mot · GM02MJ906 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ906av ()SäljaktSälstammarna i och har på grund avmiljöpåverkan varit näst intill utrotningshotade. Utsläpp från jordbrukoch industri av gifter som PCB, DDT och klor har påverkat sälarnasfortplantningsförmåga och resulterade i att vi under 1960- och 70-talenfick en kraftig minskning av antalet sälar i våra innanhav.Efter det att dessa faror uppmärksammats har åtgärder vidtagits för attreducera utsläppen av farliga ämnen. All form av jakt på sälar i dessaområden har också upphört. Resultatet av de vidtagna åtgärderna harglädjande nog inte låtit vänta på sig. Inte ens de mest pessimistiskabedömarna kan förneka att sälstammarna i och är påväg att återhämta sig. Antalet sälar på observationsplatserna längs vår kustökar sakta men säkert år . En glädjande utveckling som visar att havenhåller på att tillfriskna.Mindre glädjande är, trots att sälstammens numerär på intet sätt motsvararvad som förekom före miljögifternas intåg, att förekomsten av säl vidfiskarnas redskap har ökat vida långt över vad som någonsin varit fallet.När sälarna tidigare förekom i riklig mängd uppträdde de oftast ute tillhavs och skydde människorna och deras båtar och redskap. ärförhållandet det rakt motsatta. Sälarna har ändrat beteende. De uppträder nuhelt ogenerat i och kring fiskarnas redskap, som de tydligen betraktar somsina högst privata skafferier. Att se fyra fem fullvuxna gråsälar i och kringredskapen, som yrkesfiskarna är där, är inget ovanligt. Tvärtom,sälarna känner igen motorljudet och vet när fiskarna lägger ut nät och skötar,som sälarna då vittjar.Resultatet av sälarnas aktivitet är givetvis störningar i fisket. Främst i formav utebliven eller skadad fångst men också i form av stora skador påfiskeredskapen. I vissa områden där sälarna uppträtt på detta onormala sättunder , omöjliggörs fisket nästan helt medan det inom andraområden är mer sporadiska angrepp. Tendensen är dock att detblir på allt fler platser som sälarna uppträder på detta helt orädda sätt.Sälarnas ändrade beteende kan inte, enligt min och fiskarnas uppfattning,bero på att de blivit för många. En ökning av sälarnas antal för att få enlivskraftig stam torde i stället vara önskvärd. Lösningen på problemen, somär mycket stora, är därför inte en halvering av stammen, som föreslagits frånvissa håll.Inte heller "experternas" förslag att göra starkare redskap eller göra försökmed sälskrämmor är något som är gångbart. Starkare redskap kan möjligenvara en lösning då det gäller fasta redskap, men vid fiske med nät och skötarär det en helt oframkomlig väg.Men även i fråga om fasta redskap blir ekonomin helt ohållbar omredskapen skall göras så stora och tunga som erfordras för att sälarna inteskall orka igenom dem. Argumentet att det här går ju bra i fallerockså på att förhållandena i med våra ljusa sommarnätter inte går attjämföra med andra länder. Redskapen blir "ofiskeliga" förutom att de blirorimligt dyra.Men om fiskarbefolkningen skall kunna acceptera och leva med en sådanutveckling måste något göras för att sälarna skall återgå till sitt tidigarebeteende. En större, "normal" sälstam måste fås att uppträda på ett normaltsätt, dvs. sälens instinkt att vara rädd för människan och människans redskapmåste återskapas.Enda sättet att uppnå detta förhållande är enligt min mening att bedrivajakt på sälarna. Alla förslag till varje form av jakt på säl tillbakavisasemellertid av och "experter" av skilda slag. Man påstår attden enda jakt som skulle vara verkningsfull är den att utrota sälen. Jag, ochalla fiskare som levt med säl i generationer, anser att så inte är fallet. Enlokalt bedriven jakt runt och i anslutning till redskapen är säkert nu liksomtidigare tillräcklig för att lösa problemen. , som är ett intelligent djur,har alltid, så länge den känt sig hotad, hållit sig på avstånd från människor.Varför skulle det inte vara så nu också?Jag påstår att "expertisens" och andras motstånd mot jakt på säl vidfiskeredskapen inte grundas på fakta utan endast är utslag av deras känslighetför opinioner och hänsynstaganden till internationella ståndpunkter,grundade på helt andra förhållanden än vad som råder hos oss i mångåriga fredning av sälen har således i stort setteliminerat lag om allmänhetens rätt till fiske bland annat efterNorrlandskusten. Lagen infördes av sociala skäl för att trygga befolkningensmöjligheter till nyttofiske.Lagstiftaren ansåg att "ett levande skafferi i våra skärgårdar, rätt vårdat,icke minst i allvarstider ger ett gott tillskott till landets livsmedelsför-sörjning". Dagens massarbetslöshet kan mycket väl jämföras med lag-stiftarens benämning, allvarstider.Som framgår av 4 § jaktlagen skall viltet vårdas i syfte att "bevara" deviltarter som tillhör landets viltbestånd och att främja en "med hänsyn tillallmänna och enskilda intressen" lämplig utveckling av viltstammarna. Detstår utom allt rimligt tvivel att genom sitt extremaskyddande av sälen inte bara åsidosatt och eliminerat 1950 årsfiskerilagstiftning, utan även åsidosatt bestämmelserna i 4 § jaktlagen. Enligt27 § jaktförordningen får ge tillstånd till jakt efter säl "omdet bedöms nödvändigt för att förhindra skador på fiskarnas fångst ellerredskap". Dagens situation med mycket stora skador på både fångsten ochredskapen skall inte fiskarna behöva tåla.Försöken med skyddsjakt på ett litet antal sälar är därför inte tillräcklig.Det torde inte finnas någon annan lösning på sälproblemet än införande avallmän jakt, utan nämnvärda begränsningar till en början, så att sälstammarnakan nedbringas till en lämplig nivå.Jag föreslår att reglerad allmän jakt på säl övervägs och att länsstyrelsernafår i uppdrag att bevilja jakttillstånd och vara tillsynsmyndighet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om reglerad jakt på säl.Stockholm den 26 oktober 1998Olle ()