mot · GM02U631 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:U631av m.fl. (mp)Konvention mot diskriminering av kvinnorFN:s grundinställningRedan vid FN:s tillkomst markeras att jämställdhet mellan kvinnor ochmän är något organisationen ska verka för. FN:s stadga inleds medorden: "Vi, de Förenade Nationernas folk, beslutna att ... ånyo betyga vårtro på de grundläggande mänskliga rättigheterna, på den enskildamänniskans värdighet och värde, på lika rättigheter för kvinnor ochmän." Hur kan FN bidra till att tron på lika rättigheter mellan kvinnoroch män blir verklighet?FN:s kvinnokommission1946, efter det att FN bildats, inrättar Ecosoc, FN:s ekonomiskaoch sociala råd, kvinnokommissionen. Den har det övergripande ansvaretinom FN för arbetet på att förbättra kvinnors ställning.Kvinnokommissionen består av 45 medlemsländer. De väljs på fyraår enligt en geografisk fördelning. De nordiska länderna brukarkandidera efter en informellt överenskommen rotationsordning. Sverigehar varit medlem i kommissionen 1954-1959,1975-1978 och 1988-1991. För är medlem.Kommissionen har ett långt möte . Vid dessamöten har alla FN:s medlemsländer rätt att närvara. Internationellafolkrörelser med rådgivande ställning i Ecosoc har också rätt att varamed.Inom FN:s sekretariat finns en kvinnoenhet som bland annat administrerarkvinnokommissionens arbete. Kvinnoenheten finns i i konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnorfinns det en granskningskommitté, against Women (CEDAW). Kommittén bestårav 23 medlemmar valda i personlig kapacitet . Medlemmarnaväljs av de länder som har ratificerat konventionen. Två svenska experterhar ingått i kommittén sedan starten : (1982-1984)och (1984-1988). Kommittén träffas en gång per årunder . De länder som ratificeratdiskrimineringskonventionen måste lämna rapport till kommittén vartfjärde år om hur de tillämpar konventionens alla artiklar. Representanterför berörda regeringar kallas till mötena och får svara på kommitténsfrågor. Kommittén rapporterar sedan till . Rapporterna går också vidare tillkvinnokommissionen för dess kännedom.Sverige har inlämnat fyra rapporter till , den senaste 1996. Kommittén kan lägga fram förslag och rekom-mendationer baserade på de rapporter som granskats och den informationsom kommittén fått. , som också kallas kvinnornasgrundlag, har ratificerats av 161 stater, däribland . Det finnsockså en expertkommitté, som består av 23 länders representanter.Reservationer vid ratificeringLänder som ratificerar konventioner kan reservera sig mot vissa artiklarsom de inte har för avsikt att tillämpa. Till diskrimineringskonventionenfinns det ett osedvanligt stort antal reservationer från många länder. reservationer är så omfattande att de i själva verket är oförenliga medkonventionens ändamål och syfte. har gjortskriftliga invändningar mot detta förfarande. Sådana invändningarbokförs av FN och överlämnas till det ratificerande landet som gjortreservationen och till övriga medlemsländer. När kvinnokommissionenbörjade sitt arbete kritiserade en del medlemsländerFN för att organisationen hade upprättat en särskild kommission förkvinnors ställning. har kritiken försvunnit.Man kan säga att kommissionens två huvuduppgifter är att se till att dessrekommendationer och förslag genomförs dels i FN-systemet, dels i med-lemsländerna. ansvarar för förberedelser och genom-förande av FN:s kvinnokonferenser. Vid den fjärde kvinnokonferensen somanordnades i i antogs ett handlingsprogram som inne-håller en rad åtgärder inom tolv särskilt kritiska områden inom vilka kvinnordiskrimineras. Det handlar om områden som fattigdom, utbildning, hälsa,våld, väpnade konflikter, inflytande, mänskliga rättigheter, media, miljö ochflickebarnets situation. Handlingsprogrammet innehåller 361 paragrafer medförslag på hur flickors och kvinnors situation kan förbättras. Det är inte ettjuridiskt bindande dokument, det innehåller rekommendationer. Men det ärmoraliskt bindande för de 189 länder som antog det genom konsensus, dvsutan omröstning. 62 länder reserverade sig dock mot olika paragrafer idokumentet. De flesta reservationer gällde kvinnors sexuella rättigheter,frågan om aborter och flickors arvsrätt. reserverade sig mothela avsnittet om hälsa.FN:s kvinnokommissions möte den 2-13 mars 1998FN:s kvinnokommission (Commission on the Status of Women, CSW)höll sitt 42:a möte i den 2-13 mars 1998.Kvinnokommissionens huvudsakliga uppgift är att följaimplementeringen i medlemsländerna och i FN-systemet av denhandlingsplan som beslutades vid i år1995. Vid årets möte behandlades fyra av de s.k. critical areas of concernfrån Peking-planen: kvinnors mänskliga rättigheter, våld mot kvinnor,flickebarnets situation och kvinnor och väpnade konflikter.Därutöver behandlade kommissionen frågan om etttilläggsprotokoll om individuell klagorätt till konventionen om avskaffandeav all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW). Arbetet i denna frågabedrevs i en särskild arbetsgrupp parallellt med kommissionens möte.Sverige är f.n. inte medlem av kommissionen, men deltar aktivt somobservatör. Parallellt med kvinnokommissionen ägde det tredje mötet rummed arbetsgruppen för utarbetandet av ett tilläggsprotokoll till CEDAW, omindividuell klagorätt och en undersökningsmekanism vid allvarliga ochsystematiska konventionsbrott. Förberedande möten har ägt rum såväl inomEU som inom den nordiska kretsen, där en bred samsyn i grundläggandefrågor kunnat konstateras.Vissa framsteg men en del återstårÄven om ingen slutlig text kunde antas gjordes ett antal betydandeframsteg i vissa centrala frågor. Godtagandet av en artikel som förbjuderreservationer till protokollet fördes ett stort steg framåt genom att ,efter att ha lagt fram ett förslag om tillåtandet av reservationer, drogtillbaka detta och aviserade att de inte längre avsåg motsätta sig en artikelom förbud mot reservationer. deltog aktivt i förhandlingarnakring denna uppgörelse. Betydande framsteg gjordes också beträffandede artiklar som fastslår avvisningsgrunderna för ett klagomål. Dessa ärnu huvudsakligen av traditionell och renodlat rättslig karaktär, i linje medden svenska positionen. Flera artiklar kunde antas och vissa andragenomgick betydande förbättringar. En viktig artikel om uppföljningkunde i princip antas. Utöver den individuella klagorätten kommerprotokollet att innehålla en särskild procedur liknande den som återfinnsi och som ger behörighet för CEDAW-kommitténatt genomföra undersökningar vid grova och systematiska kränkningar avkonventionen.Följande punkter återstår att ratificera:1) Huvudproblemet utgjordes av artikel 2 beträffande vilka som omfattasav klagorätten samt vilka dessa kan representeras av. Det stod tidigt klart attklagorätten borde begränsas till personer som utgjorde direkt offer av enindividuell kränkning. Däremot kunde inte frågan om vem som skulle kunnaföreträda ett offer lösas i år.2) Artikel 2 berör även vad som innefattas av klagorätten - aktivahandlingar respektive staters bristande uppfyllelse av sina skyldigheter underkonventionen. Inte heller i denna fråga kunde någon enighet uppnås.3) Ett antal andra frågor, bl.a. rörande en möjlighet att frånträda detsärskilda undersökningsförfarandet samt önskemål om att framhålla principerom objektivitet och oberoende, återstår fortfarande.Några steg för att markera position iframtida överläggningarKlagorätten bör begränsas till personer som direkt påverkats av enindividuell kränkning och också vem som ska kunna företräda offret.Detta kunde man inte komma fram till under de senaste förhandlingarna.Överläggningar om tilläggsprotokollet om individuell klagorätt bördärför påskyndas. Den individuella klagorätten bör omfatta alla ikonventionen reglerade diskrimineringar av kvinnor. Bredvid denindividuella klagorätten bör även en gruppklagorätt införas. Dessutombör klagorätten omfatta staters bristande uppfyllelser av sinaskyldigheter. bör få rätt att genomföra muntliga ochskriftliga bevisföringar mot allvarliga och systematiska kränkningar avkonventionen, samt att kunna föreslår åtgärdar mot konventionsbrott.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att överläggningar om tilläggsprotokollet om individuell klagorättbör påskyndas,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den individuella klagorätten bör omfatta all i konventionenreglerad diskriminering av kvinnor,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att parallellt med den individuella klagorätten bör även engruppklagorätt införas,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att klagorätten bör omfatta staters bristande uppfyllelser av sinaskyldigheter,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör få rätt att genomföra muntlig ochskriftlig bevisföring mot allvarliga och systematiska kränkningar avkonventionen, samt rätt att kunna föreslå åtgärder mot konventionsbrott.Stockholm den 27 oktober 1998Ewa ()()()