mot · GM02Bo209 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Bo209av m.fl. (m)Bostadspolitik för valfrihet och mångfaldInnehåll1 Den sociala bostadspolitiken har misslyckats 131.1 i boendefrågan 131.2 Kommunala förlustbolag 131.3 Höga bostadskostnader 131.4 Bostadsbyggandet 131.5 Segregation 131.6 Konkurser i bostadsrättsföreningar 131.7 Regeringen svarslös 132 Principer för bostadspolitiken 133 En politik för de boende 133.1 Att själv kunna betala för sin bostad 133.2 Att spara till en egen bostad 133.3 Sänk fastighetsbeskattningen 133.4 Rättvis skattebehandling 133.5 Energipolitiken leder till högre skatter 134 Avreglering av hyresrätten och bostadsrätten 134.1 En rättvis hyreslag 134.2 Bostadsrätten 135 Kommunala bostadsbolag 135.1 Kommunens uppgifter 135.2 näringsverksamhet 135.3 Åtgärder för att komma till rätta med problemen 136 Avreglering 136.1 Handelns lokalisering 136.2 136.3 Strandnära bebyggelse 136.4 Tomträtten 136.5 Förvärvslagstiftning och förköp 137 Bostadsfinansiering 137.1 Räntebidragen 137.2 ROT-avdrag 138 Hemställan 131 Den sociala bostadspolitiken har misslyckats22.1 i boendefrågan2.2Den socialdemokratiska bostadspolitiken har havererat. Över 60 000lägenheter står tomma i landet. Många kommunala bostadsföretag stårinför hot om konkurs. I storstadsregionerna har man problem med att fåfram så många lägenheter som efterfrågas. Tillämpningen avbruksvärdessystemet har stoppat hyreshusbyggandet i rikets största stad.Byggkostnaderna är fortfarande höga. Skatterna på boendet ökar trycketpå högre hyror. Konkurserna bland bostadsrättsföreningar ökar.Segregeringen på bostadsmarknaden fördjupas. Trots varningssignalerom allt högre boendekostnader och trots fortsatt historiskt lågt byggandeförmår inte regeringen prestera ett enda förslag som avhjälperkrissituationen. Bristen på förankring i verkligheten kombineras nu medett omfattande skifte av finansiering som är allt annat än entydigt.Socialdemokraterna försöker ge sken av att de vill driva en socialbostadspolitik som de vill minska kostnaderna förbostadspolitiken. Politiken håller inte samman. Risken är överhängandeatt Socialdemokraterna måste använda nya regleringar för att kunna drivabostadspolitik.Det är inte genom ökade subventioner eller speciella satsningar somdagens bostadssituation kan förbättras. har tre ROT-satsningargjorts. Ovissheten i regeringens politik kvarstår även i regeringens förslagtillstatsbudget . Förlängningen av ROT-stödet som regeringen föreslogi våras innebär att instabiliteten ökar och frågan om vilken bostadspolitikregeringen bedriver kvarstår obesvarad. Utöver ROT-bidragen har satsningargjorts på infrastruktur, miljö och studentbostäder. Omkring 15 miljarderkronor har fram till plöjts ned på detta vis, utan att det givit någranämnvärda effekter. I budgetpropositionen erkänner regeringenmisslyckandet med särskilda subventioner till studentlägenheter m.m. somnu avskaffas på grund av det låga intresset. Bostadsbristen bland landetsstudenter kvarstår dock och är på vissa orter akut. Några förslag för attåtgärda detta problem har dock inte regeringen.På de bostadsmarknader som skulle kunna fungera hindrar social-demokratiska kommunpolitiker utvecklingen. I har t.ex. Social-demokraterna i praktiken stoppat byggandet. Den hyresnivå som dekommunalt ägda bostadsföretagen funnit nödvändig för att få täckning försina kostnader i nyproduktionen i bostadsområdet sänktes genompolitiska beslut. Eftersom hyrorna i det kommunala beståndet är hyres-ledande leder detta till ett stopp för nybyggandet i enskild regi. Det finnsändå en marknad för bostäder, vilket inte minst priserna på befintligabostäder visar. I vissa områden har priserna ökat mycket kraftigt och är nurekordhöga. Den politik som bedrivs utestänger dock alla som inte harmöjligheten att köpa en egen bostad.2.3 Kommunala förlustbolag2.4Även om subventionssystemet medverkat till dagens problem för mångakommunala bostadsbolag, bör den enskilda kommunens ansvarframhållas. Många kommuner har spekulerat i en fortsatt snabb inflation,en fortsatt hög subventionsgrad och en ständigt god tillväxt i ekonomin. Imånga kommuner blundade politiker för den verkliga efterfrågan påbostäder . Det fanns egentligen inga incitament för attavbryta byggvågen. Överhettningen drev upp priserna ochsubventionerna följde med. För Socialdemokraterna var det politisktomöjligt att reformera statens stöd till bostadsproduktionen. Däremot hardet nu visat sig möjligt att i efterhand acceptera regeringen kommunala bostadsföretagen har byggts upp utan några nämnvärdakrav på eget kapital. Tvärtom har systemet med subventioner och regleringargjort det möjligt för de kommunala bostadsföretagen att bedriva sin verksam-het utan att ha en stadig kapitalbas att stå på. är ett stort antal av dekommunala bolagen hopplöst underkapitaliserade.I oktober 1996 infördes tillfälliga regler för räntebidrag till allmännyttigabostadsföretag. De innebär att en kommun som frånhänder sig bestämmandeinflytande över bostadsföretaget, förlorar räntebidragen. Förslaget skyndadesfram av för att snabbt förhindra att kommuner säljerhela eller delar av sina allmännyttiga bostadsföretag eftersom den social-demokratiska regeringen inte ville se någon fortsättning. hindrar många nödvändiga omstruktureringar av bostadsbolag runt om i landet.Bostadssektorn uppvisar stora problem och fungerar inte som enmarknad. Många lägenheter står outhyrda. Bostadsbyggandet faller drama-tiskt. Mer än 50 kommunala bostadsföretag står på ruinens brant. I dennasituation väljer regeringen att aktivt hindra kommunerna från att finna lös-ningar som kan vara till gagn för såväl de boende som skattebetalarna.Regeringens hålling leder till att kommunala bostadsföretag diskriminerasoch inte tillåts verka på samma villkor som privata. Hyresgästerna hos dekommunala bostadsföretagen kommer i en sämre position. Försäljning ellerombildning från hyresrätt till bostadsrätt försvåras eller förhindras. Dettaleder till att nödvändiga och väl motiverade omstruktureringar av de kommu-nala bostadsföretagen inte kan genomföras.Många kommuner har satt framtida skatteintäkter i pant för att skyddafastighetsbolagen, vilket nu leder till att de kommunala kärnverksamheternablir lidande när kommunala skattepengar måste användas för att betala förden kommunala fastighetsspekulation som skett tidigare.Den särskilda bostadsdelegation som regeringen inrättat har till uppgift attmed statliga skattemedel betala för det bostadspolitiska fiasko somsocialdemokratisk politik lett till. När nu delegationen börjat sitt arbete kanvi konstatera att det övervägande är socialdemokratiska kommuner sombehöver statligt stöd.2.5 Höga bostadskostnader2.6Skattehöjningarna har i hög grad påverkat boendekostnaderna i Sverige.Högre fastighetsskatt i kombination med högre energiskatter har pressatupp priset trots att bostadsmarknaden varit mycket kärv under flera år.Kostnaden för bostaden har ökat snabbare än konsumentprisindex. I ettland där vi redan betalar mycket för att bo slår det hårt mot hushålls-ekonomin. Eftersom skatten på inkomst ökat så har resultatet blivit ett alltmindre utrymme för annan konsumtion. Alla behöver en bostad, och närpriset ökar snabbare för denna nödvändiga vara så leder det till att människorkänner sig fattigare. Särskilt hårt drabbar det människor som redan lever påknappa marginaler.Det är inte bara i jämförelse med priserna i som bostads-kostnaderna har stigit. Vi betalar mer för vår bostad än vad man gör ijämförbara länder. Förvisso är standarden förhållandevis god, men det är intehela förklaringen. Höga boendekostnader lämnar också mindre över tillannan konsumtion. kan människor välja en lägre hyra för ett annatläge eller en lägre standard. Orsaken är att hyresregleringen förhindrar ensådan ordning. I stället hålls hyrorna på likvärdiga nivåer för olika bestånd.De som förlorar mest är de som har låga inkomster efter skatt.Valmöjligheten är mindre, och alternativet att köpa sin bostad är oftauteslutet. En form av vanmakt uppstår.I omkring 200 kommuner står lägenheter tomma, främst i kommu-nala bostadsbolag. Det är genomgående så att antalet lediga lägenheter ärstort i kommuner som haft svag ekonomisk utveckling och där befolknings-minskningen varit störst. Det är inte ovanligt att avlägenheterna är outhyrda. är det svårt att få bostad i kommuner därtillväxten är snabb och befolkningsökningen stor.2.7 Bostadsbyggandet2.8Orderstocken för nybyggande föll kraftigt , p.g.a. minskadefterfrågan. började situationen se något ljusare ut, för attunder 1997 slå nya bottenrekord. Prisutvecklingen har också följt dettamönster. Byggentreprenörerna återkommer med larmrapporter om detlåga byggandet och byggfackets a-kassa tillhör de mest ansträngda a-kassorna. Var tredje byggnadsarbetare är registrerad som arbetslös.Den byggnadsverksamhet som ändå bedrivs i landet hålls till stor del uppeav regeringens s.k. lokala investeringsprogram. De mycket stora belopp somregeringen här disponerar har under valrörelsen använts av statsråd närmastsom gåvor till olika kommuner. I t.ex. har bidrag betalats för attriva lägenheter. Programmen går i och med förslaget till budget in ien ny fas då förslag läggs om att skapa ett särskilt för delokala investeringsprogrammen. En av centrets viktigaste uppgifter kommeratt bli att lära kommunerna att söka stödet på ett korrekt sätt. Drygt 5miljoner kronor kostar denna upplysningsverksamhet.Som hyresgäst är det svårt att förstå varför helt moderna hyreshus måsterivas för att hålla uppe hyresnivån i kvarvarande bestånd. hardessa rivningar femdubblats. När kalkylen inte går ihop för de bostadsföretagsom är verksamma i utflyttningskommuner rivs lägenheter. På detta sätt kanhyresnivån hållas uppe i de redan uthyrda lägenheterna. Kapitalförstöringenär inte samhällsekonomiskt försvarbar.Under miljonprogramsåren byggdes som mest över 100 000 nya lägenheterper år. revs också tiotusentals lägenheter. Orsaken var attrivningskostnaderna fick räknas in i bidragsunderlaget för motsvarandenyproduktion. Den storskaliga satsningen innebar att för mycket byggdes pååkrar utanför städerna och för lite inne i städerna. Effekten blev ganskatråkiga sovstäder och kvällstomma innerstäder.2.9 Segregation2.10Miljonprogramområdenas storskalighet med stora, enhetliga ochstereotypa områden med kommunägda flerbostadshus har resulterat i ensocial segregation. har denna segregation blivit allttydligare till följd av svag tillväxt och stor arbetslöshet. Inflyttningen tilldessa områden är svag. I stället finns tydliga tendenser till fortsattutflyttning och därmed ökad försvagning. Denna process förstärksdessutom i kommuner där dessa områden används för att lösakommunens problem att finna bostäder åt svagare grupper.Segregationen befästs än mer. "Vår kartläggning av levnadsvillkoren i de utsatta stadsdelarna visar attsegregationen i storstäderna har fördjupats och blivit allt allvarligare. "() har det, med en formulering frånstorstadskommittén, satsats "gigantiska belopp" på olika typer av programför att vända utvecklingen mot sjunkande sysselsättning och ökadsegregation i det 50-tal bostadsområden i våra tre storstadsregioner somtidigt identifierades som problematiska. visar hur dessapengar plottrats bort, hamnat i meningslösa projekt utan effekter och sällaneller aldrig utvärderats. Knappast i något enda hänseende har man uppnåttvad som inledningsvis utlovades.Bilden av Det Stora Misslyckandet framträder. Storstadskommitténkonstaterar ärligt att "stat och kommun har satsat mycket stora belopp för attmotverka segregationen ", men att det vore"förmätet att hävda att resultaten av satsningarna står i relation till deekonomiska insatserna".Kombinationen av regleringar och subventioner har gjort att endast devälbeställda har genuin valfrihet. De äldre bor kvar i gamla bostäder, trots attdessa är för stora, eftersom det är bostadens ålder, inte dess storlek ellerläge,som är mest avgörande för priset. Yngre familjer fastnar i små lägenheter,som i gengäld är nyare och dyrare. Bristen på valfrihet understryks.Rörligheten såväl på arbetsmarknaden som mellan olika bostäder försvårasnär hyresanpassningar förhindras. Pendling blir i många fall inte en attraktivlösning, eftersom boendekostnaden inte varierar med efterfrågan.Hyressänkningar görs sällan eller aldrig i de kommunala bostadsbolagen föratt stimulera efterfrågan. I stället hålls hyresnivån uppe, t.ex. genom rivningav lägenheter. Vissa steg har tagits där bostadsföretag försöker locka till signya hyresgäster genom olika erbjudanden. Ofta hindrar dockhyreslagstiftningen en sådan utveckling. Som en följd av detta är det mycketsvårt för den enskilde att påverka sin situation.De förslag som lämnades i storstadspropositionen (prop. 1997/98:165)kommer inte att positivt bidra till att lösa de allvarliga segregationsmönstervi ser runt om landet, och särskilt i våra tre större städer. I stället väljerdensocialdemokratiska regeringen att även här lita till traditionella instrumentdär den enskilde individen helt frånkopplas möjligheten att påverka sinsituation. De insatser som föreslås skall styras av den statliga storstads-delegationen i samråd med kommunala politiker. Lösningar liknande dessahar prövats utan att åstadkomma några positivaförändringar. Problemen har i stället förstärkts.De förslag Moderata samlingspartiet lägger i bl.a. denna motion leder ökad rörlighet. Människor får kontroll över sin egen vardag. Valfrihetenblir en realitet för fler. Bostadsmarknaden kommer att bli mer varierad.Problemen med segregation minskar.2.11 Konkurser i bostadsrättsföreningar2.12Under och ledde utformningen av debostadspolitiska stöden genom ett överutnyttjande av statenssubventioner till nyproduktion av bostäder som inte efterfrågades. Denbostadspolitik som vi moderater varnat visade sigunder dessa år från sin värsta sida. byggdehyreshus och bl.a. och byggde hus för nyabostadsrättsföreningar i kommuner utan inflyttning och med överskott påbostäder.Det är många människor som drabbas av följderna av denna bostads-politik. Särskilt hårt har de människor drabbats som köpte en bostadsrätt somproducerades sista år och nittiotalets första år. Infasningenihel eller halv fastighetsskatt kommer som lök på laxen.1997 var rekordåret vad gäller konkurser. Mer än 100bostadsrättsföreningar gick i konkurs. Vi har ändå bara sett början på detta.För kan kostnaderna beräknas till . Förskattebetalarna kommer kostnaderna att uppgå till miljardbelopp. Belast-ningen på statsskulden har ökat mycket snabbt. Men värst är det för deenskilda människor och familjer som förlorat allt sitt sparande på eninvestering som de trodde skulle skapa trygghet i vardagen.Sedan 1994 har stått utan bostadspolitik. denbostadspolitiska utredningen arbetade konstaterade det ansvariga statsrådetatt förändringar av bostadspolitiken fick anstå till efter det att utredningensresultat presenterats. Slutligen kom så den bostadspolitiska propositionen imars 1998. Den var lika tom och innehållslös som den bostadspolitiskautredningen. Varken hyresgäster eller fastighetsägare uppfattade att det ipropositionen fanns några förslag som fastlade den framtidabostadspolitiken. Utredandet skall i stället fortsätta. För dem som bor i enbostadsrätt där föreningen är konkursmässig räcker inte utredande. Det krävshandfasta åtgärder.2.13 Regeringen svarslös2.14Regeringens förslag ger inte något svar på den övergripande och viktigafrågan hur de höga boendekostnaderna skall kunna sänkas. Inte heller gesnågot svar på hur människor själva skall kunna betala sin bostad.Socialdemokraterna förvisar alla eventuella åtgärder till förnyadeutredningar. Problemen kommer därför att kvarstå och öka ytterligare.I stället för att ge bostadsmarknaden långsiktigt stabila förutsättningar harregeringen endast presterat tillfälliga förändringar inom delar avsubventionssystemet. har man sagt att ytterligare förändringar,som inte specificerats, är att vänta. Detta försätter hela bostadsmarknaden iett vänteläge och bidrar varken till ökad produktion eller tryggare boende.Räntesubventionssystemet är avsett för att underlätta ny- och ombyggna-tion. Regeringen väljer emellertid att använda räntesubventionssystemet föratt mildra effekterna av infasningen i fastighetsskattesystemet för de s.k.krisårgångarna. Förslaget ger bara tillfällig lindring somosäkerheten kvarstår om hur regeringen tänker sig de långsiktiga spelreglernaför bostadsmarknaden.För Socialdemokraterna synes förekomsten av kommunala bostadsbolagvara ett självändamål. I första hand skall de kommunala bostadsmonopolensäkras. Först i andra hand kommer de boendes och skattebetalarnas bästa.För många kommuner har denna politik fått som följd att skola och omsorgfått allt mindre resurser. I t.ex. har det kommunala bolaget uttömtkommunen på alla resurser och följden har blivit att kommunen har svårt attklara huvuduppgifterna. Inrikesministern har beräknat att de kommunalabostadsbolagen kan komma att kosta upp mot 9miljarder kronor. Detta är pengar som berörda kommuner hade kunnatanvända till andra ändamål om de inte förhindrats av en dogmatisksocialistisk politik.Bostadssektorn uppvisar stora problem och fungerar inte som enmarknad. Många lägenheter står outhyrda. Bostadsbyggandet är mycket lågt.Mer än 50 kommunala bostadsföretag står på ruinens brant.Socialdemokraterna är uppenbart splittrade vad gäller bostadspolitiken.Detta präglar också i hög grad bostadspolitiken. Under förra mandatperiodenlyckades inte regeringen lägga fram några förslag som löser problemen.Boskatterna och därmed boendekostnaderna kommer fortsatt att varaorimligt höga. De kommunala bostadsbolagen och speciellt de som befinnersig i kris fortsätter att hota kärnverksamheterna vård, skola och omsorg.Under valrörelsen utlovade Socialdemokraterna att ett sammanhålletbostadsdepartement skulle införas under ledning av en bostadsminister.Löften gavs också om billigare boende, ökat byggande och minskad bygg-arbetslöshet. Dåvarande oppositionsledaren underströk dettai valrörelsens slutspurt :"Vi vill få igång byggandet igen, eftersom det är en viktig startmotor iekonomin. Utan byggandet stannar . "Under föregående mandatperiod var meningarna starkt delade mellan desocialdemokrater som var regeringsmedlemmar och socialdemokraterna iriksdagen. Bostadspolitiken hade dock statsråd som kunde pekas ut sombostadsminister. Efter statsministerns regeringsombildning råderstor förvirring om vilket departement som handlägger bostadspolitiken. Dettaär en tydlig illustration av vilken oenighet om bostadspolitiken som råderinom socialdemokratin. Om man till detta lägger de som regeringenssamarbetspartner och har blir bilden än merkomplicerad. Allt tyder på att det bostadspolitiska vakuum vi sett sedan 1994kommer att fortsätta.3 Principer för bostadspolitiken4Utgångspunkten för moderat bostadspolitik är att människorna skallkunna välja den bostad de önskar. Bostadsmarknaden skall styras avmänniskors efterfrågan, inte av detaljreglering, politiker och byråkrater.Om de boendes önskemål får styra utvecklingen kommer detta att få tillföljd att såväl den inre som den yttre boendemiljön förbättras.Bostadspolitiken skall på olika sätt underlätta personligt ägande avbostad. Ägarlägenheter skall tillåtas även i . Det gerförutsägbarhet och frihet för de boende.Sverige behöver en ny trygghet som bygger på enskilda människors egenrådighet över framtiden. Det förutsätter stort utrymme för personligtansvarstagande. För breda folkgrupper öppnar lägre skatter för detta. Det blirmöjligt för alltfler att gradvis ordna en växande del av välfärden på egenhand. måste tryggheten vara hållbar för dem som behöver andrasstöd och hjälp. Statens ansvar utövas bäst när dess uppgifter begränsas tillsådant där ansvaret är tydligt och oavvisligt.Boendet är centralt för människors trygghet. En öppen och fungerandebostadsmarknad är nödvändig för att medborgarna skall kunna välja enbostad som passar deras önskemål. En fungerande bostadsmarknad är ocksåav stor betydelse för rörlighet och ekonomisk dynamik.Goda möjligheter att påverka det egna boendet är en förutsättning för ettsjälvständigt liv. De som vill äga och ta ansvar för sin bostad skall ha godamöjligheter att göra det. I det egna ägandet ligger såväl trygghet som in-flytande.En av den västerländska civilisationens grundpelare är den enskildaäganderätten. Den är en omistlig del i en demokrati. Det är bl.a. därför somäganderätten garanteras i den europeiska konventionen om mänskliga fri-och rättigheter. Ägandet stärker människors oberoende och utgör entrygghetsfaktor, men lägger den ett ansvar på ägaren.Bostadspolitiken skall inriktas på att skapa förutsättningar för alla att leva igoda bostäder till rimliga kostnader i en stimulerande och trygg miljö.Boendemiljön skall bidra till värdiga levnadsförhållanden och särskilt främjaen god uppväxt för barn och ungdomar. För att uppnå dessa mål måsteskatterna sänkas, avregleringen fortsätta och eget ägande underlättas.5 En politik för de boende66.1 Att själv kunna betala för sin bostad6.2Den som betalar skatt skall inte behöva bidrag och den som behöverbidrag skall inte betala skatt. Med en sådan grundprincip skulle bl.a.bostadsbidragen kunna mönstras ut. är dockbostadsbidraget en förutsättning för att många barnfamiljer skall kunnaefterfråga en rimlig bostad. bör behovet av bostadsbidrag minskamed en skattepolitik som skapar större marginaler för låg- ochmedelinkomsttagare. Rundgången måste minska genom att omvandlabidragen till sänkta skatter.Under senare år har reglerna för bostadsbidrag förändrats vid en radtillfällen. I föreliggande budgetproposition föreslås dock inga avgörandeförändringar. Regeringen visar därmed prov på en betydande okänslighet ochoförmåga. Många barnfamiljer har förlorat runt pågrund av Socialdemokraternas förändringar i bidragssystemet. Det är inteenbart finansmarknaden som måste kunna göra korrekta framtidsbedöm-ningar. Det gäller även hushållen i minst lika hög grad. Möjligheterna förhushåll att planera är redan dåliga och blir inte bättre av att systemenständigtförändras.De förändringar som trädde i kraft har för mångahushåll tyvärr visat sig få allvarliga negativa konsekvenser. Vi har vid fleratillfällen föreslagit att reglerna skall ses över. Vi hävdar fortfarande att det ärden samlade hushållsinkomsten som skall ligga till grund för bostads-bidraget, att ytnormen skall avskaffas och att barnpension inte skall ingå iden bidragsgrundande inkomsten om den inte kan användas för att täcka delav boendekostnaden. Dessa förändringar bör fatta beslut om redani höst.6.3 Att spara till en egen bostad6.4För det egna hushållet innebär en ökad kapitalinsats i den egna bostadenen fördel genom lägre löpande kostnader för boendet. En ökadkapitalinsats stabiliserar också bostadsmarknaden. Ett statligt stöd tillbosparande bör införas. Stödet bör utformas så att det underlättarfinansieringen vid förvärv av egen bostad. Ett statligt stöd med dennainriktning bör utgöra den bästa stimulansen för sparande tillden egna kapitalinsatsen för ett sådant förvärv.Effekterna för bospararen av ett bosparstöd ligger främst i att möjliggöraen totalfinansiering vid bostadsförvärv. Totalfinansieringen består dels i enlånerätt, dels i möjligheterna till rimlig lånefinansiering av framför allt etttopplån till goda villkor. Sparande av en egen kapitalinsats leder till en lägreskuldsättningsgrad, vilket bidrar till lägre ränteutgifter och ökad ekonomiskstabilitet för hushållen efter bostadsförvärvet.I utredningsbetänkandet Bosparande (SOU 1994:121) presenterades ettförslag till hur bosparande kan stimuleras genom en statlig kreditgaranti.Garantin skall enligt förslaget gälla för förvärv av eget hem eller bostadsrättför permanentboende. Den statliga garantin ges formen av fyllnadsborgen tillkreditgivare.Som motprestation måste bospararen regelbundet göra insättningar i någonav de sparformer som sparinstituten marknadsför.