mot · GM02L705 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L705av m.fl. (mp)Konsumentmakt och hållbar konsumtionInledningAll konsumtion innebär i viss mån en påfrestning för miljön.En av politikens huvuduppgifter måste därför vara att tillseatt denna miljöpåverkan hålls inom ramarna för vad som ärekologiskt hållbart. Detta innebär att den ekonomiskatillväxten alltid måste anpassas till naturens spelregler och attdet marknadsekonomiska systemet måste underställas reglersom garanterar ekologiska och sociala miniminivåer.Men dagens konsumtionssamhälle är inte enbart ett hot mot vår framtidaöverlevnad på jorden. Den övertro vi byggt upp på och kring konsumtionenär också ett direkt hot mot vår välfärd. Dels i form av de "välfärds-sjukdomar" som breder ut sig, vilka bottnar i en allt för omfattande, ellerdirekt felaktig, konsumtion. Dels i form av att många känner att derasmänniskovärde tagits ifrån dem, i och med det extrema fokus på konsumtionsom vi matas med via media och reklam etc.För att det marknadsekonomiska systemet ska fungera förutsätts kunnigaoch kritiska konsumenter som har möjlighet att göra medvetna val. Detmåste vara en självklarhet och var och ens mänskliga rättighet att fåinformation om varor och tjänster. Globaliseringen av företag ochmarknader, information och teknik har gett producenterna mer maktsamtidigt som konsumenternas makt har minskat. Detta är oacceptabelt.Fullständiga innehållsdeklarationer, ursprungsmärkning, jämförpriser ochlivscykelsspecifikation ska vara obligatoriska. Ämnen som är utbytbara ochsom är miljö- och hälsovådliga ska kunna förbjudas. För att uppnå ettsamhälle med en hållbar konsumtion ska konsumentpolitiken arbeta för attprissätta miljöförstöring samt att på andra sätt underlätta för konsumenten attverka miljövänligt.Dock är det knappast så att fullständig information skulle leda till att allamiljödåliga varor försvann från hanteringen. Den vanlige konsumentensargument är att "om en vara nu är så dålig, varför tar de inte bort den då"?Det är alltså nödvändigt att myndigheterna ges utrymme att agera och, ienlighet med substitutionsprincipen, kan plocka bort miljödåliga varor frånhandeln.Konsumenternas mänskligarättigheterDet är en mänsklig rättighet att man som konsument fårinformation om de varor och tjänster som finns påmarknaden. Denna rättighet kan handla om allt från vadlivsmedel innehåller till att få tillgång till information i valetmellan en offentlig och en privat skola. Utan tillgång tillinformation på ett överskådligt sätt får man som medborgareingen reell valfrihet utan samhället blir segregerat. Utanursprungsmärkning, fullständig innehållsdeklaration,märkning av genmanipulerade varor och miljömärkning kanman som konsument inte göra medvetna val utan måsteförlita sig på producenternas välvilja. En fungerandemarknadsekonomi kräver att konsumenterna har en starkställning på marknaden. Konsumentens ställning på marknaden är utomordentligt svag jämförtmed vad som förutsätts i de liberala teorierna som sägs ligga till grund för dejust nu så moderna kraven på en fri marknadsekonomi. har man somkonsument ett mycket större urval av produkter och tjänster än någonsintidigare. Denna valfrihet är positiv, men kan först bli en verklig valfrihet dåman kan tillgå den information man behöver för att kunna agerasom en medveten konsument.Om marknadens funktionssätt ska fungera bättre krävs välinformeradekonsumenter som träffar sitt val inte enbart med varans pris som måttstock.Konsumenten ska exempelvis informeras om och kunna välja om han ellerhon vill ha bestrålad eller genmanipulerad mat eller inte. bör inomEU verka för att vi får fullständiga innehållsdeklarationer på livsmedel, att vifår behålla ursprungsmärkning och får information om en produkt ärbestrålad eller genmodifierad. ser stora förändringar, EU-medlemskapet, den ökade handeln övergränserna, privatiseringen av offentliga tjänster, den nya informations-teknikens snabba utveckling, de ökande miljöproblemen och breddningen avmarknadsekonomin. För att man som människa och konsument ska kunnagöra medvetna och kunniga beslut krävs att man lägger ner väldigt myckettid på att ta fram information, kontakta myndigheter etc. degröna anser att det är dags att hitta former för att möjliggöra att man lättareän kan få den information som man behöver för att kunna vara en aktivmedborgare och konsument.Konsumentpolitiska målHushållen står för nära hälften av de svenska skadligamiljöutsläppen. Om vi ska kunna förverkliga en hållbarkonsumtion är det viktigt att miljömålet inomkonsumentpolitiken har samma tyngd som övrigakonsumentpolitiska mål.I nuläget finns det dock en motsättning i och med det faktum attmiljömålet kan stå i konflikt med andra konsumentpolitiska mål. Dettaproblem grundar sig i att hållbart producerade varor ofta är dyrare än ickehållbart producerade varor, vilket i sin tur grundar sig på att politiken idaginte sätter pris på miljöförstöring. Det bör alltså vara ett mål förkonsumentpolitiken att sätta ett pris på miljöförstöring för att kunna uppnåett samhälle med en hållbar konsumtion. I och med det faktum att mångapolitiska områden påverkar konsumtionsvanor så bör man vid offentligautredningar och propositioner beakta förväntade effekter på hushållensmiljöpåverkan.Det är bra att får ett sektorsansvar för konsument-relaterade frågor. Men avser regeringen först återkomma år 2001med en lägesrapport till om hur miljömålet i konsumentpolitikenfortskrider. Detta mål är alldeles för lågt satt. Vi vill att regeringen årligenredovisar till hur miljömålet utvecklas.Den inre marknaden ochkonsumentpolitikenEU-medlemskapet ställer konsumenterna inför nyasvårigheter. Genom att marknaden vidgas blir det svårare förkonsumenterna att överblicka vilka varor som finns, vilkenkvalitet de har och vad de kostar. Risken för att dåliga ochfarliga varor kommer in på den svenska marknaden blirockså större.Inom EU sätts hänsynen till den inre marknadens funktion före hänsyn tillkonsumenten och miljön. har inte längre rätt att stänga ute ellerförbjuda varor som vi tycker är farliga eller ohälsosamma om EU är av enannan åsikt. Ej heller har vi rätt att, i de fall EU saknar regler, förbjudavarorsom är tillåtna i ett annat EU-land. Situationen bör naturligtvis vara denomvända, hänsyn till konsumenten och miljön måste sättas före hänsynen tillden inre marknaden, det är den som vill producera/exportera en vara sommåste kunna bevisa att den är ofarlig, inte andra som ska tvingas bevisa attden är farlig. menar att det måste vara en prioriterad fråga förSverige att verka inom EU för att miljökrav ska gå före hänsyn till den inremarknadens funktioner.Även om regeringen verkar beredd att slåss för en bättre konsumentpolitikinom EU är det ändå den gemensamma marknaden som är det viktigaste. Närman sätter den gemensamma marknaden före konsumentbehov missgynnarman konsumenterna. Det är positivt att man på övernationell nivå kan träffaöverenskommelser om miniminormer för miljö-, hälso- och säkerhetsregleroch krav på information om varor och tjänster, därför bör man frånregeringens sida motverka att länder inom EU använder subsidiaritets-principen som täckmantel för att motverka gemensamma åtgärder inomkonsumentskyddslagstiftningen där EU har en klar skyldighet att agera.Det är dock oklart hur regeringen ska tackla detta problem, man sägeringet konkret om hur man ska undvika problemet med EU:s regler.Regeringens linje bör vara att våga kämpa för konsumenternas ställning påden inre marknaden. Därför anser vi att regeringen bör driva dessa frågor tillEG-domstolen.Konsumentinflytandet i EUMiljöpartiet ser det som nödvändigt att det finns en mångfaldav konsumentorganisationer i . Det är viktigt att följautvecklingen inom EU och internationellt. Där behövs nyaresurser. Vi anser t ex att det är nödvändigt att i EUoch internationellt i situationer där konsumentintressenagerar skickar personer som representerar allakonsumentorganisationer som finns i , inte baraSveriges Konsumentråd.Ett trovärdigt konsumentinflytande i EU måste utgå från att svenska stånd-punkter demokratiskt förankras hos konsumenterna och de olika intresse-organisationerna och att dessa känner att de får möjlighet att bidra till dessa.En oerhörd brist är svårigheten att få information om det konsument-politiska arbetet. Olika intressenter, organisationer och partier, måstekontinuerligt dels ges information om vad som pågår, dels få lämnasynpunkter på konsumentpolitiska frågor i EU och bidra med synpunkter närsvenska ställningstaganden arbetas fram. Regeringen bör arbeta för att tafram ett arbetssätt som möjliggör detta informationsutbyte. anseratt departementet bör ge ut en nyhetstidning om konsumentpolitiken i EUoch om svenska initiativ och insatser. vill betona att det ärkonsumenternas ställning på marknaden som behöver stärkas och attkonsumentorganisationerna behöver stöttas för att kunna växa sig starkare.Kunskap leder till vanorKunskap är en viktig del i att nå en hållbar konsumtion.Även om miljömedvetandet anses vara ganska gott i Sverigeså menar vi att det bör förbättras. Svenskar har i allmänheten god vilja att köpa miljömärkta varor, men det innebär inteatt man har de insikter och kunskaper ommiljöproblematiken som vi anser vara önskvärda ochnödvändiga för att ändra till hållbara konsumtions- ochlevnadsvanor.TV påverkar våra vanor väldigt mycket. Det är inte genomgående enhållbar konsumtion som visas upp i TV-medierna. För att få genomslag förbudskapet om en hållbar konsumtion är det rimligt att utnyttja TV-medietsom visat sig så verksamt i andra sammanhang. bör verkaför att praxis för det informerande TV-programmet utvecklas så att också information om miljö och livsstil kan sändas.MiljömärkningEtt sätt att främja konsumenternas möjlighet tillmiljöeffektiva val på marknaden är miljömärkningen. Denstimulerar även näringslivet att ta fram miljövänligaprodukter. Det är viktigt att konsumenten känner förtroendeinför miljömärkningen annars förloras det verktyget för attuppnå en miljövänligare konsumtion och produktion.Den har sagt att EG:s miljömärkningssystem bör lärasig av den nordiska miljömärkningen ifråga om utvecklingen av kriterier förolika produktgrupper. har den nordiska miljömärkningen Svanen ettantal brister. Underlagsarbeten till Svanen är inte offentliga och dokumentensaknar referenser. Det är dessutom svårt att förstå vilken information ochkunskap som kriterierna är baserade på. Kriterierna måste kunna utsättas förextern granskning. Att kriterierna premierar öppenhet är en demokratiskfråga och ett stöd för offentlighetsprincipen. Kriteriearbetet måste resultera iatt underlagsarbetet görs tillgängligt för intresserade.Miljömärkningen Svanen har ett system för kriterier där man kankompensera en dålig egenskap med att ha bättre värden vad gäller en annanegenskap. Då följer man inte tankarna kring försiktighets- och substitutions-principen. Om en substans är "diskutabel" så ska den inte kunna accepteras ien miljömärkt vara. En miljömärkt vara ska dessutom visa att den är miljöbraoch det har inget samband med kvalitets- och funktionskrav. Dessutomblandar man in kvalitetskrav i kriteriearbetet, vilket får konsekvenser förbedömningen.Tillverkarna får betala av inkomsterna plus ochprovtagningskostnaderna för att använda Svanen. Här finns två fel inbyggda,dels att det är alldeles för dyrt för många företag, dels att man byggerfinansieringen på mängden försålda varor.Sverige måste verka för att alla miljömärkningssystem, det svenska,och EU:s är bra, offentliga och därför bibehåller konsumenternasförtroende. Därför anser vi att man måste reformera miljömärkningSvanen.Arbetet med miljökriterier skall stå fritt från direkt påverkade intressenter.I klartext betyder detta att inga producentföreträdare ska vara med vidbeslutstillfällen eller i styrelsen. Konsensusbeslut om konkurrensbegränsandeåtgärder är en dålig konstruktion som bara gynnar producenter. Processenfram till beslut om kriterierna ska vara öppen och så vid som möjligt. Attvärdera remissynpunkter förutsätter en smalare krets med god miljökunskapoch en klar målsättning formulerad i policy. Miljökriterier skall sträva efteratt gynna produkter som har kommit längre än övriga produkter inomsortimentet.Kriteriearbetet skall resultera i att underlagsarbeten görs tillgängliga förintresserade. Alla producenter kan ha intresse av delar av kriteriearbetet ävenom de inte har ambitionen att ta till sig ett helt kravpaket. Öppenhetenmöjliggör också oberoende granskning av underlag som påverkat ställnings-taganden, vilket är en nödvändighet för trovärdigheten. Kriterierna ska bestå av ett antal "häckar" som produkten måste klara avför att klara miljömärkningen. Man skall inte kunna kompensera en dåligegenskap i en produkt med att ha bättre värden vad gäller en annan egenskap.Eftersom endast miljömärkt eller ej redovisas är det utomordentligt svårt attta ställning till vad en produkt egentligen valt att förbättra radikalt.Kriterie-systemet ska bygga på försiktighets- och substitutionsprincipen. Om ensubstans är "diskutabel" hamnar den under "häcken" oavsett i vilken halt denförekommer. Om systemet upplevs som tillräckligt miljöanpassat kommer det attstöttas aktivt av opinionsbildare med trovärdighet eller stora kunder somstatliga företag, kommuner eller handeln. En organisatorisk lösning medsamverkan med t ex kommunförbund, statliga företag eller ett antal storakommuner garanterar stor efterfrågan redan initialt. EU:s direktiv omoffentlig upphandling har här ställt till en del bekymmer då mångakommuner drar sig för att ställa allt för radikala miljökrav. måsteinom EU aktivt verka för att reglerna kring offentlig upphandling förändrasså att kommunerna alltid kan ställa de miljökrav man själva anser vararimliga.EU är i full färd med att utveckla det egna miljömärkningssystemet, EU-blomman. Tyvärr finns krafter inom EU som anser att detta miljömärk-ningssystem skall ersätta de nationella miljömärkningarna. Detta vore tillstor nackdel, dels då de nationella miljömärkningssystemen ofta är välinarbetade i folks medvetande, dels då EU-blomman har svagarekriterier än andra miljömärkningssystem. Det är därför viktigt att Sverigeförsvarar den nationella miljömärkningen i EU.Frivilligorganisationer har en viktig attitydpåverkande funktion i sam-hället. Deras statliga stöd till konsumentarbete bör fördelas med beaktandeav miljömålet. ges inget speciellt statligt stöd till KRAV:s arbete medmiljömärkning. KRAV är det officiellt erkända systemet för kontroll ochmiljömärkning av ekologiska livsmedelsprodukter. KRAV:s information omekologiska livsmedel bör bli berättigad till statligt stöd i samma utsträckningsom SIS information om nordisk miljömärkning.Rättvis handelObetald övertid, löner långt under existensminimum, långaarbetspass på ackord, utsatthet för frätande kemikalier,sexuella trakasserier, barnarbete, tvångsarbete ochmiljöförstöring förekommer vid produktionen av varor somvi i västvärlden konsumerar. Dessa förhållanden möjliggörlägre konsumentpris här i västvärlden. Sådana förhållandenär oacceptabla utifrån dessa människors livsmiljö, men ävenom vi ska få en ekologiskt och socialt hållbar utveckling ivärlden.Via rättvisemärkningen får morgondagens konsument chansen att lägga inytterligare en värdering i sitt handlande - rättvis handel, där företagens moraloch etik kommer att spela en avgörande roll för företagens möjligheter attsälja sina varor. Just rättvisemärkningen utgår från att stödja producenterna ideras land på deras villkor och utgör på så sätt ett positivtbiståndsarbete.När det gäller tvångsarbete och barnarbete, bidrar just rättvisemärkningentill att starta positiva processer som långsiktigt motverkar förekomsten avdessa utnyttjanden. Men det finns också andra verktyg som bör användas.Staten bör stödja processen med att öka medvetenheten blandkonsumenterna om behovet att påverka produktionsförhållandena av de varorman köper. Regeringen bör se över vilka olika verktyg man ska använda föratt starta en sådan process. Man borde även se över om och hur man kankoppla biståndet till en sådan process. Ett sätt att stödja övriga världenskonsumentpolitik och möjliggöra för svenska konsumenter attkonsumera solidariskt är att stödja framtagandet av rättvisemärkning.ReklamMiljöpartiet de gröna anser att regeringen i EU även börverka för att förbjuda diskriminerande reklam. Det gällerdiskriminering p.g.a. kön, etniskt ursprung, sexualitet, åldereller funktionshinder. Det är också nödvändigt medreklamfrid i hemmen för de som så önskar.Könsdiskriminerande reklam utgör ett samhällsproblem.Frågan om lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam har diskuteratsunder . Många riksdagsmotioner i ämnet har väckts under åren.Frågan har varit aktuell i utredningssammanhang, inom näringslivet och ioffentlig debatt. Tyvärr har vi här i landet inte kunnat enas om lämpliglagstiftning för att komma till rätta med könsdiskriminerande reklam. Detfinns visserligen lagstiftning som är inriktad på att beivra diskriminering iolika former, men denna lagstiftning är inte tillämplig på könsdiskrimineringi samband med reklam. Det finns också lagstiftning som medger ingripandemot otillbörlig reklam. Den centrala lagen är marknadsföringslagen(1975:1418), MFL. Enligt den generalklausul som finns i 2 § i lagen kan ennäringsidkare förbjudas att vidta en reklamåtgärd som är otillbörlig motkonsumenter eller näringsidkare. I beslut slog dockMarknadsdomstolen fast att ingripande mot könsdiskriminerande reklam intekan ske med stöd av MFL.Problemet med könsdiskriminerande reklam är inte specifikt för . INorge har lagstiftning införts, liksom på . Åtgärder diskuteras även iandra länder.Könsdiskriminering i reklam är en form för oacceptabel kommersiellpåverkan. Att utforma reklam så att kvinnor eller män kränks strider motreklamens sociala ansvar. Den könsdiskriminerande reklamen motverkarockså de strävanden till jämställdhet som statsmakterna beslutat om och somär allmänt accepterat i samhället.Reklamen vädjar i stor utsträckning till känslorna, snarare än förnuftet.Bilden blir alltmer betydelsefull, och den rörliga bilden påverkar ännueffektivare än den tryckta. Reklamen har framställt kvinnor somobjekt. Mer och mer gäller detta även männen. Sexuella anspelningaranvänds ofta i reklamen för att sälja, på ett sätt som i många fall uppfattassom kränkande. Reklamen påverkar inte bara till köp. Den förmedlar ocksåvärderingar, attityder, bland annat om könsrollerna.Det har gjorts flera försök att definiera vad som skall avses medkönsdiskriminerande reklam. presenterade i sin rapport1988/89:5 ett förslag med följande kännetecken på vad som skall ansesutgöra könsdiskriminerande reklam:1. Reklam där kvinnan utnyttjas som blickfång.2. Reklam som utnyttjar sexuella anspelningar och ger löften som inte harmed produkten att skaffa.3. Reklam som ger en falsk bild av kvinnans eller mannens insats iarbetslivet.4. Reklam som underbygger könsstereotypiseringen i samhället.5. Reklam som ger en schabloniserad bild av kvinnors och mänspersonlighetsdrag.6. Reklam till barn som ger dem falska och föråldrade föreställningar omvad som är karaktäristiskt för män respektive kvinnor.Inom ramen för en definition av det här slaget har man urskiljttvå huvudtyper av könsdiskriminerande reklam, kränkande och schabloni-serande reklam. I den nämnda rapporten från beskrivsdessa två former på följande sätt:Med kränkande reklam avses framställningar vilkas innehåll är i egentligmening diskriminerande mot det ena könet, dvs. reklam som meddelar ettbudskap som är ägnat att på ett eller annat sätt nedvärdera könet i fråga. Medschabloniserande reklam avses framställningar som återspeglar ett föråldratkönstänkande och därigenom motverkar strävandena mot jämställdhet mellankönen.Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam, , har åtagitsig att sanera reklamen utan lagstiftarnas inblandning. Tyvärr är det långtifrån alltid som reklammakare och reklamköpare rättar sig efter . Branschens egenåtgärder kan ej anses tillräckliga.Dessutom saknas sanktionsmedel mot kränkande och diskriminerandereklam.I FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor,1977, uttalas att diskriminering av kvinnor är oförenlig med kravet påmänsklig värdighet. Vidare sägs att alla lämpliga åtgärder skall vidtagas föratt avskaffa existerande lagar, seder och bruk som diskriminerar kvinnor.Det är oförenligt med dagens syn på jämställdhet att kvinnor eller män imarknadsföring beskrivs på ett sätt som strider mot kravet på mänskligvärdighet och principen om de enskilda människornas skilda värde ochrättigheter oavsett kön. Detta gäller både kränkande avbilder ochnedvärderande framställning. Det är nu hög tid att regeringen presenterar ettlagförslag i syfte att få bort reklam som kränker ettdera könet. Principiellaskäl talar för att samhället i lag fördömer diskriminering på grund av kön ireklamen. En lagstiftning mot kränkande reklam är också ägnad att geeftertryck åt egenåtgärderna, på liknande sätt som t.ex. marknads-föringslagens regler stödjer och kompletterar näringslivets självsanerandeåtgärder på andra områden. Således bör regeringen återkomma tillriksdagen med förslag om lagstiftning.Vi anser även att regeringen ska verka för att förbjuda all reklam ochsmygreklam för tobaks- och alkoholprodukter. Detta måste ske både inomden inre marknaden och för export och bistånd.ForskningKonsumentkunskap har definierats som kunskap förkonsumenten om konsumenten. Den samlade kunskapen omekonomi och marknad sett ur konsumentperspektiv är alltförliten. Forskningen är så eftersatt att det har fört med sig attviktig kunskap när det gäller hushållens villkor saknas. innebär det att man inte bara har enmycket liten summa att satsa per capita på information, hjälpoch utbildning utan att man också har en dålig kunskapsbasatt utgå från.För att skapa en fri handel mellan jämbördiga parter, eller ännu hellre medkonsumenten som styrande part, krävs forskning för konsumenten. Man börsträva efter att låta konsumentforskningen i första hand få mer resurser, iandra hand att konsumentforskningen får en egen organisation inomuniversitet och högskolor och därmed egna resurser att fördela.ProduktsäkerhetslagenDet är otillräckligt att regeringen valt att utvidgasäkerhetslagen till att också gälla varor som tillhandahållsinom offentlig sektor. Denna bör naturligtvis gälla äventjänster som tillhandahålls inom offentlig verksamhet ochsom inte omfattas av myndighetsutövning.Angelägenheten av att enskilda personer inte i något sammanhang skallbehöva komma i kontakt med farliga produkter, vare sig det är fråga om envara eller en tjänst, talar för att produktsäkerhetslagen får en generelltillämpning. Lagen skulle då gälla beträffande alla slags varor eller tjänster,oavsett om de tillhandahålls i närings-verksamhet eller på det offentligaområdet. Den begränsningen skulle emellertid finnas kvar att lagen sätts urspel i den mån det på ett visst område finns speciella bestäm-melser som gerett likvärdigt skydd.Produktsäkerhetslagstiftning med sådan generell räckvidd finns i andraländer, bl a i . har också - liksom - en mängd special-lagar som på olika områden tar över den allmänna produktsäkerhetslag-stiftningen. Den allmänna lagen fungerar sålunda som en garanti för att ingaprodukter faller utanför produktsäkerhetsskyddet. För framför allt vissa av deoffentligt producerade tjänsterna blir konsekvenserna av den föreslagnaavgränsningen oacceptabla. Det gäller sådana tjänster som kan producerasalternativt i privat eller offentlig regi. Tydligast förekommer dettabeträffande hälso- och sjukvården, äldreomsorgen, skolor, daghem ochfritidshem.