mot · GM02So376 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So376av m.fl. (kd)HandikappolitikenInledningDe senaste årens utveckling har brutit trenden för defunktionshindrade. De omfattande förbättringar som följdeefter handikappreformen har inte följts upp ellervidareutvecklats. Stimulansbidragen till kommuner ochlandsting har upphört och kvarstående behov är idagsvårare att lösa . anser att detfortsatt är angeläget att följa upp hur beslut verkställts ochvilka förändringar det i realiteten blivit för den enskilde.Verklighet och visionsammanfaller inteÄven om det finns en bred politisk samstämmighet om attalla människor ska ha samma rättigheter och möjligheter tilldelaktighet, så vet vi att verkligheten inte ser ut sådan. Tillexempel så har handikappade barn precis lika stora behov attfå komma in i en leksaksaffär, pizzeria eller biograf som allaandra barn. Men så ser inte möjligheterna ut idag.Handikappombudsmannen gjorde en undersökning som visaratt mer än hälften av kommunerna saknade anpassning för rullstolsburna ibussar som går i ordinarie linjetrafik. av landetskommuner rådfrågar sällan eller aldrig ett handikappråd eller en handikapp-organisation i ett tidigt skede innan ett beslut tas som rör funktionshindrade.Mer än hälften av kommunerna saknar också handikappolitiskt program.Drygt en tredjedel av dessa avser inte heller att utarbeta något program medstöd av FN:s standardregler.Undersökningen visar också att nästan var fjärde lokal där kommun-fullmäktige håller sina sammanträden inte uppfyller minimala krav påtillgänglighet för rörelsehindrade. Detta innebär i praktiken att mångafunktionshindrade stängs ute från en central del av den svenska demokratin. Imindre än var tionde kommun är det möjligt för en person medhörselnedsättning att kommunicera direkt med hjälp av texttelefon medkommunens växel. av kommunerna har genomförten minimal anpassning för rörelsehindrade av sina allmänna av grundskolorna i landet saknar en minimal anpassningför rörelsehindrade. Nästan var tionde särskoleelev får sin undervisningutanför ordinarie skollokaler. Möjligheten för synskadade att ta del av SvT:sutbud är fortfarande eftersatt (detta utvecklar vi närmare i vår kulturmotion).FN:s standardregler lägger tonvikten på att personer med funktions-nedsättning skall ha samma rättigheter som alla andra. Dessa standardreglerantogs 1993.Sedan undersökning gjordes har det gått ca tvåår. Den tiden kan vad gäller handikappolitiken generellt sammanfattas med"neddragningar, avgiftsbeläggningar respektive väntetider". Försiktigt ut-tryckt kan man säga att kommunsektorns utveckling inte hargjort det lättare att vara handikappad.Bemötandeutredningen som kom med sitt betänkande visar att deenskilda handikappade upplever sin situation som otillfredsställande påmånga punkter. Många upplever att de inte har det inflytande över sitt liv pådet sätt som lagen ger dem rätt till. handlar det om attityder frånmyndigheter, ibland om bristande kunskap och ibland om en kombination avdessa.En aktuell utredning från RBU visar att hälften av föräldrarna med etthandikappat barn har överklagat ett eller flera myndighetsbeslut. Över-klagandena gäller i första hand vårdbidrag, assistans i förskola/skola ochpersonlig assistans. av föräldrarna fick helt eller delvis rätt vid sinaöverklaganden. Dessa siffror antyder att situationen är mycket bekymmersamför många handikappade, trots många bra lagar och målsättningar.Skolans rollDet är viktigt att skolan arbetar för att öka medvetandet omfunktionsnedsättningar. Den kristna människosynen där allamänniskors lika och unika värde är centrala begrepp ska varaledstjärnan. bör i sitt utvärderingsarbete följa uppskolans förhållningssätt och verksamhet för att motverkadiskriminering av elever och personal medfunktionsnedsättning. I utvärderingen bör det också ingå enanalys av hur kommunernas schablonersättning till skolornahar påverkat möjligheterna för handikappade att på sammavillkor som andra elever kunna välja skola.UtbildningI all utbildning är det viktigt att lyfta fram handikappfrågor.Det gäller såväl i undervisningen som i utformandet avlokaler. Det gäller alltifrån arkitekt- ochbyggnadsingenjörsutbildning, för att få tillgänglighet ibyggnader, till medicinsk vård och behandling. Forskningenmåste intensifieras för att utröna skillnader i rehabiliteringenmellan män och kvinnor. All läkar- och vårdpersonal måsteha tillräcklig utbildning och tillgång till aktuellabehandlingsmetoder för att kunna ge adekvat medicinskvård. Utbildningen av tolkar måste prioriteras.OsynligafunktionsnedsättningarFunktionsnedsättningar kan vara både fysiska och psykiska.Det är viktigt att personer inte kommer i kläm mellan olikahuvudmän på grund av oklarheter i ansvarsfördelningen.Begreppet klinikfärdig måste avskaffas. De psykiskt sjuka äridag den grupp som hamnat allra sämst till i samhället bådevad gäller bostad, utbildning och lön.Bättre samarbete måste ske mellan ansvariga huvudmän för att t ex ge barnoch föräldrar bättre tillgång till stöd, utredning och expertkunskap genomsamarbetsformer som stöder tvärfacklig samverkan mellan hälso- och sjuk-vården samt skola/förskola. Det finns behov av en nationellhandlingsplan för att öka stödet till barn med dolda funktionsnedsättningarsåsom DAMP, dyslexi och näraliggande diagnoser. Socialstyrelsensslutrapport om stimulansbidragens användning och effekter visar bland annatstora kvarstående behov för dessa grupper.De dövas situationMöjligheten att kommunicera genom språket är intemedfödd utan utvecklas genom att vi använder det ikontakten med våra medmänniskor. De som under sinuppväxt lever i en språkligt torftig miljö får sin förmåga attanvända språket eftersatt. För döva är teckenspråket mycketbetydelsefullt för möjligheten till delaktighet i samhället.Det räcker inte att lärarna i dövskolorna kan teckenspråket. Elevernabehöver för sin utveckling även ha språklig kontakt med annan personal. Detgäller exempelvis vaktmästare, skolsköterska, bespisningspersonal samtelevvårdspersonal.På många dövskolor behärskar inte personalen teckenspråket. Det ärnegativt för alla inblandade. Målet bör vara att all personal som arbetar pådövskolor ska kunna teckenspråket.Döva barn har precis lika stort behov av att ha en rik fritid som alla andrabarn. Ett bättre helhetsgrepp måste tas om döva barns möjligheter att fåutvecklas på sin fritid, t ex i samband med kolonivistelser.Många funktionshindrade tvingas till förtidspension och långa sjuk-skrivningsperioder för att situationen i arbetslivet blivit ohållbar. Under-sökningar om hörselskadade visar att många har en besvärlig situation iarbetslivet och att hörselskadade trots lång anställningstid inte fått möjlig-heter till kompetensutveckling. Hörselskadade är också överrepresenteradebland dem som har förtidspension. Var femte förtidspensionerad man är,enligt SCB:s välfärdsrapport, hörselskadad.Även om arbetslinjen ligger som grund för de olika arbetsmarknads-politiska insatserna och att tidiga insatser i allmänhet ses som viktiga för attförhindra utslagning från arbetslivet har hörselskadade begränsademöjligheter att få vägledningsstöd. I realiteten har hörselskadadesmöjligheter till egna initiativ till förändring och utveckling i arbetslivetförsämrats sedan arbetsgivaren ålades ansvar för anpassning och rehabili-tering. kan anställda hörselskadade inte få vägledningsstöd, råd ellerstöd vid något av arbetsmarknadsinstituten som har särskilda resurser förhörselskadade om inte arbetsgivaren eller står för väg-ledningskostnaden.Vägledningsstödet bör ses som en tidig insats som hörselskadade behöverför att kunna stärka sin ställning på arbetsmarknaden och därmed ökamöjligheterna till att stanna kvar i arbetslivet. Genom vägledning, råd ochstöd kan hörselskadades möjligheter att ta initiativ till att förändra en dåligtfungerande arbetssituation, byta arbete, finna lämpliga utbildnings- ochfortbildningsvägar öka.Tillgänglighet till utbildningSkola och utbildning skall ge samma möjligheter tillpersoner med funktionsnedsättning som till andra. Ettområde som särskilt måste poängteras är målet omhandikappvänliga högskolor och universitet. Det kan gällasåväl lokaler och kringservice som tillgång till tolktjänst föratt kunna fullgöra en utbildning. Det är ett krav att ungdomarmed funktionshinder inte diskrimineras vid val av olikastudier. Den enskildes intresse och kompetens ska styra valetav utbildning inte lokalernas standard.Rätt till arbete - lönebidragDet är mycket viktigt att det finns olika stöd för att personermed funktionsnedsättning skall kunna få meningsfullaarbeten. Ett sådant viktigt instrument är lönebidragen.Kunskapen om olika funktionshinder är särskilt viktig hos försäkrings-kassans personal. Ett bättre samarbete måste byggas upp med handikapp-organisationerna för att också ta tillvara deras kunskaper och erfarenheter.Det gäller för såväl yrkesutbildning som omskolning, anpassning ochrehabilitering. Bemötandet av de anhöriga är en annan viktig del.DiskrimineringslagSverige har ingen lag som förbjuder diskriminering avpersoner med funktionsnedsättning. I grundlagen förbjudsdiskriminering av människor på grund av till exempel könoch religion. I allt kärvare tider med risk för att olika grupperhamnar i ett utsatt läge är det nödvändigt att införa lagar motdiskriminering av personer med funktionshinder. Ett förslagär på väg vad gäller lagstiftning mot förbud avdiskriminering i arbetslivet. Även om det naturligtvis är ettsteg framåt så saknar vi fortfarande helhetsgreppet. Viupprepar vårt krav på en generell lagstiftning motdiskriminering.AssistansersättningenNär handikappreformen kom så var det många handikappadesom fick ett stort lyft i sin livskvalitet. Kristdemokraternavill slå vakt om denna reform och skapa förutsättningar föratt den ska utvecklas på olika sätt. För att ökaförutsättningarna för att intentionerna bakomhandikappreformen ska förverkligas avsätter vi 300 miljonerkronor utöver regeringens förslag i årets budgetmotion tillanslaget för assistansersättning.SchabloniseringenSvårt funktionshindrade har drabbats hårt av regeringensschablonisering av assistansersättningen. Med en schablonfår vissa grupper för mycket ersättning, medan svårtfunktionshindrade inte längre klarar att anställa en personligassistent. Den försämring som schablonisering innebär ledertill en fyrkantig hantering av unika människors behov ochleder inte till ett effektivt utnyttjande av begränsade resurser.Kristdemokraterna anser i likhet med Intressegruppen för assistans-berättigade att en förenklad återredovisningsmodell kan användas, där denassistansberättigade redovisar kostnaderna för sin assistans. I samband medårsredovisning sker återbetalning av eventuellt överskott. Med en sådanmodell tillförsäkras varje assistansberättigad kostnadstäckning för sinpersonliga assistans utan integritetskränkande ansökningar.Barn och LSSUnder året har det seglat upp ett stort orosmoln när det gällerrätten för barn att få personlig assistans ochassistansersättning. I de allmänna råd om personlig assistanssom utfärdat (1998:6) lämnarverket den rekommendationen till försäkringskassorna attpersonlig assistans till barn endast skall medges om barnetsomvårdnadsbehov är minst . Dessutomframförs att det föreligger ett krav att barnet skall ha flerafunktionshinder . Denna rekommendation innebäratt verket vill ställa strängare krav på omvårdnadsbehovet dådet gäller personlig assistans till barn än till vuxna.När försäkringskassorna börjar tillämpa denna rekommendation kommerdet att innebära att endast ett fåtal barn kommer att beviljas assistans-ersättning.Verket hänvisar till vad regeringen anförde i prop. 1992/93:159 medförslag till lagarna (1993:387) om stöd och service till vissa funktions-hindrade (LSS) och (1983:389) om assistansersättning ().Vidare svarade dåvarande socialministern i ett svar den 28 september 1998på fråga 1997/98:1089 från att formuleringen "omfattandeomvårdnadsbehov" är oklar, att det inte finns någonvägledande regeringsrättsdom i denna fråga och att rekommendationen är ettled i verkets uppgift att driva fram rättspraxis.År 1996, då ändringar i dessa lagar beslutades, diskuterades ingående iförarbetena - prop. 1995/96:146 och bet. SoU15 - personlig assistans ochassistansersättning till barn. Det konstaterades att rättspraxis behandlade barnoch vuxna lika i detta avseende. Möjligheten till att inskränka personkretsendå det gäller barn nämndes.Någon sådan begränsning ingår dock inte i tilläggen till lagarna. När detgäller att tolka reglerna om assistans till barn är det dessa nya förarbeten somgäller i de fall man kan utläsa någon olikhet i förhållande till de ursprungligaförarbetena.I rättsfallet som beskrivs i 1997 ref 23 II angåendeassistansersättning till anförde som stöd försitt yrkande att assistansersättning skulle vägras: "Regelsystemet är merbegränsande för barn med funktionshinder än för vuxna. "Regeringsrätten anförde i sin dom uppenbarligen som svar på detta: "Imålet är ostridigt att har sådana funktionshinder att hon omfattas av 1§ LSS. Av 3 § följer därmed att hon har rätt att för sin dagligalivsföring få assistansersättning förutsatt att hon har behov av personligassistans för sina grundläggande behov under i genomsnitt mer än 20 timmari veckan." Regeringsrätten ställde således inte något högre krav påomvårdnadsbehov därför att målet rörde ett barn.Detta prejudikat bekräftar vad som sades om rättspraxis i förarbetena till1996 års lagändringar. fanns endast avgöranden frånlänsrätterna och kammarrätterna. Att inte ansågs berättigad tillassistansersättning av Regeringsrätten i motsats till kammarrätten berodde påolika tolkning av § 7 LSS ("om deras behov inte tillgodoses på annat sätt") ikombination med § 4 (särskilda skäl för assistansersättning för tid dåden funktionshindrade deltar i verksamhet).Dessutom kan framhållas att det är opraktiskt att på detta sätt genom enrekommendation förorsaka ett mycket stort antal överklagningar. Iställetborde (alldeles särskilt då det finns avgöranden frånkammarrätterna som går emot verkets uppfattning) då verket anser praxistveksam, välja ut ett pilotfall som med förtur kan drivas genom domstols-instanserna.Riksdagens beslut har således inte trängt igenom på fältet. Det tar viden prövning i domstol innan det föreligger en lagakraftvunnen dom.Det är därför nödvändigt att genom ett tillägg i LSS förtydliga lagstiftarensavsikt.Utifrån denna bakgrund är det därför nödvändigt att det i § 7 LSS införs etttillägg av följande lydelse: Samma bedömning av omvårdnadsbehovet skallgöras då det gäller en ansökan från ett barn som från en vuxen person.Psykiskt funktionshindrade och LSSEtt annat problem som måste hanteras är att hamnar depsykiskt funktionshindrade till stora delar utanför LSS. 1995/96:146 lades förslag fram till ändringar i LSS ochLASS. Bl.a. föreslogs det tillägget till LSS att personligassistans endast skulle omfatta praktisk hjälp. Dennainskränkning skulle drabba i första hand psykisktfunktionshindrade. godtog emellertid inteförslaget i denna del, se betänkandet 1995/96:SoU15.Propositionens uttalanden om praktisk hjälp har dock på flera håll påverkathandläggningen. uttalanden har således inte slagit igenom så somman kunnat förvänta sig. Rättspraxis är också oklar. Det kan understrykas attpersonlig assistans under alla omständigheter avser endast ett kvalificeratpersonligt stöd av någon som har ingående kunskaper om den funktions-hindrade. För att intentioner vid behandlingen av lagändringen1996 skall uppmärksammas i tillämpningen bör "hjälp med aktivering ochmotivation" införas i § 9 a, första stycket, LSS bland nämnda exempel pågrundläggande behov.Äldre och LSSReformen om assistansersättning måste byggas ut till attockså gälla dem som fyllt . Det är en urmänniskovärdessynvinkel märklig gränsdragning att ta bortberättigandet till personlig assistans vid en födelsedag.Sådana gränser skall inte finnas. Det är oacceptabelt att draen gräns som säger att ett behov finns innan man nått en vissålder men inte efter. För kontinuitet och god omvårdnadmenar vi att rätten till assistans skall gälla även efter 65-årsdagen.IT är en möjlighet förfunktionshindradeIT-utvecklingen är särskilt angelägen för personer medfunktionshinder. Den tekniska utvecklingen har lett till attdet finns hjälpmedel som ger högre livskvalitet för personermed handikapp. Såväl avstånd mellan olikahandikappgrupper som nedsatt rörelseförmåga kanöverbryggas med hjälp av den moderna tekniken. Den nyaIT-sektorn kan dessutom med fördel ge nya arbetstillfällenför personer med funktionshinder. Till exempel kan detnämnas att autistiska personer ofta har hög kompetens atthantera IT. En möjlig väg vid sidan av lönebidrag ärinskolning med hjälp av särskilda mentorer.ByggnationerEn del problem har uppstått för funktionshindrade vidnybyggnation. Byggherren är ytterst kvalitetsansvarig. Det ärinte alltid som kontrollplaner upprättas. Det finns inte längrenågra riktlinjer för byggherren om olika handikappåtgärder.Tidigare fanns olika utarbetade checklistor. Nya plan- ochbygglagen har försämrat möjligheterna för handikappråd attfungera som remissinstans vid byggnation.Kravet på tillgänglighet finns kvar i lagstiftningen, men åligger ansvaretför kontrollen byggherren själv med krav på att uppvisa intyg från sakkunnigpå att bestämmelserna är uppfyllda. Men det finns inga regler som säger vemdenne sakkunnige ska vara. (eller motsvarande) har idagingen skyldighet att granska efterlevnaden av tillgänglighetskraven isamband med bygglovs givande. Efter att ha sett flera exempel pånybyggnationer där tillgängligheten bevisligen har kommit på undantag ärdet vår uppfattning att det bör ställas krav på tillgänglighet i samband med attbygglov ges.DomstolstrotsDet finns många signaler från handikapprörelsen som talarett tydligt språk: Alltför ofta råkar man ut för svårigheter attfå fattade beslut verkställda. har domstolarkonstaterat att en icke verkställd dom utgör tjänstefel. Dettaär att betrakta som domstolstrots om ingen bättring sker. Närdet gäller icke verkställd insats saknas det emellertidsanktionsmöjligheter. I flera utredningar har Socialstyrelsenkonstaterat att lagar inte följs av kommunerna. Det finns idaginte tillräckliga förutsättningar för att kontrollera efterföljdenav lagar och domslut inom det sociala området. Regeringenbör återkomma till med förslag om hur ettsanktionssystem kan utformas.Försämringar i sambandmed den nyasocialtjänstlagenDe funktionshindrade berövades vissa rättigheter enligt deändringar i socialtjänstlagen (SoL) som trädde i kraft den 1januari 1998. De nya reglerna innebär mycket storaförändringar i reglerna för stöd till funktionshindrade ochderas familjer. Särskilt oroande är att rätten till avlösning ochannat personligt stöd tagits bort.Genom att successivt tillskapa olika former av väl fungerande personligtstöd har man gjort det möjligt för funktionshindrade barn och ungdomar attbo kvar i sina föräldrahem även om deras föräldrar förvärvsarbetar.Mycket av vad som byggts upp håller nu påatt raseras. Flera kommuner planerar att lägga ner eller avgiftsbelägga sinverksamhet för personligt stöd till dem som inte omfattas av LSS. Just nupågår budgetarbetet i kommunerna. Det kan då förväntas att man på vissahåll ibland inte ger anslag till insatser som är frivilliga.Rätten till ekonomiskt bistånd har ersatts av rätt till försörjningsstöd. Denenskilde har inte rätt till försörjningsstöd för höga merkostnader somfunktionshindret kan medföra, till exempel för bostad, bil och ledarhund.Socialtjänstkommittén (SOU 1994:139) föreslog att personligt stöd, därbland annat avlösning ingick, skulle vara kvar som en rättighet. Vikristdemokrater instämmer i detta förslag och föreslår att till § 6f social-tjänstlagen lägga "personligt stöd".Inte heller skulle det lagtekniskt medföra några svårigheter att föreskrivaatt det i funktionshindrades skäliga levnadsnivå ingår även höga mer-kostnader på grund av funktionshindret.Vi anser att det är dags att göra en översyn av bostadsanpassningen. Idagså står det i § 8 lag (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag: Vidnybyggnad samt vid köp eller byte av bostad lämnas bostadsanpassnings-bidrag endast om det finns särskilda skäl för att välja en bostad som kräveranpassningsåtgärd.Denna paragraf bör kompletteras enligt följande: Särskilt skäl kan vara attden funktionshindrade lagt ned rimligt arbete på att finna en för honom ochhans familj lämplig bostad och kommunen inte inom en för den funktions-hindrade rimlig tid kan anvisa en bostad som den funktionshindrade skäligenbör godta.Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppgift att göra en översynav vissa frågor rörande SoL. Bland annat analyseras för- och nackdelar medblandningen av rättigheter för den enskilde och skyldigheter för kommunen.Denna utredning fortskrider mycket långsamt, och vi vill understryka viktenav att den får ett tempo som bättre motsvarar dess betydelse för mångaenskilda människor.BilstödIdag kan bilstöd ges till en person med funktionshinder ellertill en förälder till ett barn med funktionshinder. Vi vet attefterfrågan på detta bilstöd är större än de resurser som förtillfället kan ställas till förfogande, men utan att förändraramen på anslaget vill vi komma med ett förslag till ändringav hur bilstödet kan ges.Idag står det i § 10 förordningen (1988:890) om bilstöd: Om en person harfått grundbidrag eller anskaffningsbidrag får nytt sådant bidrag lämnasendast om förflutit sedan beslut fattades om att medge rätt tillbidrag. Om det finns skäl från trafiksäkerhetssynpunkt eller medicinsksynpunkt, får dock bidrag lämnas tidigare.Denna regel är rimlig när bilstöd har beviljats en person med funktions-hinder och denne önskar byta bil. Men man tänker inte på situationen när enförälder beviljats bilstöd.1. Bilstöd har beviljats en förälder för ett barn med funktionshinder.Föräldern får ytterligare ett barn med funktionshinder. Den först anskaffadebilen behöver bytas mot en större eller ytterligare en bil behöver anskaffas pågrund av detta barns behov.2. Om en förälder själv är funktionshindrad och därför fått bilstöd för enegen bil kan nytt bilstöd inte beviljas - varken för byte eller köp av ny bil -för ett funktionshindrat barn.Paragrafen bör kompletteras med följande (det fetstilta är vårt tilläggs-förslag): "... medicinsk synpunkt eller väsentligt ändrade förhållanden, fårdock ..." Denna komplettering kan för dem som kommer ifråga betydaväldigt mycket.En annan fråga som ofta kommer upp är följande: För den som fyllt 18 årkrävs enligt § 5 för att få bilstöd att han kan köra bilen själv (undantag görsför arbetsresor som ger försörjning, för resor för att genomgå yrkesinriktadutbildning eller rehabilitering). Det är svårt att motivera varför den som kanköra själv skall få förmånen att få bilstöd även om det bara gällerfritidsresor,under det att den som har hjälp av t.ex. personlig assistent eller annanhjälpare inte skall få stödet. Detta kan i viss mån förmodas fördyra församhället, eftersom färdtjänst måste anlitas eller hjälparen får längre betaldarbetstid. Vid resa med allmänna kommunikationer måste kanske tvåhjälpare vara med.FärdtjänstDen nya lagen om färdtjänst har varit i kraft sedan den 1januari . Man kan redan märka vissa allvarliga tendenseroch försämringar. Ett exempel är att rätten att ha medledsagare på resorna har inskränkts i stor utsträckning. Ensådan restriktiv tolkning ställer till problem för exempelvissynskadade. Många synskadade men också andrafunktionshindrade är beroende av en ledsagare för att kommadit man ska sedan man klivit ur taxin. Man bör i dettasammanhang se till hela reskedjan och inte bara självabilresan.Ett annat problem är att exempelvis studerande som inte skriver sig påstudieorten inte heller kan anlita färdtjänst. Det finns heller inget somförpliktigar deras hemkommuner att anordna färdtjänst för dem påstudieorten.