mot · GM02Ub801 · 1998-10-28 00:00:00 — Det handlar omatt ersätta en splittrad, något verklighetsskild utbildning med en samlad,praktiskt inriktad, där lärarna bör ha stor yrkeserfarenhet och därlärarkandidaterna redan från början får möjlighet att utveckla sin identitetsom lärare.Att lärarhögskolorna, som förordar, utvecklas mot egnasammanhållna enheter, att anknytning till övningsskolor stärks ochpraktikinslagen stärks, etc är naturligtvis inte något hinder för att de har ennära anknytning till ett universitet eller en högskola. Fördelarna med ensammanhållen lärarutbildning med egen tydlig hemvist är många; blandannat skulle den ge goda förutsättningar för en adekvat skolforskning genomatt lärarhögskolor i egen regi kan utveckla såväl skolforskning som forskar-utbildning. bör alltså bedriva skolforskning med egnaforskningsinstitutioner, professurer och egen forskarutbildning.Miljöpartiet föreslår att en utredning tillsätts för att ta fram förslag till enlämplig utformning av yrkesutbildningar (varvid speciellt de utbildningarsom nu är förlagda till universitet och högskolor skall uppmärksammas).Utredningen bör också utarbeta förslag till hur dessa utbildningar bästlokaliseras och struktureras. Erfarenheterna från den nu pågåendeförsöksverksamheten med kvalificerad yrkesutbildning bör därvid särskiltbeaktas.LärlingsutbildningSom ett led i utvecklingen av verklighetsanknutna,eftergymnasiala yrkesutbildningar med hög kvalitet framstårregeringens förslag i utvecklingsplanen om en modernlärlingsutbildning som en intressant möjlighet. Miljöpartiethar i olika sammanhang tidigare föreslagit återinrättandet avlärlingsutbildningar. motioner har vi redovisatriktlinjer för en sådan utbildning, utgående från erfarenheterfrån andra länder som länge haft lärlingsutbildningar, t exTyskland, och men med en anpassning tillden svenska arbetsmarknaden. Den form avlärlingsutbildning som regeringen diskuterat iutvecklingsplanen avser främst gymnasiala lärlings-utbildningar, knutna till gymnasieskolan och med skolansom huvudman. Detta är en viktig del men för attlärlingsutbildning skall bli ett kraftfullt instrument i svenskyrkesutbildning måste även de eftergymnasialalärlingsutbildningarna utvecklas. För många utbildningar ärdet då naturligt att huvudansvaret läggs på företag ellerbranschorganisationer, för andra kan utbildningenshuvudman vara en folkhögskola, en högskola, en kommunalförvaltning etc. Erfarenheterna från försöken medkvalificerad yrkesutbildning bör här kunna vara till stor hjälpnär det gäller att finna lämpliga organisationsformer. Det ärockså viktigt att arbetsmarknadens parter stimuleras attaktivt deltaga och också ta initiativ till utvecklingen av olikalärlingsutbildningar. Här bör regeringen kunna ta ett ansvarför att i ett initialskede underlätta processen.StudiestödDe nya formerna för studiestöd som föreslås iStudiestödskommitténs betänkande bör kunna ge storafördelar jämfört med de gamla. De leder inte till en orimligskuldsättning och amorteringsplanerna borde innebära enbättre fördelning av kostnaderna över tiden. Regeringen haravvaktat med proposition i ärendet. Reformen är viktig ochbrådskar eftersom de nuvarande nackdelarna ackumuleras.Allt fler studerande hamnar i en orimlig skuldfälla ochstatens framtida förluster vid avskrivningar av ej amorteradestudielån ökar. Det är angeläget att ett förslag enligt denfärdigbehandlade utredningen läggs till snarast.En skevhet i studiemedelssystemet, som särskilt bör uppmärksammas ärbegränsningen av det så kallade fribeloppet. Även om det avekonomiska skäl ej går att helt ta bort regeln om att inkomst av arbete skallleda till minskat studiemedel så bör fribeloppet möjligt höjas.CSN har i vårbudgeten 1998 kompenserats för ökade arbetsuppgifter ochomställning av datoriserade ekonomiska system. För den senare uppgiftenfick CSN bemyndigande att ta upp lån om ca 50 miljoner, vilket skulleavbetalas genom ökning av expeditionsavgifterna. anser attCSN:s verksamhet skall ha full kostnadstäckning i statsbudgeten och föreslåratt anslaget kompletteras med i budget vilketockså förutsätter att expeditionsavgifterna inte höjs.Studiesociala frågorGenom att studiefinansieringen sker i form av studiemedel,som är en kombination av lån och bidrag, och inte i form avlön så står studenterna vid universitet och högskolor utanförstora delar av det sociala välfärdssystemet. kan dettaproblem lösas i samband med införande av studielön, enreform som dock inte kan införas av ekonomiskaskäl. Det vore utmärkt om den aviseradestudiemedelsreformen kunde knytas till ett förslag omlösning av hela den studiesociala frågan. Frågan om studie-medelssystemets utformning har emellertid redan utretts ochremissbehandlats och ett förslag ligger inom räckhåll i enmycket nära framtid. Den studiesociala frågan bör utredas isin helhet och detta kräver tid och omsorg. Frågan äromfattande och berör studenternas tillgång till det socialaförsäkringssystemet i dess helhet; socialbidrag,bostadsbidrag, a-kassa, sjukförsäkring, föräldraförsäkring,etc.Det naturliga i detta läge är att skyndsamt införa ett förbättratstudiemedelssystem, tillsätta en utredning med uppdrag att se över destudiesociala frågorna i sin helhet samt i avvaktan på denna utredning ochproposition i ärendet vidtaga vissa åtgärder i syfte att täcka uppenbara bristerav stor betydelse för enskilda studenter. En sådan allvarlig brist är att mångastudenter saknar försäkringsskydd mot skador som uppstår i samband medstudierna. En personskadeförsäkring bör därför redan nu införas.Genom har många vuxna genomgått gymnasieutbildningoch kan förväntas ha intresse för en eftergymnasial yrkesutbildning. Helt ilinje med tanken om det livslånga lärandet kan man förvänta sig attstuderandegrupperna vid universitet och högskolor kommer att vara mycketheterogena , med stor spridning i ålder och livssituation blandstudenterna. Behovet av ekonomisk och social trygghet ser därmed ocksåmycket olika ut för olika studerande. I arbetet på en helhetslösning av denstudiesociala frågan måste därför speciellt uppmärksammas de olikakategoriernas mycket olika behov. Detta är viktigt bl a för att skapamöjligheter för t ex de studerande som kommer från Kunskapslyftetsgymnasiestudier att få en meningsfull fortsättning på sin påbörjadeutbildning. I uppdraget till den studiesociala utredningen bör i direktivensärskilt betonas vikten av att förslagen tillgodoser hela gruppen studenter, såatt likvärdiga möjligheter för högre studier ges oavsett ålder, kön, socialställning etc.Miljöpartiet föreslår med hänsyn till vad ovan anförts att regeringensnarast till lämnar förslag om en studiemedelsreform samt tillsätteren utredning som får i uppdrag att komma med förslag om en helhetslösningav de studiesociala frågorna. Därutöver föreslår att regeringensnarast återkommer med ett förslag att det i lag fastställs att varje lärosäteskall svara för personskadeförsäkring av alla studerande vid lärosätet.Studenternas valmöjligheterMöjligheter att fritt välja ämneskombinationer vidhögskolestudier måste förbättras. Kurserna bör utformas såatt det i större utsträckning än vad som är fallet går attkombinera ämnen från olika fakulteter ochvetenskapsområden, t.ex. tekniska ämnen med biologi ochpsykologi, kunskapsteori med medicin o s v. Universitetenbör öka samordningen i kursplaneringen och förbättrainformationen till studenterna om olika möjligheter tillämneskombinationer. Universiteten bör också eftersträva entydligare profilering så att landets resurser samlas tillkraftfulla enheter. Kurser inom specialområden bör varaöppna för studerande från andra universitet och högskoloroch en ökad rörlighet hos studenter är viktig. I dettasammanhang aktualiseras åter frågan om sominte längre finansieras över statsbudgeten. Man bör övervägaatt återinföra den gamla formen av just för att ökamöjligheterna för studenter att kombinera studier vid olikauniversitet och högskolor.Den nuvarande proceduren för antagning av studerande till högreutbildning har stora brister. Högskolornas institutioner har att hantera storamängder anmälningar vid terminsstarten och den slutliga antagningenförsenas ofta . Detta medför att många studerandeanländer till sina studiegrupper så sent att de får påtagliga svårigheter atttillägna sig det stoff som redan behandlats. För att reducera en onödigadministrativ börda för institutionerna och eliminera de genom förseningarnauppkomna studiehindren måste rutinerna för antagning bli betydligteffektivare. En genomgripande förändring synes påkallad och vi föreslår attHögskoleverket får i uppdrag att i samverkan med berörda myndigheterutforma ett förslag till nya antagningsrutiner.Här kan också tas upp regeringens förslag till fördelning av det ökadeantalet grundutbildningsplatser och de beräkningsgrunder som ligger bakomanslagen till olika lärosäten. har tidigare anmärkt på det dåligaunderlaget för fördelning av antalet grundutbildningsplatser till högskoloroch universitet. Redovisningen av underlaget har förbättrats något men ärfortfarande alltför bristfällig med följden att anslaget i vissa fall synesoförklarligt stort respektive litet. Beräkningsgrunderna för ersättnings-beloppen för olika ämnesområden måste också ses över. Många ämnen igrundutbildningen har ändrat karaktär, t ex på grund av förskjutningar iämnets laborativa karaktär eller förändringar i den utåtriktade förankringenoch metodförändringar på grund av ändringar i studerandegrupperna.Regeringen bör se över fördelningen av grundutbildningsplatserna ochtydliggöra de kriterier som används samt göra en modernisering avschablonerna för ersättning till olika ämnesområden.MiljökunskapSamhället kommer att efterfråga personersom förutom traditionella yrkeskunskaper inom t ex teknikoch ekonomi också har gedigna baskunskaper i ekologi ochbiologi. Människor som har kunskap inom gränsområdetmellan biologi, ekologi, ekonomi och teknik behövs i arbetetatt anpassa byggnation, energiproduktion, varuproduktion,livsmedelsproduktion, dricksvattenhantering, återvinning,sophantering, avloppsrening, osv. till moderna krav. Dessavidgade yrkeskunskaper behövs för att miljövänligarealternativ skall kunna ersätta otidsenliga lösningar somgenom tradition har fäste i nuvarande verksamheter.Utbildningar med miljökunskap som bas har redan införts i mindre skalaoch då ofta i speciella syften, t.ex. utbildning av miljöskyddsinspektörer. Detframtida behovet av miljökunnig personal inom samhällets olika sektorer äruppenbart. Flera lärosäten har på eget initiativ startat miljörelateradeutbildningar. Dessa utbildningar bör ges särskilt stöd och en fortsattutveckling i denna riktning vid alla lärosäten bör stimuleras. Vi föreslår atten utredning tillsätts för att utvärdera existerande utbildningar på områdetsamt med ledning av denna utvärdering utarbeta ett förslag till ensamordning av utbildningarna till en ändamålsenlig helhet, varvid specielltmiljökunskapernas integration med andra ämnesstudier och utbildningarskall uppmärksammas. Miljökunskap skall inte bara vara en specialitet utanbör ingå som ett viktigt led i alla utbildningar.Bruksanvisning för akademiska grundexaminaMånga C- och D-kurser vid universitet och högskolor har detdubbla syftet att dels vara den bas från vilken de studerandeskall fortsätta till forskarutbildningen, dels (för flertaletstuderande) vara avslutningen på den utbildning som liggertill grund för deras yrkesverksamhet. För flertalet ämnen vidt.ex. de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteternaär denna dubbla funktion otydlig. Studenterna vet ofta inteens vilka villkor som gäller för en fortsatt forskarutbildningoch vad den leder till för arbetsmöjligheter. Inte heller vet devilka förvärvsmöjligheter som står öppna efter olikautbildningar.Samma okunnighet finns på avnämarsidan. Arbetsgivare såväl inomnäringslivet som inom den offentliga sektorn saknar god information om vadolika utbildningar ger för yrkesmässig kompetens. Det duger inte att hävdaatt många utbildningar är "fria" och inte avser att vara direkta yrkes-utbildningar. I dessa fall är behovet större än någonsin av en genomlysningav utbildningens möjliga användbarhet i samhället. Vi föreslår attHögskoleverket får i uppdrag att i samverkan med olika universitet ochhögskolor ta fram bra informationsmaterial; ett riktat till studenter sominformation inför studieval och yrkesval och ett för marknaden för rättutnyttjande av utbildad arbetskraft. Viss sådan information finns men äralldeles otillräcklig.Jämställdhet i grundutbildningenStatistiskt sett så råder inte någon allvarlig skevhet ikönsfördelningen i grundutbildningen vid universitet ochhögskolor. Undantag finner vi i vissa ämnesgrupper inomt.ex. teknisk-naturvetenskapliga och lärarutbildningar. Deinsatser som behövs handlar sannolikt i första hand om olikatyper av information samt att lärare i teknisk-natur-vetenskapliga ämnen i och gymnasiet utformarundervisningen med hänsyn till skillnader mellan flickorsoch pojkars intressen och erfarenheter.Trots att ungefär lika många kvinnor som män deltar i grundutbildningenså är det en övervikt för män bland dem som går vidare i forskarkarriären. av orsakerna till detta står antagligen att finna i grundutbildningensslutskede. Ofta används det mindre forskningsarbete som utförs på C- och D-nivå som merit vid antagningen till forskarutbildningen. Det finns mångatecken på att män i större utsträckning än kvinnor väljer uppsatsämnen i näraanslutning till handledarens forskningsprojekt. Resultatet blir att kvinnor fåren något svårare arbetsuppgift samt att de eventuellt inte är lika välkomna iforskarutbildningen som de manliga studerande som redan arbetar ihandledarens projekt. Institutionerna bör uppmärksammas på detta problemoch vidtaga åtgärder så att kvinnliga studerande inte drabbas av skillnader iförutsättningar att gå vidare till forskarutbildning.Tänkbara åtgärder är många och olika för olika institutioner; från tydliginformation om för- och nackdelar med olika strategier vid val avuppsatsämne till aktiva åtgärder för att kompensera brister i handledning ochkursgivning. Frågan om skillnader för män och kvinnor vad gäller yttre,institutionella betingelser för studieframgång måste tas på stort allvar.Universiteten bör få tydliga direktiv om behovet av åtgärder samt krav påredovisning av vidtagna åtgärder och deras resultat.Jämställdhetslagens intentioner bör följas fullt ut även vad gällerstudenterna vid universitet och högskolor. Så bör t ex jämställdhetsplaner föranställda även omfatta studenterna t ex vid en institution. Högskole-förordningens skrivningar om sexuella trakasserier skall gälla samtliga viduniversitet och högskolor verksamma, alltså även relationer mellan lärareoch studenter.ForskarutbildningMånga skäl anförs för att forskarutbildningen behöverförbättras. Kvaliteten är hög men kan bli högre och antaletutbildade forskare är för litet. Efter avslutad grundutbildningskall det ta fyra till att genomföra enforskarutbildning vid svenskt universitet. För flertaletstuderande tar utbildningen betydligt . Statistikenvisar att studerande vid teknisk eller medicinskforskarutbildning lyckas betydligt bättre än studerande vidt.ex. humanistisk eller samhällsvetenskaplig fakultet istudietid mätt. Detta ger en viss vägledning om varproblemet ligger. Det är också så att studerande meddoktorandtjänst har betydligt bättre studieresultat än sådanasom ej har sådan tjänst.Doktorandtjänsterna, som bekostar den forskarstuderandes uppehälle understudietiden, betalas via anslag till universiteten (och i viss utsträckning viaforskningsråd, fonder och stiftelser). Däremot finns inga medel anslagna förden forskning som vederbörande skall bedriva (mycket små bidrag kanerhållas från det helt otillräckliga fakultetsanslaget för ograduerade forskaresvetenskapliga verksamhet). Detta betyder i praktiken att den forskar-studerande är hänvisad till att använda handledarens utrustning och anslagför datoranvändning, laboratoriemateriel, litteratur, kopieringsapparatur etc.Detta i sin tur förutsätter att den studerande verkligen utför sitt avhandlings-arbete inom handledarens projekt. Detta beroende mellan handledaren ochden forskarstuderande innebär vissa fördelar men i vissa fall också nackdelar,som berör den viktiga frågan om hur man skapar kreativa forskningsmiljöer.Självfallet innebär beroendet av handledarens anslag också en risk för att nyaidéer hämmas. Det tycks också vara så att kvinnor i forskarutbildningenoftare än män väljer egna avhandlingsämnen, ämnen som inte faller direktinom någon handledares projekt. Detta medför svårare studieförhållandenmed mindre resurser och hjälp för kvinnor än för män. Till bilden hör ocksåatt handledarna som regel är män.Förmodligen missgynnas kvinnliga studerande mer än män av att denforskning som doktorander utför saknar egen finansiering. serdet som angeläget, både för att öka möjligheten för nya idéer att prövas avunga forskare och för att minska ett av hindren för kvinnliga forskar-studerande, att till forskningsråden anslå särskilda medel för stöd tillforskarstuderande. krävs som regel minst docentkompetensför att det skall vara meningsfullt att söka anslag vid statliga forskningsråd.Genom det av föreslagna grundforskningsavdraget (GFA) kanforskarstuderandes ekonomiska situation kraftigt förbättras (utan att någraytterligare medel behöver tillskjutas i budgeten). Ett GFA om 5 procentskulle bl a ge utrymme för ytterligare för doktorand-tjänster, vilket innebär ett tillskott på närmare 2.000 doktorandtjänster. Inomramen för GFA kan dessutom forskningsrådens anslag förstärkas med ca 30procent, vilket bör användas till, i första hand, forskningsanslag till yngreforskare och doktorander. (Se avsnittet om grundforskningsavdrag nedan. )Brister i regleringen av forskarutbildningen ochden fortsatta forskarkarriärenRegeringens budgetförslag innebär att antaletdoktorandtjänster är alldeles otillräckligt och att nästan ingamedel avsatts för doktorandernas avhandlingsarbete. Tyvärr förvärras situationen ytterligare genom denreglering av forskarutbildningen som genomförts.På sikt innebär regleringen också att antalet doktorander minskar kraftigtför att närma sig det lilla antal som ryms inom gruppen som hardoktorandtjänst, utbildningsbidrag eller annan finansiering.Man får lätt intrycket av att regeringen saknar insikt om vilken betydelseför den vetenskapliga arbetsmiljön som doktoranderna har. Vid mångamindre institutioner med en eller två finansierade doktorander finns en storgrupp (kanske 10 till 20 studerande) som deltar i institutionsforskningengenom eget arbete men med låg aktivitetsgrad (ofta vid sidan om ett annatarbete), i institutionens seminarier etc. De lågaktiva doktoranderna har storbetydelse för institutionens forskningsklimat och är en del av den kontaktmed omvärlden som regeringen i andra sammanhang så varmt förespråkar.De är också bärare av den tradition som svenska universitet har som levandekultur- och vetenskapscentra öppna mot samhället. Det vore olyckligt omdenna halvöppna del av verksamheten ströps och forskarutbildningenövergick till att bli en kursbunden skola för några få heltidsanställdastuderande. Mångfalden och variationen måste behållas. Och självfallet råderdet inte någon konflikt mellan denna funktion och en gradvis förbättring avstudiefinansieringen för doktorander.Kravet på att den sökande skall uppvisa ordnad finansiering (eller åtta om studierna bedrivs med halvfart) innebär också att kvinnormissgynnas kraftigt. Det är allmänt känt att det är en stark övervikt avmanliga studerande som går in i olika institutionsprojekt, t ex genom att väljauppsatsämnen inom någon rullande experimentserie. Som en naturlig följdav detta får många sedan anställning som forskningsassistenter ellerförsöksledare inom projektet. När så frågan om antagning till forskar-utbildning och anställning som doktorand blir aktuell så ligger det nära tillhands att dessa studerande bedöms ha speciellt goda (redan dokumenterade)förutsättningar att genomföra forskarutbildningen och därför kommer i frågai första hand. Kvinnorna, som inte är lika benägna att gå in i pågåendeinstitutionsprojekt, kommer automatiskt i underläge i konkurrensen omplatserna i forskarutbildningen om kravet på ordnad finansiering förantagning verkställs.Miljöpartiet föreslår att regeringen ser över regleringen av forskar-utbildningen enligt vad som ovan anförts.Forskarutbildning för framtidenUtformningen av forskarutbildningen måste ändras medhänsyn till de nya krav som möter en ung forskare. Dearbetsuppgifter som den forskarutbildade skall utföra idagens samhälle kräver ofta ett perspektiv långt utöverspecialistperspektivet. Forskaren möter en problematiksom är långt mer komplicerad och vittomfattande än vadforskare för några decennier sedan reflekterade över.Problemen har globaliserats och effekter av olika tekniskaåtgärder på vår omvärld är stor. Även forskning inomsamhällsvetenskap och humaniora har trätt in i en vidgadkultursfär med krav på ett globalt perspektiv, solidaritet långtutanför våra egna gränser och medvetenhet om hur våratankar och handlingar beror av händelser långt ut iomvärlden.För att forskningen skall kunna aktivt bidra till en långsiktigt hållbar sam-hällsutveckling måste dagens forskare ha en medvetenhet om villkoren förliv på jorden, förståelse för människans plats i det ekologiska systemet ochen insikt om de begränsade ramarna för mänskliga kunskapers räckvidd samten insikt om att dagens kunskap inte är morgondagens sanning. Framtidenkommer att utvärdera våra handlingar utifrån kunskaper och perspektiv somvi saknar. Forskaren måste med de resurser han eller hon förfogar överta ett ansvar för att begränsningarna i vår kunskap också sätter gränser förvåra handlingar. Styrkan i specialistens prediktionsförmåga ligger i det snävaperspektivet, vilket också utgör ett av de största hoten mot en hållbarutveckling. Detta har direkta konsekvenser för utformningen av en lämpligforskarutbildning.All forskarutbildning måste innehålla studier av de biologiska ochekologiska livsvillkoren för liv på jorden och de biologiska förutsättningarnavad gäller människans förmåga till global solidaritet och rum,begränsningarna i människans kognitiva förmåga vid bedömning av riskeroch storskaliga effekter, etc. Forskarutbildning måste också ge insikt om dekunskapsteoretiska villkoren och begränsningarna för mänskligt vetande.Miljöpartiet föreslår att dylika undervisningsmoment i biologi, ekologi ochfilosofi införs som obligatorium i all forskarutbildning i Sverige.Likvärdiga villkor för kvinnor och män iforskarkarriärenRegeringen har tydligt markerat sin vilja att åtgärdaojämlikheter i forskarkarriären mellan kvinnor och män.Genom oskicklighet och en benägenhet att försöka påverkasymtomen i stället för orsakerna har regeringen i vissa fallåstadkommit rena försämringar i jämställdhetsarbetet, somendast i viss mån kan uppvägas genom den ökadeuppmärksamhet jämställdhetsfrågan fått genom åtgärderna.Två av regleringarna har särskilt allvarliga konsekvenser förkvinnor i forskarkarriären; begränsningen av meriteringstidför anställning som forskarassistent till efterdoktorsexamen samt inrättande av rekryteringsmål förnyanställning av kvinnliga professorer. Dessa behandlasseparat i följande två avsnitt.Meritvärdering för forskarassistentDen ålder när man genomgår forskarutbildning sammanfallerofta med den tid i livet när man normalt skaffar barn.Självfallet innebär det andra förutsättningar för kvinnor änmän att genomföra en forskarutbildning på förväntade . Många familjer där kvinnan går i forskarutbildningväntar med det första barnet tills kvinnan tagit sindoktorsexamen. Barnafödande innebär då en fördröjning avkvinnans fortsatta karriär, att genom egen forskning meriterasig för forskarassistenttjänst. Det är utan tvekan så attkvinnan normalt ägnar mer tid och uppmärksamhet åt barnetunder än vad mannen gör.