mot · GM02MJ771 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:MJ771av m.fl. (mp)Äng och hage"frågade mig en gång om jag visste något vackrare än ensvensk blommande sommaräng. Jag grubblar ännu på svaret. "1 Nationellt mål om rikt odlingslandskap2Regeringens proposition 1997/98:145 Svenska Miljömål. Miljö för etthållbart , lämnades till . Där anges 15nationella miljökvalitetsmål. Ett av målen handlar om ett "riktodlingslandskap" vilket sägs innebära att "biologiska och kulturhistoriskavärden som uppkommit i odlingslandskapet genom lång, traditionsenligskötsel bevaras eller förbättras" samt att " hotade arter och naturtypersamt kulturmiljöer skyddas och bevaras". riktade kritik motmiljöpropositionen bl a för att målen var alltför allmänna, inte mätbaraoch nedbrytbara till delmål. Vi har länge krävt "gröna nyckeltal" därmiljösituationen konkretiseras och blir mätbar.3 Ängar och naturbetesmarker4Sverige har skrivit under om biologisk mångfald. del av den biologiska mångfalden i odlingslandskapet återfinns inomgamla hävdade ängs- och hagmarker. Dagsläget och framtiden för dessamarker visar om miljökvalitetsmålet "rikt odlingslandskap" är annat äntomma ord.De lågvuxna ängarna och naturbetesmarkerna hyser många av våra idagmest hotade blommor, fåglar, svampar, fjärilar och andra blombesökandeinsekter. En kvadratmeter ängsmark kan innehålla mer än femtio kärlväxtersåsom "kattfot, mandelblom och blå viol". Av landets 400 rödlistadekärlväxter förekommer mer än två tredjedelar i jordbrukslandskapet. Mer änhundra olika svamparter, t ex färgsprakande vaxskivlingar, kan om höstenpryda en gammal äng eller naturbetesmark. Av de rödlistade svamparterna iSverige återfinns cirka en tredjedel i jordbrukslandskapet. Av cirka2 700 fjärilsarter hör många hemma i gamla gräsmarker. På betadestrandängar söker storspov, enkelbeckasin, gulärla och andra fåglar sin föda.Gamla grova lövträd i öppna lägen i kulturlandskapet har betydelse för bl ainsektsfaunan, fladdermusarter, lavar, mossor och svampar. De magrakvävefattiga ängarna och naturbetena är även unika naturtyper i ett västraEuropa där övergödning av marker och vattensystem är ett av våra störstamiljöproblem. I finns de ofta kvar och där finns också en rikbiologisk mångfald.5 Det äldre odlingslandskapet6De ogödslade, oplöjda ängarna och naturbetesmarkerna var ettdominerande inslag i det gamla jordbrukssamhället. Kreaturen vandradepå skogsbete. Gärdesgården mellan inäga och utmark fyllde uppgiften attstänga ute djuren från inägans åkrar, ängar och hagar. Den gödsladeåkern utgjorde ofta bara en tiondel av den totala jordbruksarealen. Åkerkräver nämligen gödsel för att ge skörd år och gödsel var förr enbristvara. Hela denna landskapsbild med små åkrar, vidsträckta ängar ochnaturbetesmarker förändrades successivt när moderna brukningsmetoderoch handelsgödsel möjliggjorde uppodling av större åkerarealer. Nukring återstår bara fragment av slagna ängar ochnaturbeten. Vägrenar som slåttras är i vissa traktersista hemvist för ängsfloran. Vissa slåtterängar hävdas av andra änlantbrukare (hembygdsföreningar, naturskyddsföreningar, kommunalaarbetslag m fl). Men merparten av ängarna och alla naturbetesmarker ärhelt beroende av aktiva jordbrukare och en lönsam mjölk- ochvallproduktion.7 Ängs- och hagmarksinventeringen8Under senare delen av tog initiativ till enlandsomfattande ängs- och hagmarksinventering. hadehembygdsföreningar, naturskyddsföreningar och andra ideella krafter isamarbete med intresserade lantbrukare bidragit till fortsatt hävd avmånga fina toppobjekt. Målet för den statliga ängs- ochhagmarksinventeringen blev nu att länsvis kartlägga de återståendearealerna av ängar och naturbeten i . Länsvisa rapporterpublicerades kring 1990 där funna områden klassades i 1-, 2- och 3-objekt. Totalt mark befanns hysa särskilt högabevarandevärden. har vissa kompletterandeinventeringar skett och värdefulla områden anträffats som inte fannsmed i ängs- och hagmarksinventeringen.9 NOLA10Före inträdet i EU hade ansvaret för stöd till ängs- ochhagmarksobjekten. Ett statligt anslag, (Naturvård iOdlingslandskapet) infördes som ersättning för slåtter och bete. Deenskilda länsstyrelserna erhöll NOLA-pengar, som man ute i länen kundeanvända mycket flexibelt. Pengarna betalades ut som uppmuntran tillenskilda lantbrukare som hävdade objekten. kunde även"köpa naturvårdstjänster" från andra aktörer på ett okonventionellt sätt.Man åkte ut och hälsade på enskilda lantbrukare och gav goda råd undergårdsvandringar i fält. Viktigast av allt var att informera lantbrukaren omde speciella arter och växtsamhällen som var typiska för just den marken.Nästan alla lantbrukare blir stolta och glada över att ha sällsyntablommor och annat rart på sina marker. Dessutom känner de flesta ettansvar att bevara vissa särskilt fina miljöer som tidigare generationerskapat. Byråkratin hölls på en låg nivå. NOLA-stöden togs emot positivtoch sågs av lantbrukarna som en uppmuntran till fortsatt hävd.Vissa kommuner, tex. , kompletterade med kommunalt NOLAför att dra sitt strå till stacken.Ängs- och hagmarksinventering och NOLA-stödet innebar att sågssom ett föredöme och modelland bland övriga nordiska länder och inom EU-området vad gällde bevarandet av mångfalden i odlingslandskapet.11 EU:s miljöstöd12Efter EU-inträdet flyttades det övergripande ansvaret för stöd till ängs-och hagmarker från till . NOLA-stödetoch ersättningar för landskapsvård togs bort och ersattes av EU:smiljöstöd samt stöd till hela kulturmiljöer. En positiv effekt blev att detotala anslagen för skötsel och hävd blev avsevärt större. Kulturmiljönlyftes även fram bättre än förut.Tyvärr infördes en pappersexercis som har skapat en starktnegativ stämning inom lantbrukarkåren. En tidigare flexibel, lokal ochförtroendefull kontakt mellan länsstyrelse och brukare/hävdare ersattes av enaldrig förut skådad centralstyrning och centralbyråkrati. Den regionalaanpassningen ersattes av nationella regelsystem som gällde lika för skånskautmarker, alvaren på de stora öarna, hackslåttar och finntorp i och fäbodar längst i norr. I stora delar av landet, främst norrut, ärobjekten dessutom små och inte alls anpassade till de rigida, schablon-mässiga ersättningarna.Samtidigt inleddes inom andra EU-områden en motsatt utveckling motregionalisering där varje regions särart skulle lyftas fram och ges större vikt.13 Kontakter, kunskap och bevarande försvann14EU:s miljöstöd är i första hand utformat som ett bidrag till de enskildalantbrukarna. Femåriga "anmälningsperioder" krävs, något många kännersig tveksamma till.De enskilda brukarna ska även själva ta initiativ till att söka miljöstödet,göra objektsklassningen själva och fylla i komplicerade blanketter, trots attlantbrukare inte är botanister och systematiker och inte har den specialist-kunskap som krävs för att klassa sina marker. Effekten har blivit attbotaniska pärlor i många fall har missats och botaniskt trivialare marker harmiljöstöd.Många lantbrukare som förut erhöll NOLA-stöd har under senare delen av1990-talet struntat i att söka EU:s miljö- och kulturstöd på grund av alltkrångel och all pappersexercis. En stor insats görs på tjänstemannasidan medatt kontrollera och sända tillbaka felaktigt ifyllda blanketter. En dellantbrukare som fyllt i felaktiga uppgifter har blivit återbetalningsskyldigaför stöd. Resultatet har blivit att står inemot hälften av ängs-och hagmarksinventeringens objekt utan rejäl hävd i många län. Utvärde-ringen av EU-stöden i den nationella bevarandeplanen visade även att detinte var de högst klassade objekten som erhållit stöd. En hel del klass 1-objekt runtom i står utan hävd. Diskrepansen mellan målet omett "rikt odlingslandskap" och verkligheten borde leda till en radikal om-stöpning av ersättningssystemen.En statlig utredning, , har inlett sitt arbeteoch lägger sina förslag . förutsätter att utredningenoch även initierar en bred diskussion kring det svenskaodlingslandskapets framtid innan man lägger sina förslag.15 Rådgivare16Handläggarna måste även återfå sin roll som i första hand rådgivare.Obligatoriska gårdsvandringar bör ske vid varje objekt med jämnamellanrum med förtroliga samtal om varje objekts speciella naturvärdenoch lämplig skötselmetodik. Inom varje länsstyrelse bör även samarbeteske mellan olika enheter så att kompetensen om växt- och djursamhällenutnyttjas maximalt. Ökade resurser behövs inom länsstyrelsernasmiljöenheter för att klara målen om biologisk mångfald.17 Sektorsansvaret18Under har sektorsansvaret mer och mer betonats vad gällermiljöfrågorna. Det är en helt riktig utveckling. får intekompetensen minska och glömmas bort. Då inte måluppfyllelsen.Det behövs både sektorsansvar och övergripande kompetens.På samma vis som "guldkornen" inom skogslandskapet skyddas genomreservat och biotopskydd borde de finaste pärlorna i kulturlandskapet ges ettlångsiktigt skydd. Just långsiktigheten är viktig för att bevara naturvärden åtframtiden. Reservat med skötselplaner där ägarna behåller äganderätten börnu diskuteras för de finaste områdena. Ett nätverk av odlingsreservat ("öar")bör tillskapas för att klara överlevnaden av rödlistade arter. Regelrättacivilrättsliga avtal bör kunna slutas med brukarna och stor flexibilitet finnasvad gäller ersättningarnas storlek.19 Regionalisering20Ansvaret för mångfalden inom odlingslandskapet bör i största möjligautsträckning delegeras ner till de nya storregionerna och tilllänsstyrelserna. Ett arealbaserat grundstöd per objekt bör enligt vårmening finnas som kan vara olika utformat i olika delar av landet.Därutöver bör "spetsstöd" finnas som helt disponeras ute i regionerna.Samma bedömning gör WWF, , Ekologiskalantbrukare m fl.21 Den nya jordbrukspolitiken22En förutsättning för att nå målet om ett "rikt odlingslandskap" är attjordbrukare finns kvar i en bygd. Den svenska debatten om bevarandetav biologisk mångfald bör därför tydliggöra jordbrukets situation i olikadelar av landet. Många av objekten i ängs- och hagmarksinventeringen ärbelägna på marginell jordbruksmark utanför de mest aktivajordbruksområdena.Anslutningen till EU:s jordbrukspolitik innebar för att spann-målsodlingen på slätterna söderut fick ökad lönsamhet medan mjölk- ochvallproduktionen i skogs- och mellanbygderna blev förlorare. Många av definaste ängs- och hagmarkerna är belägna utanför de stora slättbygderna.Deras bevarande förutsätter en lönsam mjölk- och vallproduktion. Hårdnandekonkurrens och satsning på mer högmjölkande kor resulterar i färre menstörre mjölkgårdar, färre betande djur och minskad betad areal. Färrebetesdjur och upphört bete är ett hot mot tusenåriga grässvålar även i våracentrala jordbruksområden, t ex alvarmarkerna på . De svenska konsu-menterna kan påverka denna utveckling genom att i ökad utsträckning väljakött från betande djur istället för kyckling och fläskkött.23 Avfolkningen fortgår24Den fortgående avfolkningen av stora områden minskar ävenmöjligheten att bibehålla ett aktivt jordbruk. Nyrekryteringen av ungajordbrukare är ett annat problem. Den nya jordbrukspolitiken inom EUleder troligen till lägre direktersättningar vilket ytterligare riskerar attdrabba mjölk- och vallproduktionen. Den ökade marknadsanpassningenav jordbruket inom EU kräver att nationellt får ge de miljöstödsom behövs för att inte jordbruket i de biologiskt rika skogs- ochmellanbygderna slås ut. Annars sker en fortsatt snabb koncentration avjordbruket till stora slättbygder.Sammantaget riskerar denna utveckling att resultera i en successivnedgång även av mångfalden i skogs- och mellanbygderna, tvärtemot detnationella målet om ett "rikt odlingslandskap". Om ängar och naturbetes-marker inte hävdas växer de igen och alla de örter som förr var vanliga ilandet försvinner. Den diskrepans som finns mellan mål och verklighet måstetydliggöras när EU nu ska utforma ny jordbrukspolitik och ny regionalpolitikmed anledning av att flera öststater snart kan bli medlemmar.Sverige behöver ett ekologiskt inriktat jordbruk över hela landet även avandra skäl. Långväga transporter av baslivsmedel är t ex inte ekologiskthållbart.25 Hemställan25 Hemställan26Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att jordbrukspolitiken bör läggas om såtillvida att mjölk- ochvallproduktionen i skogs- och mellanbygderna gynnas på bekostnad avspannmålsodlingen på slättbygderna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förenkling av miljöstöden till ängs- och hagmarker,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökad regional bestämmanderätt över EU-stöden tillodlingslandskapet,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samarbete mellan olika enheter vid länsstyrelserna för atttillvarata kompetens,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökade resurser till länsstyrelsernas arbete med att bevarabiologisk mångfald,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mer av direkt rådgivning (gårdsvandringar) i fält till brukare avängs- och hagmarker,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fler reservat i odlingslandskapet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om möjlighet till flexibla avtalsersättningar för fina objekt,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om styrning av miljöstöden så att de värdefullaste objekten förstklaras av.Stockholm den 28 oktober 1998Gudrun ()()Per ()()()()()