mot · GL02Fö11 · 1998-04-15 00:00:00 — Därutöver bör samtliga medborgare genomgå en allmän totalförsvarsutbildning, där de viktigaste inslagen bör vara totalförsvarsupplysning, träning i att lösa problem av försvarskaraktär i grupp, effektiv konditionsträning och en grundläggande självförsvarsträning. Efter genomgången obligatorisk totalförsvarsutbildning tas sedan de värnpliktiga ut unga män och kvinnor som skall få en vidare utbildning i kuppförsvars- respektive operationsdelen av försvarsmakten för krigsplacering. Rekryteringen till dessa förband skall vara könsneutral och främja att sökande med olika bakgrund ges tillträde. Propositionen anger reduceringar vad avser Försvarsmaktens materielbeställningar och utvecklingsuppdrag i relation till innehållet i FB 96. Att avbryta utvecklingen av pågående projekt kan äventyra bibehållandet av försvarsindustrins utvecklingskompetens. För att undvika kostsamma misstag i samband med att försvarsindustrin genomgår en nödvändig omstrukturering för ökad flexibilitet såväl vad avser struktur som förmåga till upp- respektive nedväxling samt anpassning i ett all-europeiskt perspektiv, bör de reduceringar som beslutades i FB 96 och som ännu inte är genomförda stoppas i avvaktan på att en klar och tydlig policy för den inhemska försvarsindustrin fastställs. Det allra viktigaste är att , innan något slutligt ställningstagande har tagits till hur en framtida försvarsmaktsstruktur skall se ut, har förutsättningar att behålla sin handlingsförmåga. För att inte riskera att värdefull försvarsindustrikompetens går förlorad är det nödvändigt att statsmakterna vidtager åtgärder för att trygga en fortsatt utvecklingsförmåga. Därvid måste beaktas att svensk försvarsindustri inte kan behandlas som en och samma enhet eftersom dess olika delar lever under mycket skilda villkor och har helt olika betydelse i en framtida säkerhetspolitisk miljö. För att säkerställa tillgången till modern försvarsmateriel, anpassad till det moderna krigets förutsättningar, bör ökade satsningar göras på rullande teknikprogram, till exempel genom "prototyping". Sådana program bör nära kopplas till förutom forskningssidan förbandsstrukturen för att uppnå maximal anpassningskapacitet (se avsnitt 4.1 ovan). Vidare bör staten nu systematiskt satsa på generell digital uppgradering av aktuell nu tillgänglig försvarsmateriel. bör statsmakterna kraftfullt stimulera till överföring av militär teknologi för att underlätta civil användning. Det är också angeläget att från statsmakternas sida aktivt främja ett försvarsindustriellt samarbete genom ett aktivt stöd till den inhemska försvarsindustrin i dess strävan att finna internationella samarbetsprojekt. Till en början gäller det att aktivt stödja att svensk försvarsindustri ges plats i de internationella projekt, som diskuteras mellan olika EU-länder samt mellan försvarsmakternas planerare. Vidare bör aktivt medverka i det pågående EU-arbetet att uppnå enighet om en gemensam strategi för försvarsindustrin med särskild inriktning på överföring av militär teknologi som kan underlätta civil användning. är det angeläget att utarbeta en för EU gemensam "Code of Conduct" för att åstadkomma en mer ensartad hantering av såväl exportfrågor från ett EU-land till ett icke-EU-land som den interna handeln med försvarsmateriel inom EU. En harmonisering av tillämpningen av nu gällande svenska regelverk till vad som gäller inom EU bör således eftersträvas och inte som i lagförslaget om strategiska produkter motverkas. Därvid är det ur svensk synpunkt särskilt angeläget att regeringen klargör förutsättningarna för hanteringen av ett med utländsk industri gemensamt utvecklat materielsystem med hänsyn till systemets blandade identitet. Vårt deltagande i det västeuropeiska försvarsmaterielsamarbetet (WEAG) är positivt, men statsmakterna bör också stimulera samarbetet med de fyra största försvarsindustriländerna i , såväl bilateralt som inom ramen för deras gemensamma samarbetsorgan, OCCAR. Genom att undertecknat samarbetsavtal på försvarsmaterielområdet med de nordiska länderna, länder som , , , och , och men också med länder utanför såsom , och bör den politiska bedömningen av ett bilateralt eller multilateralt samarbete med ett eller flera av dessa länder kunna anses vara utklarad. En förutsättning för att ett materielsamarbete skall vara framgångsrikt är att inte bara de kommersiella förutsättningarna mellan berörda industrier är uppfyllda utan även att statsmakterna ger sitt aktiva stöd till sådant samarbete. Till slut bör understrykas att det försvarsindustriella arv som finns i Försvarsmakten främst inom armén är mycket omfattande. Här avses inte främst den materiel som är avsedd för de moderna brigaderna utan fastmer den utrustning som finns i territorialförsvaret och hemvärnet men även inom marinen och flygvapnet. Det är i sammanhanget också mycket viktigt att säkerställa förmågan för både regelmässigt underhåll och nödvändig modifiering/uppgradering. Det kan därvid finnas anledning att närmare studera vilka synergieffekter som kan uppnås om den verksamhet som utförs inom Försvarsmakten istället överförs på försvarsindustrin. När det gäller Försvarsmaktens ekonomiska stabilitet finns det flera åtgärder som kan vidtagas i ett kortare perspektiv utan att långsiktigt äventyra förmågan till genomgripande organisatoriska förändringar i avsikt att introducera ett modernt och flexibelt försvar med anpassningsförmåga. Av grundläggande ekonomisk betydelse skulle vara en reducerad leveranstakt av JAS 39 , vilket på årsbasis torde bidra till att reducera Försvarsmaktens likviditetsproblem, som man uppnår anpassning av betalningslinjalen för JAS 39-systemet. Den förändrade förbandsstrukturen enligt ovan bör givetvis medföra icke oväsentliga besparingseffekter. En överföring av det mer omfattande underhållet från Försvarsmaktens verkstäder till försvarsindustrin torde leda till en mer kostnadseffektiv hantering av arbetet med uppgradering och modifiering av befintliga materielsystem. En översyn av de olika förmånstillägg inom försvaret, som har inletts genom RRV:s försorg, borde resultera i vissa besparingar. Som skäl för förändrade förmånstillägg kan anföras ett förbättrat säkerhetspolitiskt läge med längre förvarningstider. I sammanhanget bör särskild vikt läggas vid de olika tillägg som utbetalas till flygvapnets flygande personal. När det gäller internationella operationer bör, som tidigare föreslagits (se avsnitt 3.6), en särskild "ram i ramen" tilldelas Försvarsmakten för sådana operationer. Kostnader utöver denna ram bör belasta UD:s budget. Sammanfattningsvis konstaterar jag inte utan viss belåtenhet efter åtskilliga motioner i frågan att den flexibla försvarsmodellen numera tycks accepterad som princip på många håll, dock med reservation för Försvarsmakten. Däremot är det beklagligt att man inte från början tog konsekvenserna därav vid utformningen av Försvarsmakten. Resultatet blev ofrånkomligen att försvaret hamnade i sin nu krisartade situation. Av detta bör vi ha fått en nu användbar lärdom. Mitt förslag syftar till att reellt uppfylla de ambitioner, som uttalat om ett försvar med flexibilitet, anpassningsförmåga, folkförankring och medborgarengagemang men som regeringen ännu inte lyckats lägga grunden för. Vad behöver och äntligen få är nämligen ett flexibelt försvar med internationell anpassning och ekonomisk stabilitet. Allt med målsättningen att tillskapa ett modernt svenskt försvar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nytt försvarsbeslut, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om omedelbara åtgärder i avvaktan på det nya försvarsbeslutet.