mot · GM02Sf611 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sf611av ()IntegrationspolitikenRegeringens integrationspolitik har underkänts avverkligheten. Den stora politiken och tron på socialstatensförmåga att omhänderta och lägga till rätta har lett tillutanförstående, maktlöshet, arbetslöshet ochbidragsberoende i en fram tills nu okänd omfattning blandmånga människor med utländsk bakgrund.Mottagningssystemet för flyktingar har verkat passiviserande, liksomkommunplaceringssystemet och formerna för svenskundervisning.Kombinationen av en arbetsrätt som gör det riskfyllt att anställa, en privathushållstjänstesektor som är stängd för nya jobb och en stel ekonomiskstruktur där alltför få nya arbeten tillkommer gör att många människor dömstill ekonomiskt utanförstående.Till dessa faktorer måste läggas förekomsten av förutfattade meningar ommänniskor med annan bakgrund och - inte minst - bristfälliga språkkun-skaper och problem att få utländska examina accepterade i Sverige.Mycket behöver göras för att öppna arbetsmarknaden för de svenskar medutländsk bakgrund som stängs ute. Dagens situation ger problem bådeför enskilda och för samhället. En skala av åtgärder - allt från förbättradsvenskundervisning, via flexibel lönesättning och avreglerad arbetsrätt tillöppnad tjänstesektor - hör till de åtgärder som kan ha effekt. I grunden måstedock en politik för att bryta socialbidragsberoende och nyfattigdom finnas.Den är generell till sin natur.Grunderna för integrationspolitiken måste läggas om i enlighet med detta.Mer, inte mindreindividualismAtt människor särbehandlas negativt eller diskrimineras påarbetsmarknaden är oacceptabelt och en kränkning avberörda människor. Det är dock ett problem som vid sidan avlagstiftningen mot diskriminering bara kan bemötas genomökad individualism och opinionsbildning.Alla människor har rätt att ses som individer och bedömas efter sinaerfarenheter, kvalifikationer och ambitioner. Alla avvikelser från detta ärdiskriminering, vare sig den av politiker anses vara positiv eller negativ. Föratt åstadkomma att människor betraktas som enskilda individer oavsett ur-sprung finns i grunden bara en väg, ett tålmodigt och långsiktigt opinions-arbete. Det är i grunden en attitydfråga.Det är sannolikt ekonomiskt rationellt för både myndigheter och mångaföretag att i en alltmer internationaliserad värld och ett alltmerinternationali-serat svenskt samhälle ha människor med kännedom om olika språk ochkulturer anställda. Inte minst borde det vara så därför att en relativtbetydande del av hemmamarknaden består av människor med olika språkligoch kulturell bakgrund. Dessutom är kunskap om främmande marknadersspråk, attityder och kultur viktig för myndigheter och företag. Språklig ochkulturell kunskap berikar och kan uppfordra kreativitet och nytänkande.Det är dock fel att politiskt reducera människor till delar av kvotgruppereller ovanifrån placera in dem i kollektiv som "invandrare". Detta även omman gör det med aldrig så goda avsikter.Det är därför allvarligt att som den tidigare integrationsministern legitimera att människors ursprung - helt skilt från individensförmåga och taget för sig - skulle vara en relevant faktor vid anställning.Kan argumentet användas åt ena hållet kan det också missbrukas åt detandra. Med andra ord, legitimeras ursprunget som en faktor värd attuppmärksamma kommer detta sannolikt att ske både genom öppen positivoch dold negativ särbehandling. Målet måste vara det motsatta, att ursprungsom sådant beaktas så lite som möjligt.Ursprung är inte en egenskap eller en färdighet. Språkkunskap däremot ären färdighet och en relevant kvalitet.Kvotering löser inteproblemenRegeringens utredare definierar kvotering så här(SOU1997:174): Det är "att man fastställer att ett visst antaleller en viss andel personer tillhöriga en etnisk minoritetskall finnas representerad t.ex. i ett företags arbetsstyrka ...".När väl en kvot är uppsatt som mål kommer nästa fråga, nämligen om manskall fylla kvoterna med hjälp av s.k. positiv särbehandling. Nedan använderjag dock ordet kvotering som samlingsbegrepp för kvotering och positivsärbehandling eftersom det är så det ofta används i debatten.Kvoteringar för med sig att vissa människor diskrimineras när deraserfarenheter, kvalifikationer och ambitioner får stå tillbaka för politisktfastlagda rekryteringsmål som tagits fram för att gynna andra människor,tillhörande en viss politiskt definierad grupp.Även om den grupp som avses gynnas av faktiska eller påstådda skäl kanhävdas vara underrepresenterad eller felbehandlad på arbetsmarknaden eller iandra sammanhang, så innebär kvotering inget annat än att ännu ett felbegås. Att människor i den ena mer eller mindre godtyckligt definieradegruppen felbehandlas gör det inte rätt att felbehandla människor i någonannan grupp. Eller, annorlunda uttryckt, om problemet är att en gruppmänniskor felbehandlas kan lösningen knappast vara att felbehandla enannan.Att kvoteringar är diskriminerande är också skälet till att de riskerar attskapa växande spänningar mellan människor.RegeringenskvoteringsförslagRegeringen vill "ålägga" de offentliga myndigheterna atttillse att en femtedel av de anställda är människormed invandrarbakgrund. Syftet med denna kvotering uppgesvara att minska segregationen på arbetsmarknaden.Så här skrev statsrådet i : "Målet måstevara att de offentliga myndigheternas personalsammansättning återspeglarbefolkningssammansättningen. Nästan var femte person som lever ocharbetar i är antingen född utomlands eller har minst en förälder somär född utomlands. "satte alltså upp en kvot för andelen anställda med en vissbakgrund. Använder man sig av kvoter som skall fyllas av en angiven kate-gori människor så är det också med regeringens egna definitioner kvotering.Regeringens förslag och förhållningssätt är av en rad skäl mycketproblematiskt. Detta även vid sidan av det faktum att kvotering i sig ärprincipiellt fel.Regeringens orimligainvandrarbegreppDe flesta svenskar tycker att man är svensk när man ärdelaktig i samhället. Det kan ta , alltberoende på person. Poängen är att det ligger i egna händer.Det är svårare att betraktas som svensk av regeringen. Denräknar - som citatet ovan visar - dem som är föddautomlands eller har minst en förälder som är född utomlandssom invandrare, med rätt och skyldighet att kvoteras.Med den definitionen som utgångspunkt kan regeringen påstå att enfemtedel av landets befolkning har invandrarbakgrund och att den etniskaprofilen på de statsanställda skall återspegla befolkningens sammansättning.Det är bara det att en stor del av människorna i regeringens grupp"invandrare" för det första inte känner sig som invandrare och för det andrainte betraktas som "invandrare" av den övriga befolkningen. Följaktligen kande heller inte diskrimineras av detta skäl.I definition måste nämligen bland många andra kungahuset,landets tiotusentals adoptivbarn, barn till adoptivbarn, barn till en invandradförälder och människor från våra grannländer inräknas. Vad har de förintresse av att kvoteras? Vad har de för intresse av att betraktas sominvandrare? Vad har samhället för intresse av att betrakta dem som invand-rare?Definitionen bidrar till att definiera ut människor. Regeringens tal om atten femtedel av landets befolkning är invandrare ger en starktöverdramatiserad bild.Orsaken är att regeringen inte ser att en mycket stor del av dem somkanske formellt uppfyller definitionen om invandrarskap i själva verket är såintegrerade på arbetsmarknaden och i samhället i stort att det utländskaursprunget är irrelevant för dem själva och omgivningen.Hur svenska människor än känner sig och hur svenska människor änupplevs av omgivningen så hålls de av regeringen kvar i kategorin"invandrare", utan möjlighet att påverka saken själva. Hur tunt skall blodetbli för att man av regeringen skall anses vara svensk? Den tidigare integra-tionsministern har gett oss ett svar - i hans ögon tar det minst två genera-tioner.Denna syn på invandrarbegreppet är orimlig och måste avskaffas.Synen på representativitetRegeringens förslag utgår från att en "svensk" anställd inte itjänsten kan företräda "invandrare" och därför måste"invandrare" kvoteras för att skapa etnisk balans påmyndigheterna. Detta är i själva verket ett grundskott motsynen på den representativa demokratin. Ingen som tillhör enviss grupp kan tydligen anses kunna representera någon i enannan grupp. Tanken är korporativistisk.Hur långt skall uppdelningen i olika grupper som skall vara proportionelltföreträdda gå? Skall målet vara att myndigheternas personalsammansättningåterspeglar fördelningen mellan "invandrare" och svenskar? Eller skall denavspegla samhällets sammansättning av dussintals etniska grupper, så attrespektive kategori får sin kvot? "Invandrare" är inget enhetligt begrepp. Det var därför jag ovan skrev ommer eller mindre godtyckligt definierade grupper. Varför skulle en grekisk"invandrare" känna sig mer representerad av en somalier än en inföddsvensk? Varför skulle en vietnamesisk "invandrare" känna mer frändskapmed en människa från än en som jobbar på myndigheten ? Vilken "befolkningssammansättning" skall "åter-speglas" på myndigheterna - den lokala eller nationella?En sak är säker, går då rakt inte att grovt dela in i gruppernasvenskar och "invandrare".Regeringens etniska registerFörutom de direkt orimliga och oacceptabla konsekvensernaav regeringens definition av vem som skall omfattas avkvoteringen, så finns en rad praktiska problem. "Invandrare"är ingen tydligt urskiljbar grupp, som regeringen tycks tro.Hur skall den enskilde bete sig - skall invandrare tvingas uppge att de ärjust "invandrare" vid ansökan om statligt arbete? Många av dem somomfattas av statsrådet indelning i "vi" och "dom" vet inte självaom att de ingår i "dom". De flesta för att de inte känner till definitionen,andra för att de inte tänkt på sitt ursprung som annorlunda. Ytterligare andravill behandlas som alla andra och saknar vilja att ingå i gruppen "dom".Hur skall arbetsgivaren veta om mamma kom från ,eller pappa adopterades från ett annat land?Skall myndigheterna tvingas undersöka de anställdas ursprung? Hur skall deuppgifterna förvaras? Skall vi ha etniska register? Hur annars skall någonveta om myndigheterna uppfyller målet?Frågorna är befogade: Etnisk "kartläggning" har faktiskt föreslagits avregeringens utredare, (SOU1997:174). Utredningen föreslog också att deanställda skulle uppge sin etniska tillhörighet genom "självidentifiering".Förutom de oacceptabla etiska konsekvenser detta skulle få så är"självidentifiering" omöjligt av praktiska skäl. Vad händer om man säger sigtillhöra fel grupp? Om man inte vill uppge någon etnisk tillhörighet alls?Skall staten ställa grupptillhörigheten till rätta då?Även om utredningens alla förslag inte blir regeringens så krävs en ny synpå integrationspolitiken i . Varje gång man överger individens rätt attses just som en individ och börjar laborera med kvotgrupper och indelningaruppstår problem.Samma krav skall ställas på alla svenskar och samma rättigheter skallomfatta alla svenskar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om grunderna för integrationspolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om människors rätt att ses som individer och bedömas efter sinaerfarenheter, kvalifikationer och ambitioner,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om etnisk kvotering till statliga tjänster,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regeringens användning av invandrarbegreppet,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om "etnisk självidentifiering",16. att riskdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att samma krav och rättigheter skall omfatta alla svenskar.Stockholm den 15 oktober 1998Sten Tolgfors (m)1Yrkandena 2-5 hänvisade till AU.