mot · GL02Fi27 · 1998-04-29 00:00:00 — med anledning av prop. 1997/98:150 ekonomiska vårproposition I 1997/vårbudget föreslår regeringen uppförande av ett nytt ramanslag B11 Ersättning för avveckling av en reaktor i om . Vidare begär regeringen ett obegränsat bemyndigande att överskrida anslaget, om ett riksdagsbeslut om ökning av anslagsbeloppet inte hinner inväntas. En förtida avveckling av en reaktor i kommer att belasta staten med miljardbelopp i ersättning till reaktorägaren. Trots detta väljer regeringen att uppföra ett rent symboliskt anslag i statsbudgeten. Därtill fogas ett bemyndigande som skulle ge regeringen helt obegränsade möjligheter att ingå för staten bindande avtal med därav åtföljande kostnader för skattebetalarna. Förslaget till bemyndigande innebär i realiteten att förhindras att vidare befatta sig med frågan om stängning. I stället kommer först i efterhand att bli informerad om det ekonomiska utfallet av regeringens göranden och låtanden. Den föreslagna ordningen kränker ställning och strider mot grunderna för lagen (1996:1059) om statsbudgeten. Såväl förslaget till nytt ramanslag som förslaget till bemyndigande för regeringen bör mot denna bakgrund avslås. 2 Upprepade riksdagsbeslut i blindo Regeringens energipolitik och avveckling av kärnkraften är förenad med betydande statsfinansiella och samhällsekonomiska kostnader. Trots detta har gång efter annan tvingats att fatta beslut helt i blindo. 2.1 Riksdagsbeslutet om energipolitiska riktlinjer godkände en kärnkraftsavveckling med stöd av en avvecklingslag som vid det tillfället inte ens existerade i sinnevärlden. Ärendet behandlades utan att regeringen hade redovisat konsekvenserna för energiförsörjningen, miljön, hushållens ekonomi, boendekostnaderna och då särskilt för ägare till småhus med elvärme investeringarna, industrisysselsättningen eller för samhällsekonomin i stort. Det redovisades heller ingen bedömning av de kostnader som kommer att drabba statsbudgeten. 2.2 Riksdagsbeslutet om avvecklingslag tvingade Socialdemokraterna igenom den nya avvecklingslagen. I en skarpt formulerad reservation framhöll , att i en demokrati och rättsstat förutsätts att beslut i lagstiftningsärenden fattas först efter det att den lagstiftande församlingen beretts tillfälle att bedöma ärendet i hela dess vidd. De tre partierna fann att så inte var fallet, att regeringen undanhållit viktigt underlagsmaterial och att beredningen var så knapphändig och bristfällig att propositionen inte kan läggas till grund för ett beslut(. 1997/98:NU5, res. Inte heller nu så mycket som antydde regeringen vilka ekonomiska konsekvenser besluten kommer att få för staten eller för samhällsekonomin i stort. Än mindre antyddes hur en avveckling skall finansieras. tvingades således att fatta ännu ett avgörande beslut helt i blindo. , liberalerna och protesterade förgäves: Ingenstans redogör regeringen emellertid för storleksordningen på den ersättning som kan bli aktuell. Detta är enligt utskottet ett minimikrav för att skall kunna ta ställning till förslaget. Att lägga fram ett lagförslag som ger regeringen möjlighet att besluta om upphörande av driften vid kärnkraftverk, beslut som medför att staten gör ekonomiska åtaganden i storleksordningar av sällan skådad art, kan enligt utskottets mening inte ske utan att propositionen också kompletteras med uppgifter om de ekonomiska konsekvenserna. Det kan parentetiskt nämnas att det ansvariga statsrådet har åberopat förhandlingstaktiska motiv för att inte före förhandlingarna med avslöja regeringens bedömning av storleken på ett kommande skadestånd. Enligt utskottets mening kan emellertid inte förhandlingstekniska aspekter åberopas som motiv för att skall fatta beslut helt i blindo. En lämpligare ordning hade då varit att regeringen först förhandlade med och sedan vände sig till . 1997/98:NU5, res. Lagen om kärnkraftens avveckling ger regeringen fullmakt att närmast godtyckligt stänga av halva elproduktion. Stängningsbeslut kan fattas från den ena dagen till den andra, utan hörande, utan motivering, utan kostnadshänsyn och utan förvarning till de berörda reaktorägarna. Avvecklingslagen medför därför ofrånkomligen att avhänder sig inflytande över centrala energipolitiska frågeställningar. Med vårpropositionen fortsätter Socialdemokraterna att handlägga energipolitiken på ett sätt som konsekvent urholkar möjligheter till insyn och påverkan. Först föreslår regeringen ett nytt ramanslag B11 Ersättning för avveckling av en reaktor i . På anslaget vill regeringen uppföra det symboliska beloppet , ett belopp som inte ens torde täcka arvoden till den anlitade advokatfirman. Alla vet att bara den statsfinansiella kostnaden för en avveckling i torde komma att uppgå till mångmiljardbelopp. Följaktligen begär regeringen därför ett bemyndigande att överskrida det föreslagna ramanslaget och ser detta som en helt naturlig konsekvens av den redan antagna lagen. Med en fantasifull motivering hävdar regeringen att både och statens utgångspunkt i en förhandling är att komma fram till samma ersättningsnivå som man bedömer att en domstol skulle komma fram till. Därför kommer en överenskommelse enligt regeringens mening, med någon sorts inbyggd automatik, att vara acceptabel. Det föreslagna bemyndigandet saknar emellertid alla begränsningar. Det ger regeringen möjlighet att träffa och genomföra för staten bindande avtal med på vilken kostnadsnivå som helst. synes i praktiken vara indraget i bemyndigandet. Det talas nämligen om avtal även med eventuella andra parter och om ersättning också i form av egendom som staten indirekt förfogar över. Härmed torde förstås tillgångar. I realiteten innebär detta att regeringen vill få att fatta ett beslut om kärnkraftsavveckling i blindo. Innebörden av det föreslagna ramanslaget och bemyndigandet är nämligen att överhuvudtaget inte kommer att beröras av ärendets vidare hantering. Allt beslutsfattande läggs i regeringens händer. Varken denna eller nästa riksdag kommer att få ta ställning till någonting alls. blir bara i efterhand informerad om det ekonomiska utfallet av regeringens olika åtgärder. Från allmänna, demokratiska utgångspunkter är detta en helt oacceptabel ordning. 3 Lagen om statsbudgeten Det föreslagna bemyndigandet strider enligt vår mening mot intentionerna bakom lagen (1996:1059) om statsbudgeten. Regeringen , med finansminister som föredragande statsråd, lade så sent som fram prop. 1995/96:220 Lag om statsbudgeten. Av regeringens motivtexter framgår tydligt att ordningen med ramanslag givetvis inte tillkommit för att regeringen skall kunna kringgå på det sätt som förordas i vårpropositionen. Enligt första stycket 6 § budgetlagen får regeringen bara överskrida ett ramanslag tillfälligt och då med en anslagskredit motsvarande högst av anvisat anslag. I förevarande fall skulle detta innebära ett överskridande med högst etthundratusen (!) I propositionen ansåg finansminister att det borde vara sällsynt att ramanslag behöver överskridas med . Skulle det bli aktuellt, är det naturliga i stället att regeringen för redovisar orsaken till den uppenbara felbudgeteringen ..... och hemställer om ett förhöjt anslag. Vi delar helt den uppfattningen! Finansministern framhöll vidare att för kan det kanske också upplevas som mindre meningsfullt att under arbetet med nästa års budget ägna tid och kraft åt att närmast expeditionsartat besluta att anvisa tilläggsanslag för utgifter som i praktiken redan är fullbordade. Om regeringen i ökad utsträckning väljer att vid behov inhämta beslut om förhöjda anslag från , bör antalet fall då det är nödvändigt att överskrida ramanslagen bli ganska få. Vi delar även dessa ståndpunkter. Enligt andra stycket 6 § budgetlagen får regeringen efter bemyndigande även besluta att ramanslag får överskridas, om detta är nödvändigt för att i en verksamhet täcka särskilda utgifter som inte var kända då anslaget anvisades eller för att ett av beslutat ändamål med anslaget skall kunna uppfyllas. Det är denna bestämmelse som regeringen nu åberopar i vårpropositionen. Detta är emellertid en bestämmelse av ren undantagskaraktär, vilket också tydligt framgår av regeringens proposition om budgetlagen: Det kan emellertid tänkas situationer när det är nödvändigt, eller i vart fall lämpligt, att regeringen får besluta om utgifter på ramanslag utöver anvisat belopp. En snabb händelseutveckling kan leda till att belopp som inte ryms inom den högsta kreditgränsen måste betalas utan dröjsmål. Exempel på detta kan vara ..... utgifter med anledning av katastrofer.... beslut om ett förhöjt anslag hinner då inte inhämtas. Vi är inte främmande för att rubricera regeringens energipolitik som en katastrof men det var givetvis inte detta som regeringen syftade på i propositionstexten. Regeringen konstaterar också i sin motivtext till budgetlagen att ett bemyndigande är således liktydigt med att anslag måste anvisas. Därför är det naturligt att beslut om omfattningen av och ändamålet med ett bemyndigande prövas lika noga som ett anslagsbeslut. Om detta skall vara möjligt att uppfylla kan regeringen givetvis inte på det sätt som sker undanhålla för vilket belopp anslaget förväntas komma att uppgå till. I 42 § budgetlagen sägs att om det finns risk för att ett beslutat tak för statens utgifter ... kommer att överskridas, skall regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder. Denna situation är uppenbart för handen. Den kvarstående budgetmarginalen är så liten att den med största sannolikhet inte kommer att förslå för att täcka de merutgifter som en stängning av skulle medföra. Det skulle i sådana fall medföra att utgiftstaket kommer att överskridas. På angivna grunder bör inte nu fatta beslut om ett nytt ramanslag. Än mindre bör ge regeringen det begärda bemyndigandet. Om regeringen skulle komma att träffa en förhandlingsuppgörelse med får ett sådant avtal på sedvanligt sätt villkoras av godkännande. får därefter sammankallas för att i ett sammanhang ta ställning till avtalet och dess finansiering. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår förslaget att under utgiftsområde 21 Energi anvisa nytt ramanslag B11 Ersättning för avveckling av en reaktor i , att avslår förslaget om bemyndigande för regeringen att träffa och genomföra för staten bindande avtal med och med eventuella andra parter, att avslår förslaget om bemyndigande för regeringen att överskrida ramanslaget B11 under utgiftsområde 21.