mot · GM02Ub801 · 1998-10-28 00:00:00 — Dennasamordningsmöjlighet bör uppmärksammas och de formella förut-sättningarna borde finnas inom ramen för redan påbörjade gemensammaprojekt för de olika sektorerna. Kanske kan initiativet och samordningen idetta fall läggas vid länsstyrelserna. Frågan bör belysas och förslag tillpraktiska lösningar tydliggöras för att underlätta för kommunerna att utnyttjade fördelar som den utökade fritidsverksamheten vid skolorna kan ge.Tillsyn av skolanBeslut och ansvar för skolans verksamhet hardecentraliserats och ligger på kommuner och enskildaskolor. Detta gagnar möjligheterna till lokala initiativ ochutnyttjande av lokala fördelar. Decentralisering avverksamhetsplaneringen, nya skolplaner och minskaderesurser är, var och en, förändringar som borde leda till ökaduppmärksamhet på elevernas situation. Tillsynen borde i ensådan situation skärpas så att elevernas rättigheter tilllikvärdig utbildning och trygghet i skolan kan garanteras.Skolverket har huvudansvaret för tillsynen av skolan. Kommunerna haransvar för att den direkta tillsynen sker. Det naturliga vore att ,med ett övergripande ansvar, tillser att kommunerna får information om vadsom förväntas av dem och sedan kontrollerar att kommunerna verkligenbedriver en aktiv tillsyn enligt anvisningarna. har fått ett myckettydligt uppdrag att förbättra tillsynsarbetet. Detta arbete har påbörjats ochbörvidareutvecklas i snabb takt.För närvarande sker tillsynen endast i vissa mycket snäva avseenden, somligger nära kraven på tillstånd att driva skola. Tillsyn av undervisningensinnehåll och kvalitet, förekomst av mobbning, möjligheter till elevdemokrati,resurser för barn med läs- och skrivsvårigheter, risk för otillbörligindoktrinering, tillgång till god skolhälsovård, etc. förekommer i alltför litenutsträckning.Frågan om tillsyn aktualiseras i och med att många fristående skolor till-kommit . Kommunerna har ingen tillsyn av friståendeskolor och , som ansvarar för tillsynen, har mycket glesa besökoch ett alltför grovmaskigt bedömningsnät. Inte minst med tanke på defristående skolornas framtid och den ryktesflora som vuxit fram kring vissaav dessa skolor (speciellt de med skolans verksamhet förankrad i någonspeciell religion), borde tillsynen ske med extra stor omsorg. Elevernasrättigheter, enligt vad skollagen som helhet omfattar, måste garanteras ävenvid fristående skolor. är för en mångfald av pedagogiskametoder och speciella inriktningar. Vi vill emellertid inte medverka tillfristående skolor där samhällets tillsyn sviktar och elevernas rättigheter ochpersonliga integritet inte kan garanteras av samhället. tillsyn böralltså utökas så att den även täcker undervisningens innehåll och socialaförhållanden vid skolan.Fristående och kommunala skolor, en dynamiskorganisation av kommunens skolväsendeUtvecklingen av den kommunala skolan går i riktning motökad decentralisering av ansvaret, större frihet för denenskilda skolan att utveckla egna mål och undervisningssätt.Skolan skall ha en egen arbetsplan. Varje skola betraktassom en självständig enhet med eget ekonomiskt ansvar.Föräldraaktiviteten stimuleras. har under före-gående mandatperiod beslutat om möjligheter att inrättastyrelse med föräldramajoritet vid en skola. De kommunalaskolorna har tagit ett första steg i riktning mot den frihet ochegenansvar som tidigare bara de fristående skolorna haft.Den nya friskolereformen ger friskolorna sammaekonomiska villkor som de kommunala skolorna har menmed bibehållen frihet. Genom förändringarna i detkommunala skolväsendet kommer friskolorna och dekommunala skolorna att ingå i ett dynamiskt system som hardelvis sammanfallande intressen. Utvecklingen av densvenska skolan kan ske genom samverkan mellan skolor somhar olika verksamhetsprofiler.Fördelning av anslag till skolor sker inom kommunen enligt avkommunerna utarbetade resursfördelningsmodeller där fördelningen skermed hänsyn tagen till barnens behov. Anslagens storlek återspeglar olikasociala faktorer och antal barn med speciella behov. Genom den nyafriskolereformen gäller fördelningssystemet gemensamt för kommunalaskolor och fristående skolor. Eftersom systemet med resursfördelnings-modeller är relativt nytt skall ges i uppdrag att kontrollera attkommunerna verkligen uppfyller kraven på att ha tydliga och offentligtredovisade resursfördelningsregler för bidrag till skolor.Den fristående skolans pedagogiska verksamhet utgör ett viktigt bidrag tilldet pedagogiska arbetet inom kommunen och kan i det ömsesidiga utbytetofta fungera som banbrytare och anvisa nya alternativ för pedagogiken vid dekommunala skolorna. Det är därför också naturligt att kommunen upplåterutrymme för friskolorna att beskriva sin pedagogiska verksamhet i denkommunala skolplanen.Genom friskolereformen har en stabil grund lagts för en fortsatt gynnsamutveckling av fristående skolor. kan arbetet gå in i nästa fas, där dethandlar om att följa upp reformen och stimulera de positiva utvecklingsidéersom finns bland friskolorna. Man får ta upp och lösa de problem som återståreller dyker upp under vägs gång och lyfta fram och ta till vara det som är braså att det kan bli till glädje och nytta för andra skolor och komma mångaelever till godo. har en rad förslag inför detta arbete i form avett8-punktprogram. (En utförligare presentation ges i separat motion, "Fortsattutveckling av friskolor"). Förslaget innefattar en särskild utvecklingsfond,åtgärder för att värna glesbygdsskolor, ordnad lärarutbildning förfriskollärare, åtgärder för att underlätta internationellt utbyte, utredning avkonfessionella skolornas situation, utveckling av metodik för elever medspeciellt behov av stöd, vissa regelförbättringar samt åtgärder för attunderlätta finansiering av investeringar i samband med start av nya friskolor.GymnasieskolanProblem och möjligheterGymnasieskolans organisation och innehåll har genomgått stora förändringar. Den nya ordningentillåter stor variation inom givna ramar. Detta skapar godaförutsättningar för lokala förändringar av gymnasieskolanmed ledning av de erfarenheter som växer fram. Tyvärrgenomfördes reformen alldeles för snabbt utan möjligheterför skolledningar och lärare att anpassa organisation ochundervisningsmetodik till de delvis helt nyaarbetsuppgifterna med nya kategorier elever. , med uppdrag att följa gymnasieskolansutveckling, har avgivit sitt slutbetänkande vilket tillsammansmed rapporter visar att många gymnasieskolorhar lyckats väl med sina nya uppgifter men också att det påmånga håll föreligger allvarliga brister som kräveromedelbara åtgärder. Det är främst två grupper av eleversom drabbas. Den ena gruppen är elever påyrkesförberedande program som i undervisning i kärnämnenmöter krav som delvis sammanfaller med de som utformatsför elever på de teoretiska programmen (upp till 30 procentpasserar vissa kurser med icke godkänt resultat). Här handlardet i vissa fall om utslagning i stället för utveckling av ungamänniskor. Den andra gruppen utgörs av de elever som gårteoretiska program och skall vidare på olikahögskoleutbildningar. Många av dessa har på grund avkonkurrensläget vid antagningen till universitet ochhögskolor en mycket tung studiebörda, som lägger hinder ivägen för andra aktiviteter som unga människor behöver försin personlighets- och sociala utveckling.Det arbetas för högtryck i gymnasierna för att komma till rätta medproblemen. För att underlätta detta arbete föreslår att lärare ochskolledare får ytterligare möjligheter till fortbildningar i organisatoriska ochmetodiska frågor i den nya gymnasieskolan med exempel från gymnasiersom lyckats bemästra problemen. anslår också för detta ändamålsärskilda medel under A 2 () i partiets budgetmotion.Elevens val och kommunens kostnadEn ofta nämnd målsättning för gymnasieskolan gällerelevens möjligheter att fritt välja program och skola.Svårigheterna att få ett väl fungerande system för det friavalet är stora. Problemen är många och mycket återstår attgöra innan det fria valet är en realitet. Informationen tilleleverna om vilka alternativ som finns att välja mellan harbrustit i många kommuner. Den regionala fördelningen avgymnasier och program är mycket ett resultat av frittagerande på nivå, vilket i sig har vissa fördelarmen också leder till nackdelar för elevens val. Samordningenmellan kommuner av start av gymnasier liksom nya programhar blivit bättre men samverkan mellan kommuner kanfortfarande förbättras avsevärt. Ett problem som inte lösts inuvarande bestämmelser är de ur elevsynpunkt artificiellaeffekterna av bostadens läge relativt kommungränsen.Möjligheterna att välja den närmast belägna skolan bör sesöver, gärna i anslutning till en översyn av reglerna förkommunavgifter för elever vid ett gymnasium i annankommun. Den så kallade riksprislistan har vissa brister ochbör omarbetas. Erfarenheterna från elevernas fria val igymnasiereformen är nu så stora att en utvärdering kanläggas till grund för ett åtgärdsförslag. föreslåratt regeringen för redovisar en dylik utvärderingoch lägger förslag till nödvändiga förbättringar.BetygssystemetNär betygen infördes hävdades att de hade två funktioner,dels som motivationshöjande pedagogiskt inslag och delssom urvalsinstrument för antagning till högre studier. Då enså stor del av eleverna på vissa kurser inte når ens tillgodkänt så är nog betygen motivationssänkande.Eftersom huvuddelen av eleverna på de teoretiska linjernahar de två högsta betygen så fungerar inte heller där betygensom motivationshöjande och inte heller som urvalsinstru-ment, även om de vore reliabla. De diskriminerar inte pådenna nivå. Dessutom tillkommer att betygskriterierna ärmycket vaga och allmänt formulerade med resultat att läraretolkar betygsanvisningar på mycket olika sätt. I det tidigare,s.k. relativa, betygssystemet antogs eleverna varanormalfördelade över betygsskalans olika steg. I det nyasystemet tillkommer en ytterligare variation genom att olikalärare tolkar betygskriterierna olika.Ingen undersökning av betygens reliabilitet eller validitet har gjorts. Vi vetalltså inte i vilken utsträckning betyg är att lita på, de är förmodligen ganskaslumpmässiga och godtyckliga. Någon undersökning av huruvida betygensäger någonting om elevens förmåga att tillgodogöra sig högre utbildning,eller framtida yrkesframgång finns inte. Tidigare studier av andrabetygssystem har inte kunnat påvisa något nämnvärt samband med studie-eller yrkesframgång. Det finns inget skäl att tro att det nya systemet, medsina vagare betygsanvisningar och kriterier, skulle vara bättre i dessaavseenden.Det finns en stor risk att den fortsatta uppföljningen av gymnasieskolansutveckling får en slagsida mot kontroll av ämneskunskap i betyg mätt. Det ärviktigt att man i uppföljningen av den nya gymnasieskolan ävenuppmärksammar övriga aspekter på skolans uppgifter. Elever som lämnargymnasieskolan skall framför allt ha med sig en stark lust att lära, envördnad för livet och förståelse för livsvillkoren på jorden och sin egen platsi ett ekologiskt och historiskt sammanhang samt en djupt förankrad demokra-tisk grundsyn. Gymnasieskolan får inte brista i dessa sina viktiga huvud-uppgifter.Betygssystemet har, helt i överensstämmelse med vad Miljöpartiethävdade då det infördes, visat sig olämpligt. Betygen bör tas bort och ersättasmed andra former för bedömning även när det gäller antagningsförfarandentill eftergymnasiala utbildningar. Om inte detta går av politiska skäl så måsteunder alla omständigheter kunskapskraven och reglerna för betygssättningses över. föreslår att en utredning tillsätts med uppdraget attföreslå åtgärder så att betygssystemet i gymnasieskolan kan avskaffas ellerstarkt reduceras.Studiernas innehåll och uppläggningAllmänt sett är gymnasiestudierna överbelastade medkunskapsstoff och alltför litet utrymme finns för estetiskverksamhet, studier av livsfilosofiska frågor, etc. Detta ärallvarligt med tanke på att gymnasiestudierna gäller enperiod i människans liv då hon är som mest öppen förkonstnärliga upplevelser, sökande och undrande inför destora livsfrågorna och i färd med att ta det stora klivet in ivuxenvärlden. Det är därför viktigt att innehållet i programoch kurser ses över. Inte minst gäller detta de stora kärn-ämnenas omfattning. Kärnämnena måste också infärgas, d vs anpassas till innehåll och metodik efter de program de skallingå i. Relevant matematik, engelska etc ser ganska olika utför den som läser på industriprogrammet, textil, hotell ochrestaurang eller ett naturvetenskapligt program. Dennainfärgning och därmed sammanhängande variationer ibetygskriterierna ryms helt inom ramen för gällandeläroplaner och kräver inga ändrade lagar eller regler.Det är också tydligt att timplanerna på många håll haft en alltför styrandeinverkan. Studierna skall vara målstyrda och det antal timmar som en elevbehöver för en viss kurs skall kunna anpassas efter den enskilde elevensbehov. Ökat elevinflytande och nya undervisningsformer med individua-liserad undervisning är två viktiga inslag i gymnasieskolans utveckling.Omställningen ställer stora krav på skolledning och lärare. Särskilda resurserför utvecklingsarbetet finns i årets budget men är otillräckliga. Miljöpartietföreslår en ytterligare förstärkning av denna post.APUEn viktig del i gymnasieutbildningen utgör denarbetsplatsförlagda utbildningen (APU). Den har särskildbetydelse för de yrkesförberedande programmen och börbyggas ut ytterligare. Tyvärr har många gymnasier haft storaproblem med att bygga upp en meningsfull APU. Såvälföretag som skolledning saknar tradition på området och detbehövs ytterligare information och vägledning om hur etteffektivt samarbete med ortens företag byggs upp och engemensam APU formas. föreslår att man i förstaskedet koncentrerar insatserna från på att få denredan beslutade APU att fungera och först därefter utredermöjligheterna till en utökad APU som ett led i en bättreyrkesförberedande utbildning.ModersmålMånga elever har ett annat språk än svenska som modersmål.Deras situation bör uppmärksammas speciellt. Mycket av detsom anförts om modersmålsundervisning för idenna motion gäller även gymnasieskolan. För den gruppgymnasieelever som ännu ej tillägnat sig svenska språket såväl att de kan följa undervisningen i alla ämnen är det viktigtatt stöd kan ges i de ämnen där så behövs.Modersmålsundervisning, som ett av flera ämnen som kanväljas inom ramen för individuellt val, bör också ägnasspeciell uppmärksamhet.Universitet och högskolaAllmäntSåväl grundutbildning som forskarutbildning och forskningvid universitet och högskolor har genomgått mycket storaförändringar . Antalet studerande har ökatoch verksamheterna expanderat bl a genom utvecklingen avflera små och medelstora högskolor. Universitet ochhögskolor har fått väsentligt ökad beslutsrätt i en rad frågor.Under innevarande år har ytterligare avregleringargenomförts eller föreslagits och ledningsfunktionerna harförbättrats i syfte att öka möjligheterna för en rationaliseringoch modernisering av verksamheterna.De politiska målsättningarna med utbyggnaden har dominerats av två pro-blem; den höga arbetslösheten och bristen på högkvalificerad arbetskraft förnäringslivet. Stora ekonomiska insatser har gjorts för att öka antalet utbild-ningsplatser i grundutbildningen och förstärka den tillämpade forskningen(främst genom inrättande av löntagarfondsstiftelserna och delfinansiering avolika EU-projekt).Den förda utbildnings- och forskningspolitiken har lett till flera allvarligaproblem. Underdimensioneringen av svensk grundforskning, sedd i relationtill den tillämpade forskningen, har ökat. Den successiva ökningen av antaletstuderande, med mer heterogena och delvis nya elevkategorier, har inneburitatt en revolution av grundutbildningen har smugit sig på universitet ochhögskolor utan att dessa haft möjlighet att ställa om till den nya situationen.Det råder brist på kompetenta lärare, de gamla undervisningsformerna är intelämpliga för de nya arbetsuppgifterna, antagningssystemets ramar harsprängts, administrationen av studiemedel till de studerande klarar inte destora studerandegrupperna, etc. Den stora satsningen i form av 60.000 nyautbildningsplatser borde ha förberetts bättre och har som det nu är fått ettdrag av panikåtgärd.I syfte att öka genomströmningen i forskarutbildningen har engenomgripande reglering av forskarutbildningen skett. Denna reglering harmycket stora brister. Den stela tjänsteorganisationen vid högskolorna bidrartill tröghet i systemet med bland annat låg rörlighet på lärar- ochforskartjänster. Att utan lämpliga förberedelser kraftigt bygga ut antaletgrundutbildningsplatser innebär att risken är stor för att regeringen genomsina satsningar upprepar 1960-talets misstag; att genomföra en snabbexpansion utan tillgång på kompetent personal och lämpliga undervisnings-former och sedan permanenta systemet. Om inte universitet och högskolor änen gång skall låsas upp och tappa utvecklingspotential så måste rörligheten isystemet ökas väsentligt. Om dagens problem är brist på kompetenta lärareså är morgondagens problem just bristen på rörlighet.Vad gäller innehållet i utbildningarna förespråkar regeringen entraditionell, näringslivsinriktad linje. Satsningarna på teknisk-naturveten-skaplig utbildning, medicin och i viss mån IT är mycket stora med en radaktiva stimulansåtgärder. Någon djupare analys av behovet av andrautbildningar görs ej. Detta rimmar illa med det alltmer uppenbara kravet påen omställning mot en ekologiskt och socialt långsiktigt hållbar samhälls-utveckling. Här borde frågor om miljökunskap och kunskap om grund-läggande biologiska livsbetingelser, internationell förankring av ämnes-kunskaper, vetenskapsteoretiska förutsättningar för mänskligt vetande ochhandlande och behovet av tvärvetenskapliga (mångvetenskapliga) ut-bildningar behandlats ingående och lett till förslag som bättre gagnat enframsynt utveckling av svensk utbildning och forskning.Sammanfattningsvis kan konstateras att årets budget i ekonomiskthänseende innebär en totalram för högre utbildning och forskning i Sverigesom är i underkant men inte orimligt liten. Vad som krävs för attkvalitetskraven skall kunna uppfyllas är organisatoriska förändringar, flerkompetenta lärare och forskare, ökad rörlighet och en omfördelning av medelfrån sektorsforskning till grundforskning och forskarutbildning samt en ursamhällets synpunkt bättre styrning av medlen från forskningsstiftelserna (des k löntagarfondsstiftelserna) och EU.Situationen för grundutbildningen vid universitet och högskolor liknar iviss mån den situation som gymnasieskolan befann sig i inför genomförandetav gymnasiereformen . Erfarenheterna från det reform-arbetet kan vara till nytta speciellt med tanke på behovet av förändringar avundervisningsmetodiken och den pedagogiska ledningen. En utökad kunskapom och samverkan med gymnasieskolan är även av andra skäl en viktig del iutvecklingsarbetet inom grundutbildningen vid universitet och högskolor.Högskolans ledningsorganisationDet är naturligt att universitet och högskolor i takt med densnabba vetenskapliga utvecklingen och förändringarna i denhögre utbildningen också kan anpassa sin verksamhet efternya förhållanden. Det handlar om att skapa möjligheter attstöda sådant som är utvecklingsbart, öppna för nya initiativlika väl som att avveckla sådant som är otidsenligt ellersviktar i kvalitet och har låg utvecklingspotential. Universitetoch högskolor har tidigare haft relativt svagaledningsorganisationer och små möjligheter att utvecklasgenom andra sätt än ren expansion. Genom de förändringarsom skedde /98 av organisationen så har bl alärosätenas styrelser gjorts betydligt kraftfullare. Likaså harrektors relation till styrelsen förtydligats och åtgärdervidtagits som ger universitet och högskolor skarpare verktygbåde för beslutsfattande och verkställande.Av oförklarliga skäl har studentinflytandet över lärosätena hamnat helt iskuggan. Det man förväntar sig av studenternas deltagande står i bjärtkontrast till de förändringar som genomförts inom skolväsendet. I fleraavseenden har barnen i förskolan och större delaktighet iplaneringen av verksamheterna vid sina skolor än vad studenterna har vidhögskolorna. När nu denna underlåtenhet skall kompenseras så villMiljöpartiet särskilt uppmärksamma kravet på bredare studentrepresentationi styrelserna (en tredjedel av styrelseplatserna skall besättas av respektivestudenter, lärare-personal och allmänrepresentanter) men också på behovetav ordentlig representation av studenter inom hela organisationens inklusivesåväl beslutande som beredande organ. Det är också anmärkningsvärt att intestudentorganisationerna har fullödig representation med t ex doktoranderinom berörda vetenskapsområden i de statliga forskningsråden eller andraanslagsbeviljande råd och stiftelser. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp föratt se över studenternas inflytande i högskolan. Arbetsgruppens rapport är nupå remiss. förutsätter att regeringen åter-kommer till med ett förslag om lämpliga former för student-inflytande och att det ovan anförda beaktas i förslaget.GrundutbildningHögskollärarutbildningGrundutbildningen har tidigare omstrukturerats med i vissaavseenden goda resultat. Ett myller av linjer har reduceratstill en mer flexibel struktur. Bristande överskådlighet är dockfortfarande ett problem liksom svårigheter för tvär-vetenskapliga utbildningar över fakultetsgränserna ochskilda vetenskapsområden.I och med att antalet studerande har ökat och kommer att öka ännu mer, såaccentueras behoven av en anpassning av undervisningen till de nyabetingelserna med stora heterogena grupper och nya studerandekategorier.Kraven på lärarnas undervisningsskicklighet ökar och själva undervisnings-metoderna måste i mycket högre grad än tidigare anpassas till de enskildaelevernas olika grundförutsättningar.Det är nu dags att även högskollärarna får en professionalitet inomundervisningsområdet. föreslår att det inrättas en särskild hög-skollärarutbildning. Denna utbildning skall ledas av erfarna högsskolleläraremed stort intresse för utveckling av metodik för undervisning av vuxna. Denskall vara förlagd till högskolan och ha goda möjligheter till praktiskaövningar, hela utbildningen skall ske i nära anknytning till verkligaundervisningssituationer. En sådan utbildning kan också fylla en lucka iutbildningen av lärare för vuxenutbildning utanför universitet och högskolor.Frågan om införande av en högskollärarutbildning aktualiserar den merövergripande frågan om bristen på lärarutbildning för vuxenstuderande.Behovet har tydliggjorts i samband med den mycket stora ökningen avantalet vuxenstuderande på gymnasie- och grundskolenivå inom ramen förKunskapslyftet. En ökning med närmare 200.000 vuxenstuderande inomdetta område sätter problemet på sin spets.YrkesutbildningMånga yrkesutbildningar är förlagda till universitet ochhögskolor med motiveringen att utbildningen skall varaforskningsanknuten. Det är emellertid långt ifrån självklartatt detta har gagnat alla yrkesutbildningar. Mångautbildningar förflackas och blir otydliga genom att lärare iutbildningen har sina kvalifikationer inom ämnesområdetsvetenskapliga del men kanske saknar den yrkesmässigaerfarenheten. Många klagar över att utbildningar inte ger enyrkesidentitet, att undervisande personal inte duger somyrkesförebilder, att undervisningen inte sker i nära kontaktmed den verklighet som yrket sedan gäller, etc.Lärarutbildningen är ett bra exempel på en yrkesutbildning som i mångafall drabbats hårt av att den fördes till universitet och högskolor. Ofta harutbildningen blivit splittrad på en mängd olika institutioner ochpraktikmöjligheterna är ofta bristfälliga. Undervisningens tyngdpunkt måsteistället förskjutas mot den praktiska verksamheten i skolmiljön ochteoriundervisningen bör på ett helt annat sätt än knytassamman med erfarenheterna från den verkliga skolvardagen.