mot · GM02Fö702 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fö702av ()Insatser vid kriser och katastroferSverige har direkt och indirekt drabbats avflera katastrofer och masskadehändelser. Flera av dekatastrofer som drabbat har komplicerats av att dehar involverat resande, de drabbade har alltså haft sin hemortpå annan plats än där traumat inträffade och har därigenominte tillgång till sitt vanliga nätverk, vilket medför ökadutsatthet. Den finska katastrofgruppen har t ex beräknat attinte mindre än 8000 människor var ögonvittnen tillräddningsarbetet vid Estonias undergång.Det är viktigt att komma ihåg att de omedelbara reaktionerna på entraumatisk händelse är normala reaktioner hos normala människor somresultat av onormala händelser. Människors hanteringsförmåga (coping) blirkraftigt överbelastad och ger upphov till traumatisk stress. Reaktionernaföljer ett mönster, men är naturligtvis individuella beroende inte bara på omman är överlevande, anhörig eller räddningspersonal utan även på personer-nas tidigare hanteringsstrategier och -förmåga. Om man i efterförloppetutvecklar posttraumatiskt stressyndrom eller psykiska problem beror i höggrad på omhändertagandet den efter händelsen. De olikagrupperna ovan kan också ha olika behov av omhändertagande. Vidare kanbehovet vara olika . I /Kamedos rapportom Estonia refereras tidigare undersökningar som visar att så många som50-60 % av dem som drabbas har utvecklat psykiska symtom. Förutom detindividuella lidandet blir alltså belastningen på samhällets hjälpapparat stor.Det är en väsentlig skillnad mellan traumatiska kriser, som det här gäller,och det man vanligen kallar livskriser (t ex att någon närstående dör, att fåetthandikappat barn, att närstående eller man själv drabbas av allvarligsjukdom). Av detta följer att det inte är tillräckligt att ha kunskap om hurman hanterar livskriser (något de flesta psykologer, många kuratorer, prästeroch andra har). Har man inte tillräcklig kunskap om trauma och träning i attbehandla det kan man göra mer skada än nytta.I flera länder i och i alla de nordiska länderna finns därförnationella, högspecialiserade grupper, som ansvarar för de psykologiskainsatserna. I finns ett antal psykologer som kan börja arbeta inom24 timmar och ytterligare en grupp med en inställelsetid . Detvar dessa som ansvarade för det psykologiska arbetet med Estoniakatastrofenpå den finska sidan. I sker detta i samarbete med Röda korset. INorge och organiseras motsvarande funktion av räddnings-tjänst. I saknas dock, märkligt nog, fortfarande ett nationellt programoch en nationell expertgrupp för psykologiskt omhändertagande i sambandmed katastrofer.En sådan grupp skulle komma att erhålla ökad kompetens och ovärderligerfarenhet, och skulle kunna medverka vid såväl planeringen av samhälletsinsatser vid katastrofer som vid sådana händelser som Hot- och Riskutred-ningen diskuterat i sina scenarier, samt utbildningen av de lokala krisorga-nisationerna. Den skulle därigenom markant öka effektiviteten i samhälletsagerande vid katastrofsituationer.Vidare skulle den kunna förhindra att människor som själva är drabbade aven katastrof förväntas ta hand om andra (polisen i situation vidEstonia-katastrofen är ett tydligt exempel på sådana svårigheter).Den skulle också kunna användas till, förutom handledning och utbildning,att ta hand om personer i lokala krisgrupper som, även om de inte direkt ärdrabbade av katastrofen de arbetat med, riskerar att drabbas av "compassionfatigue".Den skulle även kunna användas vid de insatser utomlands som olikasvenska hjälporganisationer medverkar i och även medverka i planering ochuppbyggnad av organisation och strukturer när det gäller det vitt fungerandenätet av uppgifter och ansvar i det totala försvaret, såväl vad gäller krig/fredsom det sårbara samhället.Det finns i ett 20-tal psykologer som besitter den speciellakompetens som efterfrågas. De har ett nära samarbete med sina kollegor i deövriga nordiska länderna, och internationellt, trots att de arbetar under såolika villkor. De har också erfarenhet av praktiskt katastrofarbete såväl iSverige som utomlands. En nationell grupp skulle förstärka detta samarbetetill nytta för oss alla och skulle kunna rymmas t ex under Räddningsverketsföreslagna organisation.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att inrätta en nationell expertorganisation förpsykologiskt omhändertagande av offer för katastrofer.Stockholm den 26 oktober 1998Chatrine ()