mot · GM02K315 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K315av ()beredning av EU-ärendenDe senaste två decenniernas intensifierade integration iEuropa har delvis motiverats av svårigheter atthålla takt med och ekonomiska utveckling.Orsaken till tillbakagången ansågs vara de hinder förrörligheten som fanns vad gällde varor, kapital, tjänster ocharbetskraft. Att den relativa tillbakagången också hängdesamman med den korporativistiska struktur somkännetecknade de västeuropeiska länderna, inte minstVästtyskland, diskuterades däremot inte.De ledande staterna inom EU - som hade en gammal federalistisk tradition- samt de verkligt stora företagen ställde sig bakom projekt , dvs.den gemensamma marknaden med fri rörlighet för varor, tjänster, kapital ocharbetskraft. Den fria rörligheten skulle öka ekonomins effektivitet, vilket ihuvudsak var en korrekt analys. skulle få större enhetliga marknader,företagsallianser skulle kunna växa fram över gränserna och den elektroniskamarknadsplatsen skulle kunna utvecklas snabbare och bättre. Stordrifts-fördelarna skulle således bli betydande och stärka konkurrens-förmåga på världsmarknaden som både regeringar och företaginsåg att en makroekonomi som byggde på överenskommelser (eventuellttysta överenskommelser) mellan regering, arbetsgivare och fackligaorganisationer skulle komma att överges i allt snabbare takt.1980-talet innebar att politiken i inriktades på en mer liberalmarknadsekonomi. Processen vad gällde avregleringar fick ett ojämntförlopp i olika länder och ibland var den, när den betraktas så här i efterhand,ganska begränsad, åtminstone på arbetsmarknadens område. Resultatet blevstigande arbetslöshet i framför allt EG:s kärnländer och Frankrike.Östtysklands uppgående i skapade dessutom betydandepolitiska och ekonomiska problem. Det var i detta klimat Maastrichtavtaletantogs.Genom övertog en rad funktioner somegentligen tillhör en suverän stats. Ekonomiska intressen hade emellertiddominerat debatten under , varför de konstitutionella frågorna blevstyvmoderligt belysta.Maastrichtavtalet, någrakonsekvenserMaastrichtavtalet innebar således att en centraliserande kraftintroducerades inom EG-samarbetet, inte minst genom denplanerade gemensamma (). Vidarestärktes EU genom den nya pelaren gällande samarbete inomrättsväsende etc liksom överenskommelser om procedurerför samarbete inom utrikespolitik och frågor gällandesäkerhetspolitik.I viss mån motsägs dock den centraliserande utvecklingen inom EU av attministerrådets auktoritet har betonats , vilket innebär attsamarbetets mellanstatlighet tillmäts en betydande vikt. Det råder oklarheterom EU:s framtid skall vara överstatlig eller om den även i fortsättningen ihuvudsak skall vara en mellanstatlig organisation. De förändringar avregeringsmakten i många EU-länder har dock stärkt defederalistiska sympatierna.Att grundläggande konstitutionella frågor inte uttryckligen belysts ochställts på sin spets i ett sammanhang, är sannolikt en av orsakerna till att enmajoritet eller en betydande minoritet av medborgarna i hade önskatatt integrationsprocessen hade gått långsammare.Att det finns en grundläggande motsättning mellan den lagstiftningsmaktsom ministerrådet utövar och den som utövas av de nationella parlamenten ivåra parlamentariska demokratier är helt uppenbart.Europaparlamentet kan inte föreslå lagstiftning och har också mycketbegränsade möjligheter att påverka den, men det s.k. demokratiskaunderskottet hänger i begränsad utsträckning på ringainflytande. Det hänger samman med helt andra mycket mer djupgåendemekanismer.Brister i beslutsprocessenDe demokratiska bristerna inom EU har bl.a. tillskrivits EU:sauktoritära byråkrati och den bysantinska administrativastrukturen . Speciella intressen, lobbyister, en sluten kår avexperter inom kommissionen etc. har gjort beslutsprocessenmycket svårkontrollerad. Förhandlingar mellan ochnationella experter har gjort besluten oåtkomliga, både för denationella parlamenten och för medierna.Kritiken har lett till vissa förbättringar, bl.a. genom en ökad publicering av grön- och vitböcker . Förhållandena är dock inte tillfredsställande för demsom ansluter sig till den liberala demokratiska beslutsprocessen somkännetecknat parlamentariska demokratier under lång tid.Ett parlament har uppgiften att generera demokratisk legitimitet. För attparlamentet skall skapa legitimitet krävs en politisk infrastruktur i form avpartier på olika politiska nivåer, intresseorganisationer, yrkesorganisationer,religiösa samfund etc. Språkgemenskap, gemensamma traditioner, kultur ochhistoria skapar också grund för samsyn och samhörighet.Politisk legitimitet måste sammanfattningsvis bygga på information ochkommunikation mellan en rad skilda förmedlande organ som slutligen kanskapa intressegemenskap, helst en bred intressegemenskap. Varje land, varjenationalstat, har under tidernas gång utvecklat organisationer ochmekanismer - partier, frivilliga organisationer, organisationer för speciellaintressen, medier, fackföreningar, arbetsgivarorganisationer etc - som skaparacceptans för den politiska beslutsprocessen och det resultat som denkommer fram till. Att den parlamentariska demokratiska beslutsprocessenhar brister, skall inte förnekas, men bristerna skall inte få dölja fördelarna.Inom EU finns inte en sådan infrastruktur. Den kan kanske växa fram, mendet är en process som kommer att ta mycket . Risken är stor förmisslyckande. Det framgår bl.a. av utvecklingen i stater med betydandespråkskillnader och olika kulturella traditioner.För att besluten inom EU skall få legitimitet och EU också som institutionskall omfattas med positivt intresse av allmänheten fordras fortfarande attbesluten inom EU sker i ministerrådet och att de olika länderna i princip harvetorätt.Varför är vetorättenväsentlig?Utan vetorätten kan en regering inte ställas till svars av sittlands parlament för att den sagt ja till en viss lagstiftningeller ett visst beslut.Vetorätt och konsensus vid beslutsfattande skapar emellertid en myckettrög beslutsprocess, vilket i sin tur kan vara mindre önskvärt i en rad integra-tionsfrågor. Konflikten mellan effektivitet och legitimitet i EU:s besluts-process är uppenbar. Ett Europaparlament med större beslutsförmåga utgöringen lösning. Den politiska infrastrukturen saknas som redan påpekats.Vilka möjligheter finns då att minska den nu nämnda konflikten? Här kande nationella parlamentens granskning av beslutsförslagen till minsterrådethjälpa till att öka legitimiteten.De nationella parlamentensgranskningsprocessDe nationella parlamentens granskningsprocess av olikabeslutsförslag måste ske på ett betydligt mer analytiskt ochöppnare sätt än vad som sker . Granskningsprocessenskall göra medier, organisationer, partier och medborgarnamedvetna om effekterna av åtminstone mer långtgåendeförslag på kort och inte minst på . Vad som nusagts innebär att vår riksdag måste ägna betydligt störreintresse och mer tid åt granskningen av beslutsförslagen somkommer från . Här borde vi kunna använda brittiskaparlamentets institutioner och granskningsprocess sommönster.Det brittiska parlamentet har ett särskilt utskott, som behandlar alla förslagfrån EU. När det kommer ett förslag om nya regler från kommissionen skallden ansvarige ministern tillställa utskottet ett PM . Utskottetsom behandlar informationen har rätt att infordra mer uppgifter i ärendet, detkan om ärendet bedöms vara av vikt ordna offentlig hearing och också se tillatt ärendet debatteras i parlamentet.Ingen regeringsmedlem har i princip rätt att ingå avtal för Storbritanniensräkning utan att frågan varit föremål för parlamentets granskning. Givetvisser man mellan fingrarna när det gäller mindre ärenden gällande främstdetaljer. sammanställs en förteckning över behandlade ärenden ochvad behandlingen har föranlett.Överhuset har sin granskningsprocess, granskningsuppgift. Här ägnasarbetet i huvudsak åt framåtsyftande analyser och viss efterkontroll av beslutsom har fattats. Den kommitté som i överhuset har hand omgranskningen av EU och EU-beslut arbetar också med offentliga hearingsoch samverkan sker mellan de båda husens EU-kommittéer.De brittiska kvalitetstidningarna följer EU-granskningen med intresse. AttEMU-debatten t.ex. varit så mycket mer initierad, så mycket meranalyserande och betydligt livligare hänger uppenbarligen samman medparlamentets behandling av EU-frågorna. Givetvis har intresset, kunskapernaoch analyserna i sin tur lett till fler meningsmotsättningar och en mertungviktig kritik av EU-förslag, som också framförts i ministerrådet. Här kanvi antagligen finna en anledning till att uppfattats som EU-negativt, i stället för ett land som är värt att lyssna på, paradoxalt nogdärföratt frågorna är bättre belysta än i de flesta andra EU-länder.Det finns en risk om analysen av de beslutsförslag som ministerrådet skallta ställning till är mycket ojämnt behandlade av de olika länderna. Nej-sägarna som ofta är nej-sägare därför att de har bredare kunskaper upplevssom bromsklossar.Beslut och bibehållen vetorätt så långt möjligt kräver öppna och kunnigaanalyser i de olika medlemsländerna. Då kan också regeringarna få besluts-mandat från de olika nationella parlamenten, som binder dem somde ger dem möjligheter att kompromissa.Den demokratiska legitimiteten kan på detta sätt förstärkas. EU behöverinte bli överstatligt. Effektiviteten i beslutsfattandet kan öka sombeslutens legitimitet stärks.Den svenska riksdagensgranskning och beredningav EU-ärendenI har EU-motståndet vuxit sedan folkomröstningenom inträdet i EU och EMU-frågan har en svag folkligförankring. Bristande legitimitet är alltid allvarligt.De fyra friheterna och det mellanstatliga samarbetet i är utom-ordentligt viktiga för vår framtid. Det är också väsentligt att olika uppfatt-ningar kommer fram, om vad för slags vi vill ha.Ett marknadsliberalt med så få regleringar som möjligt eller ettmera planstyrt ?Skiljelinjerna är inte alltid lätta att urskilja. Teknokratiska traditionerarbetar ofta väl samman med socialistisk ideologi. Gamla merkantilistiskatraditioner förvandlas ofta till moderna krav på regleringar, medan äldrefrihandelssympatier ger sig till känna när det gäller motstånd mot IT-regleringar och i vissa fall faktiskt ansluter snarare till free banking äntillen gemensam centralbank. Att majoriteten av EU-länder styrs avvänsterregeringar med betydande inslag av miljöpartier kommer säkerligenatt påverka EU:s utveckling och då också synen påregleringar m.m.EU:s framtid och framtidsinriktning måste belysas kontinuerligt. Dettakräver en fortlöpande kvalificerad belysning av EU-frågor i de nationellaparlamenten, i medierna, i olika intresse- och yrkesorganisationer och blandintresserade medborgare.Den svenska behandling av EU-ärenden och EU-lagstiftning ärinte tillfredsställande ur detta perspektiv. Detta är inte märkligt. Vi är enförhållandevis ny medlem i EU. Det är av stor vikt för framtiden attsamarbetet mellan regering och riksdag fördjupas och att ägnarbetydligt större kraft åt granskningsarbetet. Det brittiska parlamentets arbeteoch institutioner bör kunna tas som mönster, även om naturligtvis enanpassning måste ske till svensk tradition. bör ta initiativ i dennafråga genom att tillsätta en riksdagsutredning om hur en fördjupad ochbreddad beredning och granskning av EU-ärenden skall kunna förverkligas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar tillsätta en riksdagsutredning i enlighet med vadsom anförts i motionen.Stockholm den 26 oktober 1998Margit ()