mot · GM02U806 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:U806av m.fl. (m)Integrationen av Central- och ÖsteuropaStöd till integrationen av Central- och ÖsteuropaAtt ena hela är en historisk uppgift för vår generation européer.De nya demokratierna i strävar efter att integreras iEuropa, d.v.s. de tidigare västeuropeiska samarbetsorganisationerna som nublir alleuropeiska. Redan är nästan alla med i , med dess beton-ing på mänskliga rättigheter, demokrati och även minoritetsfrågor.Genom Europaavtalen är tio av länderna associerade till EU med perspektivav framtida medlemskap. Förhandlingar om medlemskap påbörjas nu medsex länder. Därmed sker ett principgenombrott av utomordentlig vikt i synenpå de baltiska länderna. Med främst och har EU partner-skaps- och samarbetsavtal. Nästan alla är också med i Partnerskap för fred,NATO:s kraftfulla samarbete på säkerhetsområdet.Det viktigaste är dock medlemskap i och Europeiska unionen föratt garantera säkerheten och den fullständiga integrationen i . FörSverige är det en central uppgift att inom EU verka för att utvidgningen geshögsta prioritet så att alla länder i har möjlighet attbli medlemmar så snart de uppfyller medlemsvillkoren. Det ligger också iSveriges intressen att de länder som så önskar kan bli medlemmar i måste betona deras rätt till säkerhetspolitiskt vägval och understödjasärskilt , och i deras strävan.1 Europeisk integration - inte biståndssamarbete2Vad det hela nu handlar om är att den europeiska integrationen utsträckstill . De nya demokratierna har rätt att delta isamarbetet på i princip samma villkor som de länge etableradevästeuropeiska demokratierna. Stödinsatserna måste ses i dettaperspektiv och inte som ett biståndssamarbete. Det handlar inte omnågon generositet eller nådegåva från den västliga sidan utan just om attunderlätta för dem att återta allt det de förlorat avförtryck och isolering.Redan inom ett begränsat antal år kommer åtskilliga av de nya demokra-tierna att fullt ut delta i det gemensamma beslutsfattandet och i denmeningen vara fullvärdiga medlemmar i det europeiska samarbetet.Utgångspunkten har varit maximalt ogynnsam, med ett kommunistisktförtryck och en socialistisk planekonomi. Utbredd fattigdom, rättslöshet,omfattande miljöförstöring och en hänsynslös social rovdrift har följt i dessspår. Människor som inte passade in i femårsplanernas produktionsmål skötsåt sidan i särskilt djupt armod och misär. Det handlade inte om under-utveckling utan om felutveckling. Gigantiska resurser slösades bort, felan-vändes eller helt enkelt förstördes. Det allvarligaste var dock förtrycket ochundanröjandet av den mänskliga strävan efter förkovran och ett bättre liv.Likgiltigheten och hopplösheten blev systemets främsta produkt.3 Framgångsrik chockterapi4I samband med demokratiseringarna 1989-1991 uppstod en intensivdebatt om det lämpliga tillvägagångssättet för att snabbast möjligtförflytta sig från förtryck och socialism till demokrati och välstånd. Vissaförespråkade chockterapi, d.v.s. snabbast möjliga förändring för attminimera övergångstiden och därmed också de sociala påfrestningarna.Detta var en linje som främst företräddes av Balcerowicz i . Andraförordade en långsammare övergång. Det fanns t.o.m. de somförespråkade en tredje vägens politik, d.v.s. ett mellanting mellan denvästeuropeiska marknadsekonomin och den östeuropeiska efter demokratiseringen föreligger tydliga resultat. De länder somvalde chockterapin, d.v.s. snabbast möjliga omvandling, har också kommitlängst när det gäller demokrati, välståndsutveckling, miljö och inte minst närdet gäller att minimera de sociala påfrestningarna av själva övergången.Fattigdomen är djupast i de länder som inte förmått att snabbt ta sig ur degamla strukturerna utan fastnat i den socialistiska samhällsmodellen. Där ärfattigdomen och armodet särskilt djupa och omfattande. Ingen enda före-språkar längre någon tredje väg.Utvecklingen har gått mycket snabbt. Det handlar inte längre om direktaresursöverföringar för att lindra den nöd som fanns i det inledande skedet avomvandlingen. Prognoserna om massvält och hungrande horder som komvandrande österifrån in i det välmående har inte besannats ochkänns alltmer främmande. Snabbare än t.o.m. det tyska undret på 1950-talethar åtskilliga länder förmått skapa ett begynnande och snabbt växandevälstånd. Även om nivån är låg så finns framför allt hoppet ochframtidstron.5 Inriktning av stödet6Karaktären av de västliga stödinsatserna har ändrats under de gångna femåren. Något direkt ekonomiskt stöd för att förhindra att landet kollapsarär inte längre aktuellt för de flesta av länderna i Central- och Östeuropa.Det stöd som behövs handlar i stället i allt väsentligt om hjälp medanpassningen inför medlemskapet i EU. Kunskapsöverföring, främströrande rättsstaten och marknadsekonomins institutioner, spelar encentral roll. Därtill kommer pilotprojekt rörande främst miljöförbättrandeåtgärder.Stödinsatser är särskilt känsliga i länder där all verksamhet tidigare varcentralplanerad och där en arbiträr prissättning förstört meningsfull verk-samhet. Stödinsatser måste alltså utformas med stor försiktighet så att inteframväxande strukturer hämmas och gamla strukturer främjas. I allt störreutsträckning utgörs istället investeringskapitalet i avantingen inhemskt genererade medel eller privata investeringar från utlandet.7 Säkerhet och suveränitet8Suveränitetsstödet till de baltiska länderna har hjälpt dem i uppbyggandetav de nationella institutionerna och befästandet av den territoriellaintegriteten. Det behövs fortsatta insatser på detta område.Utvecklingen av det säkerhetsmässiga samarbetet kommer att stå i fokusde närmaste åren. , och kommer som första länder iCentral- och bli Natomedlemmar i vår. Det är dock viktigt attframför allt samarbetet de baltiska staterna emellan, och med västländerinom PFF vidareutvecklas. Detta samarbete är centralt både för att debaltiska länderna både skall kunna etablera ett eget demokratiskt försvar ochförbereda sig inför ett Natomedlemskap.Det handlar i grunden om att ge de baltiska länderna tryggheten i enfortsatt nationell självständighet. En sådan trygghet är en förutsättning för ennormal politisk utveckling. Finns inte detta riskerar samhällslivet ochpolitiken att hämmas av tanken på att friheten och självständigheten bara ärtidsbegränsad. Minnet från händelserna 1940 sitter djupt i det nationellamedvetandet.9 Det öppna samhällets och demokratinsinstitutioner och kultur10Att bygga ett öppet och pluralistiskt samhälle med respekt föroliktänkande och minoriteter är inte lätt, särskilt inte . Ovanavid samhällsdebatt och intolerans mot oliktänkande finns fortfarandekvar om än i mindre omfattning . För att hjälpa till i denomvandlingen är insatser för utbyte inom utbildning, kulturliv och politikav vikt. Utbyte mellan lärare, studenter, forskare, parlamentariker,kulturpersonligheter, journalister och andra nyckelgrupper kan bidra tillatt sprida mångfaldens och toleransens erfarenheter. Nordiska rådetssamarbete med de baltiska parlamenten utgör ett gott exempel.11 Rättsstaten12På alla de områden där offentlig verksamhet kan ersättas med privat gårutvecklingen förr eller senare i rätt riktning. Det hänger helt på takten iavregleringar och privatiseringar. På de områden där statsmakten intekan ersättas, nämligen i sin roll som lagstiftare och rättsskipare, är arvetfrån det förgångna särskilt besvärligt. I ordets egentliga betydelse var detidigare regimerna gangsterstater, där gänget utgjordes avkommunistpartiet och där rätten utövades av nomenklaturan. Det speladeingen roll vad det stod i lagen, den lokale eller centrale partibossens ordavgjorde. Det gällde att ha kontakter och kunna muta för att klara sig.Denna mentalitet lever kvar. Dels därför att det är svårt att ersätta de gamlastrukturerna med helt nya. Att snabbt skapa en helt ny statsförvaltning ochrättsväsende låter sig helt enkelt inte göra. Dels har åtskilliga i den gamlanomenklaturan nu skaffat sig fördelaktiga positioner genom stöld av tidigarestatsegendom. De har inget intresse av att rättvisa skipas och att lagarefterlevs.En alldeles central uppgift för de västliga stödinsatserna är att bidra till attskapa en rättsstat. Det handlar inte om stora summor men väl om överföringav normer, kunskaper och kompetens. Korruption och annan djup ochomfattande brottslighet utgör en broms på utvecklingsansträngningarna.Långsiktiga satsningar blir en omöjlighet om spelreglerna ständigt ändrasoch olika makthavare kräver dryg tribut.Uppbyggnaden av rättsstatens och marknadsekonomins institutioner är enfundamental del i den ekonomiska utvecklingen. Lagar måste stiftas för allade förhållanden som måste regleras i en väl fungerande marknadsekonomi,t ex handel, avtalsrätt och konkursrätt. Vidare måste institutioner upprättasför att se till att lagarna efterlevs. Konsumenten eller småföretagaren måstekunna få rätt mot staten eller statsmonopolet när det fuskar i avtal och smiterifrån sina förpliktelser. En fungerande rättsstat är en oundgänglig del i enfungerande demokrati och marknadsekonomi. Denna kan inte ersättas avprivata initiativ utan utgör ryggraden i statsmakten. Den nuvarande bristen påjurister är därför allvarlig. Initiativet till att upprätta en juristutbildningi Rigapå samma sätt som man upprättade en handelshögskola är mycket lovvärt.13 Ett förfärligt miljöarv14Jordens mest miljöförstörda områden återfinns i Central- och Östeuropa.I i nordöstra ser det ut som i ettmånlandskap. Utvinningen av oljeskiffer har bedrivits totalt hänsynslöstoch utan någon som helst tanke på att skydda vatten, luft eller mark. ISibiriens oljefält eller i "dödens triangel" i gränsområdet mellan fornaDDR, och var situationen lika illa.Reningsanläggningar i skorstenar eller i avlopp till sjöar och vattendragsaknades helt. Naturen var ett avloppsdike och en sophög som fritt kundeutnyttjas enligt femårsplanen.Det behövs stödinsatser för att hjälpa länderna attrensa bort sitt miljöarv. Marknadsekonomins intåg har visserligen inneburitatt många nedgångna och slitna fabriker har stängts, och att därmed miljönkraftfullt förbättrats. Men likväl finns det framför allt på energiområdetåtskilliga gamla anläggningar som behöver få reningsutrustning även omanläggningens livstid är begränsad.Särskilt viktigt är att höja säkerheten vid de kärnkraftverk av sovjetiskkonstruktion som fortfarande har en helt undermålig säkerhet. Detta tillhördet allra mest högprioriterade. Även rökgasrening och rening av avloppmåste skyndas på. Listan av särskilt miljöförorenande verksamhet iÖstersjöområdet är lång och det är angeläget att man inlederarbetet med att åtgärda dessa problem.15 Socialpolitik16Att kommunismen byggde på förtryck och rättslöshet är välkänt. Att detsocialistiska systemet resulterade i allmän fattigdom och en omfattandemiljöförstörelse är också allmänt känt. Vad som är mindreuppmärksammat är det faktum att även den socialistiska socialpolitikenvar särdeles misslyckad. Utbildning, sjukvård, social service och omsorgom samhällets svaga fungerade inte. Handikappade, mentalt störda,missbrukare och andra samhällets olycksbarn fick ofta en omänskligbehandling eftersom de inte bidrog till femårsplanernas kvantitativaproduktionsmål. Omsorg, omtanke och livskvalitet ingick inte ifemårsplanerna.Den osäkerhet i de sociala tryggheten som återfinns i länderna iCentral- och beror inte på att man har övergett en, förvissoförtryckande men ändock trygg, socialistisk samhällsmodell till förmån förett osäkert, kapitalistiskt samhälle. Tvärtom beror dagens osäkerhet på dröjt sig kvar i de socialistiska lösningarna.Det socialistiska trygghetssystemet byggde på att fabriken eller kolchosengav lön och social service även om lönen var mycket låg och den socialaservicen urusel. Under övergångsskedet har vissa länder fortsatt med att gestora subventioner till gamla statliga företag och kolchoser som ett sätt att geåtminstone rudimentär social trygghet. Det är ineffektivt och hämmarutvecklingen.Ju snarare en övergång sker till marknadsekonomins sociala trygghets-system, främst socialförsäkringar, desto bättre. Inte nog med att befolkningenfår det bättre, dessutom avlivas en av de mest seglivade myterna omföljderna av en övergång från ett socialistiskt till ett marknadsekonomisktsamhälle - förlusten av den sociala tryggheten.I denna process bör de Central- och Östeuropeiska länderna också hämtaerfarenhet från delar av världen där man förmått kombinera en snabbväxandeoch dynamisk ekonomi med ett stort mått av socialt ansvarstagande. Sådanasystem är väl värda att studera för att undvika problemen med system somskapar stelhet, inlåsningseffekter och ett högt offentligt utgiftstryck.Stöd från det offentliga bör främst inriktas på att stärka den behövandeindividen eller familjen och de civila nätverken kring dessa. Man måstekomma bort från det institutionstänkande som så länge, och med så tragiskaföljder, präglat den sociala politiken i Central- och Östeuropa.17 Infrastruktur18Satsningar på infrastruktur skall i princip finansieras kommersiellt ellervia multilaterala finansieringsinstitutioner. Avkastningen på sådanaprojekt är normalt mycket hög, eftersom ineffektiviteten i befintligasystem är stor. För sådana infrastrukturprojekt som inte kan finansieraskommersiellt bör normalt en bred internationell finansiering eftersträvas.Via Baltica, en vägförbindelse från via och ,bör hanteras inom ramen för EU:s TEN-projekt. Skapandet av en "Balticring", ett kraftledningssystem som knyter de baltiska länderna till Nordenoch är viktigt. Detta bör vara kommersiellt bärkraftigtoch därför finna en finansiering via direktinvesteringar, internationellkapitalmarknad och de multilaterala finansieringsinstitutionerna.19 EU och multilaterala insatser20Stödinsatserna till bör i första hand ske via EUoch andra multilaterala organ. Fördelen med detta är att de utgör delar avEuropaintegrationen. De samarbetsmekanismer som byggs upp kommeratt fortleva även och utgör en naturlig del i ländernaseuropeisering. Det finns därför ingen anledning att sträva efter bilateralainsatser annat än när dessa är särskilt motiverade.EU:s Phare och Tacis-program har stor betydelse. Phare inriktas i allthögre grad också på den s.k. pre-accession strategy som innebär attkandidatländerna förbereder sig för medlemskap. Dessa kommer få ökadbetydelse i takt med att medlemskapet närmar sig och utgör ett viktigtinstrument för de länder som ännu inte kommit så långt i sina reformer attmedlemsförhandlingar skall inledas.Insatser inom ramen för , , har sin givna plats närdet gäller makroekonomiskt stöd och i vissa fall skuldavskrivningar. Inomdenna ram kan också stöd för uppbyggande av finansiella institutioner bästske eftersom det handlar om belopp i en storleksordning som bara kangaranteras gemensamt och om anpassningar till regler och standarder somdessa institutioner formar.De regionala insatserna i har en särskild tyngdpunkt när detgäller miljösamarbetet. Strävan att rena är en gemensamangelägenhet för alla strandstater. Nordiska institutioner spelar här liksom iBarentssamarbetet en viktig roll tillsammans med driver en strategi av tidigt medlemskap, vilket innebär attvissa länder kommit med redan när demokratin varit svag och bakslag därförriskeras. har dock denna strategi varit framgångsrik, genom att de nyamedlemsstaterna normalt tagit medlemskapet på större allvar än vad mankanske kunnat frukta. Konventionerna och mekanismerna väcker respekt ochäven om de inte tillämpas fullt ut så ger de värdefullt stöd till de krafterinomde nya medlemsländerna som driver på demokratiseringsprocessen.21 Bilateralt stöd till närområdet22De baltiska länderna, och åtta nordvästliga regioner i Rysslandutgör den naturliga delen i det bilaterala samarbetet. Här föreliggersärskilda intressen och möjligheter att stärka samarbetet direkt medSverige. Samarbete med de baltiska länderna är väl etablerat. är enav mest snabbväxande ekonomier och stödinsatser för detta landblir allt mindre påkallade. är det särskilt angelägetatt öka samarbetet med det ryska närområdet.Isoleringen och kontaktmöjligheterna till väst är där mycket merabegränsade med undantag av staden . I , ochKaliningrad är det också önskvärt med samarbete med de baltiskagrannländerna. Ett sådant gränsöverskridande samarbete, ofta stött av , främjar säkerhet och stabilitet.I , som i strikt mening inte räknas till närområdet, men likvälnästan är ett grannland är det nu särskilt viktigt med insatser för att främjamänskliga rättigheter och demokrati. Landets president har tillskansat sig endiktatorisk makt. Det är angeläget att gör insatser för att främjamänskliga rättigheter och demokrati och stödja de krafter som kämpar i denriktningen.Även insatser för utvecklingen i är motiverade. Landet dröjdelänge med systemskiftet och befinner sig i en besvärlig ekonomisk situation.När förändringarna nu sker är det viktigt att tillsammans med övrigaEuropa ger dessa sitt stöd.23 Organisation24Det var fel att inordna stödet till i SIDA, meddess koncentration på biståndssamarbete i tredje världen. Det är nuangeläget att östsamarbete bättre integreras i UD och att en särskild enhetbyggs upp för att administrera detta. I de flesta fall handlar det omsamarbete via andra kanaler. Östsamarbetets snabbt föränderliga karaktärgör att det inte är önskvärt att bygga upp ett ämbetsverk med långsiktiginriktning.Svagheten i organisationen av stödet till framgårav att regeringen själv frångått sin organisation. Ett särskilt anslag Samarbeteoch utveckling inom har avsatts för att via Statsråds-beredningen användas för insatser i närområdet. Detta är inte tillfreds-ställande. Stödinsatserna bör på sedvanligt sätt redovisas i det normalabudgetarbetet och bli föremål för de avvägningar som gör. Detsärskilda anslaget bör upplösas och pengarna tillföras den av riksdagenbeslutade anslagsramen för stöd till , som bör höjasmed motsvarande belopp. Ändamålet täcks redan inom denna ram.Man kan också ifrågasätta lämpligheten i att spendera pengar på projektsom mer än väl kan finansieras på den internationella kapitalmarknaden.Utöver det tvivelaktiga i att använda skattepengar till projekt som kanmarknadsfinansieras riskerar man också att fördyra projektet genom enirrationell upphandling där varje givarland kräver att det egna landets företagskall gynnas.25 Hemställan25 Hemställan26Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stödinsatserna utformas med hänsyn till inte-grationen av ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktningen av stödet till ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om administrationen av samarbetet med ,4. att beslutar att upplösa det särskilda anslaget Samarbete ochutveckling inom och tillföra medlen till utgiftsområde 7Internationellt bistånd i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 23 oktober 1998Göran Lennmarker (m)()()()()()()()()()(m)