mot · GL02Jo58 · 1998-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:142 Riktlinjer för arbete med jordbruks- och livsmedelspolitiken inom Europeiska unionen Innehåll1 Livsmedelsförsörjningen - 2000-talets ödesfrågaVärldens befolkning växer och livsmedelsproduktionen totalt har ökatunder . Trots detta har det högeffektivaindustriliknande jordbruket inte lyckats trygga en godlivsmedelsförsörjning på global nivå. Medan rika regioner ochsamhällsskikt lever i ett överflöd som skapar överskottsproduktion ochvällevnadssjukdomar lever andra samhällsskikt och regioner i svält ochfattigdom. 800 miljoner människor saknar tillräckligt med mat ochtvingas leva ständigt hungriga.Befolkningsökningen tillsammans med en allt större utarmning av jordensnaturresurser gör att livsmedelsförsörjningen och nyttjandet av jordbruks-mark med stor sannolikhet kommer att bli en av 2000-talets viktigaste frågor.Västvärldens livsmedelsmönster håller inte i ett globalt perspektiv. För attsäkra mänsklighetens överlevnad måste dagens livsmedelsproduktion ochutnyttjande av naturresurser ställas om så att de blir långsiktigt hållbara.En annan förutsättning för jordens långsiktiga produktionsförmåga ärtillgången på färskvatten. Dagens produktionsmetoder i jordbruket, medstora arealer som konstbevattnas, leder till sänkta grundvattennivåer ochförsaltning av jordbruksmark. är (ca 300 miljonerhektar) av världens bevattnade arealer skadade av försaltning. Siffranberäknas vara fördubblad om 25 år.Det är uppenbart att världens livsmedelsproduktion och konsumtion måsteförändras. Den dominerande uppfattningen att människan kan behärskanaturen måste ersättas av insikten att naturen sätter gränserna för allmänsklig aktivitet. På global nivå kan man konstatera att dagensmarknadsekonomier, där ekonomisk tillväxt är målet och rovdrift på naturenmedlet, inte har lyckats åstadkomma hållbara försörjningssystem. EU utgöringet undantag. Med ett grundfördrag som sätter ekonomisk frihet föremänniskors behov och handel före miljö, har man satt en ram som står imotsättning till ett långsiktigt hållbart samhälle.2 Regeringens propositionRegeringens proposition med riktlinjer för arbete medjordbruks- och livsmedelspolitiken inom Europeiska unionen är tunn ochalltför övergripande för att ska kunna få möjlighet att på ettrealistiskt sätt ta del i förändringsprocessen. De bedömningar sompresenteras är till största delen okontroversiella, somavsaknaden av tidsperspektiv gör det omöjligt att bedöma realismen iförslagen.Den övertro på avreglering och marknadsstyrning som regeringensproposition ger uttryck för liksom den naiva förhoppningen att jordbruks-politiken skall vara konsumentstyrd istället för producentstyrdskapar inte tilltro till regeringens förmåga att hantera jordbrukspolitiken iEU-systemet.3 En gemensam politik på jordbruks- ochlivsmedelsområdet.Regeringen bedömer att det även i fortsättningen finns behov av engemensam politik på jordbruks- och livsmedelsområdet. Man redovisartre motiv för detta:- en gemensam politik är en förutsättning för att den inre marknaden skallfungera,- en gemensam politik är nödvändig av effektivitetsskäl. Gemensammaregler minskar behovet av kontroll mellan länderna och bör såledesminska administration och kostnader,- en gemensam politik ger större möjligheter att driva högagemensamma krav på främst miljö-, djurskydds- och livsmedelsom-rådena.Vänsterpartiet anser att regeringen inte redovisat hållbara argument föratt motivera en gemensam politik på jordbruksområdet. Snarare ärregeringens motiv argument för att inte ha en gemensam politik.Den inre marknaden är en grundbult i EU-systemet där den fria rörlighetenav varor, tjänster, människor och kapital är överordnad sociala ochmiljömässiga behov. Men jordbruksprodukter och livsmedel kan intebetraktas som vilka varor som helst. Matens bokstavligt livsviktiga betydelseinnebär att både produktion och förädling i alla led måste kunna åsättas bådehälsomässiga och miljömässiga krav. Dessutom måste särskilda krav ställaspå den djurhållning som livsmedelsproduktionen förutsätter. Dessa krav kanvariera mellan länder. Det kan till exempel gälla krav på tillsatser ilivsmedel, krav på vissa odlingsmetoder till skydd för miljön eller förbudmot vissa uppfödningsmetoder. Om krav av ovan nämnda slag varierarmellan länderna, betraktas de som handelshinder som stör den inremarknaden. har undantag från bland annat när det gällersalmonellakontroll och vi har en strängare djurskyddslagstiftning. Tillexempel är det förbjudet enligt svensk lagstiftning att använda den genetisktdefekta rasen belgisk blå i avel, ett förbud som ifrågasätts av EU-kommissionen.Det andra motivet, att en gemensam jordbrukspolitik skulle vara motiveradav effektivitetsskäl, håller inte heller. Regeringen torde vara tämligen ensami att anse att gemensamma regler inom EU:s jordbrukspolitik minskarbehovet av kontroll mellan länderna eller att administration och kostnaderhar minskat efter EU-inträdet. Verkligheten är ju den att behovet av att tillvarje pris upprätthålla den inre marknaden skapar en ständigt växande floraav regler, allt mer detaljerade. Korruption och fusk är verkliga problem ochstora resurser måste läggas ner på motåtgärder, vilket inte fungerat.Det tredje motivet, att en gemensam politik på jordbruksområdet skulle geSverige större möjligheter att driva höga gemensamma krav på främst miljö-,djurskydds- och livsmedelsområdena, är något mer komplicerat att analysera.Det är bra att har möjlighet att driva höga gemensamma krav inomEU för att förbättra de sämsta förhållandena och det skulle i så fall vara ettskäl för en gemensam jordbrukspolitik. Men om det innebär att deti praktiken blir svårt att driva strängare nationella krav och att de länder somgår före riskerar att ifrågasättas för brott mot varors friarörlighet,kan man fråga sig vad vunnit på dessa områden.En stor nackdel med en gemensam marknad av EU:s storlek berörs inte iregeringens proposition. Det gäller de ökade risker för spridning av smittaoch djursjukdomar som uppstår. BSE-krisen är ett exempel på sårbarheten iett system med gränslös handel med djur och kött mellan länder medsinsemellan olika krav på djurhållning och kontroll. Det är definitivt förtidigt att blåsa faran över för BSE-krisen. upptäcks sjuka djur iflera länder utanför Storbritannien.De ökade fallen av salmonellasmittat kött som rapporteras trots att Sverigehar rätt att kräva garantier för salmonellafrihet visar också hur svårt det är ipraktiken att ha strängare krav på livsmedel i ett land när marknaden äröppen och gränskontroller är förbjudna. Frågan om behovet av en gemensampolitik på jordbruksområdet kan inte vila på grundkoncept.Utgångspunkten måste vara om de mål som ställs upp och de medel somföreslås för jordbruk och livsmedelsproduktion, regionalt, nationellt ochglobalt, kräver en gemensam politik. Med en sådan utgångspunkt kan mankonstatera att har den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU letttill ökad administration, överskottsproduktion och dumpade priser påvärldsmarknaden. Den gemensamma jordbrukspolitiken har också försvåratför att gå före när det gäller etiska krav, djurskydd och hälsorelate-rade livsmedelskrav, t ex när det gäller tillsatser.Vänsterpartiet anser att regeringen bör analysera vilka delar av jord-brukspolitiken som bör lyftas ur den gemensamma jordbrukspolitiken och istället beslutas på nationell nivå. Regeringen bör också ta initiativ att EU gören omprövning av vilka områden inom jordbruks- och livsmedelspolitikensom skall vara totalharmoniserade respektive skall regleras med minimi-regler. Detta bör ges regeringen till känna.4 En ny jordbruks- och livsmedelspolitikVänsterpartiet delar regeringens bedömning att den gemensammajordbrukspolitiken i grunden måste förändras och att begränsningar avproduktionen och subventioner inom ramen för marknadsordningarna böravvecklas. Denna omställning av den nuvarande politiken måste dockgenomföras med bibehållande av en livsmedelsproduktion i alla led. Detär viktigt att behålla minst nuvarande nivå på och lokalisering avprimärproduktion och livsmedelsförädling i . Det är också enomställning som måste vara ekologiskt uthållig och inbegripa ettförsörjningsmål.I ett läge då stora delar av det svenska jordbruket, framför allt den mindreoch medelstora mjölk- och animalieproduktionen, har uppenbara lönsamhets-problem, måste omställningen ske med inriktningen att utnyttja de fördelarsom finns i den svenska livsmedelsproduktionen. Det är bra att den svenskaregeringen är pådrivande i omställningen, men den får inte ske på bekostnadav svenskt jordbruk och svensk livsmedelsproduktion. Detta bör gesregeringen till känna.4.1 Agenda 2000Den förändring av jordbrukspolitiken i EU som står på den politiskadagordningen just nu berörs nästan inte alls i regeringens proposition,vilket måste betecknas som anmärkningsvärt. Eftersom regeringen påEU:s ministerrådsmöten klart deklarerat att man står bakom inriktningeni Agenda , borde det också ha avspeglat sig i den lagdapropositionen. Åtminstone borde regeringen redovisat kopplingen mellande övergripande målen och de konkreta förslag som ligger i Agenda2000. Det sätt som regeringen nu väljer ger intrycket att man inte ärintresserad av att få en parlamentarisk debatt om inriktningen påregeringens agerande i de politiska frågor som står på den aktuelladagordningen. Det är ett exempel på hur det demokratiska underskottetsom EU-systemet driver fram också får genomslag i riksdag.Det är naturligtvis inte möjligt att, i ett politiskt system som bygger påförhandlingar, samtal och uppgörelser vid middagsborden, alltid läggafast taktiken eller "budgivningen" genom politiska beslut, men mednuvarande ordning fattas besluten i fel ordning. Det hade naturligtvisvarit en fördel ur demokratisk synpunkt om riksdag hade lagtfast målen och inriktningen av medel innan regeringen binder uppSveriges position. För att ge möjlighet att följa upp regeringensagerande och eftersom jordbrukspolitiken utgör en stor del av EU-samarbetet borde regeringens arbete i EU på jordbrukspolitikens områderedovisas i en särskild skrivelse. Detta bör ges regeringen tillkänna.5 Övergripande mål för jordbruks- ochlivsmedelspolitiken inom EUVänsterpartiet delar i stort regeringens övergripande mål för jordbruks-och livsmedelspolitiken så som de uttrycks i propositionen. Det vill sägaatt skall verka för en jordbruks- och livsmedelspolitik inom EUvars övergripande mål är att:- främja ett brett och varierat utbud av säkra livsmedel till skäliga priser,- främja en hållbar jordbruks- och livsmedelsproduktion,- bidra till global livsmedelssäkerhet.Det är positivt att den globala livsmedelssäkerheten lyfts in bland deövergripande målen. Det är också viktigt att poängtera att när det gällerlivsmedel får inte prisfrågan överordnas kraven på säkerhet och kvalitet.Enligt saknas dock en konkretisering av dessaövergripande mål. I den utredning som föregått regeringens proposition,KomiCAP, poängterades ytterligare ett antal mål för EU:sjordbrukspolitik. Där fastslogs att jordbrukspolitiken också skall syfta tillatt produktion, förädling och distribution av livsmedel bedrivs på ettsådant sätt att- den biologiska mångfalden bevaras och främjas,- kulturmiljöer bevaras,- ett varierat odlingslandskap främjas,- miljöbelastningen minimeras,- animalieproduktionen sker med högt ställda djurskyddskrav,- en regional balans och en levande landsbygd främjas,- ett internationellt konkurrenskraftigt jordbruk inom EU främjas.Det är beklagligt att regeringen i propositionen valt att försvagaKomiCAP-utredningens delmål för jordbrukspolitiken genom attbeskriva dem som en bedömning av hur en hållbar jordbruks- ochlivsmedelspolitik skall främjas. Det är uppfattning att deövergripande målen för EU:s jordbrukspolitik skall kompletteras medovan redovisade delmål. Detta bör ges regeringen tillkänna.6 och varierat utbud av säkra livsmedel tillskäliga priserRegeringen anger i propositionen att ett brett och varierat utbud av säkralivsmedel till skäliga priser skall främjas genom- en reform av jordbruks- och livsmedelspolitiken inom EU med särskiltavseende på successivt borttagande av EG:s marknadsordningar och enavveckling av gränsskyddet med hänsyn till internationella åtaganden,- konkurrenskraftiga företag,- ökad konsumenthänsyn,- högt ställda krav för djurhållningen.Vänsterpartiet anser att varken ett successivt borttagande av EG:smarknadsordningar och en avveckling av gränsskyddet ellerkonkurrenskraftiga företag automatiskt främjar ett brett och varieratutbud av säkra livsmedel till skäliga priser. EG:s marknadsordningarskall tas bort för att de bidrar till en överproduktion av livsmedel somdumpas på världsmarknaden och för att de i sin konstruktion snedvriderkonkurrensen gentemot länder utanför EU, främst tredje världens länder.Konkurrenskraftiga företag är självfallet värdefullt, men det faktum attett företag är konkurrenskraftigt säger inget om vare sig kvalitet ochsäkerhet eller priset på livsmedlen.Däremot har ökad konsumenthänsyn och högt ställda krav för djur-hållningen betydelse för livsmedlens säkerhet. Ökad kunskap blandkonsumenterna är också en viktig faktor.När det gäller inriktningen av den framtida jordbrukspolitiken redovisarregeringen att den framtida politiken måste utgå från konsumenternasefterfrågan och ge dem bättre möjligheter att påverka inriktning och storlekpå produktionen av livsmedel och andra jordbruksvaror. Det är självfallet braatt konsumentperspektivet lyfts fram eftersom en aktiv och medvetenkonsument kan påverka både kvalitet och utbud av livsmedel. Regeringenredovisar dock en naiv syn på konsumentens makt. Det är väl känt attlivsmedelsindustrin liksom delar av primärproduktionen domineras av storatransnationella bolag. Verkligheten är den att konsumenter är alltförmycket i händerna på det internationella kapitalet som också har kontrollöver livsmedelsproduktion och förädling. Det är inte konsumenterna som harefterfrågat genmodifierade livsmedel eller kött från djur som behandlats medhormoner och antibiotika i tillväxtbefrämjande syfte. Det är intekonsumenterna som har efterfrågat livsmedel med allergi- ochcancerframkallande tillsatser eller livsmedel från djur som plågats i långvägatransporter eller fötts upp utan de mest grundläggande djurskyddskrav.Konsumenter efterfrågar däremot säkra livsmedel och borde ha rätt att krävanationell lagstiftning och förbud mot livsmedel, tillsatser ochproduktionsmetoder som kan anses oetiska eller osäkra. Detta lederVänsterpartiet till den ståndpunkten att det måste vara möjligt för ett enskiltland att av miljö- och hälsoskäl förbjuda vissa livsmedelstillsatser,produktionsmetoder och djurskyddskrav. I linje med detta måste det ocksåvara möjligt för ett enskilt land att temporärt eller permanent införagränskontroll för att kontrollera att fastställda bestämmelser efterlevs. Dettabör ges regeringen till känna.6.1 Djurhänsyn inom livsmedels- och jordbrukspolitikenUnder detta avsnitt behandlar regeringen djurhänsyn inomlivsmedelspolitiken. delar regeringens uppfattning att densvenska djurskyddslagen och andra tillämpliga lagars målsättning börintegreras i EU:s lagstiftning. Men det räcker inte. Problemet är inteendast att EU saknar ett gemensamt regelverk för lantbrukets djur och attde direktiv som finns är undermåliga från djurskyddssynpunkt, utan attingen hänsyn tas till djurskyddsaspekter i EU:s skildamarknadsordningar. Regelsystemet är producentorienterat och harbidragit till att upprätthålla produktionssystem som missgynnar djurenoch som direkt orsakar djuren lidande. Då avvecklingen av EU:smarknadsordningar med all sannolikhet kommer att ta finns detdärför skäl att arbeta för att djurskyddet lyfts till ett prioriterat område iEU. Det kan bland annat ske genom att artikel 39 utökas med ett fjärdetillägg med innebörd att behovet att tillförsäkra lantbrukets djur en högdjurskydds- och djurhälsostandard. Detta bör ges regeringen till känna.7 Hållbar jordbruks- och livsmedelsproduktionUnder detta avsnitt upprepar regeringen sin bedömning att en reform avjordbruks- och livsmedelspolitiken inom EU med särskilt avseende påsuccessivt borttagande av EG:s marknadsordningar och en avveckling avgränsskyddet med hänsyn till internationella åtaganden ochkonkurrenskraftiga företag också främjar en hållbar jordbruks- ochlivsmedelsproduktion. Lika lite som när det gäller ett brett och varieratutbud av säkra livsmedel till skäliga priser finns inom detta områdenågon automatisk koppling mellan konkurrenskraftiga företag ochavreglerad jordbrukspolitik och en hållbar jordbruks- ochlivsmedelsproduktion.Däremot kan landsbygdsutveckling och regionala åtgärder, om de utformaspå rätt sätt, bidra till en hållbar utveckling inom jordbruk och livs-medelsproduktion. I skälen för regeringens bedömning framgår också tydligtden konflikt som finns mellan att värna å ena sidan miljöintressen ochekologisk hållbarhet och å andra sidan den avreglerade marknadsekonominsoch EU-systemets krav på frihet.Regeringens proposition missar ett viktigt mål för jordbrukspolitiken.Nämligen att utgångspunkten för livsmedelsproduktion måste vara att i förstahand tillgodose konsumenternas behov av säkra livsmedel. Det saknas ocksåen insikt i att stora delar av livsmedelsproduktionen kan och bör producerasför en närmarknad eller regional marknad. Det finns inget egenvärde i atttransportera livsmedel kors och tvärs i . Man kan lätt få intrycket avatt den fria handeln är överordnad den regionala försörjningen av livsmedel.Vänsterpartiet anser därför att en utgångspunkt för att uppnå en hållbarjordbruks- och livsmedelsproduktion är att uppnå en regional självförsörj-ning av baslivsmedel. Med detta avses de jordbruksprodukter som lämpar sigför produktion i regionen. Så är det till exempel uppfattningatt varje region skall sträva efter självförsörjning av mejeriprodukter, kött-och charkuterivaror. Det betyder naturligtvis inte att handel eller exportförsvåras. Ett regionalt överskott eller en lokal produktion av livsmedel somär attraktiva på en större marknad skall självfallet säljas där det finnsavsättning. Genom att införa ett mål med regional självförsörjning skulledäremot jordbruksnäringens betydelse i skogs- och mellanbygder ges enstarkare ställning. Detta bör ges regeringen till känna. 8 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att begär att regeringen analyserar vilka delar avden gemensamma jordbrukspolitiken som kan beslutas pånationell nivå,2. att begär att regeringen tar initiativ till att EU gören omprövning av vilka områden inom jordbruks- ochlivsmedelspolitiken som skall vara totalharmoniseraderespektive skall regleras med minimiregler,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att omställningen av den gemensammajordbrukspolitiken inte får ske på bekostnad av svensktjordbruk och svensk livsmedelsproduktion4. att begär att regeringens arbete i EU påjordbrukspolitikens område skall redovisas tillriksdagen i särskild skrivelse,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att införa delmål till de övergripandemålen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att det måste vara möjligt för ett enskiltland att temporärt eller permanent införa gränskontroll för attkontrollera att fastställda bestämmelser efterlevs,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen skall verka för enförändring av artikel 39 i ,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om regional självförsörjning.