mot · GM02Kr509 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Kr509av m.fl. (kd)UngdomspolitikenInledningAtt vara ung är att genomgå en speciell livsfas då man ärsärskilt sårbar och påverkbar. Ungdomstiden har ocksåförlängts i vårt moderna samhälle. Men att vara ung är ocksåatt tillhöra en åldersgrupp som har vissa gemensammaproblem och utmaningar. Vi ser hur ungdomar på arbets- ochbostadsmarknaden drabbas särskilt hårt av arbetslöshet ochrådande bostadssituation. Ungdomar som grupp släpar ocksåefter andra åldersgrupper i materiellt hänseende. Dennautveckling har pågått . Ungdomar börjartjäna egna pengar allt senare i livet, dels beroende förlängts, dels beroende på den högaarbetslösheten i denna åldersgrupp.Det är mot denna bakgrund motiverat med en statlig ungdomspolitik somförsöker samordna insatser för ungdomar och stödja kommuner, ideellaorganisationer och andra krafter i samhället att medverka till positivalevnadsvillkor för dagens och morgondagens ungdomar.Passiv regeringUnder slutet av och början av 1990-taletutvecklades ungdomspolitiken. En tydlig milstolpe iutvecklingen av en samlad ungdomspolitik skedde underåren 1991-94 när skapades,bidragsreglerna till ungdomsorganisationerna blev mermålstyrda, nationella riktlinjer antogs, en utredning omungdomars levnadsvillkor tillsattes, en återkommande studieav ungdomars värderingar påbörjades och en samladungdomspolitisk proposition (prop. 1993/94:135) föreladesriksdagen.Flera av initiativen som då togs utgick från att ungdomsfrågorna skulle fåen återkommande och seriös behandling i . Men valhar mycket litet hänt. Det enda positiva är att den nya myndigheten harkunnat etablera sig och att en uppföljande studie av ungdomars värderingargjorts. Men inga nya politiska initiativ har tagits, om man undantartillsättandet av den ungdomspolitiska kommittén som delvis fick i uppdragatt utreda det som redan var utrett.Under de fyra år som gått har haft fyra olikaungdomsministrar. Dessutom har ungdomsenheten på tidigare Inrikes-departementet fått byta departement ett antal gånger. Effekten har blivit enpassiv ungdomspolitik av passiva statsråd.Nationella riktlinjerBland förslagen i propositionen (prop. 1993/94:135) omungdomspolitik, fanns förslag till riktlinjer förungdomspolitiken, vilka sedan ställde sig bakom.Riktlinjerna ska ge vägledning för statliga och kommunalainsatser för ungdomar. Eftersom ungdomsfrågor berör fleraolika områden är det viktigt att man samverkar övertraditionella gränser både mellan olika offentligamyndigheter och förvaltningar och mellan förvaltningar ochideella krafter i samhället. Ungdomarna själva är denviktigaste resursen i allt utvecklingsarbete och det måstedärför utgå från ungdomarnas perspektiv.Riksdagen beslutade /94 om följande riktlinjer för ungdomspolitiken:Stödjande insatser. De offentliga insatserna för ungdomar bör i första handvara stödjande och bygga på ungdomars, föräldrars och andra närståendesengagemang.Helhetssyn. Åtgärder inom olika områden skall präglas av en helhetssyn påungdomars situation och utgå från ett ungdomsperspektiv.Goda uppväxtvillkor. Alla ungdomar skall ha rätt till goda uppväxtvillkorsom tillgodoser både behovet av trygghet och av personlig utveckling.Etablering i vuxensamhället. Ungdomar skall ges goda förutsättningar attetablera sig som vuxna och göra egna val.Främja ansvarstagande. Ungdomars personliga ansvarstagande,medmänsklighet,delaktighet och inflytande skall främjas.Ökad samverkan. Myndigheter och organisationer bör i ökad utsträckningsamverka i ungdomspolitiska frågor. Engagemanget inom den ideella sektornskall tas till vara.Syftet med dessa riktlinjer är att de dels ska styra de statliga insatserna påalla de områden där ungdomsfrågor behandlas, dels inspirera kommuner ochideella organisationer att kraftsamla kring en positiv och stödjande syn påungdomar och deras väg in i vuxenlivet.Det är angeläget att dessa nationella riktlinjer för ungdomspolitikenregelbundet utvärderas och preciseras för att bland annat kunna få framkonkreta delmål. Men i stället för att förverkliga beslut lät densocialdemokratiska regeringen i ett av sina få initiativ tillsätta en nyutredning, (SOU 1997:71). Men trots attutredningen presenterade sina förslag bereds utredningens förslagfortfarande i Regeringskansliet.Det är till exempel märkligt att regeringen i sin skrivelse 1994/95:127 omungdomsfrågor inte med ett ord redovisar på vilket sätt arbetet med attförverkliga de mål för ungdomspolitiken som beslutade om1993/94 har fortskridit. Att då bara hänvisa till en ny proposition innebar attdet påbörjade förnyelsearbetet bromsades upp.Ungdomar en resursUngdomars inflytande i samhället och deras möjlighet attpåverka samhällsutvecklingen, har aktualiseratsi ökad utsträckning. Runt om i landet har olika initiativ tagitsför att ungdomar ska bli mer delaktiga i frågor som berördem. Vår uppfattning är att det finns ett intresse hosbeslutsfattare på olika nivåer att ungdomarna ska vara medoch påverka i olika samhällsfrågor. För att detta ska fungerabehövs en samlad och aktiv ungdomspolitik på nationellnivå. Den unga generationen är en stor resurs för samhället.Det är viktigt att de värderingar som de tillför, integreras isamhället och även tillåts påverka samhällsutvecklingen. Vikristdemokrater menar att det också är viktigt attgenerationsaspekterna beaktas på ett bra sätt i den politiskabeslutsprocessen. Det är därför viktigt att ungdomsfrågornaständigt hålles levande i riksdagen.Framtidstro och identitetUngdomars framtidstro formas i stor utsträckning av derasframtidsutsikter. En positiv framtidstro motiverarengagemang, utbildning, ansvar och stimulerar tilldelaktighet i samhället. Brist på framtidstro och på de egnamöjligheterna att skapa ett gott liv för sig själv och sinanärmaste leder lika osvikligt till brist på engagemang ochansvarstagande. Att hitta vägar för att ge våra ungdomarframtidstro och vilja till engagemang är därför en uppgift förhela samhället.När identiteten formas behövs nära och varma relationer med vuxnamänniskor som är mogna att tåla konflikter och frigörelseprocesser utan attsvika. Föräldrar behöver stöd i sin roll för att orka med det civilkurage somkrävs för den uppgiften. För att kunna bryta sig loss och bli en självständigindivid måste man ha något att bryta sig loss ifrån. Villkoren för dagensungdomsgeneration är annorlunda jämfört med tidigare generationers. Idagsaknar tyvärr många ungdomar vuxna i sin närhet som orkar, har tid och viljaatt vara den trygghetsfaktor som är en förutsättning för frigörelseprocessenoch identitetsskapandet. Det är en av förklaringarna till den rotlöshet och detutanförskap som många ungdomar ger uttryck för . somungdomar tydligt uttrycker att de vill ha mer kontakt med vuxna sitter äldremänniskor ofta isolerade utan kontakt ens med sina närmaste. Störregemenskap mellan generationerna, inte bara mellan föräldrar och barn utan ialla olika miljöer i samhället är en viktig förutsättning för att ökaungdomarnas möjligheter att utveckla självkänsla och stark identitet. Därförmåste olika åtgärder vidtas för att bryta generationssegregationen genom attsamvaron mellan generationerna underlättas.En annan viktig faktor för identitetsskapandet är känslan av kontinuitet.Den stöds av ett allmänt accepterat normsystem för hur samverkan mellanmänniskorna i ett samhälle ska fungera. En etik som betonar alla människorslika värde och det personliga ansvaret för sig själv och sina medmänniskor ären viktig grund när en ung människa söker fast förankring i en snabbtföränderlig omvärld. som etiken och normsystemet syftar tillfasthet och skydd av varje individ måste det inspirera till utveckling avpersonligheten, till initiativ och nytänkande, till vilja att ta ansvar för alltstörre, både personliga och gemensamma, uppgifter. Också i upplevelsen avförändring behöver man en referensram, en trygghet i att man kan lita påbåde medmänniskors och det offentligas handlande.Riktlinjer förungdomspolitikenFör att uppnå en samlad träffsäkerhet när det gäller insatserpå ungdomsområdet krävs aktuella och tydliga mål förungdomspolitiken. De flesta av de beslut som fattas avpolitiker och av offentlig förvaltning påverkar också, direkteller indirekt, ungdomarnas framtidsutsikter. Miljöpolitiskabeslut bestämmer deras framtida livsbetingelser, beslut inomnäringspolitikens område påverkar chanserna att få jobb, hurekonomin hanteras får effekter för framtida skatteuttag ochbidragssystem, skolpolitikens utformning påverkar derasdagliga liv mycket påtagligt. Det finns ett stort behov avsamordning av de insatser som görs för ungdomar på olikanivåer i samhället. Risken är annars stor att de inte fåravsedd effekt. Det gäller inte minst ungdomar som har behovav särskilda insatser.En samlad ungdomspolitisk proposition under varje mandatperiod är ettviktigt instrument för att lyfta fram ungdomsfrågorna, höja deras status ochpresentera en samlad bild av ungdomars situation i dagens samhälle. Enåterkommande ungdomspolitisk proposition bör innehålla, förutom aktuellabeslutsärenden, följande:- uppföljning av de nationella riktlinjerna för ungdomspolitiken,-- fastläggande av nya konkreta delmål för den närmaste fyraårsperioden,-- utvalda statistiska mått som beskriver ungdomars levnadssituation,vilka återkommande följs upp och utvärderas,-- omvärldsanalys av ungdomars levnadsvillkor,-- samlad redovisning av vad den statliga sektorn gjort i ungdomsfrågorsedan förra propositionen,-- samlad bedömning av vad stat och kommun satsar på barn ochungdom,-- förslag till strategi för ungdomspolitiken de närmaste åren.-GenerationsperspektivetI tillsatte fyrpartiregeringen en utredning,kallad , som presenterade sittbetänkande Tillvarons trösklar - Ungdomars levnadsvillkoroch framtidsutsikter (SOU 1994:77) . Syftet medutredningen var att sammanställa kunskaper och ge enhelhetsbild av ungdomars livsvillkor, ge förslag på hurgenerationsperspektivet kan få en mer framskjuten plats i detpolitiska beslutsfattandet samt, lägga förslag som bidrar tillatt underlätta ungdomars etablering, främst på arbets- ochbostadsmarknaderna. Utredningen betonade bland annatvikten av ytterligare initiativ för att stärka ungdomarsinflytande på olika nivåer. Den nuvarande regeringen harinte tillvaratagit de slutsatser och förslag som utredningenframförde.En jämförelse mellan dagens respektive tidigare ungdomsgenerationertyder på att de olika generationerna i huvudsak följer liknande etablerings-mönster. Skillnaderna står framför allt att finna i att etableringsprocessen fördagens ungdomar tenderar att bli alltmer utdragen. Det framstår tydligt attökade utbildningskrav och en svårare arbetsmarknadssituation för mångaleder till låga inkomster under en relativt . Det är också viktigt attsetill de särskilda villkor som gäller för den ungdomsgeneration som upplevtomställningen från den utvecklingsoptimism som gällde under deras uppväxttill de betydligt kärvare förutsättningar som råder . För att bättreska kunna beakta generationsaspekterna vid viktiga beslut är det nödvändigtatt effekterna av de olika besluten vad avser fördelningen mellan olikagenerationer redovisas så långt det är möjligt. Detta är särskilt viktigt närregeringen lämnar förslag rörande skatter eller transfereringar.Det är nödvändigt att på allvar anta utmaningen att ge ungdomarmöjligheter att engagera sig i samhällsarbetet. Att ha inflytande innebärockså att dela ett ansvar. Ungdomar behöver tidigt uppmuntras till samhälls-ansvar genom att de får inflytande och får delta aktivt i skolan, på arbets-platsen, i närmiljön, i ideellt arbete osv. Genom att visa tillit till ochstödjaungdomars egna aktiviteter stimuleras deras kreativitet och ansvarskänsla.Ungdomars deltagande i föreningslivet har minskat kontinuerligt. Framförallt har de idéburna folkrörelserna och de politiska ungdomsförbunden tappatmedlemmar. Det ska inte tolkas som att ungdomar är ointresserade avsamhällsfrågor, men deras intresse tar sig nya och andra uttryck som ärviktiga att fånga upp. Den vuxna delen av befolkningen kan inte förvänta sigansvar från ungdomar om de unga inte känner att deras uppfattningar ochåsikter tas på allvar. kan inte alltid ungdomars förväntningar ochkrav tillgodoses. Det är därför viktigt att på alla nivåer ha en dialog byggd påömsesidig respekt. Olika former för försöksverksamhet som kan ökaungdomars möjligheter att delta i den demokratiska beslutsprocessen börockså stödjas, till exempel ungdomsfullmäktige och ungdomsråd, somprövas på några ställen i landet.UngdomsstyrelsenI den ungdomspolitiska propositionen föreslogs attdåvarande skulle utvecklas till enfullödig statlig myndighet med ett tydligt ansvar för attsamordna ungdomspolitiken och handlägga bidragsfrågor.Myndigheten, som fick namnet , fick engeneraldirektör som chef. harmyndigheten arbetat och successivt stärkt sinkompetens och status, inte minst gentemot kommunerna somidag i myndigheten har en naturlig samarbetspartner.Ungdomsstyrelsens utrednings- och informationsverksamhet har ocksåutvecklats vilket innebär att andra myndigheter fått bättre beslutsunderlag ifrågor som berör ungdomar. följer med intresse denfortsatta utvecklingen och anser det viktigt att myndigheten får de resursersom behövs för att fortsatt kunna främja goda uppväxtvillkor förungdomar samt att verka för att unga människor görs delaktiga isamhällsutvecklingen.Utbildning, arbete ochbostadVår målsättning är att alla ungdomar mellan 18 och 24 årskall erbjudas jobb eller meningsfulla studier före år 2002.Om samhället inte lyckas med att ge ungdomar meningsfullutbildning eller möjlighet till sysselsättning riskerar vi attskapa ett utanförskap där ungdomar känner att de inte är endel av samhället, och att de inte fyller någon funktion ivardagen. Satsningar på att lösa ungdomsarbetslösheten ärdärför inte bara en ekonomisk fråga utan det handlar omungdomarnas möjligheter att komma in och etablera sig ivuxenlivet.I dag är det svårt för ungdomar utan högre utbildning att konkurrera omjobben, som konkurrensen om högskoleplatserna ökar.Arbetsrättens turordningsregler och de höga ingångslönerna ärandra faktorer som försvårar ungdomarnas situation på arbetsmarknaden.Utbildningsplatser är en av de allra billigaste åtgärderna i kampen motarbetslösheten. Förutom att antalet arbetslösa sjunker, då de i stället utbildarsig, så gör deras ökade kompetens dem mer attraktiva på arbetsmarknaden.Dessutom ökar konkurrenskraft med välutbildade människor.De snåriga ersättningsreglerna för arbetslösa, kombinerat med lågaersättningsnivåer, innebär att många ungdomar måste söka socialbidrag försin dagliga överlevnad. Det finns även en risk för att många ungdomarfastnar i ett bidragsberoende.Den garanti som utfärdades inför valet om att ingen under 25 årskulle behöva vara arbetslös har ännu inte förverkligats.Många ungdomar riskerar att fastna i ett evigt kretslopp av arbetsmarknads-politiska åtgärder och ersättningsperioder i öppen arbetslöshet. Arbets-marknadens parter bör eftersträva ökad flexibilitet vad gäller lönesättning förungdom. En lägre ingångslön kan vara ett verksamt sätt att få fler unga iarbete. Ett lärlingssystem med tre- eller fyraårig utbildning/lärlingstid därteori och praktik varvas bör utvecklas. Att utveckla praktiksystemetytterligare och få till stånd lärlingsutbildning ute i företagen är ett sätt attgarantera ungdomar arbetsmöjligheter och framtida anställning.Det är oerhört viktigt att ungdomar erbjuds meningsfull utbildning ellerpraktik. dras gymnasieskolan med ett antal problem. Många eleverlämnar utbildningen innan den fullföljts. Ofta handlar det om studietröttaungdomar och de krav som gäller för alla oavsett inriktning och ambitioner.Det krävs därför tydliga förändringar. Det ska till exempel vara möjligt attfullfölja gymnasiestudier på lika villkor upp till ålder.Det är positivt att antalet platser inom vuxenutbildning och högskolaväxer, men det är viktigt att värna om utbildningens kvalitet när utbyggnadensker så fort. Lärare måste anställas, fler studentbostäder byggas och detbehövs fler lokaler som bibliotek, datorsalar m.m. Studiestödet måste varautformat så att ingen avskräcks från studier av rädsla för höga studieskulder.Vi kristdemokrater vill höja bidragsdelen i studiestödet, samt ävenfribeloppet, d v s det belopp man får tjäna utan att studiestödet reduceras.I detta sammanhang är det viktigt att poängtera att ungdomars arbets-löshetsproblem i grunden är ett allmänt samhällsproblem. Särskilda insatsergentemot ungdomar ska inriktas på att undanröja de faktorer som leder till attungdomar har en högre arbetslöshet än andra åldersgrupper.Ungdomars situation på bostadsmarknaden är bekymmersam. Det beror påde höga skatterna på boendet, de höga produktionskostnaderna, högaarbetslösheten bland ungdomar samt det faktum att ungdomar generelltsett har en relativt svagare ekonomisk ställning . En nybostadspolitik som främjar lägre boendekostnader och ökad valfrihet i formav storlek och standard på lägenheter krävs. Ett bosparande för bl aungdomar bör införas för att öka ungdomars möjlighet att köpa eller rustaupp en lägenhet. Erfarenheter från orter där man byggt bra och billigaungdomsbostäder bör i ökad utsträckning utvärderas och spridas runt om ilandet. Ungdomars speciella villkor på bostadsmarknaden bör särskiltstuderas.Kristdemokraternas utbildnings-, bostads- och arbetsmarknadspolitikutvecklas i särskilda motioner.Brottsförebyggande insatserKänslan av kompetens, att duga något till är fundamental föralla människor. Den upplevelsen växer fram i växelspel medandra. För föräldrar och vuxna i förskolan och skolan gällerdet att hitta något hos varje barn att utveckla, uppmuntra ochberömma. Tyvärr premierar vuxna ofta färdigheter ochkunskaper som står i överensstämmelse med samhälletsstatusordning. Där kommer de praktiska kunskaperna ofta iskymundan. En viktig uppgift är att uppvärdera just depraktiska färdigheterna både i hemmet, förskolan och skolan.Den unga flicka eller pojke som inte får sin kompetens bekräftad i familjeneller skolklassen, kan kanske istället få den upplevelsen i fotbollsföreningen,schackklubben, rockbandet eller i någon annan grupp. Unga som iställetbefästs i en känsla av inkompetens, av att inte duga något till, löper störrerisk att attraheras av grupper där kompetenskänslan byggs upp i kriminellasammanhang eller i den falska värld som skapas av drogbruk.Ett antal händelser med inslag av allt grövre våld har drabbatSverige. noterar olika iakttagare - forskare, journalister ochlekmän - en rad förändringar i inställningen till mänskliga relationer i vidmening och till människovärdet. Barn och ungdomar har oftare behov avpsykiatriska och psykologiska stödinsatser. Det går självfallet inte att peka uten enda orsak till det grova våldet - och inte en eller ett par åtgärder somhastigt skulle stoppa våldshändelserna. En handlingsplan för att skapa etttryggt samhälle där om möjligt alla medborgare har en aktiv, medskapanderoll är i realiteten också den bästa handlingsplanen mot våldsbrottslighet. Vikristdemokrater anser att insatserna oftast kommer när utförsbacken redanbörjat. Det är de tidiga förebyggande åtgärderna, av det slag vi pekat på bl a iden här motionen, som är de viktigaste. Föräldrarna är samhällets viktigastebrottsförebyggande faktor. Vi måste dock också prioritera direkt brottsföre-byggande åtgärder.Kampen mot våldet måste föras på alla nivåer i samhället - i hemmet,bland enskilda organisationer, i skolan och på arbetsplatser osv. Inte minst ärdet nödvändigt att ta till vara den ideella sektorns engagemang ochkunnande. Centrala direktiv kan aldrig ersätta insatser som bygger påkunskap och omsorg om den egna lokala miljön och människorna som vistasdär. På många håll bedrivs det på den grunden ett värdefullt lokaltbrottsförebyggande arbete i form av grannsamverkan, föräldravandringar påstan, nätverksuppbyggnad och samarbete mellan offentliga och ideellainsatser.UngdomskulturenKultur i vid mening är ytterligare en förutsättning för etttryggt och människovärdigt samhälle. Kulturen måste finnastillgänglig där och när barn och ungdomar kan ta del av den.Ungdomar föredrar ofta kulturupplevelser och egnaaktiviteter såsom musikfestivaler, rockklubbar, bio eller friateatergrupper och besöker i mindre utsträckning traditionellakulturinstitutioner. Kulturlivet är ett sätt för ungdomar attmarkera sin självständighet i förhållande till vuxna. Det finnsingen motsättning mellan att erkänna ungdomars egnakulturyttringar och att söka mer av samverkan övergenerationsgränserna, att ta ungdomar mer i anspråk igemensamma aktiviteter. Ungdomsorganisationerna måsteges möjlighet att förmedla kultur och göra de unga kulturelltmedvetna. Det är enligt vår mening mycket viktigt att detförändringsarbete som påbörjats för att förbättra barns ochungdomars uppväxtvillkor och för att ge våra ungdomar enframtidstro som bygger på självkänsla och godaframtidsutsikter drivs vidare utan dröjsmål.Ungdomsgårdar fyller en viktig funktion i det förebyggande arbetet,särskilt med tanke på att denna verksamhet ofta riktar sig till föreningslösungdom. Verksamheten har låg prioritet i varje kommun. Detta är olyckligt.Ungdomsorganisationer ochsamlingslokalerI budgetpropositionen meddelar regeringen att man har föravsikt att ge i uppdrag att, isamråd med samt berördamyndigheter, göra en översyn av föreningslivets tillgång tilllokaler i hela landet. Lokaler där någon form av riktadverksamhet till barn och ungdomar förekommer skall särskiltuppmärksammas. Regeringen talar med kluven tunga.Samtidigt som regeringen vill göra en översyn 1999 vill manavskaffa bidraget till samlingslokaler. I budgetpropositionenanges nämligen att anslaget N 1 Bidrag till allmännasamlingslokaler ska avskaffas. hardetta bidrag minskats och försvinner de sista 40miljonerna i ett enda drag. Många av dessa allmännasamlingslokaler används just till ungdomsverksamhet, oftapå mindre orter och på landsbygden. Det märkliga är att ensådan översyn som regeringen efterfrågar redan gjorts avBoverket. Det vet vi bland annat genom ,Ungdomsverksamhet i allmänna samlingslokaler, levereradtill regeringen så sent som 1 oktober 1998.Regeringen föreslår att 4 miljoner skall avsättas till statsbidrag till någrautvalda organisationer. Detta bidrag ska tas inom anslaget M 2 Nationell ochinternationell ungdomsverksamhet. motsätter sig detta. Vianslår 25 miljoner till allmänna samlingslokaler ( anslag N 1). På så sättslipper anslaget M 2 urholkas med 4 miljoner kronor.Det mer målstyrda statsbidragssystemet till ungdomsorganisationerna somriksdagen beslutade om 1994 på den dåvarande regeringens förslag harutvärderats av . En rapport avlämnades till regeringenvåren . Erfarenheterna från det nya systemet och regeringens slutsatserdärav har ännu inte presenterats för riksdagen.Ett område som kräver ett skyndsamt agerande är det faktum att en delreligiösa ungdomsorganisationer hamnat i en sämre situation än vad somavsågs i regeringens proposition. De organisationer som avses har avideologiska skäl inget individuellt medlemskap. fick dessaorganisationer bidrag även för den faktor som utgår från antalet medlemmar,beräknat på antalet aktiva medlemmar eller på antalet döptaungdomsmedlemmar. När regeringen föreslog en övergång till ett nyttbidragssystem betonades i propositionen att de religiösa ungdoms-organisationerna skulle få undantag från vissa regler på grund av sinaspeciella medlemsvillkor. I propositionen (1993/94:135) står det: "Förutsätt-ningen för dispens bör dock vara att det finns ett tydligt pedagogiskt ellerideologiskt skäl för den valda organisationsformen och att den gynnar barnenoch ungdomarna inom organisationen. Ett annat exempel gäller vissaorganisationer som av religiösa skäl inte kan ha individuellt medlemskap. "I tillämpning av de nya bidragsreglerna fick dereligiösa ungdomsorganisationerna dispens.