ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GM02Ju907 · 1998-10-28 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att frivården bör utveckla behandling ochpåföljder anpassade till kvinnor,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om läkarundersökningar vid häktning,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att påbörja behandlingsinsatser redanunder häktningstiden,5. att hos regeringen begär förslag till sådan ändringenligt vad i motionen anförts om att häktade ungdomar skallkunna vara på låsta s.k. § 12-hem,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att närhetsprincipen skall vägas in videffektivisering av beläggningen på fängelser,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvecklande av rehabiliteringsinsatser förkvinnor,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rättvis fördelning av resurser på manligarespektive kvinnliga anstaltsplatser,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att inte inrätta särskilda avdelningar förinterner med avvisningsbeslut i domen,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förbättra och utveckla undervisning påfängelserna,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en utredning bör tillsättas för attundersöka möjligheterna till utökad användning av elektroniskintensivövervakning,12. att hos regeringen begär förslag till sådan ändringenligt vad i motionen anförts om att avskaffa livstidsstraff ochersätta det med tidsbestämda straff,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att psykiskt störda och sjuka inte skalldömas till fängelsestraff,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att tillsätta lekmannaövervakare direkt vidfängelsedomen,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rehabiliteringsplaner,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av kostnadsansvaret för § 34-hemmen,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om administrativ personal inom polisen,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om glesbygdsfaktor vid fördelning av resurser.Stockholm den 23 oktober 1998Gudrun ()()()()()()()()()()()()
mot · GM02Ju908 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju908av ()Tulltjänstemäns befogenheterStöldgods förs i stor utsträckning ut ur och omsätts iandra länder utan att kunna nås vare sig av svenskaförsäkringsbolag eller enskilda målsägare. Uppgifter frånpolisen visar exempelvis att det stjäls närmare 50.000bilar i vårt land. Det antal som försvinner utan att påträffaskommer sannolikt att överstiga 4.000. Det står klart atten stor del av de stulna bilarna säljs i . Flerahundra av det senaste årets försvunna bilar har kunnat spårastill Ryssland.Tullen påträffar regelbundet alla former av stöldgods vid sin export-kontroll. Det handlar i många fall om personbilar, husbilar och cyklar. Intesällan är det fråga om hyrda fordon. Tulltjänstemännen saknar emellertidbefogenheter för exportkontroll vid gränsort direkt inriktad på stöldgods.För att förhindra eller i vart fall försvåra utförsel av stöldgods krävs etteffektivare utnyttjande av samhällets resurser. Det vore därför naturligt attutöka tulltjänstemännens åligganden och befogenheter till att även omfattaingripande mot utförsel av stöldgods.I 24 kap 7 § och 27 kap 4 § finns bestämmelser om rättför envar att på bar gärning och flyende fot gripa den som kan misstänkas förbrott varpå fängelse kan följa samt att därvid ta egendom i beslag. Bestäm-melserna, som alltså i princip även ger tulltjänstemän rätt att ingripa, tordedock inte ha tillkommit i syfte att utgöra laglig grund för ingripande i ettmera planerat myndighetsutövande av tullens tjänstemän utan snarare som enextraordinär möjlighet för människor i allmänhet att snabbt kunna ingripa närman helt apropå råkat bli vittne till ett svårare brott. Nämnda bestämmelsertorde alltså inte vara relevanta i ovan nämnda kontrollscenario.En tänkbar lösning vore att i gränskontrollsammanhang jämställa tull-tjänstemän med polismän. Tulltjänstemän skulle då få samma befogenhetersom polismän att ingripa vid t.ex. stöldbrott. I de flesta fall skulle det helarent praktiskt lösas så, att tulltjänstemän omhändertar stöldgodset och denmisstänkte gärningsmannen endast till dess att polis kan ta över.När det gäller brott mot varusmugglingslagen har tulltjänstemän , i flera sammanhang, till och med större befogenheter än polismän.Även i vissa andra avseenden bör tulltjänstemännens befogenheter ökas. I57 och 58 §§ tullagen regleras tullens befogenheter att utan misstanke kon-trollera att deklarations- och uppgiftsskyldigheter enligt tullagen fullgjortspåett riktigt och fullständigt sätt. Dessa befogenheter bör utvidgas så att deockså kommer att omfatta rätt för tulltjänstemän att vid import och exportutan särskild misstanke kontrollera att de anmälda varorna inte är stulna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tulltjänstemans åligganden och befogenheter.Stockholm den 27 oktober 1998Jerry ()
mot · GM02Ju909 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju909av ()Åtgärder vid familjevåldDen kvinna som väljer att bryta upp från ett förhållande ivilket hon far illa, kan söka skydd och stöd i ett jourhem.Jourhemmets adress är ofta hemlig, och förmedling avkontakt sker vanligen genom de olika socialdistrikten.Sekretess kan vara mycket viktig för dessa kvinnor. Menjourhemmets lägenheter räcker inte alltid till alla behövandekvinnor.Kvinnovåldskommissionen har i sitt huvudbetänkande Kvinnofrid SoU1995:60 särskilt belyst den konflikt som kan uppstå när det gäller social-tjänstens möjligheter att hjälpa en misshandlad kvinna att få skyddat boende,som det föreligger en skyldighet för att upplysa denmisshandlande mannen, som har del i vårdnaden om parets gemensammabarn, om var barnen - och därmed också var modern befinner sig.Det finns möjlighet att flytta mannen genom att häkta eller anhållahonom. För att kunna göra det krävs misstanke om brott. I allmänhet krävsockså polisanmälan. Om mannen får ett frihetsberövande straff i domstol ärdetta oftast för kort för att lösa trygghetsproblemet för kvinnan. Möjligtvisges kvinnan och barnen en andningspaus men familjens situation ordnas intestadigvarande.Kvinnovåldskommissionen har i sitt betänkande Kvinnofrid diskuterat denförsöksverksamhet med elektronisk fotboja på män som meddelats besöks-förbud som pågår i vissa delstater i . Att ingripa motnågot som eventuellt kan ske är dock inte möjligt i ,men borde bli en möjlig väg även i vårt land om åtgärden kopplas ihop medåtgärden besöksförbud. kan endast en åklagare meddela förbud för enperson att besöka eller ta kontakt med en annan person eller att följa efterdenna person.Hemlig adress och sekretess kan var mycket viktig för dessa kvinnor meninte alltid. Ofta vore det viktigare för kvinnan och barnen att i stället kunnabo kvar hemma i sin invanda miljö. Att slippa ryckas upp från nära vänner,grannar, lekkamrater med flera just när livet ändå är så svårt och kaotiskt.Som det nu är drabbas kvinnor och barn dubbelt. Medan kvinnor och barndelar bostad med andra sargade familjer bor mannen lugnt kvar hemma. Detblir också lättare för honom att upprätthålla dagliga rutiner, arbete, skötaekonomin och underhålla sociala kontakter.Det finns underligt nog ingen möjlighet att flytta den misshandlademannen. Är det inte dags att ändra nuvarande lagstiftning som fortfarandebottnar i tänkandet "mannens makt och kvinnans skuld"? Det är den vålds-utövande mannen som bör få sin frihet inskränkt och inte brottsoffren -kvinnor och barn.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder för att vid familjevåld flytta den misshandlande manneni stället för de utsatta kvinnorna och barnen.Stockholm den 16 oktober 1998Carina ()
mot · GM02Ju911 · 1998-10-28 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utvärdering, utifrån frekvensen avåterfall i brott, av insatser för de ungdomarsom dömts till vård inom ,111. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bygga bort brott,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder för att stärka brottsoffrensställning,13. att beslutar att upphäva rättshjälpslagen(1996:1619) så att den allmänna rättshjälpen återställs till vadsom gällde före ,14. att med följande ändringar i förhållande tillregeringens förslag anvisar anslagen under utgiftsområde 4Rättsväsendet enligt uppställning:15.Tabell 2: (Anslag Regeringens förslag Anslagsförändring )den 28 oktober 1998Siw ()()()()()1 Yrkande 10 hänvisat till SoU.
mot · GM02Ju912 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju912av m.fl. (v)Brottsskadeersättning i vissa fallFör att illustrera vårt krav i denna motion redogör vi för ettbeslut av om brottsskadeersättning. Idetta beslut förvägrades en tioårig flicka rätt till ersättningmed hänvisning till gällande regler. Beslutet var i sig intefelaktigt men visar på en brist i gällande regler, som vi anserbör rättas till.Flickan hade utsatts för sexuella övergrepp på den flyktingförläggning somhon tillsammans med sin familj vistades på. Hon pekade ut en gärningsman,som är åtalad vid tingsrätt för att förgripit sig sexuellt på flickan. Sakenhar ännu inte kunnat prövas eftersom mannen ännu inte kunnat delgesstämningsansökan. Övergreppet skedde och stämnings-ansökan lämnades in först . hade den nu åtalademannen fått avvisningsbesked och håller sig nu troligtvis gömd.Den grundläggande förutsättningen för att erhålla brottsskadeersättning äratt sökanden har skadats till följd av brott. Om gärningsmannen är kändkräver regelmässigt en fällande dom. Vänsterpartiethar full förståelse för detta krav, men anser dock att det måste gå att erhållabrottsskadeersättning i de fåtal fall där synnerliga skäl föreligger. Ett sådantskäl kan vara när gärningsmannen visserligen är känd men det avomständigheterna förefaller mindre troligt att målet kommer att prövas.Brottsoffermyndigheten säger i sitt beslut vad gäller den nu 15-åriga flickan:"I avvaktan på att den rättsliga processen är avslutad kan någon brotts-skadeersättning inte lämnas." I de fall där den åtalade fåttavvisningsbeslut och gömmer sig, eller har lämnat landet, kommer det medstörsta sannolikhet aldrig att bli någon rättslig process. bör därför ha möjlighet att kunna göra en samlad bedömning avomständigheterna och på denna grund fatta beslut om brottsskadeersättning.Vänsterpartiet anser att det är direkt stötande att nuvarande regler inte kantäcka fall som det beskrivna och att därför bör gesmöjlighet till en samlad bedömning som inte ensidigt inriktar sig på denrättsliga processen. Detta bör ge regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om möjlighet till samlad bedömning vid beslut ombrottsskadeersättning i vissa fall.Stockholm den 26 oktober 1998Ulla ()()()()Carlinge Wisberg (v)()()()()()()()
mot · GM02Ju913 · 1998-10-28 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om betydelsen av uniformerade poliser,7. att avslår proposition 1997/98:181 Ökademöjligheter att ingripa mot vissa mc-klubbar, i den del somavser en ny bestämmelse om husrannsakan i enlighet medvad som anförts i motionen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder mot den kvalificeradebrottsligheten,9. att till anslaget A 2 Säkerhetspolisen för 1999anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med ökat anslag eller ,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åklagarnas roll i brottsutredningsarbetet,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bekämpningen av ekonomiskbrottslighet,12. att till anslaget B 2 för 1999anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med lägre anslag eller ,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder mot inställdahuvudförhandlingar i domstol,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om "smygnedläggning" av mindretingsrätter,15. att till anslaget C 1 Domstolsväsendet för 1999anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med ökat anslag eller 3 ,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kvinnliga fängelsedömda ochmeningsfullt utnyttjande av fängelsetiden i enlighet med vadsom anförts i motionen,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rymningar från slutna anstalter, striktapermissionsregler och intensivövervakning med elektroniskkontroll vid persmissioner och frigångar i enlighet med vadsom anförts i motionen,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om disciplinåtgärder för livstidsdömda ochmedicinsk behandling och terapi för sexualbrottslingar ienlighet med vad som anförts i motionen,19. att till anslaget D 1 Kriminalvården för 1999anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med ökat anslag eller 3 ,20. att till anslaget för 1999anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med ökat anslag eller 179 305 000 kr.Stockholm den 28 oktober 1998Gun ()(m)()()()()()()
mot · GM02Ju914 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju914av ()Sexuella övergrepp mot barnNär polisanmälan gjorts avseende misstanke om sexuellaövergrepp mot barn börjar en lång och smärtfylld tid för allainblandade. Barnet är särskilt utsatt i en sådan situation.Kanske lever barnet med skuld, oförståelse, förnedran och enkänsla av att vara övergiven.Brott är ofta svårt att påvisa. Inte sällan blir resultatet av den rättsligaprövningen att "brott kan inte styrkas" eller "anledning saknas till antagandeatt brott har förövats". Förhoppningsvis beror detta på att den misstänktefaktiskt är oskyldig.Ytterligare åtgärder kan vidtas för att öka möjligheterna att fälla skyldigoch fria oskyldig samt att för barnet underlätta handläggningsprocessen i såstor utsträckning som möjligt.Ärende avseende misstanke om sexuella övergrepp mot barn måste varahögprioriterade. Inte sällan dröjer det innan handläggning påbörjas efterpolisanmälan. Det försvårar ett kvalitativt utredningsarbete och det förlängergivetvis tiden innan ärendet kan avgöras. Beaktande av barnets situation,t.ex. då det gäller skyddsaspekten kompliceras också av tidsutdräkten.Inom varje polismyndighet bör finnas polis med specialistkompetens inomområdet sexuella övergrepp mot barn att tillgå i utredningsarbetet.Fördjupningskurser för de poliser och åklagare som handlägger denna typav ärende bör prioriteras.Polisväsendet bör också arbeta med att "höja statusen" på de poliser somspecialiserar sig på ärende avseende misstanke om sexuella övergrepp motbarn. Detta borde öka intresset för att arbeta med denna typ av ärende ochäven underlätta rekrytering till tjänster med denna inriktning.Kvalificerad handledning ska finnas att tillgå för de poliser och åklagaresom arbetar med frågor rörande misstanke om sexuella övergrepp mot barnför att undvika utbrändhet och flykt från dessa arbetsuppgifter.Kvaliteten i utredningsarbetet och samtalssituationer för barnet i fråga kanförbättras genom att den fysiska miljön planeras så att den för barnet upplevssom "trygg". Exempel på detta är att "förhörslokal" görs personlig ochombonad samt att videokamera är inbyggd.Polis-, åklagar- och domstolsväsende bör uppmuntras och uppmanas attagera i enlighet med ovanstående och det bör utredas vilka åtgärder som kanvidtas för att förbättra handläggning avseende misstanke om sexuellaövergrepp mot barn.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det bör utredas vilka åtgärder som kan vidtas för att förbättrahandläggningen inom polis-, åklagar- och domstolsväsende av ärenden somavser misstanke om sexuella övergrepp mot barn.Stockholm den 26 oktober 1998Catherine ()
mot · GM02Ju915 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju915av ()Stödet till brottsofferDet är först som brottsoffrens situation komatt uppmärksammas, främst genom den så kalladevåldtäktsdebatten. Då fick våldtäktsmannen hjälp av såvälläkare som av psykologer, medan hans offer inte fick någonsom helst hjälp. Detta uppmärksammades främst avkvinnliga debattörer. Både under 1960- och 1970-taletfokuserades medias intresse på gärningsmannen.Under 1980-talet ökade antalet kvinnojourer och brottsofferjourer. Denförsta reformen som kom att få stor betydelse för brottsoffrens situation varbrottsskadelagen (SFS 1978:413), som ger brottsoffer rätt till ersättning avstatsmedel för personskada samt i vissa fall även för sakskada och renförmögenhetsskada. 1988 utvidgades lagen och gör det nu möjligt förbrottsoffer att få ersättning för det lidande som tillfogats genom brott motden personliga friheten.Brottsoffrets situationVarje år polisanmäls drygt 1 200 000 brott(). Enligt BRÅ:s "Brottsutvecklingi 1995-1997", utgör av dessa brott motperson, tillgreppsbrott, bedrägerier utgör skadegörelsebrott.När man drabbas av brott vet man oftast väldigt lite omvad som kommer att hända. Själva brottet är för de flesta som utsätts en svåroch chockerande händelse, men även tiden efter tillgreppet kan upplevas sommycket traumatisk.Mötet med polisen är ofta avgörande för hur brottsoffret kommer atthantera den uppkomna situationen. Det har visat sig att en stödjande attitydfrån polisens sida skyddat mot depression, medan negativa reaktioner frånpolisen i det akuta skedet förvärrat offrets situation (, 1992).Eftersom det är just informationen från vittnen eller offretsjälv som gör att brottet upp är deras trygghet av största vikt, inteminst i samband med rättegång. händer det att offer och tilltalad delarsamma rum före rättegången, vilket för offret kan upplevas som mycketpressande och otryggt. Ofta är det första gången som vittnet/brottsoffretbefinner sig i en rättegångssal, vilket också gör att trycket ökar.Vidare borde det vara praxis att brottsoffer blir uppringda av domstolenoch informerade vad som ska hända, samt om rättigheten att få rättegångs-stöd (person som möter upp vid rättegången, visar salen innan och berättarvad som kommer att hända). I samband med att dom faller bör brottsoffretäven få information om möjligheterna att få skadestånd från brottslingen.Att ge personer som utsatts för brott information, till exempel i form av enskriftlig broschyr, (förslagsvis "Till dig som utsattsför brott") är viktigt för brottsoffrens möjlighet att hantera den uppkomnasituationen. Det kan också få positiva effekter för polisen. Undersökningarhar till exempel visat att personer som fått en informationsbroschyr generelltsett har en positivare inställning till polisen (, 1997a;1997b). Attbrottsoffer är nöjda med kontakten med polisen är utomordentligt viktigt. Detpåverkar naturligtvis benägenheten att anmäla en liknande händelse i fram-tiden.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att se över brottsoffers möjlighet till stöd vid rättegång.Stockholm den 28 oktober 1998Mikael ()
mot · GM02K1 · 1998-10-20 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K1av och ()med anledning av prop. 1997/98:184 Ändringar i radio- och TV-lagen (1996:844), m.m.I proposition 1997/98:184 föreslås förändringar i radio- ochTV-lagen för att genomföra och rådetsdirektiv /36/EG. Bland annat innebär förändringarna attdet blir möjligt att låta TV-sändningar av viktigaarrangemang bli tillgängliga för en väsentlig del avallmänheten i en EES-stat. Huvudsakligen lär detta försvenskt vidkommande enligt propositionen handla omsportarrangemang.Det är positivt att regeringen nu föreslår att en lista över nationellt viktigaarrangemang upprättas. Tyvärr konstaterar vi att regeringen inte har föravsikt att upprätta en sådan lista, eftersom sändningsrätterna för dearrangemang som kan komma i fråga i många fall är upplåtna för flera årframöver. Regeringen riskerar genom sin passivitet att även framgentundanhålla stora grupper av människor i stora sportarrangemang.Regeringen bör i samband med att lagändringen antas av ocksåupprätta en sådan lista.Sneglar man på vårt grannland , vilket som enda land upprättat ensådan nationell lista, återfinns bl.a. såväl kvalificeringsmatcher som slutspeliVM och för fotboll, och i fotboll m.m. samt OS.Vi menar att det är angeläget att också har möjlighet att uttryckavilka arrangemang som bör vara aktuella att föra upp på en svensk lista. Försvenskt vidkommande torde åtminstone följande arrangemang komma ifråga:- -- och i fotboll (män), samtliga matcher med svenskt deltagandei kvalifikationsmatcher och slutspel samt semifinaler och finaler.-- i fotboll (kvinnor), slutspelsmatcher med svenskt deltagande samtsemifinaler och finaler.-- i ishockey-- i ishockey-- i bandy-- i längdåkning-- -- Finnkampen i friidrott-- i friidrott-- i trav-- 10F-- P-HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arrangemang på en svensk lista.Stockholm den 14 oktober 1998Birgitta ()()
mot · GM02K202 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K202av och ()Internationella kvinnodagenInternationella kvinnodagenFör , dvs 1980, proklamerade FN sominternationell kvinnodag. Det innebär att har haft officiell status som den dag då kvinnor världenöver samlas och gör manifestationer.Från början skulle "i första hand tjäna till agitation förkvinnorösträtten" skrev den socialistiska kvinnokonferensen i en resolution iKöpenhamn 1910. har det målet uppnåtts i de flesta länder världen över.Kvinnodagen har firats med olika styrka och under sinhistoria. I början firades den eftersom det var den enda ledigadagen för arbetande kvinnor. När socialdemokrater och kommunister gickskilda vägar följde med kommunisterna. De socialdemokratiskakvinnorna tog upp firandet igen 1927 men då inte offentligt utan genominterna träffar och möten. Under mellankrigs- och krigsåren förbjöds kvinno-dagen i nazistiska och fascistiska länder.Den 8 mars 1945 samlades kvinnor inom olika motståndsrörelser i Europatill ett gemensamt möte i . Därefter har den internationellakvinnodagen ändrat karaktär som den fick nytt liv. Den 8 mars1969 firades den av amerikanska feminister vid Berkely i . Den spredsig till den nya kvinnorörelsen i och kom till 1972.Den internationella är då även organisationerutan partipolitisk anknytning samlas för att resa kvinnofrågor och för en dagfå dessa frågor uppförda på dagordningen. Frågor om fred och internationellsolidaritet är ofta bärande teman. Inför hade kvinnoorganisa-tionerna inom EU enats om att temat för demonstrationer över hela Europaskulle vara den talibanska regimens konsekvenser för kvinnorna iAfghanistan. har blivit för kvinnorna vad första maj är för arbetar-rörelsen.Många kvinnor är dock förhindrade att delta i de demonstrationer, mani-festationer, möten, föreläsningar, seminarier eller konferenser som anordnaspå därför att den oftast infaller på enarbetsdag. 15 andra länder har redan beslutat att göra till helgdag, ochvi anser att bör vara ytterligare ett land bland dessa. Ett beslut omatt8 mars ska vara helgdag skulle vara en viktig markering av som ettland som strävar efter jämställdhet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i lagen omallmänna helgdagar som innebär att blir allmän helgdag.Stockholm den 14 oktober 1998Ulla ()()