mot · GM02MJ214 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ214av m.fl. (mp)Gamla lantraserInledningHusdjur har funnits i minst 11 , troligen betydligtlängre. Här i har förhållandena varit speciella och dehusdjur som klarat sig här har varit de som klarat det bistraklimatet med sträng vinter och den mycket magrakosten. Naturligtvis har de bästa sparats, de som klarade avatt ge mjölk, kött och ägg under dessa förhållanden. Flera avdagens lantraser liknar mycket vikingatidens husdjur. Ettexempel på detta är Åsbohönan, en liten fodersnål höna, somfortfarande finns kvar och som även om hon inte värper likamycket som dagens värphybrider har många egenskapervärda att bevara. Hon är frisk till skillnad frånvärphybriderna, har inga underliga beteenden somfjäderätning och kannibalism, ruvar gärna fram kycklingarsom hon tar väl hand om och värper 150-200 ägg per år.Maten letar hon gärna upp själv om hon får chansen och honfyller väl funktionen som hushållshöna även idag.Gamla raser krävde mindreDagens raser inom lantbruket är inte desamma som fannsförr. De gamla raserna har fått ge vika för raser somproducerar mer, men också är beroende av bättreförhållanden än de gamla raserna klarade. De gamla rasernaproducerade mjölk och ägg på en betydligt magrare kost ändagens raser gör. I många fall fick de inte chansen att visavad de dög till under de goda förhållanden som dagens raserhar. Egenskaper som god hälsa, fodersnålhet och ett långt livförsvann eller korsades bort och var så självklara att man inteväntade sig problem med de nya raserna. Men vet manoch bevarandet av våra gamla lantraser har fått nyadimensioner. Det gäller att bevara det goda i lantraserna förframtiden. Vi vet aldrig vad som väntar. De kan behövasalltmer igen.BevarandetÄr det verkligen viktigt att bevara de gamla lantraserna nunär de högproduktiva raserna finns? Svaret är otvetydigt ja.Det handlar om biologisk mångfald inom lantbruket. Degamla lantraserna har under årtusenden anpassats till detsvenska klimatet. Det är mycket glädjande att arbetet för attbevara våra gamla lantraser har tagit fart och att det nu ocksåbetalas ut ersättning för detta, i alla fall till en liten del.Ideellt arbete i all ära, men ska lantraskorna kunna hållas iproduktion är ett bidrag välkommet och i många fallnödvändigt. Bidrag till lantraser finns att söka inom EU:smiljöstöd. Det utgår för idisslare med per djurenhetoch i övrigt till föreningar, som arbetar med bevarandet.Stödet, som ges inom det av EU delfinansierade miljöstödet,har en ram på . Stödet till föreningarna, detså kallade UID-stödet, har en ram på 1 miljon kronor.Det är viktigt att så många av de gamla lantraserna som möjligt hålls iproduktion i större eller mindre skala. Bevarandet får inte bli enangelägenhet bara för friluftsmuseerna, även om de också har en viktig roll.Det är viktigt att ansvaret för genbanksbevarande ligger kvar hoslantrasföreningarna.KorDen hänsynslösa utplundringen av vår planets naturresurser,främst olja och fosfor, efter i huvudsak ,har medfört att det kortsiktigt blivit billigare att låta extremtsårbara och högförädlade koraser ta över mjölk- ochköttproduktionen. Men de gamla korna finns kvar, även omantalet är mycket lågt för vissa och bevarandearbetet juststartat. En del, t ex Gotlandskon, är förlorade för alltid.Idag ges bidrag för fjällko, rödkulla och allmogekor som fjällnära ko,bohuskulla, väneko och ringamålako. Man får per ko i avel och manförbinder sig att följa en godkänd avelsplan och att hålla det antal kor manfår stöd för under . Det senare kravet gör att många håller en litenreservpool i lagården och alla bidragsberättigade kor kommer inte med istatistiken. Kravet kan verkligen ifrågasättas. Det är ju omöjligt att se in iframtiden och om en ko dör kan det vara näst intill omöjligt att köpa enersättare eftersom stammarna av dessa djur är så begränsade.FjällkonFjällkon hålls i produktion , inte för att den är vacker,utan därför att den är konkurrenskraftig. Det är naturligtvisdet bästa betyg en gammal lantras kan få. Hon väger ca och producerar runt ECM/år, det vill säga likamycket mjölk per kilo kroppsvikt som de högproducerandeinternationella raserna. Mjölkens fetthalt är i snitt ochproteinhalten . Mjölken innehåller högre halter avkappakasein B, ett protein som ger mer ost av mjölken vidystning. är högre halter av proteiner i mjölkför att öka ostutbytet en av de egenskaper genteknikernalaborerar med. Fjällkon har det naturligt.I dag ges bidrag till ca 1 200 vuxna kor och ca 500 ungdjur, men antaletvuxna kor bedöms vara ca 1 500. 1996 gavs bidrag till 1 038 djur äldre än2 år och 559 yngre än 2 år.Kon kommer bäst till sin rätt i ett småskaligt och naturnära jordbruk, därskogen är en naturlig del även som betesmark. Den lite mindre kon är smidigoch stark, den går och kommer på bestämda tider, har en klockinstinkt och enutmärkt orienteringsförmåga. Den livnär sig på magra marker och behövermycket lite kraftfoder. Hon är tillgiven, vacker och smidig, blir lätt dräktigoch föder som regel sina kalvar utan komplikationer. Hon är uthållig ochmiljövänlig och visar, inte minst genom sin lämplighet för fäbodbruket, hurvi kan odla och leva ekologiskt och nära naturen.Lyckligtvis finns nu en medveten avel som tar vara på de goda egenskaperfjällkon har och utvecklar dem. Man har också mycket medvetet arbetat föratt bredda avelsbasen genom att ta in fler ungtjurar i aveln. ärinte stängd utan de närbesläktade sidigt tröndefe i används, en stam avfjällkon som aldrig drabbats av hypoplasin, en ärftlig defekt, som tycks följaden vita färgen. På grund av att det under bedrivits en omfattandekorsningsavel krävs inte ren fjällras för bidraget för bevarande, utan mangodtar inblandning av annan ras. Den procentsatsen kanförhoppningsvis minskas efterhand. Fjällkon har så mycket gott som måstebevaras att inblandning av andra raser varken är nödvändig eller önskvärd.RödkullanVästfinska rödkullan mjölkade lika mycketsom dagens högproducerande kor och det på en kost utan deimporterade proteiner som dagens kor måste ha. Treförstklassiga kor kan nämnas: Omena som 1927 gav 9 mjölk, smörfett och fett, Kaunike som 1935gav mjölk, smörfett och fett samtHassu som hade ett tioårsmedeltal på , fett,alltså smörfett. 13-15-åriga kor gav ofta ännu 4 000-5 000 kg mjölk och detta på en medelvikt av levandevikt med enstaka kor upp till (ur ). De var alltså inte bara goda producenterutan också fodersnåla. Dagens högproduktiva kor ger i snittca mjölk, men då på en både betydligt större ochmer proteinrik foderstat.Den svenska rödkullan har funnits längre söderut i landet än fjällkon. Denutgör resterna av den svenska allmogeko, som fanns i södra och mellerstaSverige. Även rödkullan har funnits, och finns på fäbodar.Rödkullan har hållits som en kombinerad mjölk- och köttras på de smågårdarna. När de specialiserade raserna och kravet på större bruknings-enheter gjorde entré gick rödkullan kraftigt tillbaka. På 50-taletfanns det fortfarande 20 000 djur, mindre än , ,ansågs rasen utdöd.Men lyckligtvis var det inte så! 1978 fanns det 18 djur i , de flestamed inslag av ovan nämnda västfinska rödkulla. På en gård, Erkgården iSvärdsjö, fanns rena svenska rödkullor. Från denna lilla rest, 16 kor, 2 tjuraroch ytterligare en tjur som fryst sperma, har rasen förökats. Man har ävenfunnit några djur i och en spillra av den östnorska rödkullan.Idag finns ca 350 kor och intresset för rasen är i stigande. ärinte sluten utan är öppen för i första hand den närbesläktade östnorskarödkullan, och även för den västfinska. Trots den från början lilla avelsbasenfinns inga defekter, utan kon är frisk och sund, har bra fruktsamhet och lättakalvningar. Hon är inte så högproducerande, men finns i produktion och sägsge ett särdeles högklassigt kött. Som hushållsko kan hon mycket väl ha enframtid.År 1996 gavs bidrag till 357 rödkullor varav 132 djur var yngre än 2 år.AllmogekorI sen tid har man funnit rester av andra allmogekor. Hiträknas den fjällnära kon, bohuskullan, vänekon ochringamålakon. Alla tre finns i små besättningar, men välomhändertagna. Enligt statistik gavs bidrag1996 för 51 vänekor, 25 ringamåla och 5 bohuskulla.Mer om dessa står att läsa i den fina broschyren Svenska husdjursraser -Lantbrukets djur, som givit ut.HästarIdag ges inget bidrag för bevarande av gamla hästraser.Utvecklingen tyder dock på att även gamla hästraser kanhotas . föds endast ca 400-500 föl varjeår av vardera ardennern, nordsvensk och russ. Det är ensnabb tillbakagång och har fått till följd att Jordbruksverketanser dessa hästraser hotade. Pengar för bevarande saknasdock. Den svenska ardennern har ett gott internationelltrykte och export sker. Dock har mycket få ardennerhästensom dragdjur i lantbruket. Nordsvenska hästen, bruks-varianten, används i småskaligt skogsbruk och intresse finns.Det svenska russet klarar knappast konkurrensen med detävlingsponnier, ofta korsningsponnier, som finns. Förnärvarande finns ca 7 000 russ och ca 9 000 av varderaardenner och nordsvensk.Ska de gamla hästraserna, som betytt så mycket i det gamla bonde-samhället, kunna bevaras måste det till bidrag för hästar, annars går en viktigdel av kulturarvet i graven. diskuterades detta livligt ijordbruksutskottet utan att frågan löstes. Någon majoritet för att även hästarskall få bidrag fanns det inte. Då dåvarande jordbruksministern ansökte omutökat stöd för lantraser i fanns dock hästarna med. Det måste betydaatt frågan borde kunna lösas i år.Får och getterVarje vuxen get eller vuxet får räknas som 0,15 djurenheter ibidragssystemet. 1 djurenhet (DE) ger . Förnärvarande ges bidrag för gutefår, ryafår och olikaallmogefår som skogsfår, dala pälsfår och roslagsfår. Ävendet svenska finullsfåret kan bli aktuellt för stöd. Av getterges stöd till svensk lantrasget och allmogegetterna göingegetoch jämtget. Den svenska lantrasgeten finns fortfarande iproduktion som mjölkget. Ca 3 500 getter tros finnas kvar. Imitten av fanns så många som 170 000 getter. Avallmogegetterna finns endast spillor, ca 30 göingegetter och50 jämtgetter.Svin, höns och andra lantraserFör de andra raserna utgår inget bidrag per djurenhet. Härges endast bidrag till de olika föreningarna som arbetar medbevarandet av raserna.Höns, gäss och ankorDe gamla lantrashönsen är på ett helt annat sätt än dagensvärphybrider anpassade till det svenska klimatet. De klararsig också på en betydligt magrare kost än dessa, är friskareoch sundare och har inga genetiska beteendestörningar.Många har dessutom förmågan att ruva och tar väl hand omsina kycklingar. De värper mindre än värphybriderna, ca150-200 ägg jämfört med värphybridernas 300-350ägg. Inom klubben finns genbanksansvarigför respektive ras. sparas Skånsk blommehöna,Åsbohöna, Ölandshöna, Gotlandshöna, Orusthöna,svarthöna, Hedemorahöna, Öländsk dvärg-höna, Gammal svensk dvärghöna, Skånegås, Ölandsgås,Blekingeanka, Svensk blå anka, Svensk gul anka och Svenskmyskanka. För varje ras sparas flockar inom genbanker. Defungerar som slutna stamböcker och ägaren förbinder sig atthålla rasen ren. Genom detta ideella arbete är nu dessa raserbevarade, även om antalet individer inom några fortfarandeär lågt.SvinInom föreningen bevaras Linderödssvinet.Hot mot bevarandet.Även om flera av de gamla lantraserna tycks vara bevaradeför framtiden finns ännu både hot och problem.Avsätt mjölkkvot till lantrasernaEtt hot är den nuvarande tilldelningen av mjölkkvot.Samtidigt som man vill öka antalet kor i produktion görsdetta omöjligt genom att mjölkkvotstilldelningen omöjliggörleverans av mjölk. Detta är ett problem såväl för lantbrukaremed lantras som vill utöka som för dem som vill starta nytt.Utan producenter kan inte raserna hållas i produktion ochutan att fler får möjlighet att producera mjölk försvårasmöjligheterna för antalet individer av de hotade gamlalantraserna att bli fler, vilket ju är nödvändigt för att de skallvara räddade för framtiden. Våra gamla lantraser, framförallt fjällkon, är en bra mjölkproducent som väl fyller sinplats i dagens ladugårdar. Naturligtvis är det viktigt bådemed ett bevarande och en utveckling av de gamlalantraserna, men med dagens mjölkkvotsbestämmelser finnsdet risk för att utvecklingen försvåras. de grönahar påpekat detta oacceptabla förhållande förut och vi gördet igen. Föreningen fjällrasavel har uppvaktatjordbruksministern och föreslagit en förändring.Miljöpartiet de gröna anser att en del av den nationella mjölkkvoten måsteundantas för att kunna nyttjas dels för de kor av utrotningshotade raser somär stödberättigade enligt stöd till hotad ras, dels till dem som vill nyetablerasig som mjölkproducenter och vill hålla någon av de hotade lantrasernafjällko, rödkulla eller någon av allmogekorna och bevara dessa enligt avJordbruksverket godkänd avelsplan.Det får inte bli så att den ena bestämmelsen omöjliggör vad den andraförsöker uppnå.Ge djurägare även av andra hotadelantraser än dagens bidragIdag ges bidrag per djurenhet endast till kor, får och getter.Om man anser att det är viktigt att bevara de gamlalantraserna för framtiden för att de har egenskaper som ärvärdefulla och som kan efterfrågas och behövas i framtidenså borde ju det gälla såväl de betande som andra lantraser.Det ter sig då märkligt att inte hästar, svin, gäss, ankor, hönsoch kaniner får stöd. Att enbart ge stöd åt betesdjurenavslöjar att man inte förstått lantrasernas egenvärde utanenbart ser deras indirekta betydelse som naturvårdsobjekt.Stödet kan antingen betalas ut som stöd per djurenhet, ellerför de mindre djuren som stöd per genbanksbesättning.Ge extra stöd till de akut hotadelantrasernaFör att stimulera skyddsarbetet med de akut hotadelantraserna bör ett extra stöd utgå för dessa lantraser.Exempel på sådana raser är göingegeten och jämtgeten därantalet djur är mycket litet. För att få stöd för getter måsteman ha minst 7 individer, som är en djurenhet, det vill sägadet minsta man kan få stöd för. har endast enperson i tillräckligt antal för att kunna få stöd.Resten, av getterna, får inget stöd alls. Bevarandet litartill idealister och deras ideella arbete. Detta kan lösas genomatt den som har en akut hotad lantras av djur för vilka stödutgår alltid, oavsett antal djur, får lägsta möjlig stöd, det villsäga stöd för en djurenhet.Miljöpartiet de gröna föreslår att ett extra stöd skall utgå till akut hotadelantraser.Utöka stödet till lantrasföreningarnaIdag utgår så kallar UID-stöd till föreningarna. I denavelsplan som tog fram föreslogs att stödetskulle utgå för bevarandearbetet, utbildning och information.I planen förslogs att skulle avsättas. Idagfinns och bidrag utgår i praktiken enbart tillutbildning och information. Detta innebär att gen-banksverksamhet, som ju är ett viktigt arbetet för bevarandet,inte får stöd. Det kostar att lägga upp register, att ha kontaktmed genbanksbesättningar, att i förekommande fallkontrollera att allt går rätt till osv. En del föreningar harrasregister som gör motsvarande arbete.Jordbruksverket vill att även Linderödssvinet, Svenskt finullsfår och dehotade hästraserna ardenner, nordsvensk brukshäst och russ skall omfattas avbevarandearbetet. Det innebär att antalet föreningar som skall dela på denavsatta miljonen ökar och varje förening riskerar att få allt lägre stöd. Det äroacceptabelt, framför allt som detta stöd måste vara det minsta som handlägger.Stödet som det nu är utformat är byråkratiskt utformat. Det ska redovisaskvitton ner till sista kronan vilket får till följd att det administrativakrånglet iföreningarna tar tid från det ideella arbetet att bevara lantraserna. Förenklareglerna för stödet!Miljöpartiet de gröna föreslår att stödet utökas och att detta tasinom ram.Både myndigheter ochenskilda entusiaster behövs ibevarandearbetetDet är viktigt att många engageras i bevarandearbetet. Vissthar de gamla lantraserna en given plats på friluftsmuseer runtom i landet, men det kan aldrig ersätta bevarandet påfamiljejordbruk och hos entusiaster. Det är därför viktigt attansvaret för bevarandet och genbanker blir kvar i de aktivaföreningar som finns . Genom att öka bidragen för justbevarandet kan detta utvecklas i föreningarna ochbevarandearbetet göras säkrare. Det är också viktigt attstimulera de djurägare som har hotade lantraser attanmäla sina djur till genbanker. Hur detta skall ske har säkertde olika föreningarna idéer om, ett sätt kunde vara olikanivåer på stödet till djur beroende på om djuren anslutits tillgenbank eller inte.Arbetet med bevarandet har kommit igång, men som framgår av motionenfinns problem framför allt i medelstilldelningen till föreningarna och imjölkkvotstilldelningen.Och...... det är bara genom att bevara den genetiska variation vi haridag som vi har valmöjligheter i framtiden.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nationell mjölkkvot för de kor av utrotningshotade raser som ärstödberättigade enligt stöd till hotad ras,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mjölkkvot till dem som vill nyetablera sig som mjölkproducenteroch vill hålla någon av de hotade lantraserna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stöd till samtliga hotade lantraser,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om extra stöd till akut hotade lantraser,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till lantrasföreningarna måste förenklas,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till lantrasföreningar med lantraser med avJordbruksverket godkända avelsplaner ges stöd även till bevarandearbetet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödet till föreningar som bevarar hotade lantraser och att detta tas inom ram,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att ansvaret för bevarandet och genbanker blir kvar i deaktiva föreningar som finns.Stockholm den 22 oktober 1998Gudrun ()()()()()()()Per ()()