mot · GM02Sk311 · 1998-10-28 00:00:00 — För många deltidsarbetande kvinnor lönardet sig helt enkelt inte att arbeta mer eftersom större delen av en inkomstök-ning, efter det att skatter och avgifter är betalda, skulle ätas upp av denhögrebarnomsorgsavgift som de tvingas betala när inkomsten ökar och barnendessutom måste vara på dagis.Inkomstökningens effekt på hushållsekonomin hålls även tillbaka av att etteventuellt bostadsbidrag minskar i takt med att inkomsten ökar. Personersom har tagit studiemedel kan utöver detta råka ut för en marginal-effekt i studiemedelssystemet som beror på att avgiften är inkomstrelateradupp till en viss nivå. Tjänar man är man helt befriadfrån avgift. För personer med vårdnaden om barn är motsvarandesiffra 162.900 kronor.Allt detta sammantaget får allvarliga konsekvenser för människors möjlig-heter att förbättra sin levnadsstandard och situation. Problemet är att merarbete eller högre inkomst knappast leder till mer pengar i plånboken. För enarbetslös mamma eller pappa kan skillnaden mellan arbetslöshetsersättningoch ett lågavlönat heltidsarbete vara så liten som . Ochför en kvinna som har ett barn och arbetar trekvartstid somsocialsekreterare kan marginaleffekten vara om hon gårupp till heltid just därför att hon drabbas av alla dessa marginaleffekter sam-tidigt. För varje tusenlapp hennes inkomst ökar kommer hon att få tvåhundrakronor mer i plånboken. Det är inte underligt att den sociala rörligheten iSverige är för låg när "klassresan" i praktiken omöjliggörs av marginal-effekterna i skatte- och bidragssystemen.Bristande social rörlighet är ett allvarligt problem. Att vissa människor intekan förbättra sin ekonomiska, och därmed ofta också sociala, situation är enform av ekonomisk segregation som bidrar till att skapa hopplöshet ochotrygghet.De höga marginaleffekterna är inte bara ett ekonomiskt problem för demsom drabbas, utan också ett strukturellt samhällsproblem. Vem anstränger sigför att få det lite bättre, och på så sätt bidra till ökad välfärd för alla närincitamentet att göra det är så svagt?Genom den politik som förs just nu hamnar allt fler i den hopplösasituation som höga marginaleffekter medför. Det är inte längre bara några fåhushåll med endast en inkomst som drabbas. är höga marginaleffekterett problem även för många hushåll med två inkomster. Fattigdomsfällan ärett faktum för en stor del av befolkningen.Det socialdemokratiska förslaget om en enhetstaxa som presenteradesnågra veckor före valet motiverades till stor del med att marginaleffekternaskulle minska. Detta var i sig önskvärt och stod i överensstämmelse med deninriktning moderata politiker i många kommuner hade. Förslaget kombinera-des emellertid med ett maximalt uttag lika för alla kommuner. Därigenomvägdes inte olika kommuners olika insatser på familjepolitikens områdesamman.Dessutom skulle en så kraftig subventionering leda till starkt minskadvalfrihet för dem som önskar forma barnomsorgen efter eget tycke. Ettfortsatt högt skatteuttag och en ännu kraftigare subventionering av just denkommunala barnomsorgen leder till att även de familjer som skulle valt ettannat alternativ av ekonomiska skäl tvingas avstå.Efter valrörelsen har socialdemokraterna emellertid inte fullföljt förslaget.I stället har man lagt förslag om en skattereduktion som skärper marginal-effekterna. Denna helt otillräckliga och dessutom tillfälliga skattesänkningbör därför avslås.Arbetslöshet och sämretillväxtHöga skatter och stora bidrag snedvrider prissättningen ochincitamenten så att effektiviteten i samhällsekonominminskar och arbetstillfällen slås ut. Människor varsarbetskraft skulle efterfrågas vid ett lägre skattetryck blirarbetslösa. Det innebär sämre välståndsutveckling och högreoffentliga utgifter, vilket i sin tur finansieras av högreskatter. Därmed kläms hushållsekonomin från två håll -standardökningen blir sämre och skatteuttaget större.Skatte- och bidragssystemen medför att såväl privata företag som denoffentliga sektorn i flera fall producerar sådana varor och tjänster som inteskulle efterfrågas om konsumenterna fick betala det verkliga priset. Exem-pelvis skulle färre personer än efterfråga offentligproducerade dag-hemsplatser om de själva fick förfoga över vad dessa daghemsplatser kostarper barn och år. Andra varor och - särskilt - tjänster som skulle efterfrågasvid ett rimligt pris, produceras inte därför att de höga skatterna inte gör detlönsamt för företagen att tillhandahålla varan eller tjänsten till ett pris somtillräckligt många kan betala. Ett aktuellt exempel är hushållstjänster där"skattekilarna", i form av inkomstskatt för såväl den som utför tjänsten somden som betalar för den samt arbetsgivaravgift och moms, är extremt höga.På liknande sätt kan man avstå från att arbeta mer därför att den extrainkomst man får behålla efter skatt inte gör det mödan värt. Det förlorar vinaturligtvis alla på. Efter skatteomläggningen 1991 minskade marginal-skatterna, men med den socialdemokratiska regeringen har de åter ökat.Detta är inte bara ett problem för höginkomsttagare. De högsta marginal-effekterna () återfinns faktiskt bland låginkomsttagare somoftast får räkna med ökad skatt och lägre bidrag om de ökar sin arbetsinsats.Man bör med andra ord ha mycket goda skäl för att förespråka att en varaeller tjänst skall produceras eller finansieras i offentlig i stället för privat regi,eftersom det kräver extra skatteintäkter som minskar effektiviteten iekonomin. Upp till en viss nivå ökar sannolikt nettoeffektiviteten i ekonominav att den genom skatter finansierade offentliga verksamheten växer. Där-efter kommer de negativa effekterna av skattehöjningar att dominera. Sverigehar enligt flera studier skatter och offentliga åtaganden som ger starkt nega-tiva effekter för samhällsekonomin. Det är mot den bakgrunden internatio-nella organisationer som bland annat IMF och EU rekommenderar Sverigeatt minska skatte- och utgiftstrycket.InternationaliseringenseffekterHöga skatter försämrar i sig effektiviteten i ekonomin. I enliten öppen ekonomi som är det dessutom svårt attupprätthålla dem. Att "stänga" ekonomin genom olikaformer av regleringar är heller ingen utväg; dels är detpraktiskt omöjligt, dels skulle det minska effektiviteten iekonomin ytterligare.Ju lättare det är för människor, företag och kapital att flytta från ,desto svårare är det för att i längden upprätthålla ett i jämförelse medomvärlden exceptionellt högt skattetryck. Mest rörligt är det finansiellakapitalet i form av valutor, aktier och räntebärande värdepapper. Det rör sigsekundsnabbt. så kallade "valpskatt" på obligationshandelär ett illustrativt exempel på en skatt som inte inbringade några skatteintäktermen däremot fick en hel bransch att flytta utomlands. Eftersom enfungerande obligationshandel är ett viktigt instrument för att fördela kapitaletdär det behövs bäst, hade denna skatt även en negativ effekt för effektiviteteni svensk ekonomi.Realt kapital i form av företag är något mer trögrörligt än finansielltkapital, eftersom det tar tid att fatta beslut att flytta ett företag utomlandseller att göra en enskild investering i ett annat land. (Det innebär även attdettar tid att få hit företagen igen när de väl har flyttat ut.) Om man vill skapaettlångsiktigt gynnsamt företagsklimat där svenska företag stannar i Sverigeoch där utländska företag flyttar hit, bör man helst ha en lägre beskattning avföretag, i form av bolagsskatt, arbetsgivaravgifter, energiskatter etc., än vadsom förekommer i omvärlden. Vad gäller varor är investeringsvaror merlättrörliga än konsumtionsvaror. Det går med andra ord att behålla en högrerelativ skatt på mjölk än på kylskåp eftersom det är lättare att köpa de senareutomlands.Fastigheter utgör det minst rörliga reala kapitalet. Fastigheter kan mandärför beskatta högt utan att de flyttar på sig. Däremot kan det finansiellakapital som är nedlagt i fastigheterna ge sig iväg. Och de människor som bori dem kan bli tvungna att flytta, särskilt om de inte tillhör de högre inkomst-grupperna. Det är detta som håller på att hända i nu.Rörligheten hos humankapital, dvs människor, är sannolikt olika hög bero-ende på en rad faktorer, såsom utbildning och ålder. Den största rörlighetenkan tänkas finnas hos unga välutbildade människor med yrken där dengenomsnittliga lönen är högre utomlands än i , exempelvis forskareoch ingenjörer. Det rör sig om ett begränsat antal människor varför denoffentliga sektorn inte får in så mycket pengar vid en hög beskattning av demmen vars eventuella flytt utomlands försämrar den samhällsekonomiskaeffektiviteten. Minst lättrörliga är sannolikt medelålders medel- och lågin-komsttagare med gymnasieutbildning eller mindre, d.v.s. det stora flertalet avSveriges befolkning.Av en rapport till expertgruppen för studier i offentlig ekonomi utarbetadav , då chefsekonom på , framgår vilkafördelningspolitiska följder som blir resultatet av en skattepolitik varsinrikt-ning är fortsatt högt skatteuttag.I rapporten visas att det blir svårt att upprätthålla högre skatt på kapital,särskilt finansiellt kapital, och på mycket kvalificerad arbetskraft jämförtmed andra länder. Detta är för övrigt motivet bakom regeringens avsikt attinföra en särskild skattelättnad för utländska medborgare som fårkvalificerade arbetsuppgifter i svenska företag. Slutsatsen är att ett land somvill upprätthålla ett högt skatteuttag i en allt mer internationaliserad värld iförsta hand måste bygga skatteuttaget på personer som är mindre attraktivapå en internationell arbetsmarknad och har svårt att flytta. Detta gerfördelningspolitiska effekter som är oacceptabla.En social skattepolitikSkattepolitikens inriktningDe höga svenska skatterna gör dubbel skada. Medborgarnasberoende av den politiska sektorns förmåga att klara sinaåtaganden blir mycket stort. försvagas valfrihetenoch den trygghet som ligger i att ha kontroll över sin egenekonomi. Därtill kommer att de höga skatterna snedvriderekonomins sätt att fungera, försvårar möjligheterna att skapaförutsättningar för de nya jobb som så väl behövs och kvävertillväxtkraften i ekonomin.En politik som syftar till att skapa förutsättningar för att de flesta skallkunna leva på sin lön måste därför stå på två ben. Det ena är en aktiv skatte-sänkningspolitik som syftar till att växla lägre skatter mot minskat behov avbidrag och offentligt stöd. I ett längre perspektiv måste målet vara att densom är i behov av bidrag och offentligt stöd inte skall betala skatt och att densom betalar skatt inte skall behöva bidrag.Det andra benet är reformer på bland annat skatteområdet som syftar till attstärka tillväxtkraften i ekonomin så att den höga arbetslösheten kan pressastillbaka och antalet människor som av andra skäl blivit helt beroende av detoffentliga för sin försörjning minska. krävs en ny inriktning avutbildningspolitiken så att fler kan få bättre kunskaper och högre kompetens.Med en sådan uppläggning av politiken kommer det att bli möjligt att uppnåsuccessivt högre reallöner som skatteuttaget kan sänkas rejältdärför att färre finns i transfereringssystemen.För att de ekonomiska problemen skall kunna lösas och medborgarnaåterfå det ekonomiska oberoende som är en förutsättning för långsiktigtrygghet krävs därför att utrymme skapas för kraftfulla skattesänkningar.Inriktningen måste vara att hushållens kontroll över den egna ekonomin skallöka väsentligt, så att bidragsberoendet kan minskas som förutsätt-ningarna för väsentligt högre tillväxt och betydligt fler nya arbetstillfällenstärks.Utrymme måste dessutom avsättas för att slopa den extra höga beskatt-ningen av investeringar och kapitalbildning och överbeskattningen av före-tagande. Förslag om detta återfinns i den moderata partimotionen1998/99:Sk310.Huvuddelen av skattesänkningsutrymmet måste utnyttjas till att sänkaskatten på hushållens arbetsinkomster med tyngdpunkt på låg- och medel-inkomsttagare.Ett mål för den ekonomiska politiken på medellång sikt bör vara att uppnåbättre jämvikt mellan den privata och den offentliga sektorn. , närde offentliga finanserna beräknas vara i balans, räknar regeringen med attden offentliga sektorn tar i anspråk av våra samlade resurser.Det samlade skatteuttaget förutses bli av produktionenmedan den offentliga sektorns övriga inkomster uppgår till knappt 9 procent.För att uppnå vårt mål måste den privata sektorns andel av ekonomin tillåtasexpandera motsvarande cirka 11 procentenheter.Detta är möjligt endast om den ekonomiska politiken utformas så att förut-sättningarna för tillväxt och nya jobb i den enskilda sektorn förbättras av-sevärt. En viktig del i en sådan politik är sänkta skatter som är fulltfinansie-rade genom att de offentliga utgifterna minskar i motsvarande mån ellergenom att överskott i budgetering utöver vad som krävs för en successivminskning av statsskulden tas i anspråk.Besparingarna i offentliga utgifter kan vara av två slag: dels förändringarav gällande regler i transfereringssystemen, dels lägre utgifter till följd avattfärre människor är i behov av bidrag och därmed lämnar transfererings-systemen. Till det kommer att en ökad tillväxt inte bör tillåtas leda till, somregeringen föreslår, permanenta överskott i de offentliga finanserna ochdärmed till permanent överbeskattning och ökad offentlig kapitalbildning.Detta utrymme bör istället utnyttjas för successiva skattesänkningar i dentakt den samhällsekonomiska utvecklingen medger.Genom de konkreta besparingar vi föreslår i vårt budgetalternativ -ändrade regler för transfereringar, minskade subventioner och effektivareverksamhet - skapas utrymme för skattesänkningar på cirka 31 miljarderkronor , 2000 och cirka 83 miljarder kronor2001 (penningvärde).Vid en försiktig uppskattning av den högre tillväxt som möjliggörs genomvår ekonomiska politik samt en försiktig beräkning av nettotillväxten av nyaarbetstillfällen och effekterna av ett svenskt medlemskap i det europeiskavalutasamarbetet bör ett ytterligare utrymme på i vart fall 50-60 miljarderkronor växa fram . Detta utrymme kansjälvfallet inte utnyttjas för konkreta yrkanden om skattesänkningar förränantagandena har realiserats genom den ekonomiska utvecklingen.Sänkt skatt på arbeteDet svenska skattesystemet präglas främst av mycket högaskatter på arbete, främst inkomstskatt, egenavgifter ocharbetsgivaravgifter (som huvudsakligen är löntagarnassocialförsäkringsavgifter). Till följd av de senaste årensdepreciering av kronan ligger generellakonkurrenskraft på en rimlig nivå. De samhällsekonomiskaproblemen med de höga skatterna på arbete är framför allt attde hindrar stora delar av tjänstesektorn att expandera och attde höjer kostnaden för att anställa och försämrarförutsättningarna för en fungerande lönebildning. Mot denbakgrunden är det rimligt att främst inrikta sig påskattesänkningar för hushållens arbetsinkomster och särskiltför tjänstesektorn.En hög beskattning av arbeten med lägre löner gör att det blir omöjligt attförsörja sig på sin arbetsinkomst. Det innebär antingen att dessaarbetstillfällen försvinner, vilket i hög grad skett i , eller att denoffentliga sektorn måste gå in med bidrag vilket också sker i högre grad iSverige än i omvärlden. Ett sätt att pressa ned den arbetslöshet som uppstår ikölvattnet av att lägre avlönade arbeten försvinner är att i verklig meningsatsa på utbildning. Men alla kan eller vill inte förbättra sin utbildning ochkompetens. Det är därför viktigt att också skapa förutsättningar för en sådanlönebildning att arbeten som inte kräver mer omfattande utbildning kanbevaras och att det går att leva på dem. Därför är det extra viktigt att skattensänks i de lägre inkomstlägena. Om det skall vara möjligt att sänka skattenför låg- och medelinkomsttagare måste emellertid det totala skattetrycketsänkas.Det kan diskuteras huruvida ett utrymme för att sänka skatten påarbetsinkomster bör utnyttjas för att sänka den kommunala utdebiteringenoch/eller genomföra andra skattesänkningar som innebär sänkt marginalskattför alla eller för att höja grundavdraget vid inkomstbeskattningen ochdärigenom undanta en större del av inkomsten från beskattning. I bäggefallen sänks skatten rejält för låg- och medelinkomsttagare med minskatbidragsberoende och med positiva effekter för ekonomin som följd. Blandannat förbättras förutsättningarna för en lönebildning som kan ge utrymmeför fler nya arbetstillfällen. Sammantaget gör vi bedömningen att utrymmetfrämst bör utnyttjas så att de fortfarande höga marginaleffekterna minskar.Till en del bör emellertid grundavdraget höjas med särskild inriktning påbarnfamiljerna. I syfte att bl.a. uppnå en parlamentarisk förankring kanemellertid andra tekniska lösningar diskuteras.Marginalskattereformen - ett förstastegUtgångspunkten för den marginalskattereform somgenomfördes var att endast ett fåtal inkomsttagareskulle betala statlig inkomstskatt. Den helt övervägandedelen skulle enbart betala skatt, vilken då antogsvara per skattekrona (av denbeskattningsbara inkomsten). Den statligainkomstskattesatsen föreslogs bli , vilket innebaratt ingen skulle behöva betala mer än 50 procentmarginalskatt. Denna reform fick bred parlamentariskuppslutning. Debatten gällde främst finansieringen därModerata samlingspartiet särskilt kritiserade utgångspunktenatt skatteuttaget skulle bibehållas oförändrat högt. Man kan iefterhand konstatera att hade en finansiering som delvisbyggts på besparingar i transfereringssystemen valts hade endel av de ekonomiska problem upplevt kunnatundvikas eller mildras. Dessutom hade den urholkning avfinansieringen som följde av att tyngdpunkten lades på höjdoch breddad mervärdesskatt kunnat undvikas.Sedan Socialdemokraterna övertog regeringsansvaret har marginal-skattereformen urholkats i flera avseenden. Den statliga inkomstskattenhöjdes till . Avsikten var att denna höjning skulle gälla under fyraår. Socialdemokraterna har emellertid permanentat en skattesats på 25 pro-cent för inkomster , i strid med de uttalandensom gjordes 1994.Sedan skattereformen ursprungligen diskuterades harkommunalskatten stigit så att det genomsnittliga uttaget uppgår till 31,65kronor per skattekrona. Härtill kommer att egenavgiften till sjukförsäkringenhar höjts trots att försäkringen varit fullt ut finansierad. Det har såledesvaritfråga om en ren inkomstskattehöjning, även om det tagit sig formen av höjdegenavgift. kommer dessa egenavgifter emellertid attutgöra den del av det nya pensionssystemets finansiering som skall erläggasindividuellt.Ett viktigt första steg i den nödvändiga sänkningen av skatten på arbets-inkomster vore att återställa marginalskattereformen så att den helt över-vägande delen av inkomsttagarna endast betalar cirka 30 procents skatt påsina arbetsinkomster och ingen betalar vid genomsnittligkommunal utdebitering. Det innebär att den beslutade höjningen av stats-skatten undanröjs, att strävan är att sänka den genomsnittliga kommunalautdebiteringen med åtminstone samt att de egenavgiftersom nu tas i anspråk inom ramen för pensionssystemet kompenseras genomen annan skattesänkning.Särskilt avdrag för låga ochmedelstora inkomsterUnder mandatperioden har den socialdemokratiskaregeringen höjt egenavgiften till sjukförsäkringen kraftigtutan att det haft samband med utvecklingen avsjukförsäkringens kostnader. Innevarande år höjdes avgiften,som är att betrakta som ren inkomstskatt, med enprocentenhet. beslutade på förslag avregeringen att de allmänna egenavgifterna skulle döpas omtill pensionsavgift.Moderata samlingspartiet föreslog i samband med budgetbehandlingenhösten att egenavgifterna, till den del de var att betrakta som reninkomstskatt, skulle slopas helt. Genom en slutlig kompromiss mellan deborgerliga partierna och socialdemokraterna tas dessa avgifter nu i anspråk idet nya pensionssystemet. Därför måste en ny form av skattesänkning förlåga och normala inkomster väljas. Ett sådant nytt förslag bör utformas så attdet i stort sett kompenserar löntagarna för den egenavgift till pensions-systemet som betalas av dem som uppbär pensionsgrundande inkomst upptill ett tak på 7,5 basbelopp, 1998.Vårt förslag är därför att ett särskilt förvärvsavdrag införs. Det beräknassom en viss andel av den pensionsgrundande inkomsten för inkomstdelar upptill 7,5 basbelopp. Avdraget bör enbart gälla vid den kommunala beskatt-ningen och inte reducera beräkningen av pensionsgrundande inkomst. Kom-munerna kompenseras fullt ut. Det utrymme som kan avsättas motsvararett avdrag som 2001 uppgår till . Under åren 1999 och 2000blir avdraget 7 respektive 9 procent.Den föreslagna skattesänkningen har många fördelar:- Arbetsinkomster för låg- och medelinkomsttagare beskattas lägre vilketminskar beroendet av offentliga bidrag och subventioner.- Genom att skatten på arbete sänks skapas bättre förutsättningar för en välfungerande lönebildning och fler nya arbetstillfällen.- Genom avdragets konstruktion sänks marginalskatten i alla inkomstlägenupp till 7,5 basbelopp, och därmed minskas skattekilarna på arbete.Sänkt kommunalskattKommunalskatten är för särskilt låg- ochmedelinkomsttagare den tyngsta skatten att bära. Det gällerinte minst det stora flertalet pensionärer. Det är därför viktigtatt varje kommun koncentrerar sig på kärnuppgifterna ochtar tillvara möjligheterna att effektivisera verksamheten föratt kunna sänka skatteuttaget. Vår bedömning är att detta ikombination med de avregleringar vi föreslår förkommunerna ger utrymme för en sänkning av utdebiteringenmed åtminstone 1999 och . De senasteårens utveckling i flera kommuner i visar att enmålmedveten inriktning på koncentration och effektivitet kange utrymme för rejäla skattesänkningar.Det är utöver detta möjligt att skapa utrymme för en generell sänkning avkommunalskatterna i alla kommuner om staten tar över kostnader som i dagbelastar den kommunala sektorn. I annat sammanhang har vi föreslagit att ennationell skolpeng skall införas för . Det innebär att statenövertar finansieringsansvaret men inte ansvaret för att organisera och erbjudautbildning på den grundläggande nivån.När denna kostnad lyfts av kommunerna skapas ett utrymme som kanutnyttjas för att sänka kommunalskatten. Långsiktigt motsvarar detta utrym-me en skattesänkning på per skattekrona. För att garanteraatt det utrymme som successivt skapas verkligen utnyttjas för skattesänk-ningar införs kommunalt skattestopp och krav på skattesänkningar som mot-svarar den bortfallande kostnaden. Rent tekniskt tar staten över finansie-ringsansvaret fullt ut . Själva avlyftet av kostnaden måsteemellertid ske stegvis i takt med att utrymme skapas i statsbudgeten.Kommunerna erlägger därför en minskande summa till staten.För år 2001 finns i det moderata budgetalternativet ett utrymme för att taöver kostnader, , som motsvarar en sänkning av dengenomsnittliga kommunalskatten med per skattekrona. Redan år2000 bör kommunalskatten kunna sänkas generellt med en krona. Utrymmeför detta har reserverats i vårt budgetalternativ.Grundavdrag för barnBidragsberoendet är störst för familjer med barn. Särskiltflerbarnsfamiljer har små eller obefintliga ekonomiskamarginaler. Den generella barnbidragshöjning regeringenföreslår är otillräcklig.Barnfamiljernas ekonomi bör emellertid stärkas genom att hänsyn tas tillförsörjningsbördan vid beräkningen av den beskattningsbara inkomsten. Viföreslår därför att det , vid sidan av nu utgående barn-bidrag, införs ett extra grundavdrag på för varje barn vid denkommunala beskattningen. Det innebär i genomsnitt lägre skattper månad 1999.För de familjer vars inkomst inte är tillräckligt stor för att man skall kunnatillgodogöra sig grundavdraget fullt ut skall en "negativ skatt" utgå. Det skeri form av en kontant utbetalning som motsvarar det inte utnyttjade avdrags-beloppet multiplicerat med den kommunala skattesatsen. Som framhållits i föregående avsnitt kompenseras kommunernafullt ut.Hälften kvar1991 års skatteomläggning syftade till en marginalskatt för den helt övervägande delen av inkomsttagarnaoch högst . Bakom detta beslut stod en bredmajoritet av partier. Reformen har därefterurholkats.