mot · GM02Sf214 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sf214av m.fl. (m)FamiljepolitikenInledningDagens familjepolitik är utformad för ett homogentindustrisamhälle där människor i stor utsträckning levdelikartade liv. Många hade samma arbetstider, sammaarbetsgivare och samma bostadsort - inte sällan under helalivet. I ett sådant samhälle kunde enhetliga system ochstrukturer, även om de naturligtvis förkvävde mångfald ochutveckling, vara funktionella för många. I det nya samhällesom nu växer fram kommer det att ställas nya krav på allasamhälleliga strukturer och då naturligtvis också påfamiljepolitiken. En familjepolitik för människor i skiftetmellan det tjugonde och tjugoförsta århundradet kan inte vilapå en idébas och verklighetsbild från 1930-40-talen och1960-70-talens syn på politikens makt. Dagensfamiljepolitik måste kunna möta en ny tids verklighet ochkrav.Moderna svenska familjer vill ta ett större ansvar för sina barn. Man vill påett bra sätt kunna kombinera både familje- och yrkesliv. Många försökerskapa större utrymme i sin vardag för att kunna vara mer tillsammans medbarnen, framför allt när de är små. Man arbetar skift, deltid, kvällar ochhelger eller försöker på andra sätt få tillvaron att gå ihop. Många är ocksåhemma med barnen längre än vad föräldraförsäkringen medger med storaekonomiska uppoffringar som följd.Våra förslag ligger också väl i linje med FN:s konvention om barnensrättigheter.Moderat familjepolitikFamiljen är en av samhällslivets viktigaste hörnstenar. Dettaär utgångspunkten för moderat familjepolitik. Föräldrarnavet vad som är bäst för deras barn. Familjen skall värnas,föräldrarollen stärkas, valfriheten respekteras och öka.Familjebildning är för de allra flesta en av de viktigaste händelserna i livet.Familjen har en unik styrka som bottnar i den förbehållslösa solidariteten ochkärleken. Denna styrka är vanligen inte begränsad till livets första skedeneller till den tid då barnen är omyndiga. Styrkan i en fungerande familje-relation varar livet ut.Moderata samlingspartiet ser familjen som samhällets viktigastegemenskap. En familj är något mer än en hushållsenhet bland andra ochfamiljens utgångspunkt får aldrig vara att det offentliga skall ha denavgörande kontrollen över familjens viktiga beslut och val.När skattepolitiken utformats så att allt mer av inkomsterna tagits frånfamiljen och beroendet av politiska beslut har ökat, då har Moderatasamlingspartiet arbetat för skatt efter försörjningsbörda. När barnomsorgs-politiken utformats mot allt mindre valfrihet och fler monopol har Moderatasamlingspartiet verkat för alternativ och ökad rättvisa genom avdrag förstyrkta barnomsorgskostnader, vårdnadsbidrag och såväl kommunala somideellt och privat drivna daghem. När Socialdemokraterna gjordeföräldrarnas valfrihet till en fråga för politiskt godtycke krävde Moderatasamlingspartiet lagstadgad rätt för alternativen och lagstadgad skyldighet förkommunerna att inte ekonomiskt diskriminera alternativen. När Socialdemo-kraterna utformade bostadspolitiken så att storskalighet och kollektivismprioriterades, då arbetade Moderata samlingspartiet för privat ägande iboendet och större möjlighet för familjerna att äga sitt eget hem. NärSocialdemokraterna drev skolan mot allt större likformighet, då drevModerata samlingspartiet kravet på föräldrarnas rätt att välja skola för sinaegna barn.Familjen har en lika viktig roll som den haft i historiskt perspektiv.Väl fungerande familjer ger trygghet åt den enskilde och stabilitet åtsamhället i stort. Den lilla världens trygghet ger den stora världen stabilitet.Kärnfamiljen är viktig liksom äktenskapet. Även andra familjebildningar ochsamlevnadsformer som bygger på frivillighet och långsiktighet har för mångastor betydelse och ger trygghet. Nya familjebildningar och nya relationermellan vuxna och det ökade antalet ensamstående föräldrar leder till att barnnu ofta har relationer till betydligt fler vuxna än den egna mamman ochpappan men det får inte minska föräldrarnas ansvar för sina barn. En modernfamiljepolitik måste ta hänsyn till dessa förändrade villkor.Mot denna bakgrund anser vi att familjepolitiken måste bygga på följandefyra grundpelare:? Familjens ansvar och betydelse skall betonas. Föräldrarna har ettoavvisligt ansvar för de egna barnen, men barnen har också ett ansvar förden äldre generationen.?? Välfärden måste genomgå en omfattande valfrihetsreform. Det handlarom familjens rätt att välja barnomsorg, skola och sjukvård för att ta någraexempel. Men det handlar också om valfrihet i äldrevården.?? Barnomsorgen måste förändras genom att en avdragsrätt för styrktabarnomsorgskostnader och ett vårdnadsbidrag införs. Det innebär att deenskilda familjerna ges förutsättningar för egna val när det gäller vårdenoch omsorgen om de egna barnen.?? Vi måste införa ett skattesystem som är baserat på försörjningsbörda.Detta sker genom att skatten på arbete i form av egenavgifter ochkommunalskatt sänks och att det allmänna grundavdraget höjs. Skatt påboende i form av fastighetsskatt måste avvecklas. Detta gynnar dem sombor i hyreslägenhet liksom i andra former av boende. Skattesänkningarriktade direkt till barnfamiljen i form av ett nytt grundavdrag på10.000 kronor per barn och år vid den kommunala beskattningen måsteinföras. ?Hur ser verkligheten ut?Det finns anledning att återigen påminna om hurverkligheten ter sig för alldeles för många barn. () har antaletpolisanmälningar om barnmisshandel fördubblats under1990-talet. har noterat en kraftigökning av de samtal som handlar om barnmisshandel. Fler än1.500 barn tvingas tillsammans med sina mammor sökaskydd hos kvinnojourer varje år.Den höga arbetslösheten och ett omfattande bidragsberoende är ingen bramiljö för att bygga trygga familjer. Istället blir relationerna bräckliga ochoron över den egna ekonomin och situationen drabbar hela familjen. Mer än200.000 barn lever i familjer där en eller båda föräldrarna är arbetslösa.Svenska barnfamiljer har också i internationell jämförelse låg köpkraft. Envanlig familj med två vuxna och två skolbarn där den ena föräldern arbetarheltid och tjänar en genomsnittlig industriarbetarlön, den andra föräldernarbetar och tjänar en halv genomsnittlig industriarbetarlön har enköpkraft som inte ligger mer än över socialbidragsnormen.En sådan familj har till exempel inte råd med en bil eftersom det kräverminst över socialbidragsnormen. Om vi utgår från att en familjmed två förvärvsarbetande behöver bil så räcker alltså familjens inkomstefter skatt inte till en skälig levnadsnivå.Mer än varannan svensk har i besparingar.Framför allt är det ensamstående med barn som saknar buffert för oväntadeutgifter visar beräkningar från . I gruppen ärdet som inte har i besparingar. Men värst är det förensamstående med barn i åldern där saknar en15.000-kronorsbuffert. För samma grupp i åldrarna är siffran75 procent.Det långvariga socialbidragstagandet har nästan tredubblats under 90-talet.Närmare 100.000 hushåll hade 1997 socialbidrag under minst 10 månader.År 1997 fick 403.000 hushåll eller av befolkningen socialbidrag.Var tredje ensamstående mamma är beroende av socialbidrag för sinförsörjning. De som har återkommande socialbidrag kan varamer eller mindre beroende av bidrag och mer eller mindre fast i systemet. Julängre tid en person har socialbidrag desto mindre är chansen attpersonen kommer ur socialbidragstagandet året därpå. Andelen som blirbidragsfri har sjunkit . av dem somhade bidrag nästan hela 1995 blev bidragsfria 1996.I en stat där det offentliga genom ett orimligt skattetryck och omfattandevälfärdssystem fråntar familjerna möjligheterna att påverka det egna livetslås också de naturliga nätverken sönder. En familj som i ett sådant lägehamnar i en svår situation är mer sårbar än en familj i ett samhälle där mankan leva på sin lön och där den offentliga sektorn skapar möjligheter förfamiljens egna val.Skattetrycket skadarfamiljenDet höga skattetrycket begränsar familjens valfrihet ochdärmed familjernas möjligheter att själva utforma sinalevnadsförhållanden. Skatten är den största enskildahushållskostnaden för de allra flesta familjer och det är enkostnad som inte kan påverkas av den enskilde utan bara avpolitiska beslut. Särskilt kommunalskatten slår hårt motbarnfamiljerna.De små ekonomiska marginalerna gör familjer extremt utlämnade. För-ändringar i transfereringssystemen kan få dramatiska följder. Ett förändratbostadsbidrag eller ett borttaget flerbarnstillägg kan betyda att ekonomin,som tidigare slutade på plus, hamnar på minus.Under vissa skeden har marginaleffekterna av skatterna dessutom varit såstora att familjerna inte haft någon möjlighet att förbättra sin ekonomiskasituation genom egna arbetsinsatser. Att kunna leva på endast en lön framstårför de allra flesta som ouppnåeligt.Den socialistiska skattepolitiken tar inte bara pengar från familjerna genomhöga skatter, utan den berövar familjerna möjligheterna att utforma sintillvaro efter egna önskemål och förutsättningar. Ett tydligt exempel var närregeringen beslutade att betala ut barnbidraget redanden 18:e eftersom den 20:e, som var den ordinarie utbetalningsdagen,sammanföll med midsommardagen.Regeringens beslut visade med all önskvärd tydlighet hur absurd denekonomiska situationen är för många barnfamiljer. Ska det bli någon mat tillmidsommar gäller det att utbetalningen av barnbidraget tidigareläggs, försjälv har man inga egna marginaler. Anledningen till det är de högaskatterna. Det är en tydlig signal som visar att någonting är fel i det svenskavälfärdssamhället. Ett samhälle kan inte bygga på att enskilda riksdagsbeslutär viktigare för människor än vad man själv med egen kraft kan åstadkommaför att göra det bättre för sig och de sina.I inget annat land utsätts barnfamiljerna för så höga skatter som i Sverige.Och i inget annat land är barnfamiljer, oavsett om de drabbats av arbetslösheteller inte, så beroende av politiska beslut om bidrag som i . Vad vi serär ett rent fattigdomsproblem som sprider sig i och som omfattaralltfler, i första hand barnfamiljer. Alltfler människor blir beroende av bidragför att klara vardagen.Sammantaget innebär den svenska familjepolitiken och de senaste årensextrema skattehöjningar att barnfamiljerna har svårt att klara sin vardag. Detär dags lägga fast en ny kurs för en modern familjepolitik som utgår frånfamiljernas behov och därför sänker skatterna och bryter bidragsberoendet.Vi föreslår skattesänkningar som tar sikte på bl.a. barnfamiljerna. Ett avförslagen är ett grundavdrag vid den kommunala beskattningen på10.000 kronor och barn vid sidan av ett oförändrat barnbidrag på750 kronor. Vi föreslår också statliga åtgärder som ger utrymme för sänktakommunalskatter samt avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnadertillsammans med ett vårdnadsbidrag. Sammantaget innebär vår politik attbarnfamiljerna får väsentligt vidare ekonomiska marginaler.Avdragsrätten ochvårdnadsbidragetMånga av barnfamiljernas problem beror påSocialdemokraternas politik. Denna är inte anpassad tillmoderna förhållanden och de krav och behov dagensbarnfamiljer har. Arbetsmarknaden har förändrats ochförändras i snabb takt. Unga människor har en annan syn påarbete och familjeliv. De arbeten som erbjuds ställer andrakrav och ger andra möjligheter än för bara sedan.Samtidigt finns allt tydligare signaler om att barnfamiljernainte längre accepterar en ordning som innebär att omsorgenom deras barn och deras möjligheter att planera sin vardag ärberoende av politiska beslut. Krav på reellt inflytande när detgäller val av barnomsorg, skola och möjligheterna att självforma sitt liv är tydligare än tidigare.Den borgerliga regeringen genomförde en rad viktigaförändringar på familjepolitikens område. beslöt att ettbeskattat vårdnadsbidrag skulle införas. Beloppet skulle vara 24.000 kronorper år och barn mellan ett och ålder. Till detta kopplades ett avdragförstyrkta barnomsorgskostnader med samma belopp. När reformen genomförtsvar det tre fjärdedelar av småbarnsföräldrarna som sökte och erhöllvårdnadsbidrag.Vårdnadsbidraget innebar såväl ökad rättvisa som större valfrihet försmåbarnsfamiljerna. Det ensidiga gynnandet av barnomsorg utanför hemmetoch då framför allt institutionell sådan bröts genom beslutet. De föräldrarsom själva tog hand om sina barn eller ordnade barnomsorgen på annat sättfick tidigare inget stöd. De bidrog till att via skatten betala för de familjersom utnyttjade den offentligt finansierade barnomsorgen.Vi anser att det är föräldrarna själva som skall bestämma huruvida bådaföräldrarna vill arbeta utanför hemmet när barnen är små eller om en skallvara hemma och ta hand om barnen. Vi anser att det är lika värdefullt att tahand om sina egna barn som att vårda andras. Hemarbetet måste upp-värderas. Det innebär inte skapandet av kvinnofällor eller tvång för någon attvara hemma. Tvärtom skapar större valfrihet och flexibilitet ökade förut-sättningar att förena familj med arbete. Vi ser man och kvinna som själv-ständiga individer som själva kan bestämma om förvärvs- och arbets-fördelning.Också för de föräldrar som båda väljer att förvärvsarbeta utanför hemmetoch för den ensamstående föräldern som arbetar, måste möjligheterna attvälja annan barnomsorg än den institutionaliserade utanför hemmet öka. Detär viktigt att det offentliga stödet inte är ett stöd för att styra ochkontrollerafamiljen utan är ett stöd för att hjälpa under de år då familjens ekonomi ärsom mest sårbar.Vårdnadsbidraget bör återinföras med de belopp och utifrån de principersom beslöt om . Det skall också gälla avdragsrätten förstyrkta barnomsorgskostnader upp till samma nivå. Vårdnadsbidraget ochavdragsrätten kompletterar varandra.BarnomsorgenNär den kommunala barnomsorgen började byggas forceradeSocialdemokraterna fram "den enda" barnomsorgen på ettsätt som ledde till höga kostnader och begränsad valfrihet.Efterhand har man ytterligare bekräftat detta genom att manslopat den lagstadgade rätten för barnomsorg i alternativ regiatt få rimlig ersättning för sin verksamhet.Motivet var bl.a. att det skulle vara samhällsekonomiskt felatt föräldrar startar alternativ barnomsorg i ett område därdet redan finns sådan. Därför skall ingetkommunalt stöd utgå till alternativet. Man bortser då frånföräldrarnas önskemål och barnens behov. Man bortser frånde barn som av särskilda skäl inte kan vistas i en dagismiljö.De kommunala daghemmen har blivit ett självändamål. Detär kännetecknande för den socialistiska politiken förankrad ien materialistisk människosyn.Det socialistiska motståndet mot föräldrarnas valfrihet har varitsystematiskt. Först accepterades bara kommunala daghem. När föräldra-kooperativen kom försökte den socialdemokratiska regeringen stoppa dessagenom att dra in statsbidragen. Man tvingades dock, efter starka protesterfrån föräldrakooperativ i bl.a. och från den borgerliga oppositionen iriksdagen, att ge efter och acceptera föräldrakooperativen. Motståndet harsedan fortsatt. När den nya barnomsorgslagen, som bl.a. innebar enskyldighet för kommunerna att lämna bidrag till barnomsorg i enskild regi,antogs av den borgerliga riksdagsmajoriteten röstade Social-demokraterna mot och efter regeringsskiftet avskaffades lagen.Det är också mot den bakgrunden man skall se Socialdemokraternasvallöfte om ett statligt subventionerat tak för taxan för viss barnomsorg.Genom att på detta sätt öka det offentliga stödet till den offentligabarnomsorgen kommer i praktiken andra former av barnomsorg att slås utoch nya kommer inte fram. Därmed har man i princip avskaffat valfrihetenpå barnomsorgens område.Argumentationen kring detta socialdemokratins viktigaste vallöfte ochsättet som det sveks efter valet illustrerar såväl familjepolitikens ochskattepolitikens brister som barnfamiljernas utsatthet. Förslaget kom tillp.g.a. de marginaleffekter som uppstår när man ökar arbetstiden och därmedinkomsterna. Men marginaleffekterna är till stor del beroende avskattesystemet och den socialdemokratiska modellen med progressiva taxorinom barnomsorgen. Förslaget skulle dessutom inte ta bort marginal-effekterna för dem som önskar att deras barn tas om hand på annat sätt än viaden offentligt subventionerade barnomsorgen.Genom att vallöftet endast omfattade dem som har barn i offentligtsubventionerad barnomsorg kunde löftet ge så dramatiska effekter att detmotsvarade lönehöjningar före skatt med 50.000-60.000 kronor och iblandmer för enskilda familjer.Det är inte osannolikt att det finns barnfamiljer som lyssnat på löftet ochlåtit sin röst styras av sina egna små ekonomiska marginaler och de politiskautfästelserna om snabba lösningar. Löftet var ju inte en målsättning utan klartdefinierat till storlek och exakt tidpunkt för genomförande. Densocialdemokratiska familjepolitiken har i sin kombination av materialism,önskan att styra människornas vardag samt cynism skadat såväl familjernasmöjligheter att bygga sin framtid i trygghet som deras tro på det politiskasystemet, till vilket de är helt utlämnade.Vi anser att barnomsorgslagen skall ändras i enlighet med vad somgällde före . Det skulle innebära att alternativa barn-omsorgsformer får lagstadgad rätt och lagstadgat skydd. Dessutom skulleden garantera ersättning till alternativ barnomsorg som uppfyllerdefinierade krav. Det skulle innebära ökad trygghet för de föräldrar somutnyttjar den alternativa barnomsorgen och likaså för dem som arbetar där.Det kan gälla föräldrakooperativ, ideellt driven barnomsorg eller privatsådan.Gör det möjligt att få hjälp ivardagenMånga män och kvinnor ägnar sig åt ett betungandedubbelarbete. Efter en lång dag på jobbet återstår ofta mångaoch långa timmar av hemarbete. I takt med att attityderna harförändrats har hemarbetets bördor kommit att fördelas alltjämnare. Det är bra, men kvinnor tar fortfarande ett störreansvar i hemmen än män. Socialdemokraterna har valt attbeklaga att det är så, och man verkar nu hoppas att dettaförhållande går över av sig självt.Från vet vi att brist på tid ofta framförs som ettskäl till slitningar i familjer. Känslan av att inte räcka till föder otrygghetmellan man och hustru och mellan föräldrar och barn. Från utredningar vet viatt män ägnar åt hemarbete . Det råder ingen tvekan om att kvinnor skulle gynnasmest om det blev möjligt för fler att efterfråga hemnära tjänster.Idag får man skatterabatt om man betalar någon för att sätta in ett fönster,men man betalar full skatt om man vill hyra någon för att putsa det. Det ärsänkt skatt för glasmästaren, full skatt för fönsterputserskan. Detta är enordning som i hög grad avspeglar olika intresseorganisationers inflytandeöver den politiska beslutsprocessen.Skattesystemet och våra höga skattesatser på arbete gör att det ärmycket få heltidsarbetande också i familjer med två höginkomsttagare somhar råd att betala lagligt för tjänster i hemmet.Vi vill ändra detta så att kvinnor och män kan få hjälp med arbete ihemmen till en betydligt lägre kostnad . Många fler skall kunna haråd att få hjälp med städning, diskning, tvätt, trädgårdsarbete etc. Mindre tidför dubbelarbete, mer tid för familjen och barnen.Från vet vi att en fjärdedel av landets hushåll ärintresserade av att efterfråga denna typ av tjänster om priset vore lägre. Islutsatserna av utvärderingen av det framgångsrika Humlan iKungälv konstateras att hushållen har ett mycket stort behov av hjälp medhushållstjänster. Och att behoven av hjälp är störst hos hushåll med barn.Tillsammans med och har vi lagt fram ettförslag som sänker kostnaderna för hemnära tjänster. Det är orimligt att låtaideologiska dogmer gå före moderna svenska familjers vilja att få tiden atträcka till och kunna organisera sin vardag på ett vettigt sätt.Den framtida inriktningenav familjepolitikenGenom de förändringar vi föreslår, ett grundavdrag för barn,en skattereduktion för hemnära tjänster, den lagstadgaderätten och skyddet för alternativa barnomsorgsformer,avdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnader ochvårdnadsbidrag, tas ett stort steg mot en modernfamiljepolitik som kännetecknas av ökad rättvisa ochvalfrihet.En viktig grund är att man skall kunna leva på sin lön. För att detta skallbli möjligt krävs bl.a. skatt efter bärkraft och försörjningsbörda. Med dennagrundförutsättning uppfylld minskar behoven av bidrag. Skatt efterförsörjningsbörda innebär att den familj som har stor försörjningsbördabetalar mindre skatt. Om inkomsten för familjen är så begränsad att man intekan leva på sin lön skall man i första hand få sänkt skatt. Räcker inte detskall man naturligtvis ha rätt till ekonomiskt stöd. Den som saknarförutsättningar för sin försörjning skall få bidrag.Stödet skall i första hand vara ekonomiskt, dvs hjälpa familjen till en sådanekonomi att den kan klara sin vardag och låter den vara självständig ochbeslutsför. Vi moderater betraktar fattiga familjer som just fattiga. De börinte automatiskt, som det ofta är , betraktas som mindre kapabla att fattasina egna beslut. Därför bör stöd till barnfamiljer med svag ekonomi varajust hjälp med ekonomin och inte annat än i undantagsfall riktadesubventioner eller naturastöd i form av kläder, mat eller daghemsplats.Därmed ökar familjernas möjlighet att påverka sin situation, och rundgångeni skatte- och bidragssystemen begränsas.Det fortsatta stödet när det gäller barnomsorgen skall ha som mål att detskall vara neutralt i förhållande till barnomsorgsform och gå direkt tillföräldrarna och inte till kommunen eller den som tillhandahåller barn-omsorgen. Därmed kan alla föräldrar både välja grad av förvärvsarbete ochinriktning av barnomsorg.För att öka familjens trygghet är det angeläget att varje familj kan sparaoch ha tillgång till eget grundkapital. Att äga sin bostad är också entrygghetsfaktor. Den möjligheten skall ges alla i form av egna hem ellerlägenheter. Det är klart belagt att ägande av en bostad och annat sparkapitalökar tryggheten. Svenska familjer har internationellt sett ett lågtfamiljesparande.Det torde ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av sänkta skatter,12. att beslutar införa ett avdrag för styrkta barnomsorgskostnaderoch ett vårdnadsbidrag i enlighet med vad som anförts i motionen,3. att beträffande stöd till barnomsorgen som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i motionen, 24. att beslutar införa en skattereduktion för hemnära tjänster ienlighet med vad som anförts i motionen, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktningen av den framtida familjepolitiken.Stockholm den 23 oktober 1998Ulf ()()()()()()()()()()()()()()()()()de ()()()1 Yrkandena 1 och 4 hänvisade till SkU.2 Yrkande 3 hänvisat till UbU.