mot · GM02Fi208 · 1998-10-28 00:00:00 — Redan i den moderata partimotionenmed anledning av vårpropositionen varnade vi för en sämre utvecklingän i regeringens prognos och mot bakgrund av den internationellautvecklingen anser vi oss ha ännu större fog för denna varningnu. Våra farhågor delas av andra konjunkturbedömare.Den internationella utvecklingen och bristen på strukturreformer gör atttillväxttakten sannolikt blir lägre än i regeringens kalkyler för hela perioden1999-2001 med den politik som redovisas i budgetpropositionen. Särskiltutvecklingen riskerar att bli mycket svag, då vi står dåligt rustadefören mer omfattande finansiell kris.Med de omfattande strukturreformer vi föreslår i denna motion skulle till-växtförutsättningarna vara bättre. Det tar dock tid för strukturella föränd-ringar att få effekt, varför svensk ekonomi även med moderat politikskulle präglas av den internationella avmattningen. Därefter skulle tillväxtenoch sysselsättningen få möjlighet att ta fart, successivt understödd av enbättre internationell konjunktur och bättre inhemska strukturella förutsätt-ningar.3.4 Export och investeringar tar strykEn långsammare världshandelstillväxt än tidigare förutsett innebär ävenen sämre marknadstillväxt för svensk export. Med den förstärkning avkronkursen på från dagslägetsom regeringen räknar med kommer den svenska exporten knappast attkunna öka i den takt som regeringen förutspår, dvs. och något mer i genomsnitt de två åren därefter. Isynnerhet prognosen är överdrivet optimistisk. Orderingångentill exportindustrin har fallit tillbaka och ingenting iomvärldsbilden tyder på en snabb ökning det närmaste året. Dennuvarande låga kronkursen räcker knappast heller för att motverka ensämre exportefterfrågan, eftersom det är svårt att ta marknadsandelar i envikande konjunktur. Till det kommer att kapacitetsutnyttjandet i vissasektorer är så högt att det inte går att ta tillvara effekten av kronansminskade värde.Den positiva effekten av en svag krona är sannolikt betydligt mindre änden negativa effekten av utanförskapet från valutaunionen för exportsektorn.En långsammare exporttillväxt påverkar även underleverantörer och tjänste-företag som utför tjänster åt exportsektorn, exempelvis banker, datakonsult-bolag, advokatbyråer.Naturligtvis påverkas även företagsinvesteringarna negativt. I regeringensprognos skall investeringarna bidra med mellan en tredjedel och hälften avtillväxten trots att investeringarna bara utgör av BNP. Det är i och för sig normalt med större svängningar iinvesteringarna än i övriga komponenter i försörjningsbalansen ochkapacitetsutnyttjandet är förvisso högt , men det finns andra faktorersom talar mot en så snabb investeringstillväxt. En faktor, avmattningen iexportefterfrågan, har redan nämnts. En annan är att företagen kan fåproblem att finansiera sina investeringar i nuvarande stämningsläge med enaversion mot riskfyllda placeringar.Även regeringens prognos om en dramatisk uppgång i bostadsbyggandetfrån och med känns som någonting som sagts förut, men ännu inteinträffat. I tabell 3.1 redovisas regeringens prognoser för bostadsbyggandet ide fem till senast lämnade prognoserna. Prognosmissarna har blivitallvarligare för såväl 1997 som 1998 ju närmare årets utgång man kommit.Det finns inget som tyder på att situationen blir annorlunda.Tabell 3.1Byggnadsverksamhet: Bostäder (årlig procentuell förändring)Tabell 1: (1997 1998 1999 )I jämförelse med branschens egna bedömningar är regeringens prognoserockså mycket ljusa. Byggentreprenörernas konjunkturrapport från den1 anger att den procentuella ökningen kommer attbli . Det är mindre än hälften av vad regeringen tror.Uppgången i bostadsbyggandet kommer sannolikt att bli relativt snabbnästa år, men det sker från en mycket låg nivå. 1997 var byggandet sålågt att ingen motsvarighet finns i statistiken.3.5 En snabb privat konsumtionstillväxt knappast trolig utanskattesänkningarDet som återstår som motor för tillväxten blir då den privatakonsumtionen. Det blir dock inte fallet med den politik som regeringenplanerar för. I vårpropositionen bedömde regeringen att de offentligafinanserna skulle utvecklas så starkt att det utöver målet om ett finansielltsparande på av BNP 1999, 2000 och 2,0 procent2001 skulle finnas ett utrymme för överföring till hushållssektorn på16,2000 och 2001. I bilagan omsvensk ekonomi antogs överföringen ske genom skattesänkningar medföljden att hushållens disponibla inkomst antogs öka i snabb takt.Nu räknar regeringen med ett större överskott 1999 än vilket manavser att använda till en tillfällig skattesänkning för låg- och medelinkomst-tagare detta år. Det bedöms leda till en snabbare utveckling av den disponiblainkomsten och den privata konsumtionen än vad som antogs i vårproposi-tionen.För år 2000 har dock regeringen höjt målet för det offentligafinansiella sparandet från till av BNP, och även detöverskott som förutses uppstå utöver av BNP - 6,8 miljarderkronor och - antyds nu skola användastill amorteringar på statsskulden i stället för till permanenta skattesänkningarför hushållen. Därmed blir utvecklingen av den disponibla inkomstenbetydligt sämre än i vårpropositionen. För att ändå kunna uppvisa en snabbökning av den privata konsumtionen - och därmed av sysselsättningen - blirregeringen tvungen att kalkylera med att den andel av den disponiblainkomsten som hushållen använder till sparande i stort sett skall utraderas.Tabell 3.2Hushållens konsumtion m.m. i regeringens prognos (procentuellutveckling)Tabell 2: (1998 1999 2000 2001 )Det är inte troligt att hushållen helt slutar spara som en motvikt till ettextremt högt offentligt sparande. Den finansiella oron och krymptaförmögenheter kommer - tillsammans med upptäckten attsysselsättningsutvecklingen inte blir så snabb som regeringen lovat -snarare att leda till att hushållssparandet ökar. Regeringens tankar på atthöja det offentliga sparandet utöver de angivna målen skulle, om deförverkligas, leda till lägre privat konsumtion, vilket i sin tur skulleförsämra skatteintäkterna och därmed försvaga de offentliga finanserna.Det kalkylerade överskottet kan därmed knappast uppstå medregeringens politik.Ett annat scenario är att en svagare internationell konjunktur medför ensämre utveckling i de offentliga finanserna . Därmed uppstårinte ett så stort utrymme - utöver regeringens tvåprocentsmål - att användatill överföringar till hushållssektorn. Även i detta scenario är det troligt attden privata konsumtionen utvecklas sämre än i regeringens kalkyl.3.6 Sysselsättningsprognosen - en glädjekalkylRegeringen gör i budgetpropositionen bedömningen att sysselsättningenskall öka med 175 000 personer . Mot bakgrund avden bedömning vi gör av den reala ekonomin och framför allt av denprivata konsumtionen med regeringens politik är detta inte realistiskt.Det gäller också regeringens bedömning av den öppna arbetslösheten,vilken förutspås sjunka till av arbetskraften , dvs. ett årsenare än det mål som ställts upp.Den politik som förts under den gångna mandatperioden har lett till attsysselsättningsutvecklingen varit negativ utom . Trotsen god konjunktur har emellertid återhämtningen varit mycket blygsam. Detinnebär stora risker för en ännu svagare sysselsättning när konjunkturenviker nedåt.Förutom genom en ovanligt snabb sysselsättningstillväxt skall arbetslös-hetsmålet uppnås genom en ovanligt långsam ökning av arbetsutbudet, vilketinte är troligt då goda förutsättningar att få jobb brukar leda till att flersökersig ut på arbetsmarknaden. Dessutom förutsätts att antalet platser ikunskapslyftet ökar som planerat och att samtliga platser fylls av människorsom är öppet arbetslösa. Ändå säger regeringen själv att det kommer att blisvårare att rekrytera såväl lärare som elever till kunskapslyftet.Tabell 3.3Sysselsättning och arbetslöshet i regeringens prognosTabell 3: (1998tusental 1999 2000 2001 )*ökning i tusental, # % av arbetskraftenDärtill förutsätter regeringen att den försämring av matchningen mellanlediga jobb och arbetslösa som regeringens själv noterat (den s.k.Beveridgekurvan har förskjutits åt höger) inte skall visa sig varaktig.Slutligen räknar den med att lönebildningen skall fungera bättre framöveroch att löneglidningen därmed skall stanna vid - enhistoriskt låg nivå - trots sjunkande arbetslöshet.En sysselsättnings- och arbetslöshetsutveckling enligt regeringens kalkylerskulle - mot bakgrund av att regeringen ingenting gjort för att förbättralönebildningen och arbetsmarknadens funktionssätt - sannolikt leda tillflaskhalsar och ökad löneglidning. I ett sådant scenario skulle Riksbankenbehöva höja styrräntan - vilket inte ingår i regeringens prognos - för att motaett ökat inflationstryck. Följden skulle bli att efterfrågan ochsysselsättnings-utvecklingen skulle dämpas. är det dock inte troligt att efterfrågan,sysselsättningen och arbetslösheten utvecklas så gynnsamt som i regeringensprognoser och därmed heller inte att det uppstår något inflationstryck ochbehov för att höja styrräntan.4 Budgetpropositionen4.1 InledningBudgetpropositionen återspeglar att socialdemokrater är de mestomoderna inom EU. Det förstärks av en parlamentarisk förankring hosVänsterpartiet och , som i än högre grad präglas av detförgångna.Budgeten saknar nästan helt åtgärder som stärker det svenska företagandetoch därmed de långsiktiga förutsättningarna för tillväxt och nya riktiga jobb.De offentliga utgifterna höjs. De skattesänkningar som genomförs ärbegränsade och dessutom tillfälliga - och måste ses mot bakgrund av desenaste fyra årens kraftiga skattehöjningar. LO:s veto över liberaliseringar påarbetsmarknaden bekräftas. Regeringen fortsätter dessutom att döljakostnaderna för den förtida avvecklingen av kärnkraften. Med en seriösredovisning av dessa skulle man slå igenom utgiftstaken.Trots att regeringen reviderat ned tillväxtantagandena framstår denfortfarande som utomordentligt optimistisk i sina bedömningar. Så gott somingen utanför delar regeringens uppfattning att dess politikger den ekonomiska tillväxt eller den utveckling på arbetsmarknaden somförespeglas. Av fem ekonomiska bedömningar som presenterades undervalrörelsen underkände samtliga regeringens möjligheter att nå de egnaarbetslöshetsmålen. Budgetpropositionen innehåller inget nytt argument föratt regeringens uppfattning skulle vara riktig.Inte ens i sidoalternativet vågar regeringen beskriva hur utvecklingenfaktiskt kan komma att se ut om den internationella finansiella krisen för-djupas och förlängs. Beredskapen för en mer dämpad internationellkonjunkturutveckling är därmed närmast obefintlig.Att regeringen saknar en beredskap för en vikande internationell konjunk-tur är oroväckande, att man saknar en långsiktig strukturellt orienteradtillväxtpolitik är direkt farligt för vår framtid som ett arbetande välfärds-samhälle.Regeringens parlamentariska bas gör det mycket osannolikt att vi i dessadelar kommer att se någon ljusning . ekono-miska politik formas nu i det tillväxt- och Europafientliga kraftfältet iSveriges riksdag. När behovet av strukturella reformer och en tydligEuropapolitik är som störst, är det parlamentariska sällskapet som sämst.Sverige står inför mycket stora utmaningar. En framtidspolitik måste påallvar bryta med de föreställningar om företagande, , skatter och denoffentliga sektorn som dominerar dagens regeringspolitik - och som alldelesuppenbart förstärks i en negativ riktning när och Miljöpartietfår ett inflytande över politiken.4.2 Kraftigt höjda utgifter - begränsade och tillfälligaskattesänkningarSaneringen av de offentliga finanserna genomfördes i inledningen avförra mandatperioden delvis genom utgiftsminskningar men tillövervägande delen genom skattehöjningar. De beslut regeringen fattatdärefter och de löften den avgivit för framtiden äter upp deutgiftsminskningar som genomförts genom nya utgiftsökningar. Kvarstår skattehöjningarna.1999 års budgetproposition utgör inget undantag. Nya utgiftsåtagandenföreslås, exempelvis i form av höjda barnbidrag och mer pengar till de kom-munpolitiker som redan visat att de inte förmår ge valuta för de omfattanderesurser de disponerar. Hushållens skatter sänks bara tillfälligt 1999.Tabell 4.1 visar de sammanlagda "satsningar" som regeringen har föreslagit ivårpropositionen och budgetpropositionen. Medan utgiftsåtagandena ökaröver tiden minskar i stället skattesänkningarna.Tabell 4.1Fördelning av regeringens satsningar (miljarder kronor)Tabell 4: (1999 2000 2001 )Fördelningen av regeringens "satsningar" befäster de strukturellaproblemen i svensk ekonomi med höga skatter, bidragsberoende, enalltför stor offentlig sektor och de mest konjunkturkänsliga offentligafinanserna bland . Den går också helt emotrekommendationerna - från ochEU-kommissionen - till den att sänkaskatten på arbete för att främja sysselsättningen.4.3 Slapp hantering av den nya budgetprocessenTanken bakom utgiftstaket i den nya budgetprocessen var just attförhindra regeringar och riksdagar från att fatta beslut om ständigt nyautgiftsåtaganden utan att finansiera dessa genom nedskärningar på annathåll. Ändå är det precis det regeringen gjort alltsedan den nyabudgetprocessen infördes . Man har använt sig av denansenliga budgeteringsmarginalen, som man införde med motiveringenatt en sådan behövdes i fall de ekonomiska förutsättningarna och därmedäven de offentliga utgifterna skulle utvecklas annorlunda än i kalkylerna.Budgeteringsmarginalen är inte finansierad men regeringen har utnyttjaten oväntat hög tillväxt av skatteintäkterna till att täcka de nyautgiftsåtagandena. Problemet kvarstår dock att finansiera de nyautgifterna när konjunkturen vänder nedåt, vilket den ofelbart gör förreller . Med tanke på hur socialdemokratiska regeringar tidigareagerat i sådana situationer är det sannolikt att man då kommer att höjaskatterna igen.Tabell 4.2 visar hur stor del av budgeteringsmarginalen som regeringenhittills ianspråktagit. 1998 finns knappast något kvar av marginalen ochheller inte . marginal föreslogs först ochdärför har regeringen ännu inte hunnit förbruka så stor del av den.Tabell 4.2Budgeteringsmarginalen (miljarder kronor)Tabell 5: (Ursprunglig Kvarvarande Ianspråktagen )Den kvarvarande budgeteringsmarginalen är exempelvis inte tillräckligtstor för att täcka kostnaderna för avvecklingen av en reaktor i Barsebäck.När regeringen väl väljer att redovisa dessa kommer utgiftstaket attsprängas såvida man inte finansierar kostnaderna genomutgiftsminskningar på annat håll.4.4 Skattesänkningar höjer marginaleffekternaRegeringen föreslår i budgetpropositionen en tillfällig skattereduktion förlåg- och medelinkomsttagare 1999. Problemet med den föreslagnaskattesänkningen är att den är tillfällig, för liten och framför allt felaktigtkonstruerad. Enligt förslaget skall skattereduktionen uppgå till1 för dem med inkomster . Förinkomster därutöver minskas reduktionen med för varjeintjänad tusenlapp, för att helt försvinna vid en inkomst på 245 000kronor, dvs. vid brytpunkten för att betala statlig skatt.Denna avtrappning av skattereduktionen medför (på liknande sätt somavtrappningen av det nuvarande grundavdraget) att marginalskatten höjs förinkomstskiktet mellan och , dvs. där man oftabefinner sig om man överväger att gå upp från deltid till heltid. Regeringensvallöfte om enhetstaxa med statligt tak ("maxtaxa") i barnomsorgen sombl.a. hade till syfte att minska marginaleffekterna för barnfamiljer har alltsåbytts ut mot en skattesänkning som höjer marginaleffekterna för alla i ettbrett inkomstskikt. För och , som vill sänkaarbetstiden, passar det sannolikt utmärkt. Det kommer att löna sig mindre iframtiden att arbeta heltid om förslaget blir verklighet. Men för en nationmed tillväxtproblem och redan svaga incitament att arbeta är det ännu ettsteg i fel riktning.4.5 Skattesänkningen som blir en höjningFastighetsskattefrågan illustrerar tydligt att regeringens politik saknarförankring i en långsiktig målsättning. De strategiska överväganden somvarje regering bör och måste göra har helt hamnat på undantag avtaktiska skäl. Före valet styrdes regeringen av opinionen och eftervalet styrs regeringspolitiken av krav från ochVänsterpartiet. Fastighetsskatten har sänkts i flera omgångar ochuppräkningstalen frystes under valrörelsen av statsministern utan attfinansministern var konsulterad. Alla förslag har därtill varitofinansierade. Regeringen har varit nödd och tvungen att genomföraförändringarna, eftersom den höga fastighetsskatten fått orimliga ochoacceptabla sociala effekter. Regeringen saknar dock förmågan ochviljan att reformera fastighetsskatten och sänka skatteuttaget rejält.Den tillfälliga frysningen av taxeringsvärdena skjuter bara behovet av ettslutligt avgörande . För villaägare och hyresgäster kvarstårdryga utgifter för en redan hög fastighetsskatt. Hotet om att skatten kommeratt bli ännu högre har heller inte försvunnit. Effekterna av en frysning är inteentydigt positiv, även om det kan uppfattas så. För t.ex. en egnahemsägare ien avflyttningsort där marknadspriserna sjunker innebär en frysning attfastighetsskatten de facto blir högre. Bilden av regeringsmakten förbättrasknappast heller av att man skyller sänkningen till påoppositionsledaren, som man uttalar att fastighetsskatten efterförändringen bedöms ligga på en långsiktigt hållbar nivå, bara för att ioktober 1998 återkomma till om ett förslag att tillfälligt sätta nedfastighetsskatten till för flerfamiljsfastigheter. Regeringsmaktensförfall kan knappast illustreras tydligare.4.6 Det nya sysselsättningsmålet problematisktRegeringen föreslår i budgetpropositionen att målet att arbetslöshetenskall halveras , som framstår som ouppnåeligt, skallkompletteras med ett sysselsättningsmål, enligt vilket andelen sysselsattaav befolkningen skall öka från år 1997till år 2004.Ett sysselsättningsmål är i och för sig bättre än ett arbetslöshetsmål, vilketregeringen framför allt försökt uppnå genom att flytta folk från öppenarbetslöshet in i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller ut ur arbetskraften.Det nya målet är dock inte problemfritt. Benämningen sysselsättning antyderatt människor till varje pris skall sysselsättas i förvärvsarbete, oavsett omdetär fråga om meningsfulla och produktiva jobb. Målet säger heller ingentingom var sysselsättningen skall ske och i vilken utsträckning. uttalat att 3 av 4 ungdomar kommer att behöva anställas i denoffentliga sektorn. och vill "dela på jobben"genom en generell förkortning av arbetstiden till . Motdenna bakgrund ligger det nära till hands att misstänka att regeringen avseratt uppnå sysselsättningsmålet genom en massiv expansion av den offentligasektorn utöver vad som är nödvändigt för att lösa kärnuppgifterna och genomen generell arbetstidsförkortning.Enligt vårt synsätt är målet att skall ha en snabb och uthålligtillväxt som höjer levnadsstandarden. Det sker genom ökad produktivitet ochgenom att antalet arbetade timmar ökar. Det är genom att den offentligasektorn öppnas för konkurrens från den privata som produktiviteten kan öka,och det är genom möjligheten till individuella anställningsavtal som dettotala antalet arbetade timmar kan öka. En sådan förändring skulle även ökamänniskors frihet att välja var och hur mycket de skall arbeta, en minst sagtviktig komponent i strävan att höja människors levnadsstandard.4.7 Krånglet fortsätter för företagarnaRegeringen säger sig vilja driva arbetet med att förenkla skattereglernaför företagen vidare. I själva verket har regeringen ökatkrånglet, bl.a. genom den begränsade lättnaden av dubbelbeskattningenför småföretag och de nya reglerna för skattekonto. Regeringen läggerheller inte fram några förslag till skattesänkningar eller förenklingar förföretagen utan hänvisar till den pågående , somkommer med förslag samt till , somredan kommit med ett betänkande (SOU 1998:116). Utredningen föreslåratt de s.k. stoppreglerna för fåmansbolag slopas, vilket skulle kostastatskassan högst . Regeringen hade därmed kunnatföreslå att stoppreglerna slopas redan i budgetpropositionen om baraviljan funnits.Småföretagsdelegationens 71 förslag till förenklingar som skulle begränsakrånglet och uppgiftsskyldigheterna för företagen nämns överhuvudtaget inteav regeringen, sannolikt därför att Socialdemokraterna är det riksdagspartisom motsatt sig flest av småföretagardelegationens förslag.Däremot avvisar regeringen ett förslag till förenkling och bättre förutsätt-ningar för nyföretagande. Den hävdar att det inte finns något behov av attutvidga begreppet näringsverksamhet, och därmed underlättas inte möjlighe-ten att få F-skattsedel, vilket en arbetsgrupp inom föreslagit.4.8 Ett snabbt införande av euron har försvåratsOm går elva EU-medlemsländer över till en gemensamvaluta. finns som bekant inte med bland dessa elva, eftersom densvenska regeringen skjutit avgörandet om ett svenskt deltagande ivalutaunionen på en obestämd framtid. Hade ställt upp frånstarten, skulle vi sannolikt ha sluppit se den senaste tidens kraftigadepreciering av kronan och ökning av räntemarginalen gentemoteuroländernas valutor, till men för både företag och hushåll.Regeringen har försvårat situationen för genom sitt agerande. Denavstod från att bilda opinion före valet för ett svenskt införande av euron, ochi och med valutgången har regeringens ställning kraftigt försvagats tillförmån för ett starkt EU-kritiskt vänsterparti. Först när detta skett tyckerregeringen att det är dags att börja "folkbilda" om valutaunionen.Det är av stor vikt att regeringen nu så snabbt som möjligt tar ställning tillett svenskt deltagande i valutaunionen. Det måste senast ske innan Sverigeblir ordförande i - som vi är - om vi då skall hanågon möjlighet att agera med någon som helst trovärdighet.5 En politik för ökat välstånd och större trygghet5.1 Mål för den ekonomiska politikenDe övergripande målen för den ekonomiska politiken skall vara att skapaförutsättningar för snabb tillväxt, en kraftig ökning av antalet nyaarbetstillfällen, en god reallöneutveckling och minskat bidragsberoende.Dagens ekonomiska problem är strukturella och kan därför inte lösas utanomfattande strukturförändringar. Det krävs en i bred bemärkelse nyekonomisk politik, som leder till stabilitet, ökar friheten, stärkerincitamententill arbete och förkovran och som främjar privat ägande, fri företagsamhetoch konkurrens.Jämvikt i de offentliga finanserna och ett stabilt penningvärde är grund-läggande för företags och privatpersoners möjligheter att planera sin framtid.Vår målsättning är att de offentliga finanserna skall vara i balans över kon-junkturcykeln och att det stabila penningvärdet skall säkras genom enoberoende riksbank med prisstabilitet som mål samt ett deltagande i EMU.Stabila offentliga finanser kräver inte en stor offentlig sektor, tvärtom.Storleken på vår offentliga sektor har gjort den till en koloss på lerfötter -konjunkturkänslig och destabiliserande för ekonomin i övrigt.Den politiska sektorns inflytande måste minska, så att utrymme skapas förprivat verksamhet och individuellt ansvar. Överflyttning av kommunalverksamhet till den privata sektorn, avregleringar och skattesänkningar förföretagande är förutsättningar för att vi skall få ökad konkurrens, fler ochväxande företag och därmed fler nya arbetstillfällen. Genom skattesänk-ningar med tyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagare minskar bidrags-beroendet. Individens frihet och ansvar att forma sitt eget liv ökar.5.2 En finanspolitik för stabilitet och tillväxt5.2.1 Stabil finanspolitik ger goda tillväxtförutsättningarAtt den svenska tillväxten halkat efter den i övriga berorframför allt på att ett högt skattetryck och olika regleringar minskateffektiviteten i ekonomin. Att vi haft ett instabilt makroekonomisktklimat har också varit negativt för tillväxten på . I början av1970-talet inleddes en trendmässig ökning av budgetunderskottet.Tillfälliga förbättringar till följd av låga lönekostnadsökningar i mitten av1970-talet och överhettningen dolde problemen.Inflationen och räntorna var högre och svängde mer i än iomvärlden och kronan devalverades med jämna mellanrum.