mot · GL02A47 · 1998-03-25 00:00:00 — Man menar här att rader av IT-projekt saknar överlevnadsförmåga. Det kan bli trångt på projektkyrkogården. Vilka är då missgreppen som görs? Många IT-projekt har en för svag kritisk massa. Precis som för andra samfinansieringsprojekt är löptiderna alltför korta. Ett, två eller löptid betyder ofta att projektet rinner ut i sanden innan resultat nåtts. Eldsjälarna, som projekten ofta står och faller med, försvinner ofta innan de hunnit integrera eller säkerställa arbetet hos andra generationens anställda i projektet. Går det för fort i uppsättandet av projekten uppstår osäkerhet, som leder till att de bästa krafterna försvinner till mer företagsnära projekt. Utredningen visar på den avgörande betydelsen av att just ledarskapsfrågorna löses. Det visar sig också att de kommuner som ligger i utvecklingens framkant har lättare att rekrytera de riktigt kompetenta. Spännande IT-projekt attraherar mer än höga löner. Risken finns också att de enbart offentligt finansierade projekten får slut på medel, anpassade som de ofta är till att passa bidragsregler i och EU, medan de mer marknadsfinansierade projekten har en annan stryktålighet. Datorteken,s om sker i offentlig regi, samordnas sällan med övriga IT-aktiviteter i länen. Det är påfallande hur t.ex. arbetsmarknadspolitiken och dess omfattande medel lever sitt liv regionalt och lokalt och hur de mer näringspolitiska ansträngningarna lever ett annat liv, med ett eget lokalt nätverk (utredningen). anser att en samordning måste till mellan dessa olika satsningar. Den decentraliserade utbildningen och distansutbildningen skall byggas ut med minst 1 500 platser i första hand inom stödområde 1. Behovet av kurser, både som fort- och vidareutbildning och som delar av grundläggande högskoleutbildning utanför högskoleorterna, är stort. Flera högskolor och universitet har också s.k. distansundervisning på orter utanför högskolan om än i ganska blygsam omfattning. Det finns emellertid inga incitament för den högre utbildningen att öka distansutbildningen. Att anordna distansundervisning är nämligen oftast ingen bra affär för högskola så till vida som det i allmänhet är kostsammare att anordna distansutbildning än traditionell campusundervisning. Detta oavsett om distansutbildningen är IT-stödd eller inte. Inga särskilda medel är reserverade för distansutbildning. Än dyrare blir det om utbildningen skall utgå från lokala behov eller anpassas till näringsliv och arbetsmarknad på orten. I propositionen anförts att det kan bli aktuellt att modifiera resurstilldelningssystemet för grundläggande högskoleutbildning med hänsyn till målet att främja distansutbildning. anser att en sådan modifiering är angelägen och brådskande. Vi anser också att former för samverkan mellan exempelvis folkhögskolan och högskolan bör komma till stånd för ett bättre resursutnyttjande vid distansutbildning på högskolenivå. Vi har tidigare lagt fram förslag på öppna folkliga universitet där folkhögskolorna har en plats som regionala studiecentra för de goda mötena mellan studerande. I väntan på modifiering av systemet för resurstilldelningen till den grundläggande högskoleutbildningen för att främja distansutbildning anser att det är angeläget med utbyggnaden av den decentraliserade utbildningen och distansutbildningen i linje med propositionens förslag. anser att antalet distansutbildningsplatser är alltför snålt tilltagna. Realistiskt torde behovet handla om minst det dubbla. Det är oerhört angeläget att den här utbyggnaden kommer till stånd och att alla högskolor engageras i projektet. Det är angeläget att ett mer omfattande område får del av distansutbildningen. Regeringen bör återkomma med förslag som tillgodoser denna inriktning. Ett särskilt utvecklingscentrum etableras för att stödja utvecklingen av distansutbildning baserad på modern informationsteknik, i första hand inom högskolan och folkbildningen. En särskild kommitté, (), skall lämna sitt slutbetänkande. Kommittén har i uppdrag att föreslå åtgärder som kan främja användningen av distansmetoder inom främst vuxenutbildning och högskola, med utnyttjande av de möjligheter som den moderna informationstekniken erbjuder. DUKOM har haft av statliga medel att fördela på ett hundratal olika projekt som bedrivits av eller i samarbete med kommunala skolor, Statens skolor för vuxna, och högskolor, studieförbund och folkhögskolor samt anordnare av arbetsmarknadsutbildning, branschorganisationer och företag. ser regeringens förslag att etablera ett särskilt utvecklingscentrum för att stödja utvecklingen av distansutbildning som en naturlig fortsättning på DUKOM:s verksamhet. Vi anser dock att det finns skäl att invänta DUKOM:s slutbetänkande innan formerna för utvecklingscentrumet och dess placering beslutas. Enligt förslaget skall ledningen för utvecklingscentrumet uppdras åt en delegation med företrädare för högskolan och folkbildningen. Delegationen skall få i uppdrag att lämna förslag till inriktning och fortsatt finansiering av verksamheten. Som framgår av propositionen kommer Stiftelsen och Kompetens att finansiera folkbildningens del av utvecklingsarbetet med . Härtill kommer för den del av verksamheten som är avsedd för högskolan. Vi anser att det även kan finnas skäl att överväga att ge delegationen ytterligare uppdrag utöver samverkan mellan folkbildning och högskola inom IT-området och distansutbildning. Det finns all anledning att skapa forum även för samarbete när det gäller annan utbildning för vuxna på gränsen mellan gymnasium och högskola än bara distans- och IT-baserad utbildning. Större möjligheter borde komma till stånd exempelvis för samverkanskurser på folkhögskolor som ger högskolepoäng. föreslår ett avslag på förslaget om att ett framtida utvecklingscentrum skall ha sin placering i . vill ge regeringen till känna att efter det att DUKOM presenterat sitt slutbetänkande bör regeringen återkomma med förslag till uppdrag för delegationen för utvecklingscentrumet. vill ge regeringen till känna vad i motionen anförts om samverkan mellan folkhögskola och högskola. 10 Små och medelstora högskolor För att satsningar i glesbygd skall ge utdelning krävs en satsning på mindre och medelstora högskolor. Det är särskilt viktigt att stödja högskolorna så att de kan bygga upp egna forskningsresurser. På det sättet kan dessa högskolor dels utveckla sin egen särart utifrån regionens näringsstruktur och förutsättningar, dels utveckla ett nära samarbete med det lokala näringslivet och kommuner och landsting för att främja tillväxt och utveckling i regionen. Det är också avgörande för att behålla kompetens i regionen. Regeringen har att återkomma med förslag till utveckling av fasta forskningsresurer vid de mindre och medelstora högskolorna. 11 Ekonomiska ramar för de särskilda regionalpolitiska medlen var starkt kritiskt till att regeringen bemyndigades att disponera av de medel som tilldelats länsstyrelserna. innebär detta lägre beslutskapacitet i länen vilket i kombination med krav på offentlig medfinansiering i samband med utnyttjande av strukturfondsmedel gör finansieringssituationen ansträngd på många håll. Regeringen aviserar att man återkommer med ett bemyndigande om ytterligare i tilläggsbudget. är det oklart vad nettoeffekten blir för länens regionalpolitiska utrymme med denna budgetteknik. Regeringen har utnyttjat 100 av de 500 miljoner som kan disponeras inom ramen för bemyndigandet. Som övergripande riktlinje uttalas att den geografiska fördelningen skall återspegla fördelningen av de indragna medlen vilket är bra. Däremot är användningen av pengarna ett hopplock av olika finansieringar som knappast kan sägas vara uttryck för ett program. Det verkar mest handla om att fylla ut hål i befintlig budget och ge regeringen extra handlingsutrymme. Detta är inte bra. Ett särskilt regeringsprogram skall vara tydligt motiverat och täckas av stringenta och objektiva kriterier. återkommer med förslag till ytterligare finansiella åtaganden för regionalpolitiken i samband med motionen till vårpropositionen. Vi anser dock liksom tidigare att ett utökat utrymme om behövs både för att tillgodose högre jämställdhetsambitioner i regionalpolitiken och för att kunna förse länen med tillväxtfinansiering inom ramen för länsstrategierna. Vi menar också att det är viktigt att tillgängliga reservationer aktiveras och nyttiggörs inom ramen för området. Det är viktigt att regeringen för en nära dialog med berörda myndigheter och länsorgan. Inom ramen för ett system för vinstdelning och framtidsfonder, genom återföring av vattenkraftsvinster liksom genom våra förslag till regional fondering för riskkapital t.ex. Bergslagsfonden, skapas finansiella resurser för regional utvecklingskraft. 12 Angående EU:s strukturfondspolitik I propositionen anges att kommissionens nya kriterier medför att av befolkning skulle få omfattas av nationella stödområden . Förslaget är helt oacceptabelt och skulle innebära att det svenska utfallet blir långt sämre än för andra medlemsländer. Detta trots att jämförelsevis har försämrat sitt läge vad gäller BNP per invånare och har ökande regionala obalanser. En orsak är att den dåvarande regeringen i förhandlingarna inför EU-medlemskapet nöjde sig med mycket låga geografiska befolkningsramar. En annan är att välfärdspolitik som framför allt genom kommunsektorn, det sociala transfereringssystemet och arbetsmarknadspolitiken har utjämnat ekonomiska och sociala regionala skillnader långt mer än andra länder trots våra stora avstånd. I praktiken innebär detta att tvingas bidra till rikare länder som inte har velat tillämpa en solidarisk regional fördelningspolitik. menar att det är en viktig rättvisefråga att i förhandlingar åstadkomma ett återflöde i paritet med vad som gällt under innevarande period. Även om mycket talar för att det bör finnas en överensstämmelse mellan nationella stödområden och områden i vilka verkar för att åstadkomma en effektiv planering grundad på en gemensam regional strategi är det orimligt att EU-byråkratin skall ges ett veto i frågan om vilka områden i som kan beviljas nationellt stöd. Ett exempel är att regeringen () tvingats utfärda en förordning som förbjuder att regionalt utvecklingsstöd utbetalas inom de områden i som godkänts av som s.k. strukturomvandlingsområden. Detta innebär allvarliga problem för industriorter i bl.a. Bergslagsregionen och innebär en oacceptabel inskränkning av den nationella beslutanderätten till men för den regionala utvecklingen. Regeringen måste verka för att åstadkomma en förändring. 12.1 och nationell medfinansiering I det bekymmersamma läge som många kommuner i stödområdet befinner sig på grund av arbetslöshet, utflyttningar och överflyttningar av verksamhet från staten uppstår ofta en direkt jakt på EU-stöd till olika projekt. Det är viktigt att i detta sammanhang framhålla att risken finns att Brysselanpassningen betyder att man tar alltför litet hänsyn till lokala förutsättningar. För att klara av att medfinansiera projekt finns risk att man undandrar medel från ordinarie verksamhet. Dessutom kan, på grund av projektregler, projekttiden bli alltför kort. Vi skulle, för att förhindra den här typen av missgrepp, vilja se en utredning om möjligheten att släppa in privat finansieringsverksamhet, som medfinansiärer i samband med näringslivssatsningar. När nu målområdena kommer att förändras blir det alltmer viktigt att regionerna tar ett regionalt helhetsansvar. T.ex. kommer och glesbygdskommunen att hamna i samma målområde. Här får inte allt intresse tippa över mot den starka kommunen . 13 Nedsättning av socialavgifter har i ett flertal motioner om regionalpolitiken betonat risken med att konservera gamla strukturer med regionalpolitiskt stöd. Ett av de stöd som vi anser har sådana risker inbyggda är just nedsättningen av socialavgifterna. Därför ansåg vi det positivt att regeringen beslutat om en utvärdering av tillväxt- och sysselsättningseffekter genom stödet och att man beslutat jämföra det med övriga regionalpolitiska stödformer och andra statliga åtgärder riktade till näringslivet i inland. Därför finner vi det egendomligt att man nu från regeringens sida föreslår att jordbruk, skogsbruk, trädgårdsskötsel, jakt och fiske samt annan personlig serviceverksamhet skall mista denna nedsättning av socialavgifterna. Vi anser att man skall invänta utvärderingen. 14 Glesbygds- och landsbygdspolitik Skall utvecklingen för glesbygd och landsbygd kunna vändas krävs inte enbart överförande av medel till dessa regioner. Det krävs andra perspektiv än de rådande och en långsiktig vision om ett ekologiskt präglat och socialt öppet (Småkoms kommentar till regionalpolitiska propositionen). I den framtida politiken får man inte bara se till problem och brister utan i stället se till landsortens möjligheter. Utan engagemang och en stark tilltro till den egna förmågan och den egna ortens möjligheter hjälper det inte med stöd. Från statens sida måste man lära sig att ta till vara nedifrån och upp- perspektivet. Det är först då som man kan få optimal och kreativ användning av de offentliga resurserna. En avsektorisering av stora delar av den offentliga sektorn kanske är mer nödvändig i gles- och landsbygd än annorstädes. Småkom pekar på de kvaliteter som finns i de små kommunerna trots ett tufft 90-tal: en bra kvalitet inom skolan och barnomsorgen relativt måttliga kostnader för bristerna i det sociala försäkringssystemet ett bra förenings- och fritidsutbud tack vare ideellt arbete bredare kulturutbud där invånarna själva ofta deltar små avstånd mellan invånare och förtroendevalda kommunerna samarbetar med byalag, hembygdsföreningar m.fl. en relativt väl fungerande äldreomsorg i små enheter rimlig kostnadsnivå för vardagslivets service ungdomarna har lätt att påverka det mesta i den lokala miljön. Dessa positiva möjligheter måste bevaras och kunna erbjudas till fler människor. Skapas det bara långsiktiga, uthålliga lösningar, men också öppningar för eget agerande, vad gäller arbete och service, skall detta inte vara någon utopi, snarare tvärtom. Men då måste det lokala inflytandet öka. En bygds initiativrätt, dvs. rätten att beskriva problem och lösningar, bör gälla frågor som rör det lokala samhällets utveckling kring just arbete och service. Resurser bör avsättas för att utveckla den nya politiker- och planerarrollen. föreslår ett utbildningsprogram för dialoginriktade förhållningssätt, som skall bygga vidare på erfarenheterna från hittillsvarande satsningar såsom 90-talets byapolitik, Kvinnor, Omsorg, Demokrati (KOD), Leader etc. Särskilt ungdomars och kvinnors sätt att driva påverkansarbete skall uppmärksammas. Metoder och redskap för ökat lokalt inflytande måste utvecklas så att nya former för att organisera verksamheter fångas upp och den demokratiska processen garanteras. Kommunerna bör uppmuntras till att i bred samverkan med bygderepresentanter och lokalt näringsliv upprätta och genomföra kommunala landsbygdsprogram. Länsanslagen kan användas för att stimulera processen. Det bör tydligt framgå att det är kommunerna tillsammans med lokala aktörer som upprättar landsbygdprogrammen för att stärka det lokala inflytandet och den lokala utvecklingen. För att stärka de enskilda människorna och företagens egna och gemensamma förmåga krävs det att t.ex. och arbetsmarknadspolitiska satsningar medvetet inriktas mot sådana mål. Den entreprenörsanda som finns i många glesbygder och på många håll på landsbygden kan utvecklas vidare. Detta bör ske redan i . Skolans roll i det lokala samhällets utveckling kan förstärkas genom en ökad integrering med bl.a. lokalt näringsliv. Resurser ur de s.k. miljömiljarderna bör avsättas till bygder, vars utvecklingsstrategier bygger på en långgående kretsloppsanpassning. FoU-resurser bör avsättas dels för att utveckla småskaliga kretsloppssystem, dels för att utveckla bioteknisk småskalig produktion. Detta bör ske på plats i glesbygden. bör stimulera ekologiskt boende på landet. Jordförvärvslagen bör bli föremål för en genomgripande översyn. Skogsvårdslagen bör ändras, så att det vid fastighetsöverlåtelser inte går att avverka förrän man fått lagfart. Förbud av ransoneringsskäl bör kunna ske vid slutavverkning även på fastigheter understigande 100 ha. Strandskyddet bör ses över i glesbygd för att öppna för lokala initiativ. En utredning bör se över möjligheterna att föra ner handläggning och beslut av landsbygdsstödet på nivå. Kooperativt företagande och microföretagande bör få ökad uppmärksamhet eftersom de attraherar kvinnorna. De sista fördomsfulla resterna vad gäller rådgivning, kreditgivning och regelverk vad gäller kooperativ verksamhet måste försvinna. Stimulera möjligheten att ta fram lokala servicestrategier i samarbete mellan offentlig verksamhet, byutvecklingsgrupper och näringsliv. De statliga myndigheterna och statliga affärsverken skall ha ett tydligare ansvar vad gäller lägsta garanterad servicenivå och delta i samordnade lösningar. Byskolorna skall stödjas för att bromsa nedläggningsvågen (100-talet hotade) och de skall kunna användas som en resurs i det lokala samhället. Dessa förslag bygger i stort på synen att myndigheterna gör verktygen tillgängliga. Rätt redskap behövs för att stärka individers och företags förmåga att möta det nya arbetslivet och framtidens marknader; hjälp till självhjälp är parollen. I propositionens del om gles- och landsbygdpolitiken har tyvärr regeringen med sina stora resurser inte lyckats formulera och börja de viktiga stegen mot att vända utvecklingen för de mest utsatta bygderna. Regeringen aviserar i stället en utredning om frågorna. I en sådan utredning menar att anslaget måste vara att utgå från de punkter vi skisserar här ovanför. Vad gäller de få frågor som regeringen lyfter i propositionen finner vi det förvånande att man inte nämner öregionen när man diskuterar skärgårdens problem. Vad gäller har vi i motionen pekat på jordbrukets betydelse för landsbygden, en mycket viktig del av näringsliv, vi har föreslagit lösningar för transportproblemen och vi har föreslagit att bl.a. skall få bli fri region. Den småskaliga turistutbildningen är bra, men som vi skrev i den näringspolitiska motionen under den allmänna motionstiden anser vi att anslagen till Turistfrämjandet måste öka med . ligger fortfarande långt efter sina nordiska grannar vad gäller satsningar på att sprida att vi också är värda att besöka. Vi återkommer i motion till vårpropositionen i denna fråga. Obalansen vad gäller universitetsutbildning är markant till glesbygdens nackdel. För att utveckla ett allsidigt näringsliv och höja kompetensen mot mer kunskapsintensiva företag i glesbygden måste denna obalans minskas. föreslår en utredning kring möjligheterna att reducera studielånen för högskoleutbildade som yrkesutövning flyttar till t.ex. stödområde 1. har tidigare motionerat om att det skall finnas jämställdhetsexperter på heltid vid varje länsstyrelse. Vi upprepar här vårt krav. har ett antal länsstyrelser minskat sina resurser och jämställdhetsexperterna arbetar inte längre heltid med jämställdhetsfrågor. Minst ett län har avvecklat tjänsten och köper i stället resurser från närliggande länsstyrelse. Det innebär att en jämställdhetsexpert arbetar över flera län. De minskade resurserna till jämställdhetsexperterna kan inte förklaras av att behovet minskat eller av att situationen för kvinnorna i länet har förbättrats mätt i andel av regionalpolitiskt stöd eller andel nystartade företag. Det handlar helt enkelt om en nedprioritering av jämställdhetsområdet. Länens jämställdhetsexperter bör ges utökade befogenheter och resurser genom att tilldelas en tillsynsfunktion analogt med vad som finns inom andra sektorer som räddningstjänst och socialtjänst. Tillsynsfunktionen bör bl.a. omfatta att alla företag som får regionalt företagsstöd har en jämställdhetsplan och att medverka till att jämställdhetsmärka företag, universitet, kommuner och andra offentliga institutioner i länet. Vad som ovan sagts om jämställdhetsexperter bör som sin mening ge regeringen till känna. 16 Regionala resurscentrum (RRC) är huvudman för regionala resurscentrum (RRC) och bör därför ansvara för basverksamheten. Kommunerna bör på motsvarande sätt vara huvudmän för lokala resurscentrum. Av medlen för regionalpolitiska åtgärder har länsstyrelserna satsat eller 21 miljoner på resurscentrumverksamhet . Till detta kommer finansiering från andra regionala aktörer och EU-medel. Regeringen har avsatt 16,5 miljoner för stöd till projekt vid regionala och lokala resurscentrum. För att säkerställa och utveckla verksamheten vid RRC anser att 2 miljoner per län skall avsättas för regionala resurscentrum. Motsvarande 48 miljoner skall reserveras för dessa verksamheter under anslaget A1 Regionalpolitiska åtgärder. Det blir regeringens uppgift att fördela pengarna med hänsyn till de strukturförändringar som skett inom länsorganisationen. Vad som ovan sagts om finansieringen av regionala resurscentrum bör som sin mening ge regeringen till känna. 17 Nationellt resurscentrum (NRC) Regeringen föreslår att försöksverksamheten med NRC skall fortsätta . NRC skall stimulera tillväxtsorienterade utvecklingsprojekt med ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Det säkrar verksamheten . anser att verksamheten måste garanteras en långsiktig finansiering för att man skall kunna planera och genomföra sina projekt med såväl kortsiktiga som långsiktiga målsättningar. I det sammanhanget är ett och ett halvtår en . Det är rimligt att 10 miljoner anslås för att garantera kvinnor åtminstone en viss del av de regionalpolitiks medlen. Vad som ovan sagts om en långsiktig finansiering av ett nationellt resurscentrum bör som sin mening ge regeringen till känna. 18 Kvinnor i regionalpolitiken Det är viktigt att kvinnor får del av de regionala medlen och att jämställdhetspolitiken integreras i det regionalpolitiska fältet. uppfylls inte de regler som föreskriver en viss könsfördelning inom exempelvis det regionala företagsstödet. Andelen kvinnliga företagare som får regionalt företagsstöd kan vid vissa länsstyrelser vara . En helt oacceptabel snedfördelning som om den fortgår riskerar att permanenta den könssegregerade arbetsmarknaden. Det är viktigt att bryta denna snedfördelning. föreslår att det regionala företagsstödet skall riktas i lika stor omfattning till kvinnor som till män. Detta som ett incitament för länsmyndigheterna att utveckla metoder och samverkansformer som stimulerar och lyfter fram kvinnligt företagande. Länsstyrelserna skall redovisa fördelningen av stödet och i de fall de misslyckas med att nå upp till målet skall de presentera ett åtgärdsprogram för att höja kvinnors andel av företagsstödet. Kvinnorepresentationen i statliga myndigheter på regional nivå har ökat markant, men i något lägre takt än på den centrala nivån. Skillnaden mellan länen och mellan olika typer av organ är mycket stora. Mellan länen varierar andelen kvinnor från i till i . Kvinnor är fortfarande starkt underrepresenterade i stora delar av landet. växer det fram nya samverkansformer i regionalpolitiken, inte minst de nya frilänen, men också samverkansformer kring de i propositionen aviserade regionala tillväxtavtalen innebär att nya beslutsgrupper bildas. För att kvinnor skall garanteras en rimlig representation i regionala beslutsgrupper föreslår att kvinnor skall vara representerade med . Inte minst erfarenheterna från sammansättningen av de lokala arbetsförmedlingsnämnderna talar för att regeringen bör ge klara anvisningar om beslutsorganens könssammansättning. Av artikel rulltrapperegioner och social infrastruktur i rapporten makt och kön i spåren av offentliga organisationers omvandling, SOU 1997:83, framgår att kommuner och regioner fungerar mycket olika för kvinnor i olika delar av . Dessutom påverkar de förändringar som pågår i kommunerna just , där ansvaret för social verksamhet flyttas från kollektiva system till de enskilda familjerna, män och kvinnor olika. Regeringens proposition Regional tillväxt berör inte detta med ett ord.