mot · GM02A216 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:A216av m.fl. (m)Utveckling och rättvisa - en politik för storstaden på 2000-taletInnehåll1 Sammanfattning 52 Misslyckandet 52.1 stagnerar 52.2 Allt färre försörjer allt fler 62.3 Ett delat land 73 Storstadspropositionen 74 Vår syn på storstaden 84.1 Storstädernas särart 84.2 Motorer för tillväxt 95 Växtkraft 105.1 Fungerande samhälle 105.1.1 Utslagningen ökar 105.1.2 Reformera arbetsmarknadspolitiken 115.1.3 Öka företagsamhet och valfrihet 125.2 Fungerande skattepolitik 135.2.1 Sänkta skatter på arbete och företagande 135.2.2 Sänkta skatter på boende 145.2.3 Sänkta pålagor på bilismen 145.2.4 Sänkt skatt på hemnära tjänster 145.2.5 En rättvis skatteutjämning 155.3 Fungerande bostadsmarknad 165.3.1 Den sociala bostadspolitikens misslyckande 165.3.2 Skapa en fungerande bostadsmarknad 165.3.3 Den oroande bostadssegregationen 175.3.4 Exemplet Holma 185.4 Fungerande skola och utbildning 195.4.1 Det fria skolvalets möjligheter 195.4.2 Satsa på utsatta bostadsområden 205.4.3 Utöka den högre utbildningen 215.5 Fungerande infrastruktur 215.6 Fungerande rättssamhälle 225.6.1 Den ökade brottsligheten 225.6.2 Nolltolerans mot vardagsbrottsligheten 235.6.3 Förebygg brott 246 En nationell kommission 247 Hemställan 251 Sammanfattning2Det finns en växande social desperation i . Massarbetslöshetenhar bitit sig fast med stora sociala och ekonomiska problem som följd.Allt färre har att försörja allt fler. De svagaste grupperna drabbas hårdastoch samhällets tudelning syns tydligt i storstädernas tilltagande problemmed segregation, bidragsberoende och utanförskap.Propositionens övergripande mål för storstadspolitiken är inte kontro-versiella, utan självklara. Problemet är att ingen väg fram anvisasgenom propositionen. I stället föreslås bara mer av den politik som hargrundlagt och resulterat i dagens misslyckande.Moderaterna väljer i stället att utgå från storstadens rika möjligheter. Detär inte mer av bidrag och politisk planering, utan mer av mångfald, frihet,valfrihet och möjligheter för människor att själva påverka sina liv som kange storstäderna en god framtid.I föreliggande motion anger de mål och den inriktning sombör gälla för storstadspolitiken. I motionen understryks storstadsregionernasbetydelse som potentiella motorer för ökad tillväxt. Reformer inom särskiltviktiga områden som näringsklimat, arbetsmarknadspolitik, skattepolitik,bostadspolitik, utbildning, infrastruktur och rättssamhälle anvisas.Problemen med arbetslöshet, bidragsberoende, segregation och utanför-skap uppmärksammas särskilt. En nationell kommission för att brytasegregation och bidragsberoende föreslås.3 Misslyckandet44.1 stagnerar4.2Sverige har det lägsta välståndet i . I EU ligger vi fyra från bottenmed endast , och efter oss i välfärdsligan.Våra svårigheter att klara ett växande välstånd avspeglar sig i människorsvardag. En svensk industriarbetare har efter skatt knappt haft någonreallöneutveckling alls under det senaste kvartsseklet.Under 1990-talet har sysselsättningen sjunkit och arbetslösheten stigitdramatiskt. har en strukturell massarbetslöshet. De be-dömningar som görs av pekar mot att det är mycketosannolikt att vi med nuvarande politik kan ta oss ur denna situation. Om detfortsätter så här kommer det inte att bli markant fler jobb.Minst 15 procent av den arbetsföra vuxna befolkningen står utanför arbets-marknaden. Hundratusentals som kan, vill eller borde arbeta har inget jobbatt gå till. Det finns delar av vårt land där det tillhör undantagen attmänniskor arbetar. I , rikets tredje största stad, är det bara drygthälften av den vuxna befolkningen som har ett jobb.Ekonomisk stagnation och arbetslöshet drabbar alla. Men hårdast drabbasden som befinner sig på marginalen. En ökning av välståndet betyder mer förden som har lite än för den som har mycket.4.3 Allt färre försörjer allt fler4.4Det råder delade meningar om hur man skall mäta arbetslösheten. I"Social rapport " räknar med att 1.650.000personer i arbetsför ålder är arbetslösa, inte deltar i arbetskraften eller påannat sätt har svag anknytning till arbetsmarknaden. Det är avden vuxna befolkningen. I denna mening är etttvåtredjedelssamhälle.Arbetslösheten och den svaga sysselsättningsutvecklingen är storagenerella samhällsproblem, inte minst av social natur. Den som är arbetslös -framförallt - utsätts för risker att socialt marginaliseras.Ohälsa och sociala problem är vanligare bland arbetslösa än bland dem somhar jobb. Det påverkar i sin tur de anhöriga. beräknar att230.000 svenska barn lever i hem där minst en förälder är arbetslös.Internationella och svenska undersökningar visar att de sociala riskerna,också senare i livet, blir dramatiskt högre för den som har arbetslösaföräldrar. Sociala problem går i arv.Arbetslösheten skapar också stora problem av ekonomisk natur. Vi ser deti form av produktionsbortfall och ökad belastning på de offentligafinanserna. Forskare vid högskolan i har visat att arbetslöshetenbelastar de offentliga budgetarna med varje år.Kostnader för arbetslöshetsersättning, socialbidrag, arbetsmarknadspolitiketc. tränger i kombination med förlorade skatteintäkter undan andraangelägna utgifter.De sociala och ekonomiska problemen har dessutom en tendens attkoncentreras. Arbetslösheten är inte ett jämnt fördelat samhällsproblem ochdetta syns tydligt i storstadsregionerna. Andelen arbetslösa invandrare ocharbetslösa i storstädernas ytterområden har vuxit dramatiskt under de senasteåren. I betänkande "Tre städer" (SOU 1998:25)konstateras att krisen på arbetsmarknaden har drabbat de nytillkomnahårdast. Invandrare som kom före den ekonomiska krisen var bland de förstaatt förlora jobben och de som har kommit senare kan inte komma in påarbetsmarknaden.Bland utländska medborgare ökade arbetslösheten från 1990 1996. Andelen sysselsatta av de utomnordiska medborgarna harfallit från två tredjedelar till en tredjedel. Hälften av de vuxna i denna gruppär inte ens del av arbetskraften. fångar dramatiken ifallet på arbetsmarknaden:"Uttryckt på ett annat sätt kan man konstatera att det kraftiga syssel-sättningsfallet har medfört att sysselsättningsfrekvensen förbefolkningen som helhet är lika hög som sysselsättningsfrekvensenvar bland de utländska medborgarna . För de utomnordiskamedborgarna har sysselsättningsfallet inneburit att sysselsättningsfrekvensenhalverats. "Vi håller nu på att få en permanent delning av vårt samhälle. Mycket storagrupper ställs utanför arbetslivet och ännu fler saknar möjlighet att försörjasig på egen hand. Allt färre tvingas att försörja allt fler.4.5 Ett delat land4.6Sverige håller på att bli ett allt mer segregerat samhälle. Det finns enväxande social desperation i ett land som blir allt mer kluvet. Dennautveckling måste tas på största allvar. Den undergräver de ekonomiskautvecklingsmöjligheterna. Men mer än något annat bygger dentilltagande segregationen upp en potentiellt explosiv social situation.Runt våra storstäder finns det områden där en mycket begränsad delav befolkningen arbetar, där socialbidrag utgör den normalainkomstkällan och där allt färre själva kan förändra sin livssituation.I över 30 av landets kommuner är andelen socialbidragstagare över 10procent. I är andelen , i 15 och i 16procent. Dessa siffror ger emellertid inte den verkliga bilden. Istorstadsregionerna finns områden där bidragsberoendet är obefintligt ochområden där det är massivt. I i fick avbefolkningen socialbidrag . I i varsamma andel . I i var andelen 50 procent.När samhället inte växer tappar det den dynamik som gör att människorkommer in på arbetsmarknaden, att de kan försörja sig själva och att de kanfå överblick över sin egen vardag. håller på att förlora det som är denliberala samhällsordningens rättfärdighet - allas möjlighet att få det bättreoch var och ens förmåga att själv styra och påverka sitt öde.Allt för många känner att de saknar en reell möjlighet för att ta sigframåt i livet. Den frustrationen kan komma att ta sig desperata uttryck. Omhundratusentals människor ställs utanför den sociala dynamik som gör att dekan känna förtröstan om framtiden, då kan man knappast klandra dem förderas desperation.Moderata samlingspartiet varnade i en rapport för de till-tagande sociala och ekonomiska problemen i utsatta förortsområden. Vipekade på bidragsberoendet, den högre brottsligheten och tilltagandetendenser av förslumning i bostadsområdena. Reaktionen blev våldsam.Rapporten ansågs smutskasta och ge en vanställd bild av de svenskamiljonprogrammet och av människorna som lever i dessa områden. Sju årsenare är farhågorna besannade och problemen förvärrade.Nu har vi samma arbetslöshetsnivåer för landet i dess helhet som vi dåhade för de utsatta förortsområdena. är socialbidragsberoendet större,sysselsättningen lägre, segregationen hårdare och bostadsområdena mernedslitna. Alla borde vara överens om att läget är oroväckande. Det finns entendens till nyfattigdom och en stigande grad av social instängdhet i detsvenska samhället. håller på att bli de små marginalernas samhälle.5 Storstadspropositionen6De övergripande mål för storstadspolitiken som regeringen har angivit ipropositionen är enkla att instämma i. Skillnaden mellan den politik somModerata samlingspartiet föreslår i denna motion och den politik somden socialdemokratiska regeringen vill driva för att nå målen är dockstor.Vi har i det föregående illustrerat hur den socialdemokratiskastorstadspolitiken har havererat. Inte bara vi utan också Storstadskommitténunderkänner i sitt betänkande den politik som har förts:"Satsningarna har inte förmått att påverka de grundläggande orsakerna tillsegregationen och de problem som följer i dess spår. "Trots detta vill regeringen med sin proposition bara fortsätta med mer avsamma medicin.Hittills har socialdemokratisk storstadspolitik präglats av två synsätt. Detena är att storstädernas expansion är en process fylld av problem och mot-sättningar. Det andra är att dessa problem bäst löses genom nya bidrag ochmer politisk planering. Typiskt för detta i grunden pessimistiska ovanifrån-perspektiv är formuleringen under rubriken i betänkande:"Kunskapen hos medborgarna om var besluten som rör deras vardag fattasbehöver förbättras. "Enligt handlar det alltså inte om individens makt översitt eget liv, utan om möjligheten att få veta mer om de beslut som fattas avandra.I den regionalpolitiska propositionen (1997/98:62) föreslog regeringen attlänen skulle erbjudas möjligheter att utarbeta tillväxtavtal. I propositionenåterkommer ett liknande förslag omdöpt till lokala utvecklingsavtal.Formerna för hur dessa avtal skall utformas lämnar mycket i övrigt att önska.Inget utrymme för enskilda initiativ lämnas. I stället skall kommunernaförhandla med staten som skall representeras av en ny storstadsdelegation.Hela förslaget har en "uppifrån - ned" struktur där de enskilda människorsom bor i storstadsregionerna och i utsatta storstadsområden får en undan-skymd ställning.Vår slutsats är att den form av traditionella åtgärder som regeringen lagtförslag om i propositionen kommer att fungera allt sämre under de nyaekonomiska och sociala villkor som växer fram. Det är inte fler delegationeroch ökad politisk styrning som kan möta storstädernas speciella problem ochbidra till en positiv samhällsutveckling.Vi avvisar mot denna bakgrund propositionens förslag till inriktning förstorstadspolitiken. Våra förslag i till storstadspropositionen relateradeanslagsfrågor redovisas i den moderata budgetmotionen 1998/99:Fi208 avCarl Bildt m.fl. och i våra anslagsmotioner för respektive utgiftsområde.7 Vår syn på storstaden88.1 Storstädernas särart8.2I de tre storstadsområdena lever och verkar mer än var tredje svensk,drygt tre miljoner människor. För dem är storstaden hembygd. Mångahar sökt sig dit för att förverkliga sina livsdrömmar och visioner.Storstaden präglas av mångfald. Den innefattar möjligheter när olikaindivider, livsstilar, kulturer och idéer möts. Detta utgör ett hot motföreställningen om ett samhälle som kan styras och planeras i detalj.Storstädernas rika utbud skapar större möjligheter för människor att formasin tillvaro efter eget huvud. Där är det svårare för politiska beslutsfattareattlikrikta mänskliga beteenden. Detta är oftast en misslyckad politik var den änbedrivs men dess negativa konsekvenser och åtföljande klyfta mellan väljareoch valda syns tydligast i storstadsregionerna. Här viker också stödet försocialdemokratisk politik allra snabbast.Storstäderna pulserar av liv. Mångfalden främjar idérikedom ochförsökslusta. Det är mer accepterat att misslyckas i en miljö där inte svarenpå alla livets frågor upplevs som lika givna. Det lägger grunden för enföretagsamhet och möjligheter till växtkraft som saknas i många andra delarav landet.Storstaden kan vara öppen och tillåtande men är också anonym. Utan-förskap, anonymitet och brist på gemenskap är mångfaldens baksida. I vissaav storstädernas förortsområden är arbetslösheten betydligt högre än i övrigadelar av landet. Här får invånarna allt mindre möjligheter att påverka sinegen livssituation. I stället tilltar bidragsberoende, segregation, kriminalitetoch utslagning.8.3 Motorer för tillväxt8.4Regeringens politik tar sin utgångspunkt i storstädernas problem.Moderat politik vill i stället ta sin utgångspunkt i storstädernasmöjligheter.Det handlar trots allt om snabbast växande och rikaste regioner. Istorstadsområdena är nyföretagsamheten störst och den privata sektornförhållandevis stark jämfört med i många andra delar av vårt land. Stor-städerna skall därför inte behandlas som problemområden och heller inteställas mot glesbygd och mindre städer och orter.Alltför ofta tycks regeringen leva i villfarelsen att landets glesbygds-områden kan gagnas av politiska ingrepp som hämmar tillväxten av nya jobbi storstadsregionerna. Politiskt beslutad utflyttning av arbetsplatser - elleromman så vill, inflyttning av arbetslöshet - är ett exempel på detta. Omstorstäderna aktivt missgynnas riskerar de att förvandlas till problem i ställetför en tillgång. Det finns gott om avskräckande exempel på detta runt om ivärlden, bland annat under 1970- och 80-talen.Storstäderna utgör tillsammans med vissa entreprenörstäta regioner deområden i där flest nya jobb skapas. De tre regionerna har enbruttoregionalprodukt (BRP) per invånare som kraftigt överstiger genom-snittet i riket och svarar för av rikets samlade BNP. Den snabbastetillväxten har ägt rum i , där en femtedel av landetsinvånare bidrar med en fjärdedel av BNP och en dryg fjärdedel av statensskatteintäkter.Vi tror att storstäderna kan fortsätta att gå i täten för förnyelsen av Sverige.Vår utgångspunkt är att en sådan utveckling är till fördel för hela landetsutveckling. En god tillväxt i storstadsregionerna är inte ett hot mot övrigadelar av landet. En region som expanderar hamnar i en uppåtgående spiral.Företagandet ökar och fler arbetstillfällen skapas. Effekterna av en sådanutveckling sprider sig som ringar på vattnet. Däremot är det direkt ovanligtatt tillväxt i en region får negativa effekter på tillväxten i andra regioner.Alltfler bedömare pekar på att tillväxt inte skapas av enskilda faktorer, utan avsamspelet mellan bland annat infrastruktur, högskolor, marknad och företag.I dessa hänseenden ligger de svenska storstadsregionerna väl framme.Nya produkter och ny teknologi brukar först introduceras i våra storstäderför att sedan börja användas i hela landet. stora företag har startat istorstäderna och sedan expanderat och skapat arbetstillfällen i andra delar avlandet. Exempel på detta är , Hennes & , ochEricsson. Med de fördelar som , och kan erbjudaborde städerna ha goda möjligheter att få inte bara svenska, utan ävenutländska företag att etablera sig.Det är därför oroande när vi nu iakttar en motsatt utveckling. Under desenaste tio åren har ett antal storföretag flyttat sina huvudkontor eller andrastrategiska funktioner från storstadsregionerna och från . De senasteexemplen är , Stora och Nordbanken.En framsynt storstadspolitik måste ta sin utgångspunkt i en genuinförståelse för de villkor för tillväxt och företagande som nya ekonomiska ochtekniska förutsättningar skapar. Ekonomin globaliseras nu i alla hänseenden.Företag, både stora och små, etableras i områden där de bästakonkurrensförutsättningarna erbjuds. Gamla barriärer mellan länder spelarallt mindre roll. I synnerhet gäller detta för de typiska tillväxtföretagen.9 Växtkraft1010.1 Fungerande samhälle10.210.2.1 Utslagningen ökar10.2.2Samtidigt som storstadsregionerna utgör den svenska ekonominsstyrkeområden skiljer sig förutsättningarna starkt mellan ,och . I har konjunkturen stärktsmer än i landet som helhet. Här återfinns också landets högsta grad avmarknadsförsörjning med av befolkningen sysselsatt iprivat sektor. har en genomsnittlig andel arbetslösaoch invånare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder medan situationen iMalmö ter sig mer prekär.De senaste femton åren har halkat ner från att vara ett avde starkaste länen till att bli ett av de svagaste. Under de senaste fyra årenharden verkliga arbetslösheten i bara ökat. Stora satsningar på utbildningoch en expansiv byggmarknad till följd av bygget av har intelyckats vända utvecklingen. Kommunens officiella statistik visar att bara93.400 av Malmös invånare i åldern är sysselsatta. Till dessa räknas dock också ett antal personer i olika arbets-marknadspolitiska åtgärder samt deltagare i det så kallade Kunskapslyftetsom "lånat ut" sitt jobb till en arbetslös . Därmed är det barahälften av Malmös arbetsföra befolkning som har ett riktigt arbete.I en av Malmös förorter - - tycks myndigheterna ha kapituleratinför problemen. Den reguljära arbetsförmedlingen i området stängdes närproblemen växte sig för stora.Även om är särskilt hårt drabbat av sysselsättningskrisen finnsliknande problem i de bägge andra storstäderna. I saknarmer än var tredje vuxen människa ett arbete. Läget på arbetsmarknaden inågra av förorter liknar det i . I kommun hårdast drabbat av sysselsättningskrisen tillsammans mednågra av förorterna i . Regeringen har konstaterat att bara 33procent av befolkningen i arbetsför ålder i har jobb.10.2.3 Reformera arbetsmarknadspolitiken10.2.4Samtidigt syns framväxten av en ny och modern arbetsmarknad särskilttydligt i storstadsregionerna, där tjänste- och kunskapsföretagenexpanderar. Uthyrningsföretag har i många fall tagit överarbetsförmedlingens traditionella roll som förmedlare av kontakt mellanföretag och arbetssökande. Formerna för anställning blir flera. Det blirlättare att hitta tillfälliga arbeten och att kombinera arbete med studier.Den svenska lagstiftningen är illa anpassad till denna förnyelse. Den harsnarare utgått från vanföreställningen att förutsättningarna för företagandeser likadana ut överallt i landet. Utifrån föreställningen att de arbeten som engång funnits alltid skall finnas kvar har lagstiftningen inrättats för atttryggaden enskildes anställning. Perspektivet har varit det stora företagets därmedarbetarna har förutsatts vilja stanna i ett livslångt anställnings-förhållande.Detta synsätt har givit ett regelverk som är svårt att anpassa till behovet avstrukturförändringar och en allt rörligare arbetsmarknad. Detta syns tydligasti de storstadsregioner där just föränderligheten och dynamiken är en styrka.Samstämmiga analyser som ägnats den svenska arbets-marknaden har pekat på behovet av en modernisering av arbetsmarknads-lagarna. En modernisering är en ofrånkomlig förutsättning för att framför alltde små företagen skall kunna växa och för att skapa förutsättningar för nyajobb - inte bara i storstadsregionerna, utan i hela landet.Arbetets rättigheter bör tillförsäkras den enskilde snarare än dennesfackliga organisation. Det innebär också ökade möjligheter till merindividuella avtal på arbetsmarknaden. Särskilt de små företagen måste gesstörre möjligheter att nyanställa. En lagstiftning som uppfyller dessa kravmåste vara allmän och ge utrymme för lokala och individuella variationer.En arbetsrättslig ramlag bör därför ersätta dagens många specialiseradearbetsmarknadslagar. Ju snabbare en sådan modernisering kan genomföras,desto tidigare kan företagstillväxten skjuta fart.Det måste löna sig att arbeta. Även regeringen understryker vikten avarbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring men lägger ingaförslag i syfte att åstadkomma detta. I stället kapitulerar man för LO:sobenägenhet till varje förändring. Enligt vår mening måste en bortre parentesnu införas i arbetslöshetsförsäkringen.Slutligen föreligger det ett påtagligt behov av att renodla arbetsmarknads-politiken. Vi förordar en koncentration på två åtgärder: ett erbjudande omlärlingsutbildning i företagen för arbetslösa ungdomar mellan 20 och 25 årsamt en fokuserad arbetsmarknadsutbildning.10.2.5 Öka företagsamhet och valfrihet10.2.6Orsakerna till svårigheterna att starta företag och att få dem att växa finnsi första hand att söka i den övergripande politiken. En felaktig politisksyn på företagande, som gör allt fler svenskar arbetslösa spelar här enavgörande roll. De politiska insatserna för arbetslösa har i alltför storutsträckning inriktats på bidrag och arbetsmarknadspolitiska insatser. Pålång sikt löser detta inga problem. Riktiga arbeten skapas först dåföretagandet får växa sig starkt.En viktig del i en bättre företagarpolitik är att systematiskt granska denoffentliga regelmassan - med sikte på att undanröja hinder för tillväxt ochgynna konsumenterna. Vad det ytterst handlar om är att skapa förutsättningarför en bättre fungerande marknadsekonomi med fler och växande företag,fler nya jobb och ökad valfrihet i Sverige.Under den borgerliga regeringsperioden betonades avregleringarnasbetydelse för den framtida ekonomiska utvecklingen. Att främja konkurrensoch förnyelse var en central del av näringspolitiken. har avreglerings-arbetet i det närmaste upphört. I stället har situationen förvärrats för före-tagarna genom att fler nya regler införts och genom att beslutade av-regleringar har återställts.Ett särskilt problem är att nya regler tillkommer utan att gamla försvinner.Denna "regelinflation" uppskattas till . En så kallad"solnedgångsparagraf" bör därför införas. Den innebär att företagsregler sominte har använts automatiskt skall utmönstras.Alla regler som berör företagare bör under loppet av mandatperiodengranskas i syfte att förenkla och minska regelmassan. Småföretags-delegationens alla konkreta förslag till förenklingar av regelsystemen måstenu genomföras. Det måste bland annat bli betydligt enklare för småföretagareatt erhålla F-skattsedel, att redovisa och att deklarera.Genom sänkta skatter för tjänstesektorn kan ett betydande nyföretagandekomma till stånd. Genom att ersätta offentliga monopol inom bland annatskola, vård och omsorg med valfrihet öppnas möjligheter till nyföretagandeinom traditionellt kvinnodominerade sektorer. Dagens hårda begränsningarav etableringsfrihet och konkurrens inom dessa sektorer är ingenting annatän en kvinnofälla. Kvinnor förpassas till en arbetsmarknad där egna initiativinte uppmuntras, utan tvärtom motverkas.En sådan politik har också direkt bäring på familjers möjligheter att självastyra och ställa över sin tillvaro. Dagens ensidiga satsning på kommunaltarrangerad barnomsorg missgynnar alla dem som vill välja andra sätt attforma sina liv. Det numera havererade (s)-förslaget om maxtaxa i barn-omsorgen skulle förstärka denna orättvisa. Förslaget hade också myckettveksamma fördelningspolitiska konsekvenser. I storstädernas mest utsattabostadsområden är bara drygt hälften av barnen inskrivna i kommunalbarnomsorg mot i riket som helhet. Dessa familjer skulle heltställas utanför samhällets ökade stöd.Storstädernas förortsområden och deras invånare skall inte betraktas ur ettbidragstagarperspektiv. En renässans för nyföretagandet kan göra bidrags-tagare till bidragsgivare.