mot · GM02MJ910 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ910av m.fl. (mp)SmåviltsjaktenInledningUnder förra mandatperioden lade vi en motion Jo920Jaktfalken och ripan. Motionen väckte uppmärksamhet ochjordbruksutskottet uppvaktades med anledning av motionenav företrädare för . De uppvaktande, som ville visa stöd förmotionens krav, var professor , professorStaffan Ulfstrand, professor och FD UrbanEmanuelsson, föreståndare för finns anledning att upprepa många av motionens krav. Motionenbygger på en artikel av och , Ripan ochjaktfalken - förslag till ekologiskt uthållig jakt, som varit publicerad iSveriges Ornitologiska Förenings tidskrift nr 1/96.Nytt upplåtelsesystem försmåviltsjakten"Det finns så många ripor så det är ointressant hur mångajägarna skjuter" (citat från en TT-intervju med BjarneÖhrnstedt ). Den inställningen hos den ansvarigehandläggaren av jaktfrågor på Jordbruksdepartementetskapade en av de största konflikterna mellanjägarorganisationer och naturvård som vi upplevt undersenare år. Ripjakt är en populär fritidssysselsättning, somtidigare främst var förbehållen en liten grupp människor i deövre samhällsskikten. De jagade någon vecka och jakt-trycket var i de flesta områden mycket lågt. infördes etthelt nytt upplåtelsesystem, som innebär att i princip vem somhelst kan lösa jaktkort och jaga ripa och annat småvilt.Regleringsmöjligheterna är små och den "fria" småviltjaktenhar verkligen ställt frågan om jakt och naturskydd på sinspets. Hur mycket påverkar jakten - direkt eller indirekt -hänsynskrävande arter som jaktfalk och kungsörn, dvs fåglarsom är beroende av ripor för sin existens? Hur ska jaktenbedrivas för att vara ekologiskt acceptabel, dvs inte i påtagliggrad påverka bestånden av andra arter? Trots att kunskapenom förhållandet mellan riporna och deras predatorer ärbegränsade är det angeläget att diskutera dessa frågor ochpresentera ett konkret alternativ till det upplåtelsesystem försmåviltjakt vi har idag.DalripanspopulationsdynamikDalripan är den art som är mest intressant för småviltjägareni fjällen. Den är också den av de jaktbara fjällfåglarna varsekologi är bäst utforskad. Därför får den utgöra modell fören närmare analys av ripjakten ur ekologisk synpunkt. Påden norska ön gjordes under en intensivstudieav en icke jagad population av dalripa. Bara ett ägg i engenomsnittlig kull på 10 ägg resulterar i en fågel somöverlever till nästa häckningssäsong. Av de vuxna fåglarnaöverlever ungefär hälften från en häckningssäsong till nästa.Predation är den dominerande dödsorsaken.Många predatorer visarripans betydelseDet stora antalet predatorer återspeglar dalripans betydelseför den biologiska mångfalden i fjällen. Tillsammans medrenen och smågnagarna utgör riporna basen för de mångapredatorernas existens. Dit hör fjällvråk, blå kärrhök,kungsörn, jaktfalk och fjällräv.Dalripan lever mest av skott, knoppar och tunna kvistar från björk och videunder vintern. ingår också bär och annan växtföda. Födobristförefaller vara sällsynt vid de populationstätheter som vi normalt har i vårtland. I enstaka fall kan nedisning av vegetationen orsaka svält vintertid.Notabelt är annars att vinterdödligheten är påfallande låg trots det kärvaklimatet. Riporna är uppenbarligen väl anpassade till sin miljö.Det årliga reproduktionsresultatet påverkas i stor utsträckning avpredationen på äggkullar och små ungar. De lokala variationerna kan varastora. Hermelinen som är en svår predator på dalripägg kan vara en orsak tilllokala skillnader, varierande lokalklimat en annan. De små ripkycklingarnaär under sin tredje till sjunde levnadsdag beroende av insektsföda. Dåligtväder kan orsaka hög dödlighet.Före jaktsäsongen kan antalet ungar variera från mindre än 0,5 till 6 perpar. De extremt låga siffrorna har inträffat med kyligt väder och snöunder den känsliga perioden av häckningen. Bortsett från dessa extremaväderförhållanden synes riptillgången variera i 3-4 årscykler i fas medsmågnagarcyklerna. Detta har tolkats så att starka stammar av rovdjur ochrovfåglar byggs upp under goda gnagarår. Så länge det är gott om gnagareföredrar predatorerna dessa och predationstrycket på riporna är lågt. Närgnagarpopulationerna kraschar utsätts istället riporna för ett högt predations-tryck som resulterar i en beståndsnedgång.Tätheten hos det häckande beståndet bestäms inte bara av häcknings-framgången året innan utan även av bl a vinteröverlevnad, födotillgång underäggläggningsperioden och riptuppens revirhävdande. In- och utvandring kanockså spela en viktig roll. Så är fallet på den norska ön där ripornainvandrar efter att ha övervintrat på det kringliggande fastlandet.Dalripan är annars känd för att vara en stationär fågel och förflyttningar påmer än ett par mil är ovanliga.Hur påverkas ripstammenav jakten?Jaktens inverkan på ripbestånden har undersökts på flerahåll. Enligt en norsk undersökning (Hjeljord 1995) får maningen påverkan på bestånden vid ett jakttryck på 2manjaktdagar/kvkm (/kvkm = en jägare jagarunder på en yta av en kvadratkilometer). Ett jakttryckpå /kvkm medför däremot en kraftigreducering av rippopulationen. Undersökarens slutsats är attripstammen tål ett jakttryck på manjaktdagar/kvkm.En svensk undersökning har visat att ett jakttryck på manjaktdagar/kvkminnebär att man skjuter av populationen (Willebrand 1994).Teoretiskt sett borde man vänta sig ett i stort sett linjärt samband mellanjakttryck och populationsuttag inom vissa gränser. Undersökningar i fältstyrker detta (Kastdalen 1995). Då innebär ett jakttryck på manjaktdagar/kvkm ett ungefärligt populationsuttag på strax under 30 %.I utövar man ett ännu hårdare jakttryck med populations-uttag på upp mot . strävar man där efter att aktivt bekämpapredatorer på ripa så att jägaren blir den enda predatorn av betydelse.Erfarenheten visar sålunda att jakttrycket kan vara ganska högt utan attrippopulationen minskar. Detta kan endast förklaras av att jaktens effekterkompenseras genom minskad dödlighet av andra orsaker. Om exempelvisfödotillgången vore den begränsande faktorn för riporna skullejakt medföra att konkurrensen om födan minskade. Dödlighetengenom jakt skulle då kompenseras av en minskad dödlighet pga svält. ISkandinavien synes inte svält utan predation vara den helt dominerandedödsorsaken hos vuxna ripor. Jakten medför alltså att det blir färre ripor övertill andra predatorer. En kompensatoriskt minskad dödlighet kan då baraförklaras med att de naturliga predatorerna tvingas att utnyttja alternativföda, utvandrar eller svälter ihjäl. Framför allt påverkas de predatorer somlever på ripor under senhösten och vintern.Jaktfalken och ripanDet är främst de revirhävdande, äldre jaktfalkarna, men ävenetablerade kungsörnpar, som är beroende av ripor , isynnerhet som häckningen startar medan fullvinter fortfarande råder i fjällen. Rovfåglars beståndstäthetoch häckningsframgång bestäms främst av födotillgång ochtillgång på lämpliga boplatser. I varierar minstaavstånd mellan jaktfalkhäckningarna i olikaområden. Födotillgångens betydelse för häckningsfrekvensoch häckningsresultat bland rovfåglar har visats i mångaundersökningar, för jaktfalk åtminstone i två undersökningarfrån (1974, Mossop och Hayes 1994). annan studie från har man noterat högrebeståndstäthet hos jaktfalken i mer produktiva miljöer(Shank och Poole 1994). På , som hyser ett av världenstätaste jaktfalkbestånd, ligger bona ett bra häckningsårungefär från varandra. Det finns få uppgifter frånSkandinavien om beståndstäthet hos jaktfalken. Det totalasvenska beståndet uppskattas till ca 100 par. Det nupågående jaktfalkprojektet i och pekarpå att även med gott om häckande jaktfalkar liggerbona med ett inbördes avstånd av i deområden som har den högsta tätheten. Det är glest även fören så pass stor rovfågel som jaktfalken. Man har i Kanadamed helikopter följt en jaktfalkhane under en jakttur då denavlägsnade sig mer än från boet, vilket visar att denfår lägga ner ett betydande arbete på att skaffa mat. Fåglarsom bytesdjur är en svårutnyttjad resurs och trots attjaktfalken i hög grad är specialiserad på ripjakt tycks deninte klara av att beskatta rippopulationen på mer än ca 10-20 %.HäckningHäckning uteblir ofta i de jämtländska jaktfalkreviren ochden mest sannolika förklaringen är brist på föda. Ripor ärden helt dominerande födan hos skandinaviska jaktfalkar ochutgör av bytesdjuren. Dalripan dominerarenligt hittillsvarande erfarenheter, men skillnaderna mellanolika revir kan vara påtagliga (tabell 4). Nuvarandekunskaper talar för att jaktfalkens populationstäthet i Sverige- i likhet med de flesta rovfåglars - begränsas av tillgångenpå föda, i jaktfalkens fall alltså ripor.KonkurrensKonkurrens mellan olika arter och individer är av centralekologisk betydelse och utgör grunden för en diskussion omjaktens effekter. Individer som förbrukar samma resursutsätter varandra för s k exploateringskonkurrens, men detförekommer också att individerna aktivt förhindrar varandraatt använda en gemensam resurs, s k interferenskonkurrens.När jägaren fångar duvhökar i sina fasanmarker ellerkungsörnen jagar bort kråkor från ett kadaver är det exempelpå interferenskonkurrens. Exploateringskonkurrenseninnebär att ju mer lika varann två arter är i sitt födoval, destosvårare har de att samexistera. Antingen blir den enautkonkurrerad eller så sker en specialisering så att arternaförändrar sitt födoval för att minska konkurrensen.Exempelvis häckar ibland pilgrimsfalk och jaktfalk i sammaområde. Pilgrimsfalken tar emellertid sällan några ripor utanlivnär sig vanligen på betydligt mindre fåglar. Även andrapredatorer på ripa, exempelvis kungsörn och duvhök, harandra alternativ och tar ripor huvudsakligen då det är gott omripor.Jägaren som predatorNär jägaren kommer in i bilden och utsätter ripstammen förett predationstryck på uppstår en påtagligexploateringskonkurrens. Ett sådant uttag ur rippopulationenär högre än hos någon annan enskild predator. Dessa måste tas från andra predatorer. Sannolikt drabbas allapredatorer som tar ripor men de som kan väljaandra byten eller är flyttfåglar drabbas minst. Mest drabbasde arter som är beroende av ripor även under senhöst ochvinter, dvs revirhävdande jaktfalkar och i viss mån kungsörn.Hur stor effekten blir vet vi inte, den varierar säkertberoende på ripstammens storlek. Under ett bra ripår kanskeinte ett jaktuttag på betyder så mycket för jaktfalkparet,men ett dåligt ripår kan effekten bli avsevärd. I första handuteblir häckning och i nästa skede kanske paret tvingaslämna reviret eller svälter ihjäl. När jaktfalkparet avstår frånatt häcka eller helt försvinner, sjunker predationstrycket påde återstående riporna och en kompensatorisk minskning avdödligheten sker. Ripbeståndet förändras kanske inte menjakten har ändå haft påtagliga ekologiska effekter.En ekologiskt uthållig jaktDen politiska avsikten med det nya upplåtelsesystemet är attlåta så många som möjligt jaga så mycket som möjligt. Ingettalar för att den målsättningen kommer att ändras ävenom kritiken mot det nuvarande systemet leder tillförändringar. "Så mycket som möjligt" har varitdetsamma som att man får skjuta obegränsat så länge intepopulationen av det jagade bytet varaktigt minskar.Ekologiska effekter i form av konkurrens med andrapredatorer brukar överhuvudtaget inte diskuteras ijaktvårdssammanhang. Viltvårdarens intresse förkonkurrenseffekter brukar endast handla om hur man skahindra de naturliga predatorerna från att konkurrera medjägaren. Utvidgade jaktmöjligheter kräver därför ett betydligtökat engagemang från naturskyddet både när det gällerforskning och utformning av jakten. Begreppet viltvård -som innebär att man bara vårdar det vilt som jagas - börbytas ut mot faunavård, som innebär ett bredare ekologisktsynsätt. Långsiktiga inventeringar av den typ som gjorts avdalripa i Lövhögen är oerhört värdefulla, men behöverkompletteras med motsvarande övervakning av de predatorersom berörs. Liknande resonemang som det som här förtsangående ripjakten måste föras för alla jaktbara arter. Förvarje art måste hänsyn tas till bland annat:- populationsdynamik och populationsbegränsande faktorer-- betydelse som bytesdjur för olika predatorer-- reproduktionsförmåga-- jaktens effektivitet och selektivitet-Jakt är, i likhet med skogsbruk, en exploatering av enförnyelsebar resurs och jakt har, liksom skogsbruket,ekologiska effekter. Självklart måste därför också jaktregleras och begränsas och regleringen skall utgå från vadsom är rimlig påverkan ur ekologisk synpunkt. Eftersom jakti allmänhet är en fritidssysselsättning och inte en näring börmiljöhänsynen väga tyngre än produktionen, dvs jaktuttaget.En ekologiskt anpassad ripjakt, som tar hänsyn både till naturskyddetsintressen och jägarens önskan att få jaga borde utformas enligt följandeprinciper:Principer för ekologiskt anpassad jakt1. Jaktområdet skall vara högst 100 kvkm. Ett förhållandevislitet jaktområde är en förutsättning för att jaktuttaget skallkunna anpassas till de lokala ekologiska förutsättningarna,vilka omfattar både riptillgång och förekomst av predatorer.Det är ingen nackdel om jaktområdet är ännu mindre.2. Populationsuttaget genom jakt skall i ett enskilt jaktområde aldrigöverstiga . Det innebär att jakttrycket får vara högst 3 manjakt-dagar/kvkm. Med tanke på dalripans stora betydelse för den biologiskamångfalden i fjällens ekosystem bör uttaget i ett större område - istorleksordningen en hel kommun - ligga på en lägre nivå. Den totalttillgängliga resursen ("räntan på kapitalet") uppgår normalttill av dalripepopulationen. Det skall räcka till samtliga predatorer,inklusive jägaren och dessutom, genom utvandring, kunna kompensera förlokalt försvagade ripbestånd. I det perspektivet är det inte rimligt att låtajägaren ta mer än högst en fjärdedel av "avkastningen", dvs ett popula-tionsuttag på högst . Omräknat till jakttryck innebär det ett genomsnittpå max /kvkm i en hel kommun.3. Permanent jaktfria områden måste finnas som refugier och referens-områden. En rimlig målsättning kan vara att avsätta av dentillgängliga jaktmarken som dylika jaktfria områden, förslagsvis i första handnaturreservaten. Därutöver kan givetvis andra områden behöva vara jaktfriaav hänsyn till renskötsel och rörligt friluftsliv. Temporärt kan även vissa småoch känsliga områden behöva avlysas av naturskyddsskäl.4. Jakttrycket skall anpassas efter årets reproduktion hos riporna. Regel-rätta ripinventeringar är mycket resurskrävande och är i praktiken sannoliktmöjliga att genomföra bara i ett fåtal områden i fjällkedjan. Reproduktions-resultatet är lättare att bestämma genom att man i början av jaktenundersöker förhållandet mellan unga och gamla fåglar i jaktutbytet. Ettfemtiotal fåglar krävs för att underlaget skall bli pålitligt. Det uppnår mannormalt i ett jaktområde redan efter en jakt som understiger 1manjaktdag/kvkm. Riktlinjer för bedömning: < = ungfåglar - ingen ytterligare jakt > ungfåglar men < =50 % - maximera årets jakttryck till 2 manjakt-dagar/kvkm > ungfåglar - inga restriktioner utöver de i punkt 2.5. Biotopmanipulerande åtgärder som att fälla björkar, gödsla och brännaris skall ej förekomma. Norska studier visar att detta inte leder till ökaderipstammar, vilket är logiskt med tanke på att födan i normalfallet inte är enpopulationsbegränsande faktor.6. Rovdjursbekämpning skall normalt ej få förekomma. Detta är visser-ligen, om den är grundlig, sannolikt en effektiv åtgärd för att höja ripornasreproduktionsresultat, särskilt om den riktar sig mot predatorer på ägg ochsmå ungar. Denna typ av åtgärder har emellertid ingen plats i en ekologisktanpassad jakt. Indirekta åtgärder som att sköta soptippar och liknande och attse till att inte kadaver och slaktavfall blir liggande ute må vara tillåtna.7. Jaktstarten bör senareläggas till omkring mitten av september. Skälen ärtre: Vissa år är de unga riporna dåligt utvecklade vid den nuvarande jakt-starten . De unga riporna, "pipkycklingarna", är mycket lättskjutna,vilket är ett jaktetiskt skäl för senareläggning av jakten. När riporna ärlättskjutna blir jakteffektiviteten högre, dvs populationsuttaget blir lättoacceptabelt högt - ett ekologiskt skäl för senareläggning av jakten. Slutligenär det önskvärt att jaktstarten är lika i och . Som det nu är blirtrycket på de svenska ripmarkerna mycket stort av jakten- ett jaktpolitiskt skäl för en senareläggning av jakten.8. Jakten bör avslutas . Den naturliga dödligheten hosriporna är låg . Jakt får därför en direkteffektpå det häckande beståndet, vilket bör undvikas. Jakt ochbörjan av mars kan dessutom innebära störningsrisker för tidigt häckanderovfåglar som kungsörn och jaktfalk.9. "Bag limit", dvs en begränsning av jaktuttaget så att varje jägare bara fårskjuta ett visst antal fåglar per dag kan övervägas i vissa fall. Ur ekologisksynpunkt har det liten betydelse eftersom denna "bag limit" normalt barauppnås när det är gott om ripor, och då är jaktuttagets betydelse urpopulationssynpunkt förhållandevis litet. Det är snarare en jaktvårdsfrågaeftersom en "bag limit" gör att jaktutbytet fördelas jämnare över säsongen.10. Fortlöpande årliga inventeringar av jagade arter och predatorer ärnödvändiga både i områden där det jagas och i referensområden. Förslagsvisbör det finnas minst ett grundligt inventerat område av vardera slaget i varjelän.Jakten förändrasEtt regelsystem för jakt är ingen produkt som fastställs engång för alla. Vi ser det som en arbetsmodell som skautvecklas och förändras i takt med att kunskaperna omjaktens effekter ökar och utifrån hur jaktintresset förändras.Vårt syfte är att hitta en modell som ger dekontrollmöjligheter som vi anser nödvändiga för att kunnaacceptera jakt ur naturskyddssynpunkt som denockså tillfredsställer jägarens önskemål att få jaga. Att deregleringsmöjligheter som vi kräver dessutom lätt kantillgodoses i den samiska modellen för småviltjakt bordevälkomnas av alla som arbetar för en samförståndslösning idenna segslitna fråga.Miljöpartiet de gröna anser det väsentligt att finna nya former försmåviltsjakten ovan odlingsgränsen och i renbetesfjällen, som är ekologisktanpassade till såväl bytesdjur som dess predatorer. Ovanstående förslag kanutgöra en modell för en sådan jakt.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att begär att regeringen återkommer med förslag till ettnytt upplåtelsesystem för småviltsjakt ovan odlingsgränsen och irenbetesfjällen,2. att som sin mening ger regeringen till känna att småviltsjaktenmåste vara ekologiskt hållbar och ta hänsyn både till naturskyddets intressenoch jägarnas önskan att få jaga,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att tillgodose de i motionen nämnda rovdjurens behovav ripa och då speciellt de arter som är beroende av ripa , iförsta hand jaktfalken,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ordet viltvård bör bytas mot faunavård för att visa att ettbredare ekologiskt synsätt skall anläggas i jaktfrågor.Stockholm den 26 oktober 1998Gudrun ()()()()Per ()()()