möjligheter och begränsningar Min musik, , författare Fem i tolv-rörelsen. Om en dramatisk händelse i , en av de drabbade föräldrarna Tis 3/3 Ändamålet medlen () , professor i praktisk filosofi (repris) Min musik, , författare Urinträngningar/läckage, en vanlig folksjukdom Ons 4/3 Konsumentmakt över elproduktionen och minskad miljöpåverkan () , och , vice ordf (repris) Min musik, , författare Vårt behov av historia, , riksantikvarie och Blågul framtid: Om nationalism och svenskhet () , författare, ledarskribent vid Östgöta Correspondenten (repris) Min musik, , författare Kvinnor i konsten, , konstkännare (repris) Fre 6/3 Livskvalitet trots allt! Att vara människa och feminist, Att byta språk, Vad är meningen med livet? Min musik, , författare Vad händer med den svenska sjukvården? , f d sjukhusdirektör
mot · GL02K30 · 1998-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:77 Närradio m.m. Närradion har ändrat karaktär och det regelsystem som gäller stöttar inte utvecklingen av en ideell, lokalt förankrad föreningsradio. Det finns därför skäl att anpassa vissa av de regler som gäller för närradion i enlighet med Lokal- och närradiokommitténs förslag, vilket regeringen nu också föreslår. Det gäller till exempel tillståndshavarkretsen och sändningsområdenas storlek. Regeringen föreslår vidare att det nuvarande undantaget från det så kallade riksförbudet utvidgas. Detta är en fråga som förde fram i ett särskilt yttrande till kommitténs betänkande eftersom kommittén inte var beredd att pröva frågan om en mindre restriktiv tillämpning av förbudet. gällande regler innebär att en förening inte, annat än i enstaka fall, får sända material som inte har framställts särskilt för den egna verksamheten. Vi menar att förbudet hindrar utbyte av programmaterial mellan föreningar som inte i första hand baseras på lokal anknytning, utan där det snarare är kultur eller intresse som utgör den gemensamma grunden för programmen. Detta kan till exempel gälla språkliga minoriteter, föreningar eller kyrkor och samfund. Vidare bör föreningar som sänder närradio inom en region och har intresse av att samarbeta och utbyta programmaterial i vissa frågor kunna göra detta. Under den hearing som utredningen anordnade när det gäller närradion var det få som försvarade förbudet, tvärtom ville de flesta se en förändring. Naturligtvis bör huvuddelen av det som sänds även fortsättningsvis vara producerat för den egna verksamheten. Utbyte av material bör bara tillåtas i begränsad omfattning, men dock med viss regelbundenhet eller systematik. Vi stöder därför regeringens förslag till försöksverksamhet i denna del. Regeringen går emot kommitténs förslag om att tillåta flera sändningsmöjligheter för närradion i en kommun. Som skäl anför regeringen främst förväntad efterfrågan på frekvenser för införande av digital ljudradio. Detta beklagar vi kristdemokrater och föreslår en förändring i enlighet med kommitténs förslag att det ska bli lättare att få tillgång till flera sändningsmöjligheter för närradion. Att hushålla med frekvenser är naturligtvis viktigt, men det är principiellt fel att begränsa den seriösa ideella närradion i de fall intresset för närradiosändningar är större än tillgången till sändningstid. Detta bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det skall bli lättare att få tillgång till sändningsmöjligheter för närradion. Skånberg (kd)
mot · GL02K31 · 1998-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:77 Närradio m.m. Närradion är viktig för den lokala demokratin och förslaget till ny närradiolag innehåller flera goda nyheter. Vi tror att dessa förändringar kommer att göra det möjligt för närradion att utvecklas till en livskraftig radio med lokal anknytning och demokratisk förankring, och detta innebär att närradioverksamheten kommer att utvecklas i . Enligt förslaget föreslås bl.a. att förbudet mot sändning av centralproducerat programmaterial i närradion i princip ska behållas. Det nuvarande undantaget från det så kallade riksförbudet utvidgas dock till att gälla under för sändningar som är av informativ karaktär eller som utgör upptagningar av lokala kulturella tillställningar. Vi anser att det bör ges möjlighet att i vissa fall medge dispens för ett större antal timmar gemensamma sändningar över närradiostationer inom ett län. produceras över 92,2 i 20 timmars program med . Programmen innehåller bandningar av föredrag, debatter m.m. som hämtas från , t.ex. , 24 stycken öppna föreläsningar per termin, direktsändningar från , framträdanden av rikspolitiker, stifts med många kända talare och mycket annat. Syftet med sändningarna är att fler människor ska få tillgång till kulturell, politisk och ekonomisk information. Man kan säga att programmen har karaktären av folkbildning och är ett led i både och ett livslångt lärande. Programmen kan även lånas från programbiblioteket av personer som inte haft tillfälle att lyssna. Det finns cirka 150 olika program att låna. Med det nya förslaget ska man kunna samsända över flera närradiosändare i ett område. När det gäller programmen som går under , så omfattar de och skulle utan svårighet kunna utökas till . Det innebär att, trots att de flesta närradiosändarna i står tysta under större , man inte ens med det nya förslaget får möjlighet att sända ovanstående program, hur vällovligt syftet än kan vara. Utifrån detta anser vi att det ska finnas möjligheter att i vissa fall medge dispens för ett större antal timmar gemensamma sändningar över närradiostationer inom ett län. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet att i vissa fall medge dispens för ett större antal timmar gemensamma sändningar över närradiostationer inom ett län.
mot · GL02K33 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:136 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst har genomgått kraftiga strukturförändringar. Rutinartade arbetsuppgifter har försvunnit och andra mer komplexa arbetsuppgifter tillkommit. Många medarbetare som lagt ner decennier i statens tjänst har tvingats lämna sina anställningar, medan yngre akademiker nyanställts. Detta har i stor utsträckning drabbat kvinnor med relativt låg utbildning och skett såväl i de statliga verken och bolagen som i flera statliga myndigheter. Mycket talar för att strukturförändringarna inte är förbi. Risken är stor att erfarna och duktiga medarbetare i statens tjänst kastas ut från den statliga arbetsmarknaden utan särskilt goda möjligheter att etablera sig på andra områden. De insatser i form av korta kurser och enstaka utbildningsdagar som genomförs av myndigheterna är av stort värde, men de kan inte ersätta behovet av mer kvalificerad utbildning för många personalgrupper i statens tjänst. Därför bör staten som föredöme för andra arbetsgivare på den svenska arbetsmarknaden gå före med utbildning till redan anställd personal. Den myndighet som ges i uppdrag att säkra kompetensutveckling och kvalitetsutveckling av den statliga verksamheten bör inte enbart ges uppdraget att initiera en god aspirantutbildning för statsförvaltningen. Den föreslagna myndigheten eller annat lämpligt statligt organ bör också göra en övergripande kartläggning av utbildningsbehovet för lågutbildad personal inom förvaltningen. Vi menar att staten med den kvalificerade yrkesutbildningen och de yrkestekniska högskoleutbildningarna som förebild bör stimulera statliga myndigheter, verk och bolag att ta initiativ till längre och mer kvalificerade yrkesutbildningar för erfarna medarbetare inom olika statliga områden. Utbildningarna ska syfta till att ge erfarna anställda del av de kunskaper som nya arbetsuppgifter kräver. Utbildningen måste tillgodose de olika myndigheternas behov av personal med en allmänt god grundutbildning och den spetskompetens som krävs för myndigheternas specifika verksamhet och utveckling. Det kan gälla skatteväsendet, tull och polisväsendet, men också verksamheter som kriminalvården och vissa statliga verk och bolag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvalificerad yrkesutbildning för statligt anställda.
mot · GL02K37 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:136 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst verkställer statsmakternas beslut och är därmed en i det svenska demokratiska samhället. För är det en självklarhet att den svenska statsförvaltningen skall vara tillgänglig och tillmötesgående mot medborgarna. Tyvärr finns det för många exempel på att så inte alltid är fallet. Därför välkomnar de förslag i den aktuella propositionen som syftar till att myndigheterna skall genomföra sina uppdrag med hög kvalitet, öppenhet, motiverade och kompetenta medarbetare, dugliga chefer och stor förändringsförmåga. Förslagen om en ökad satsning på kompetens- och utbildningsfrågor för att höja kvaliteten inom myndigheterna är bra. vill dock med kraft invända mot att regeringen avser att inrätta en särskild myndighet för att nå de uppsatta målen. Vi anser att det är en helt felaktig åtgärd som endast leder till ökad byråkrati, högre kostnader och en förskjutning av ansvaret från regeringen. En ny myndighet på detta område löser inga problem. Tvärtom skulle en sådan myndighet bidra till att öka avståndet mellan medborgarna och statsmakterna, vilket knappast kan vara något att eftersträva. Regeringen och departementen har ansvaret för att se till att dess myndigheter lever upp till högt ställda mål om kompetens, tillgänglighet och service. Det åligger myndighetscheferna att vidta de åtgärder som är motiverade inom varje myndighet. Vad som ovan anförts bör ges regeringen till känna. anser att formuleringarna i propositionen angående förvaltningarnas ledningsform är allt för vaga. Den uttalade huvudprincipen bör vara att det skall finnas förtroendemannamedverkan genom en lekmannastyrelse vid sidan av myndighetschefen. Detta är av särskild vikt för myndigheter som hanterar övergripande frågor samt för myndigheter som har en stor statlig budget. Vad som ovan anförts bör ges regeringen till känna. Informationstekniken ger nya förutsättningar för att medborgarna, oavsett var de bor, skall ha tillgång till rätts- och samhällsinformation på ett enkelt och lättillgängligt sätt. Förslagen i propositionen går i rätt riktning men anser att alla myndigheter bör tillhandahålla sina föreskrifter i elektronisk form. Även kommunala handlingar bör göras tillgängliga i denna form. Ett system med självbetjäning av handlingar på elektronisk väg medför lägre kostnader för myndigheten. Detta bör bland annat medföra låga avgifter. Huvudprincipen bör vara att myndigheterna skall tillhandahålla den elektroniskt distribuerade informationen kostnadsfritt. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förslaget att inrätta en ny myndighet för kvalitetsutveckling och kompetensförsörjning inom statsförvaltningen, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förtroendemannamedverkan genom lekmannastyrelser, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om elektroniska tjänster.
mot · GL02K40 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:136 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst I propositionen föreslås att regeringen som ledningsform i första hand bör välja s k enrådighetsverk, även för regionala myndigheter, i andra hand myndighetschef som biträds av lekmannastyrelse med begränsade beslutsbefogenheter eller i tredje hand av styrelse med fullt ansvar. Det svenska förvaltningssystemet där medborgarna har insyn i myndighetens verksamhet är unik. Allmänna handlingar är i princip offentliga. Vi förordar att lekmannastyrelser även i fortsättningen ska vara huvudregel och anser inte att det ska ankomma på regeringen att pröva om det finns skäl att välja annat än enrådighetsverk i första hand. Vi vill att både den samhälleliga insynen och det medborgerliga inflytandet ska garanteras även . Vi anser, liksom tidigare gjort, att en lekmannastyrelse måste vara ledningsansvarig i tillsynsmyndigheter som utfärdar integritetskänsliga föreskrifter vilka innebär ingrepp i medborgarnas frihet och ekonomiska situation, för myndigheter som arbetar i affärsverksliknande förhållanden och har en verksamhet som innebär stort finansiellt ansvar, för myndigheter inom forskning och kultur samt för de fall där tidigare undantag gjorts från ordningen med enrådighetsverk, som en del stabsmyndigheter och myndigheter inom försvarsmakten. Smärre myndigheter som sysslar med rutinärenden kan däremot inrättas som enrådighetsverk under förutsättning att det finns någon typ av insynsorgan. Styrelsemodellen ska kunna anpassas till olika förutsättningar. För myndigheter som arbetar under affärsverksliknande förhållanden eller har en verksamhet som innebär stort finansiellt och självständigt ansvar bör ledningsformen styrelse med fullt ansvar för verksamheten främst övervägas. Där myndighetschefen ska biträdas av en lekmannastyrelse med begränsade beslutsbefogenheter måste ansvarsfördelningen dem emellan göras tydlig i myndighetens instruktion. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förvaltningsmyndigheters ledning.