mot · GM02Bo201 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Bo201av de ()Försäljning av kommunala bostadsföretagDe negativa effekterna av den socialdemokratiska bostadspolitiken, fylldav regleringar och stora subventioner, visar sig nu tydligt i allt flerkommuner i landet. Huvudorsaken till att allt fler kommuner står införstora ekonomiska bekymmer på grund av åtagandena inom sinakommunalt ägda bostadsföretag är den socialdemokratiska synen att allt imedborgarnas liv skall läggas till rätta, styras och "delas ut" av politiker.Detta synsätt har även präglat bostadspolitiken genom en totaltgenomreglerad byggmarknad och en för bostadsproduktionen starktstyrande subventionspolitik. Det omfattande kommunala ägandet avbostäder har på många orter begränsat utbudet. De kraftigasubventionerna dolde de verkliga kostnaderna. Därigenomdrevs byggkostnaderna upp till orimliga nivåer. Detta drev i sin tur upphyreskostnaderna som medborgarna invaggades i en falsksäkerhet. De blev, som en följd av den förda politiken, relativt okänsligaför den ohämmade ökningen av de verkliga hyreskostnaderna.De flesta av de kommunala bostadsföretag som har stora ekonomiskaproblem har redan tidigare fått mer eller mindre omfattande kapitaltillskottav sina huvudmän. Trots detta är kapitalet i många av de kommunalabostadsföretagen så litet att allra minsta ändring av regler/subventioner elleren ökning av antalet tomma lägenheter gör att hot om betalningsinställelseoch att krav på upprättande av kontrollbalansräkning föreligger.Allt fler kommunalpolitiker har kommit till slutsatsen att det inte är enkommunal kärnangelägenhet att vara fastighetsägare. Allt fler inser också attde inte kan fortsätta att med skattebetalarnas pengar hålla de kommunalabostadsföretagen under armarna som verksamheten inom bl.a.skolan, barnomsorgen och äldreomsorgen får vidkännas stora nedskärningar.Kommunalpolitikernas ambition att i detta läge sälja ut delar av eller hela detkommunalt ägda bostadsbeståndet vittnar om ett stort ansvarstagande för detsom en kommun i första hand skall prioritera, nämligen kärnverksamheternavård, utbildning och omsorg.I samma stund som regeringen vägrar en kommun att sälja hela eller delarav sitt bostadsföretag så har också staten tagit på sig ett stort ansvar.Ansvaret ligger i att se till att den kommun som vägras sälja kompenserassåväl för ägartillskott som kommunen tvingas ta ur den kommunala budgetensom för uteblivna försäljningsintäkter. Detta dilemma har regeringen valt attlösa genom att inrätta en "bostadsakut" som redan betalat ut stora summorpengar. Det är också skattebetalarnas pengar som skulle kunna användas tillnågot annat.Detta sätt att betala ut pengar till kommuner som, till följd av sinaborgensåtaganden gentemot sina helägda bostadsbolag eller stiftelser, harhamnat i ekonomiska svårigheter ger inte en hållbar utveckling. I realitetenförlängs krisperioden. Dessutom innebär det att den offentliga ekonominunder måste avsätta skattepengar för att tillfälligt "rädda"den ena kommunen efter den andra som i den värsta subventions- ochbyggyran tog på sig orimligt stora borgensåtaganden för sina kommunaltägda bostadsföretag.Den bästa och långsiktigt mest hållbara insatsen för kommuner medkommunala bostadsföretag i kris är att så snabbt som möjligt låtakommunerna få sälja bostadsföretagen utan ekonomiska sanktioner frånstaten. På så sätt kan nytt kapital tillföras som storaborgensåtaganden kan avvecklas. Kommunerna kan därefter ägna sig åt attförbättra kvaliteten i viktiga kärnverksamheter som skola, vård och omsorg.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om försäljning av kommunala bostadsföretag utan ekonomiskasanktioner från staten som en långsiktigt hållbar lösning för kommuner medekonomiska problem.Stockholm den 19 oktober 1998Marietta de ()