mot · GM02K330 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K330av och ()Homosexuellas rättigheterRespekten för människors lika värde och rättigheter ärgrunden för ett samhälle byggt på demokratins ochhumanismens grund. Varje människa bär på sina unika,individuella egenskaper. De ger tillsammans människansokränkbara värde. Det finns ingen människa som uppfylleren förutbestämd och utstakad norm. Alla människor är olika.Intolerans mot olikheter bland enskilda människor ochgrupper av människor riskerar att bli en intoleranssom kan vändas mot vem som helst. Det undergräverdemokratins jordmån och förråar hela samhällsklimatet.Därför är tolerans ett livsavgörande värde för alla människori samhället, och ett gemensamt värde att försvara.Många starka krafter i samhället bidrar till att öka förståelsen ochtoleransen i vårt samhälle. Ett exempel är att inställningen till homosexualiteti många avseenden blivit alltmer självklar, öppen och positiv. finnsdet dock tendenser till att angreppen mot homosexuella blivit allt råare i vårtland, precis som i många andra länder. Det är extrema grupper - främstnazistiska - som allt oftare riktar sina attacker mot homosexuella. Det finnsett flertal exempel, både i och andra länder, där nazister mördar ellerförföljer människor p g a homosexualitet. Det cirkulerar i dessa extremaorganisationer skrifter som här uppmanar till förföljelse av homosexuella.Hets mot folkgruppSäpos kartläggning av den politiskt motiveradebrottsligheten i visar att homosexuella ärutsatta för en stor mängd riktade brott, vars motiv är attkränka den enskilda människan för hennes sexuella läggning.Brotten varierar i allvar från förolämpning och olaga hot tillmisshandel och mord. Dessa uppgifter stämmer väl överensmed den kriminologiska studie som publicerades på initiativav (rapport 1996:84), och därresultatet pekade på att var fjärde homosexuell man ellerkvinna hade blivit utsatt för brott på grund av sin sexuellaläggning.Inom den nazistiska rörelsen publiceras mängder av material som på olikasätt hetsar mot homosexuella och förnekar homosexuella deras existens-berättigande. Personer som dömts till fängelse för mord på homosexuellabetraktas som hjältar och martyrer i kampen för den nazistiska ideologin.Som exempel på material som hetsar mot homosexuella kan nämnas tid-skriften för ökat våld mot homosexuella", publicerad i nazistkretsar iGöteborg, eller den Västeråsbaserade nazistgruppen 80:s tidning därman kan läsa artiklar med rubriker som "Homosexuella har inte rätt att leva".Just den sistnämnda tidningsartikeln hittades hemma hos den unga nazistsom 1995 dödade den homosexuelle ishockeyspelaren med 64knivhugg.Det är denna koppling mellan hat och brott, mellan ord och handling, somär det verkligt allvarliga med den nazistiska hetsen mot homosexuella.Genom att homosexuella, som de enda av nazisternas ideologiska hatobjekt,inte är nämnda i bestämmelsen om hets mot folkgrupp kan dennabestämmelse sägas fungera som en signal åt nazisterna om vart de bör riktasina aggressioner för att undgå straff.En utvidgning av bestämmelsen om hets mot folkgrupp, så att den ocksåskyddar homo- och bisexuella, är alltså en nödvändig åtgärd i arbetet motden nazistiska brottsligheten. Enligt en kartläggning redovisades i ett KU-betänkande (1995/96:KU8) att sådan lagstiftning finns i , ,, , och . Mot en lagändring har anförtsatt den skulle bli en motiverad inskränkning i tryck- och yttrandefriheten.Erfarenheterna från t ex och visar dock att några sådanaproblem inte finns.En annan invändning har varit att vissa homosexuella inte skulle vilja bliutpekade i lagen som en särskild grupp. Detta påstående har dock ingenempirisk underbyggnad. I debatten har inga homosexuella organisationereller privatpersoner avvisat tanken på ett förbud mot hets. Tvärtom står deorganisationer som arbetar för homosexuellas rättigheter eniga bakom kravetpå en lagändring.Den statliga utredning som tillsatts för att arbeta med frågan börskyndsamt återkomma med ett förslag till lagändring av tryckfrihetsförord-ningen och som gör att även homosexuella skyddas avbestämmelsen om hets mot folkgrupp. Detta bör ges regeringen till känna.Diskriminering avhomosexuellaDiskrimineringslagstiftningen bör skärpas. Dendiskriminering homosexuella utsätts för påminner i storutsträckning om diskriminering på grund av kön, ras,hudfärg eller etniskt ursprung. Därför är det rimligt attsamhällets skydd mot diskriminering av homosexuellautformas på i princip samma sätt och i en enhetlig lag.Folkhälsoinstitutet har föreslagit att frågor om diskriminering avhomosexuella ska läggas under () till-syn. DO har förklarat sig positiv till en sådan utvidgning av sitt ansvars-område. En möjlighet att motarbeta diskriminering av homosexuella ochunderlätta för homosexuella att anmäla diskrimineringsbrott skulle alltså varaatt ge DO i uppdrag att bevaka diskriminering av homosexuella.Det behövs en samlad lagstiftning som kan vara ett kraftfullt verktyg fördiskrimineringsombudsmannen (DO) och DO ska verka inom alla fält ochvid all typ av diskriminering oavsett den grundas på människors etnicitet,handikapp, sexualitet, kön osv.Centerpartiet har, med anledning av propositionerna om Ny lag mot etniskdiskriminering i arbetslivet 1997/98:177, Lag om förbud mot diskrimineringi arbetslivet av personer med funktionshinder 1997/98:179 och Lag omförbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning1997/98:180, motionerat om att regeringen bör återkomma till meden samlad lagstiftning. Detta bör ges regeringen till känna.SambolagstiftningenLagstiftningen om sambor av samma kön återfinns i lagen(1987:813) om homosexuella sambor. Denna lag avgränsarett tydligt område i lagstiftningen där homosexuella samborska jämställas med heterosexuella sambor.Det finns ett antal bestämmelser där sambor av samma kön utestängs frånde rättigheter och skyldigheter som ges sambor av olika kön. Lagen ommedling mellan sammanlevande går inte att tillämpa på sambor av sammakön. Tjänstledighetsförordningen diskriminerar homosexuella sambor.Generaltullstyrelsen jämställer inte homosexuella och heterosexuella sambori sina bestämmelser.Partnerskapskommittén, som hade i uppdrag att bl.a. utreda lagen omhomosexuella sambor, föreslog i sitt betänkande att denna lag skulle ersättasav en ny lag: lagen om sambor av samma kön.Kommitténs lagförslag slår fast principen att homosexuella ochheterosexuella sambor ska behandlas på samma sätt på alla områden inomdet offentliga regelverket, utom vad gäller de undantag som uttryckligennämns i lagen. Den juridiska konstruktionen motsvarar alltså den somanvänts i lagen om registrerat partnerskap och som där visat sig fungera väl.Partnerskapskommitténs förslag har flera förtjänster. För det första skulledenna lag vara en viktigt markering av principen om likabehandling avhomosexuella och heterosexuella. För det andra är den lättöverskådlig, så attde som har att tillämpa lagen inte behöver tveka om huruvida en vissbestämmelse går att tillämpa på homosexuella sambor eller ej. För det tredjeskulle denna lag avskaffa omotiverad särbehandling av homosexuellasambor, t.ex. på de områden som nämnts ovan. Vi anser att ett lagförslagbaserat på partnerskapskommitténs förslag till lag om sambor av samma könbör utarbetas. Detta bör ges regeringen till känna.Lag om registreratpartnerskapLagen om registrerat partnerskap ger två personer av sammakön möjlighet att ingå s.k. registrerat partnerskap, vilket gerdem i stort sett samma rättigheter och skyldigheter somgäller för gifta par. Emellertid har det visat sig att lagensnuvarande utformning ger upphov till några problem. I densvenska partnerskapslagen finns ett krav att minst en avpersonerna ska vara svensk medborgare och ha hemvist iSverige. Motsvarande krav finns även i de norska, danskaoch isländska partnerskapslagarna. Denna regel särbehandlarnegativt utländska medborgare bosatta i . En danskasom är bosatt i får inte lov att ingå partnerskap medsin utländska flickvän vare sig i eller i : iSverige eftersom hon inte är medborgare i landet, i Danmarkeftersom hon inte har hemvist där. Regeln innebär även ennegativ särbehandling av utlandssvenskar, även i de fall därpersonerna inte har emigrerat permanent. Dennabestämmelse strider mot andan i både det nordiska och deteuropeiska samarbetet.Sverige bör ta initiativ till att lösa detta problem, t.ex. genom enkonvention mellan de länder som har partnerskapslagar. Vissa svenskaambassader i utlandet har befogenhet att förrätta borgerliga vigslar. Ännu hardock ingen ambassad givits rätten att förrätta partnerskapsregistrering.Verksamheterna vid ambassaderna styrs av internationellaåtaganden, bl.a. som säger att ett land är skyldigt att frågaefter värdländernas godkännande av den verksamhet som bedrivs på landetsambassader. För att besluta att en ambassad ska ha rätten att förrättapartnerskapsregistrering måste alltså begära värdlandetsgodkännande. Åtminstone har redan givit positivt besked ompartnerskapsregistrering på den svenska ambassaden i landet. Ett argumentmot att ge svenska ambassader rätt till partnerskapsregistrering har varit attbehovet inte synes finnas. Detta argument tar inte hänsyn till att antalethomosexuella är mycket mindre än antalet heterosexuella i befolkningen ochatt det alltså är oundvikligt att antalet partnerskapsregistreringar kommer attvara mycket mindre än antalet vigslar. I stället borde svenskautlandsmyndigheter ha som princip att erbjuda alla svenskar samma serviceoavsett personernas sexuella läggning. Detta bör ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hets mot folkgrupp,2.3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en samlad och förstärktdiskrimineringslagstiftning,4.5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om översyn av sambolagstiftningen,6.7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förrättningen avpartnerskapsregistrering på svenska ambassader..11FStockholm den 28 oktober 1998Sofia ()()