mot · GM02U802 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:U802av ()ÖstersjöpolitikenPerspektivHistoriens ljus är ibland obarmhärtigt.För den som intresserar sig för den svenska politikens utveckling är dendebatt som pågick om våra grannländer kring för bara sedansvårbegriplig.Vissa kanske tycker att diskussionen inför och i samband med de baltiskastaternas frigörelse från bör lämnas därhän. Men för framtidenär det viktigt att dra lärdom av historien. Det svaga agerandet till förmån förde baltiska staterna, rädslan för att skulle stöta sig medSovjetunionen och den senkomna och framtvingade socialdemokratiskaomsvängningen går inte att bara glömma. Socialdemokraterna borde göraupp med sitt agerande gentemot de baltiska staterna i samband medfrigörelsen. Låsningarna i debatten och den motsträviga attityd sometablerade socialdemokrater visade då kan vara en del i förklaringen till attpartiet senare haft svårt att finna en rät linje i sitt utrikespolitiskaagerande,inte minst vad gäller Natos utvidgning.Om utrikespolitiken inriktas på att försvara dogmer, är det inte konstigt omen omorientering måste tvingas fram, att politiken därefter blir halvhjärtadoch att nya möjligheter går förlorade. Låt mig därför helt kort påminna omnågra centrala delar av svensk debatt om Baltikum.När riksdagsman 1988 menade att borde stödjabalternas frihetskamp, kallade socialdemokraternas dåvarande utrikesexpert,riksdagsledamot , detta för "utrikespolitiska stolligheter", somdet vore betänkligt att sprida "utanför extremmoderaternas krets". Ericsonanklagade för att vilja "bryta loss" de baltiska staterna frånSovjetunionen. påstod att denna vilja bottnade i försök attvinna "exilbaltiska röster i höstens val". fortsatte: "Iutrikespolitikenär särlingar, och vi får inte slappna av i vår vakthållning motmoderaternas äventyrligheter. "Socialdemokraterna drev linjen att ett svenskt ställningstagande förBaltikums självständighet skulle kunna skada de baltiska staternas sak.Inblandning i vad som beskrevs som inre angelägenheterskulle till varje pris undvikas. uttryckte det så här:"Balterna förtjänar uppmuntran i sin kamp för ökatoberoende, men de är inte hjälpta av riksdags- ochregeringsuttalanden som i sak innebär en direkt inblandning iden pågående konstitutionella debatten i . "I efterhand ter det sig obegripligt att socialdemokraterna gickfria från ansvar genom att hänvisa till en "debatt" idiktaturen . En debatt som dessutom skullevara så känslig att den inte fick störas. Bakgrunden var attEstlands Högsta deklarerat att bara lagar bekräftadeav institutionen själv skulle gälla i Estland.Nästa linje i vad som i praktiken blev en acceptans av rådande ordning,dvs. sovjetisk överhöghet över våra grannar, var att socialdemokraternaifrågasatte de baltiska folkens och folkfronternas vilja till självständighet.Sålänge denna vilja kunde hävdas vara oklar - så länge slapp svenskasocialdemokrater att ta ställning till frihetskraven och därmed bekänna färg.Pierre menade ännu att de estniska och lettiskafolkfronterna inte hade "sådana krav" på självständighet. : "De baltiska folkfronternas ledare arbetar nu för ökad frihet inomSovjetunionen för sina resp. Dåvarande utrikesministern, , sa :"Det är utan tvekan så att en stor majoritet, också inomFolkfronten, inser att självständighetssträvandena måste skeinom ram.Pierre ansåg: "Vi vill inte isolera våra kontakter tillBaltikum eller bidra till någon separatism där." Han menadeockså att han bejakade en"frigörelseprocess - i kulturell bemärkelse - i de baltiskarepublikerna. är det ofrånkomligt att de är en delav , vilket ju framgår av Helsingfors-överenskommelsen ..."Utrikesminister trodde att det nog vore bästom blev en reformpolitisk spjutspets ochSovjetunionens fönster mot omvärlden. Både ochSchori kom därmed att försvara status quo. I det längstasaknade ledande socialdemokrater vilja och mod attdiskutera vad saken egentligen handlade om - frihet ochsjälvständighet för de baltiska folken.Sten stod för den svenska Baltikumdebattens mest uppmärk-sammade kommentar: "är inte ockuperat." Han ifrågasatte också iVilnius stödet för en frigörelse. Krafterna för en sådan var "i kraftigminoritet", ansåg i november 1989.Andersson hävdade inte bara att de som sökte frihet var krafter påmarginalen, utan även att dessa frihetssträvanden var skadliga. Alltförkraftigt genomslag för dessa idéer skulle hota "hela reformprocessen iSovjetunionen". talade om behovet av "nationella sovjetiskaintressen" av ekonomisk natur som före en frigörelse måste tillfredsställas.Vad menade egentligen med detta? Att de baltiska folken fickfinna sig i att uppoffra sig för att reformerna i diktaturen skulle kunnafortsätta? Vem var att avgöra detta? Vad hade StenAndersson och för rätt att kräva dessa uppoffringar av de baltiskafolken?Ingvar befann sig på mycket hal is när frågan om huruvidaSovjetunionen hade ockuperat de baltiska staterna kom på tal:"Det är klart ... dom förlorade sin självständighet ... domfinns inte ... dom existerar inte längre som självständigastater ... Det var sovjetiska medborgare som kom in där ochsom ... eh ... eh ... och dom blev en del av . "hade ingen kritik mot agerande.I slutet av november 1989 bytte linje. skulle inte hanågra problem att stödja de baltiska staternas självständighetssträvanden -om länderna bara gav uttryck för att det var detta de ville sträva efter. Idecember 1989 ställde sig till slut bakom utrikes-utskotts mening att tvångsmässigt anslutits till Sovjetunionen.I december 1989 ifrågasatte om var endiktatur. Regeringschefen var kommunist, men också demokrat,menade . sökte "demokratiska vägar att förverkligasocialismen".Det har inte ens gått denna debatt fördes. Trots detta framstården som från en helt annan tidsålder. Neutralitetspolitiken och föreställ-ningen om gemensam säkerhet utgick från att ont och gott kunde och måstesamexistera. Stödet till demokratirörelser i grannländerna var tvehågset ochframstår i efterhand som om det upplevdes som mindre viktigt än godarelationer till röda regimer.Det sena 80-talets socialdemokratiska argument hade dock grundlagtstidigare. 1983 menade att vi moderater var behäftade med en"korstågsanda i syfte att ´befria´ ". "Att göra systemförändring i öst till ett huvudelement isvensk säkerhetspolitik ... är enligt min uppfattning ettavsteg från den svenska utrikespolitiken såsom denutformades efter det , där syftet varit attöverbrygga - inte fördjupa - motsättningarna mellan öst ochväst ...."Debatten om frigörelse var från densocialdemokratiska regeringens sida en debatt utan tydligmoralisk kompass. Anpassligheten var stor. Humanitäraprinciper kom i kläm. Att det förhöll sig på det sättethämmar socialdemokraternas agerande , då hänsyn tillpartiets förflutna på området ständigt måste tas. Partiet hardärför svårt att hantera Östersjöpolitiken rationellt. Ettexempel gav den dåvarande socialdemokratins bristandeengagemang för att de ryska trupperna skulle lämnaBaltikum efter frigörelsen. Ett annat och mer aktuelltexempel ger den socialdemokratiska regeringens syn påNato-utvidgningen.Socialdemokraterna måste göra upp med sitt förflutna.UppgraderaÖstersjöpolitikenHistoriskt har varit ett land som öppnat sig motöster. är ett hav som bundit ihop länderna kringdess stränder. har haft täta kontakter med och t.o.m.länge omfattat länder på andra sidan . Förgenerationer svenskar har och öden varitsammanflätade. har varit en handelsled av stor viktoch därmed en motor för ekonomisk tillväxt.Ryssland har varit ett evigt säkerhetspolitiskt orosmoment för och enekonomisk konkurrent till , men också en viktig marknad för handel.I dag finns åter förutsättningarna för att vara ett handelns hav,till fromma för länderna i dess närhet. De baltiska staterna och är friaoch integreras inte bara i den västeuropeiska ekonomin utan också i devästliga samarbetsorganisationerna. De är på god väg. och harinlett förhandlingar om medlemskap i unionen. Det har tydligtmarkerats att och bör få möjlighet att inleda förhandlingarså snart deras reformarbete har nått tillräckligt långt, vilket kan ske inomnågot år. är ett av de länder som blir fullvärdig medlem i Natovåren . är redan integrerat i EU och Nato genomuppgåendet i måste se den historiska möjlighet som samarbetet runt Östersjönger. kan än en gång bli en handelsstad med rika kontakter medövriga städer kring och vara ett centrum för östhandeln.Resandet mellan och Östersjögrannarna ökar. ökade antaletfärjeresenärer mellan och ordentligt. har ocksåbåtlinjer till , och . Bara fick1996 besök av 82.000 ryska, estniska, lettiska, litauiska och polska turister.Naturligtvis handlar det nya Östersjösamarbetet mycket om åtgärder somutgår från politiska beslut, men ekonomisk integration som åstadkomsgenom enskilda företags handel, investeringar och etableringar är minst likaviktig.Till del handlar framväxten av en ny gemenskap kring om att visvenskar måste byta världsbild. Den del av som vi växt upp med attbetrakta som totalitär och efterbliven måste i grunden omvärderas. En ny bildav växer fram. De har en snabb ekonomisk tillväxttakt.Vissa talar t.ex. om de "baltiska tigerekonomierna". ekonomi harunder växt mycket snabbt. har börjat återhämtningen.För innebär detta att våra företag möter en ökande konkurrens.Samtidigt erbjuder de snabbväxande länderna stora marknader för svenskatjänster och produkter. Bara i , , , ochLitauens Östersjöregioner bor 20 miljoner människor. Hur stor nytta Sverigeskall dra av utvecklingen är i hög grad upp till oss själva. Den svenskaekonomin behöver moderniseras och en rad strukturella brister korrigeras.Även internationella kontakter måste uppgraderas.Det ligger i ekonomiska och säkerhetspolitiska intresse att stödjavåra grannar kring . Säkerhetspolitiskt kommer det att innebära enmarkant förändring den dag t.ex. vinner inträde i EU. Medlemskapskulle inte bara vaccinera säkerhetspolitiskt, utan också innebära ettskydd för de båda andra baltiska staterna. är redan säkerhetspolitiskt ihamn, då medlemskap i både EU och Nato torde bli verklighet.För är detta också viktigt. Vi lever tryggare med tryggare grannar.Det är av central betydelse att västvärldens samarbete med Rysslandutvecklas och intensifieras. Det ligger både i och vårt eget intresseatt så sker. får på inga villkor avvisas och lämnas att ensamt mötaframtiden. Risken för sämre ekonomisk och politisk utveckling är dåuppenbar vilket skulle ge grogrund för social oro, med mänskliga ochpolitiska risker som följd.Sveriges utrikes- och säkerhetspolitik bör ha en tydlig europeisk identitet. Idetta ligger inte bara en ambitiös och klar EU-politik, utan också en tydligstrategi för samarbete och integration. Regeringen saknardessvärre en sådan tydlig och konsekvent strategi. Vad som - felaktigt -beskrevs som en ny Östersjöpolitik har lagts fast av . Senareslängdes Östersjömiljarden in som jästen efter degen. Östersjömiljardenpresenterades i den så kallade sysselsättningspropositionen och syftade intebara - eller ens främst - till att stärka , utan till att skapa jobb iSverige.Det saknades länge en djupare sammanhållen beskrivning av regeringensÖstersjöpolitik. Insatser görs inom ramen för olika departement.Anmärkningsvärt är att berörda avdelningar på UD uppenbarligen inte harvarit informerade om den verksamhet som Statsrådsberedningen ansvarat för.Östersjöområdetsekonomiska utvecklingEfter betydande fall i BNP åren både före och alldeles efterfrigörelsen från kommunismen visar ekonomierna i de trebaltiska staterna nu höga tillväxtsiffror. hör sedan fleraår till Europatoppen i tillväxtligan. BNP-tillväxtberäknas bli och efterfrågan beräknasöka . Ekonomin i återhämtar sig ochnärmar sig trendmässigt tillväxt.Riksdagens utredningstjänst har med hjälp av IMF:s World EconomicOutlook 1997 sammanställt följande tabell över BNP-utvecklingen iÖstersjöregionen.Tabell 1Årlig BNP-tillväxt 1992-1996, procent199419951996Estland-0,13,23,1Lettland2,20,42,5Litauen1,03,13,5Polen6,06,55,5Central- och ,81,61,6Ryssland-12,6-4,0-2,8Alla siffror av den har typen har stora inbyggda osäkerheter.Den svarta sektorn i beräknas av vissa uppgå till av BNP.Tillväxten är dock som synes hög i de berörda länderna. Det beräknas ekonomi ha växt . Detförefaller också finnas förutsättningar för en långsiktigt god tillväxt, även pekar på att inflationen och bytesbalansunderskotten ärför höga i alla de tre baltiska 9/97 redovisade följande siffror för ekonomisk tillväxt:Tabell 2Ekonomisk tillväxt199619971998Polen6,05,34,8Estland4,04,04,0Lettland2,53,03,5Litauen3,53,54,0Ryssland-6,002,0Källor är nationell statistik och bankens egna bedömningar.Allmänt gäller att de länder som snabbt och genomgripande genomfördereformer också är de länder som snabbast fått ekonomisk tillväxt. Dettagäller i synnerhet , som kom igång tidigast, och , som ligger itäten i Baltikum.Polen har redan passerat produktionsnivå. Ekonomin vände uppåtredan 1992. Den estniska ekonomins utveckling vände uppåt 1995, denlettiska och den litauiska 1994, efter att ha rasat fram till 1993.De länder som tvekat inför steget till full marknadsekonomi har inte settsamma positiva ekonomiska utveckling. Den ryska BNP:n har enligt vissauppgifter sjunkit med mer än hälften sedan 1990.Det är dock mycket svårt att mäta den ekonomiska utvecklingen iövergången från plan- till marknadsekonomi. I planekonomin redovisadesfelaktiga siffror, för att man skulle nå uppsatta planmål. Produktionenövervärderades därför grovt. är situationen den motsatta. Företag sökerundvika skatt och den grå ekonomin är omfattande.Svenska direktinvesteringarMellan 1992 och ökade andelen av de svenskadirektinvesteringarna som gjordes i från 1till . fick två tredjedelar avdirektinvesteringarna, 10 och 15 procent.Fem procent av direktinvesteringarna placerades i varderaLitauen och Lettland.Sverige är näst den största utländska investeraren i . Inteminst inom textilindustrin har investeringar gjorts.Enligt Latvian Development Agency har tagit täten som investe-ringsland i . investerades enligt dem där, jämfört med 138 miljoner i och 152 miljoner i Litauen.Sveriges andel av de utländska investeringarna i är mycket liten,, medan står för hela 27 procent.Tabell 3Svenska direktinvesteringar (netto) i , och föråren 1989-1997 ()Källa: RUTMinus står för utflöde från * belopp saknas/för få observationer/beloppet understiger 1mkr.Land1989199019911992199319941995199619971Estland***-3-114-139-84-470Lettland***-1-6-5,4-31-28-6Litauen***-1-2-12-85-42-121) T.o.m. den 1 juli 1997Tabell 4Finska direktinvesteringar i , och för åren1989-1997 (miljoner finska mark)100 finska mark = ()Land19891990199119921993199419951996Estland---5077113112134Lettland---2242727Litauen---2653090Tabell 5Danska direktinvesteringar i de baltiska staterna (brutto) 1993-1996(uppgifterna finns inte särredovisade för respektive land (miljonerkronor)= 116 svenska kronor.1993199419951996Baltiska staterna927344217Siffrorna i tabellerna är inte direkt jämförbara. Siffrorna förSverige är nettosiffror.De utländska investeringarna i omfattade i slutet av , om man bara räknar dem som översteg en miljon dollar.Landet har redan passerat som främsta investeringsland i Östeuropa.De svenska direktinvesteringarna uppgick till . Fem storainvesterare svarade för drygt hälften av denna summa. att stora svenska investerare är underrepresenterade i Polen.Siffran för de sammanlagda utländska direktinvesteringarna i ,, kan jämföras med de som investerats iRyssland sedan 1989.Såväl som synes ha tagit bättre vara på möjligheterna attinvestera i de tre baltiska staterna än Sverige.Handeln i ÖstersjöområdetUnder ökade export tillÖsteuropa jämfört med samma period 1996.Just med , och de trebaltiska staterna är de länder till vilka den svenska exportenökat mest. Fyra av länderna är snabbt expanderandeekonomier.Tabell 6Export till ÖsteuropaMiljoner kronor i löpande priser1993199419951996EstlandExport815152016871763Import746128416601960Balans6923626-197LettlandExport56686113051388Import809176921401178Balans-244-908-835210LitauenExport283553843975Import411633594479Balans-128-80249495PolenExport3297458966027159Import2497357542013936Balans801101424023222Källa: KommerskollegiumSiffrorna gällande import efter ursprungsland kan efterEU-inträdet 1995 dock inte jämföras med motsvarandesiffror då varor som sänts via ett annatEU-land inte ingår. Siffrorna om den svenska handeln ärrelativt samstämmiga mellan olika bedömare. Sparbankenredovisar dock genomgående högre siffror för importen äntabellen på sid 8.Handeln mellan och de tre baltiska staterna hade enligt andrauppgifter en balansomslutning om . Detta var enökning från 2,3 miljarder . är tredje största handels-partner.Somliga menar att problemet med svenskt näringslivs handel med ländernakring är att det är några få multinationella företag som står förökningen. Små och medelstora företag har länge haft det svårt att utnyttjamöjligheterna på de nya marknaderna.Exportrådet ger dock en annan bild. Enligt har det skett enstark ökning av exporten till . Dessutom har det skett en förändringi exportörernas profil. I korthet har utvecklingen enligt gått frånexport från storföretag till export från små företag.Försäljningen till består i huvudsak av mindre leveranser frånmånga mindre företag. Undantaget är , dit en del större försäljningarriktas. I exporten till dominerar helt affärer om mindre belopp.Bara ett företag sålde för mer än till vardera ochLettland.För små företag går hälften av exporten till och . ÖstraEuropa är en närmarknad för dem. är en viktigareexportmarknad för bolag med mindre export än ett värde av 10 miljonerkronor, än vad är.Allt fler svenska småföretag exporterar. växteantalet små exportörer till med 273 stycken och till med 215.Mellan 1992 och 1994 ökade antalet företag med mindre än 50 anställda,som exporterade till , med 294 stycken. Vad gäller varökningen 155 stycken och för del tillkom 47 små exportörer.1994 exporterade 3.700 företag för mer än till Central-och . var det land vartill flest företag - 1.766 stycken -sålde. Till exporterade nära 1 400 företag för mer än en miljon, tillLettland 822 och till 614, medan 1.081 företag sålde för minst densumman till Ryssland.Stor potential för ökad handelSveriges handel med länderna kring har ökat underde men fortfarande finns enligt mångabedömare en stor potential - ett utrymme som svenskaföretag riskerar att förlora till företag i andra länder, om deinte utnyttjar möjligheterna.Den finska exporten till var nästan fyra gånger större än densvenska . När det gäller export till och är Sverigeoch ungefär jämnstora.Sverige är större än när det gäller handel med ochLettland men både exporterar mer till och importerar mer frånLitauen. Naturligtvis finns här en del geografiska och historiska förklarings-faktorer, men också politiska prioriteringar ligger bakom.Det finns dock skäl för svenska företag att förbättra sina positioner. "Närdet gäller så har tappat. var Svenskaföretag långt framme i och var tidiga att etablera sig. Sedan komnedgången i ekonomin. tappade i exporten och det verkar som omsvenska företag ännu inte hämtat sig", hävdade , analytikerpå , i en artikel i har i en rapport gett svenska företag rådet att satsa merpå de snabbväxande länderna kring . Man har menat att svenskaföretag varit alltför avvaktande gentemot den stora polska marknaden.Sparbanken beräknar att handeln i regionen kan komma att mer änfördubblas från dagens under de kommande tio åren.Störst är enligt potentialen i just , som ändå är tvåabland svenska tillväxtmarknader utanför de gamla industriländerna. Redanför var en större handelspartner för EU än Kanada.Polen är en potentiellt mycket stor marknad för svenska företag. Landethar 39 miljoner invånare och en ekonomi stadd i ständig förbättring.Förhoppningarna om snabba medlemskap i såväl EU som Nato har dessutomgett den konservativa regeringen incitament att fortsätta med reformer för attförbättra ekonomin och levnadsstandarden.I de tre baltiska staterna sker transformeringen från planekonomi till mark-nadsekonomi inte lika snabbt som i men alla tre länderna har förbättratsin ekonomiska situation betydligt. har i det arbetet kommit längreän och . Tjänstesektor, transport och finansiella tjänsterväxer snabbt. har också gått om som finansiellacentrum.Även i grannländerna finns skäl för svenska företag att öka investering-arna. I har ekonomin återhämtat sig efter bankkrisen . Nyareformer förbereds och gradvis har det juridiska systemet förbättrats. Trotsdenna positiva utveckling går mindre än en procent av totala exporttill de tre baltiska staterna.Framtiden för svenska företag i är något mer osäker men ävenhär drar de flesta bedömare slutsatsen att situationen nu börjar stabilisera sigoch att svenska företag borde utnyttja möjligheterna till handel bättre. I årberäknas tillväxten hamna över nollstrecket och bedömareräknar med en årlig tillväxt på i slutet av seklet.Det finns rimligen stor potential för ökad svensk handel med grannarnarunt . Inte minst när man ser det finska exemplet vad gäller handelmed inser man att det finns mer att göra. Bilden som förmedlas avhur det är att handla med , men framförallt , är ganskaensidig. Visst finns problem - som brottslighet - men framförallt storamöjligheter.Baltisk handelDe tre baltiska staterna har ett ömsesidigtfrihandelsavtal. Avtalet gäller också förjordbruksprodukter.Den inombaltiska handeln har ökat sedan avtalet kom. För Estlandsräkning innebar detta att den totala handeln med ökade från ettvärde av till ett värde av362 miljoner i samma månad 1997. Handeln med växte från128 miljoner estniska kronor till 273 miljoner . Fri handeloch starkt regionalt samarbete mellan de tre baltiska staterna underlättarsteget mot EU-medlemskap.De tre baltiska staterna har frihandelsavtal med EU.Dessa avskaffar tullar och kvantitativa restriktioner för handeln. Undantaggäller dock för vissa jordbruks- och fiskeprodukter. har i detnärmaste redan nått full frihandel gällande industriprodukter med EU,bedöms göra det 1999 och senast år 2000.Här visade under den borgerliga regeringen vägen genom att imedlemskapsförhandlingarna kräva att EU skulle ha frihandelsavtal förBaltikum, vilket utvecklas längre fram i denna text. Kravet möttes med storförståelse och ledde även till att de tre länderna 1995 skrev underEuropaavtal med EU. De förväntas alla bli medlemmar i . Dehar också handelsavtal med flera centraleuropeiska länder.Baltic Sea Business SummitI träffades företagsledare från elva länder iStockholm. Från deltog , , och . De antog ettdokument, den s.k. Stockholmsdeklarationen, och riktade ettantal rekommendationer till de regeringschefer som senareskulle träffas på det nedan beskrivna toppmötet i (BSBS) uppskattade att utländska investe-ringar om skulle komma att göras i deforna planekonomierna.Mötet räknade med att de öst- och centraleuropeiska länderna inom rimligtid skulle komma att uppnå samma levnadsstandard som , genomen avsevärt högre tillväxtnivå. Man såg möjligheter för uthålligatillväxtnivåer på över ett par decennier.Utbildningsnivån i - som är en region som sett motsvarande snabbatillväxt - är lägre än i . Man slog fast att produktionen iÖstersjöländerna därför alls inte bara måste inriktas på lågteknologisk ochpersonalintensiv verksamhet, utan också på produktion av mellan- ochhögteknologiska produkter.BSBS såg mot denna bakgrund möjligheter för handeln i Östersjöregionenatt tiofaldigas över 15 till . Man efterlyste också frihandelsavtal mellansamtliga Östersjöstater.Mötet ville också se en översyn av de nuvarande Europaavtalen så att allaprodukter skulle kunna vinna marknadstillträde utan hinder. Det finnsproblem för länder utanför EU, särskilt vad gäller textil- och jordbruks-produkter. Vidare poängterade man vikten av väl fungerande monetärasystem, fristående centralbanker och stabila banksystem. För att gynnahandeln borde momsreglerna i regionen ses över utifrån gemensammaprinciper, menade man.