mot · GM02Bo232 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Bo232av och ()BostadspolitikDe allmännyttiga bostadsföretagen spelar en central roll i svenskbostadspolitik. Alltsedan de infördes har syftet varit att de skaerbjuda bostäder av god kvalitet till låga hyror för att på så sätt fungerasom ett både prispressande och kvalitetshöjande inslag påbostadsmarknaden. Unikt för det svenska samhällsägda boendet är att detär öppet för alla; några inkomstgränser finns inte för den som vill bo i enallmännyttig lägenhet. I allmännyttan har den som avvisats av den övrigabostadsmarknaden kunnat få sitt hem. Fram till vardärför finansieringen av de allmännyttiga bostadsföretagen mycketförmånlig: de fick låna upp hela byggkostnaden till marknadens lägstalånga ränta.Allmännyttan är ett av de stora samhällsprojekten i modernahistoria och som helhet måste den sägas ha slagit väl ut. Nästan en fjärdedelav alla bostäder som finns har byggts av allmännyttiga bostadsföretag.De allmännyttiga bostäderna håller en hög standard och de är den viktigasteorsaken till att bostadssegregationen och bostadsslummen i harförhållandevis liten omfattning. Med allmännyttan som riktmärke har detvarit möjligt att ge de svenska hyresgästerna en stark rättslig ställning genombesittningsskyddet. De allmännyttiga bostadsföretagen har också skapat stortutrymme för hyresgästerna att påverka sitt boende gemensamt och i denenskilda lägenheten. Även som prispressare har de fyllt en viktig funktion.Det finns alltså flera goda skäl till att låta de allmännyttiga bostadsföretagenbehålla sin starka ställning på den svenska bostadsmarknaden.Förändringar inom svensk bostadspolitik har medfört att deallmännyttiga bostadsföretagens uppgift och ställning blivit otydlig. I storutsträckning, bland annat i skattehänseende, har de kommit att jämställasmed andra fastighetsägare på hyresmarknaden och de kommunala ägarnaställer numera ofta samma krav på sina bostadsföretag som på andrakommunala företag.Ett exempel på det är att företagen som en följd av förändringar har skärptkraven på nytillträdande hyresgäster så att det i många fall är omöjligt förarbetslösa eller personer med en svag ekonomisk ställning att få en egenbostad genom bostadsföretagens försorg.Arbetslösheten har slagit hårt mot många i samhället, men unga människorär en grupp som drabbats hårdare än andra av detta gissel. 160 000 ungauppger att de behöver en egen bostad men att det inte finns några att tillgå.På många orter i landet är det endast nyproducerade lägenheter som är ledigaoch dessa har de unga inte råd att betala för. För att unga människoröverhuvudtaget ska ha en möjlighet att få tag på en bostad, är det nödvändigtatt allmännyttan föregår med gott exemplet och aktivt arbetar för att få inunga hyresgäster i sina lägenheter.Det är en paradox att de grundläggande syftena med bostadsföretagen nuäventyras både i svaga och starka företag. Å ena sidan har förändringar ibostadspolitiken och på kreditmarknaden utsatt företagen för storaekonomiska påfrestningar som förvärrats av ett på många orter vikandebefolkningsunderlag med en stor andel tomma lägenheter som följd. Desvaga allmännyttiga bostadsföretagen har i flera kommuner blivit enallvarlig belastning och i några fall har deras sviktande ekonomi blivit ett hotmot hela kommunens verksamhet. Att i det läget hålla fast vid attallmännyttan ska tillhandahålla goda bostäder till rimliga kostnader ärgivetvis svårt.Å andra sidan finns många stora bostadsföretag framför allt i de störrestäderna med en mycket stark ekonomi, vilkas vinster används av dekommunala ägarna på ett sätt som inte kan sägas stå i överensstämmelse medbegreppet allmännyttigt. Företagen får bidra till annan kommunalverksamhet genom vinster på försäljningar, krav på utdelning och krav påkoncernbidrag.Ett problem i såväl de svaga som de starka företagen är att deras ekonomi ialltför stor utsträckning är sammanblandad med kommunens. Kommunensåtaganden i de svaga företagen i form av borgensåtaganden medför attföretagens problem även blir kommunens och i de starka företagen harsammanblandningen lett till att bostadsföretagens intäkter görs tillkommunens intäkter. Lösningarna på problemen måste därför vara att ta siktepå att stärka företagens ställning och inte den kommunala ägarens.Dagens situation med företag som i praktiken befinner sig på obestånd ochföretag som används som kommunala vinstmaskiner äventyrar de allmän-nyttiga företagens legitimitet och därmed hela den sociala bostadspolitiken.Om företagen skall kunna fortsätta att fylla sin viktiga funktion i en socialbostadspolitik måste staten ta ansvar för att företagen sätter gränser för hurkommunerna kan utnyttja sitt ägande.Att det saknas en tydlig lagfäst definition av begreppet "allmän-nyttigt"måste ur lagstiftarens synpunkt anses vara en brist. Om företagenskall kunna fortsätta att fylla sin viktiga funktion i en social bostadspolitikmåste staten ta ansvar för att företagen ges en tydlig definition och uppgift.En tydligare ställning för de allmännyttiga bostadsföretagen kan uppnåsgenom att begreppet "allmännyttigt bostadsföretag" ges en klar definition ikommunallagen (1991:900). Vad som måste definieras är bland annatägande, syftet med företaget, kommunens dominerande inflytande,bostadsföretagets långsiktiga självkostnad, övre gräns för utdelning på insattkapital samt inflytande för hyresgästerna över förvaltning, hyressättning ochekonomi.Med anledning av ovanstående föreslår vi därför att begreppetallmännyttigt bostadsföretag ges en tydlig definition i kommunallagenoch att de allmännyttiga bostadsföretagen ges ett tydligt uppdrag där detgäller att erbjuda unga människor bostäder.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bostadspolitik för alla.Stockholm den 27 oktober 1998Sinikka ()()