mot · GM02Kr264 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Kr264av ()Kulturminneslagen och äganderättenInledningEnligt lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. är ansvaretför skydd och vård av kulturmiljön en angelägenhet för alla.Det verkliga ansvaret vilar dock på ägare eller annanmarkanvändare, kommuner, museer och statligamyndigheter. Ägarens ansvar har skärpts bland annat genomkostnadsansvar för arkeologiska undersökningar videxploatering. Tanken bakom kostnadsregeln ikulturminneslagen är att eftersom en fornlämning är att sesom en på lag grundad form av servitutsbelastning, är detrimligt att den som vill få bort servitutet även ska stå för dekostnader detta innebär.Lagen tar ingen hänsyn tillenskilda markägareKulturminneslagen tar ingen hänsyn till att enskildamarkägare drabbas av lagens innebörd. Regeln är att manmåste söka tillstånd hos för att ta bort en kändfornlämning. Att förena tillstånd för utförande avarbetsföretag med villkor om arkeologisk undersökning sommarkägaren är skyldig att betala är att betrakta sominskränkning i äganderätten. Från äganderättsligautgångspunkter kan därför den ifrågavarande ordningenstarkt ifrågasättas. I ett internationellt perspektiv ärkostnadsregeln ovanlig, även om det i andra länderförekommer att företagen betalar hela eller en del av denarkeologiska undersökningskostnaden.Det finns fall som visar hur en ägare kommit i kläm när vederbörande intevarit medveten om att fornlämning fanns på en ärvd obebyggd tomt. Ettexempel från verkligheten talar om en ägare som skulle dryga ut den lillafolkpensionen med att sälja sin tomt. Den intresserade köparen ville ha ettpositivt förhandsbesked från kommunen om bygglov. Ett sådant kom också.Men ägaren fick även besked om att fastigheten måste genomgå en mindrearkeologisk förundersökning. En sådan gjordes, arkeologerna gjorde såintressanta fynd att det bestämdes att hela tomten måste grävas upp och allaföremålen tillvaratas. Kostnaden för uppgrävning och förundersökning varorimligt hög i förhållande till tomtens värde.Det är av allmänt intresseatt bevara fornlämningar,att ta bort sådana är ettenskilt intresseAtt det allmänna också ska betala för det som är allmäntintresse finns det inget generellt stöd för. I vissa fall kan denenskilde slippa betala:- Om fastighetsägaren hittar en fornlämning som inte tidigare varit kändstår staten för kostnaden.- Om betalat kostnaden för lågt betalar staten resten. Statentillåter sig dock att räkna fel .-- Om det efter undersökning blir förbud mot exploatering.-- Om det visar sig att den kända fornlämningen inte är en fornlämning.-Balansen mellan äganderättoch markpolitisklagstiftningDen enskilda äganderätten kan inte vara oinskränkt, liksomden markpolitiska lagstiftelsen inte heller får vara förrigorös. Förhållandet mellan äganderätten och lagstiftningenmåste utmärkas av en rimlig balans. Beträffande frågan omkostnadsansvaret för arkeologiska undersökningar anser jagatt förhållandet inte utmärks av en sådan balans. Med tankepå att kostnaderna för skydd och vård uppgårtill betydande belopp, tycker jag att ett alltför stort ansvar härlagts på markägaren.Följaktligen bör lagen omprövas så att en balans uppnås mellan kultur-minneslagen och äganderätten. Därmed bör det också klargöras hur enenskild kan drabbas av kostnader för undersökningar på egen mark avfornlämningar som är vårt gemensamma arv.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att pröva kulturminneslagen mot äganderätten.Stockholm den 28 oktober 1998Rosita Runegrund (kd)