mot · GM02So349 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:So349av och ()PsykiatrireformenKonsekvenser avpsykiatrireformenPsykiatrireformen genomfördes 1 januari 1995.Kommunerna fick då ett ökat och förtydligat ansvar förpersoner med psykisk störning som inte är i behov av slutenaktiv psykiatrisk vård.Syftet med reformen var att öka de långvarigt psykiskt stördas livskvalitetoch delaktighet i samhället. För att underlätta genomförandet av reformenoch för att utveckla samarbetsformer mellan kommuner och landsting beslötriksdagen 1994 att avsätta ett treårigt stimulansbidrag på 1,2 miljarder kronortill kommunerna.Psykiatrin har i och med reformen genomgått stora och genomgripandeförändringar. Slutenvårdsplatserna har minskat drastiskt och öppnare vård-former har tillkommit. Många psykiskt sjuka har, särskilt under förändrings-processen, farit illa inte minst med tanke på att alternativa behandlingsformerinte var tillräckligt utbyggda när slutenvårdsplatserna lades ner. Kommuneroch landsting klarade inte att möta de stora behov som fanns, bland annat pågrund av resursbrist.I en förändringsprocess är det ytterst angeläget att kontinuerligt följa upphur det blir för den enskilde. Därvidlag har varje enskilt landsting ett stortansvar lika väl som staten måste ta det övergripande ansvaret. Ansvarför-delningen mellan kommuner och landsting får inte bli huvudfrågan. Allainstanser måste ta frågan på största allvar.Psykiskt funktionshindrade- hur ser deras behov ut?Socialstyrelsens utvärdering visar att det finnsuppskattningsvis mellan 40 000 och 46 000 psykisktfunktionshindrade personer som psykiatrin och/ellersocialtjänsten har kontakt med. Detta motsvarar ca 0,6-0,7procent av den vuxna befolkningen. I storstäder finnsbetydligt fler än i mellanstora och mindre kommuner. Detfinns ungefär lika många män som kvinnor. Mer än hälftenär . Nästan var femte är gift eller sammanboendeoch var tionde har hemmavarande barn. De äldre har meromfattande funktionsnedsättning än de yngre och får därförmer insatser från socialtjänst och/eller psykiatrin.SamarbeteDet finns behov av att ytterligare utveckla samverkan mellankommunernas socialtjänst och psykiatrivårdliksom med , arbetsmarknadsmyndighetenoch primärvården. Samarbetet präglas fortfarande till viss delav intressemotsättningar mellan huvudmännen. Fortsattalokala avtal och policydokument bör skrivas med engemensam handlingsplan för att utveckla verksamheter ochsamarbete. Kommunernas och landstingens ansvar harförtydligats avseende psykiatrisk vård respektive socialomsorg. är det viktigt att se till att ingen faller mellanstolarna.Personernas eventuella missbruk bör kännas igen och tas hänsyn till inompsykiatrin, eftersom de sällan själva söker sig till missbruksbehandling.Behandlingsinsatserna bör sedan samordnas.Efter många års rättmätig kritik mot både oförmåga att gesocialt stöd och psykiatrins tillkortakommanden i behandlingen och om-händertagandet av personer med psykiska funktionshinder krävs en radikalförbättring. Kommunernas uppgift blev att möjliggöra ett liv utanförinstitutionerna och människor som tidigare i stor utsträckning varit osynligaskulle nu synliggöras. Socialtjänst och psykiatri skulle stödja varandra iarbetet med att skapa behandlingsmetoder och arbetssätt som skulle gereformens målgrupp ett meningsfullt liv.Efterfrågan och behovDet har blivit allt mer vanligt inom offentlig sektor att mananpassar verksamheten efter vad brukarna efterfrågar.Sjukvården är i detta avseende inget undantag. Även om deti grund och botten är en sund och positiv inställning kan denändå inte drivas till sin spets. Detta har särskiltuppmärksammas i och med psykiatrireformen. Reformensmålgrupp har ett grundläggande problem och det är att desom bäst behöver vården, saknar förmåga att efterfråga den.I detta fall måste man kunna skilja på efterfrågan och behov.Det är alltid förödande att falla offer för modenycker,speciellt inom de områden som berör människor sombefinner sig i utsatt läge. Visserligen har många psykisktsjuka fått ett bättre liv genom att vårdas i öppnarevårdformer men det är viktigt att inse att öppna vårdformeringalunda är det bästa för alla. För att tillmötesgå olikabehov krävs mångfald.Psykiskt funktionshindrade personer har mycket varierande behov intebara sinsemellan utan också över tiden hos en och samma person. Därförmåste man återkommande ompröva både diagnos och behandling. Den hjälpsom ges måste ha sin utgångspunkt i att den psykiska sjukdomen hos denenskilde personen finns och kan förvärras under olika perioder i livet. Att detbehövs mycket stöd och social omsorg för att förebygga en sådan för-sämring. Det krävs också stor medvetenhet om att det är vanligare medsomatiska sjukdomar hos psykiskt funktionshindrade personer än hos andra.Därför är det så viktigt att en samverkan sker mellan socialtjänst,psykiatrisk öppenvård och primärvård. De nya förhållanden som psykiatri-reformen inneburit har visat att det har tagit än man beräknade attfå denna samverkan att fungera tillfredsställande.Stora bristerI tidningen den 16 januari 1997redovisades en kartläggning som tidningen gjort där detkonstaterats att över hälften av landets kommuner inte hadeordnat särskilt boende för alla psykiskt handikappadepersoner. En tredjedel av kommunerna visste över huvudtaget inte hur många psykiskt störda personer som bodde ikommunen.Läkartidningen 18/97 noterar i sin ledare: Det är oroande att bristernaförblivit så stora trots det treåriga statsbidraget på ochoron är stor hur insatserna ska se ut efter det att statsbidragen utgått frånochmed 1998?Enligt utredning som kommit 1998 finns projekt in-riktade på samverkan, utbildning, rehabilitering och sysselsättning. Bidragenhar utnyttjats för att starta nya verksamheter främst när det gäller insatsersom t ex utbildning. Då det gäller individinriktad verksamhet som t exsysselsättning och boendestöd har stimulansmedlen främst använts för attförstärka redan befintliga verksamheter.Reformprocessen ochstimulansmedelUnder blev reformprocessen försenad blandannat därför att ekonomiska överenskommelser mellankommuner och landsting drog ut . Det var även svårtatt komma igång med kvalificerade projekt. har ett antalverksamheter startat som projekt genom de statligastimulansmedlen. Detta har skett i samverkan och medgemensam projektplanering, men bristen på långsiktighet ifinansieringen utgör ett stort problem för många projekt.Enligt utredning har kommunerna nu kommit längre iarbetet med att inventera psykiskt funktionshindrade personers behov. Fåkommuner hade tidigare inventerat behovet av insatser och hade därför svårtatt planera verksamheten och utveckla dess innehåll.Inventeringarna bekräftar det stora behovet av stödinsatser inomframförallt områden som arbete, daglig sysselsättning, sociala kontakter ochfritid.På vissa håll finns fortfarande en ganska stor andel beviljade stimulans-medel som ännu ej omsatts i konkreta verksamheter riktade till målgruppen.Anledningen tycks främst vara att projekten kommer att pågå under längretid än ursprungligen planerat och att en ovana vid projektarbete medförtfördröjningar. Till vissa delar kan detta även bero på bristande samarbete ochavsaknad av organisation och ledning. Undersökningen visar även att det ären stor oro i vissa verksamheter som finansierats med stimulansmedel attderas existens hotas när medlen försvinner. Främst gäller det projekt medinriktning på personligt ombud eller kamratstöd och olika föreningsdrivnaverksamheter.I tillsattes av i en länsövergripandesamverkansgrupp som skulle följa förändringsarbetet i länets psykiatri. kunde man konstatera att kommunerna låg långt efter i genomförande.Kommunerna hade inte haft beredskap på konsekvenserna av psykädel-reformen. Framför allt saknades utbildad personal och en färdig vårdorgani-sation inför psykädel. En av tre kommuner hade inte ens kartlagtbehoven för de psykiskt sjuka. Arbetsgruppen konstaterade att det fanns stororo för de patienter som blev medicinskt färdigbehandlade inom den slutnapsykiatrivården.ÖppenvårdsinsatserUtvärderingen visar att många som bedöms som medicinsktfärdigbehandlade i psykiatrisk slutenvård behöver fortsattavårdinsatser från öppenvårdspsykiatrin och primärvården,som sociala insatser ges från socialtjänsten.Begreppet medicinskt färdigbehandlad har uppfattats somalltför vagt eller helt missuppfattats. föreslåratt begreppet utgår och ersätts med t ex begreppet"psykiatriskt slutenvårdsfärdig" eller något annat begreppsom tydligare beskriver andra vårdgivares fortsatta ansvar.I framtiden bör den enskilde personen själv kunna medverka oftare ibehovsbedömningen. Kommunen bör också tydligare beskriva konkreta målmed inventeringarna och utveckla dessa så att de kan bli en del i en indivi-duell planering. Enligt har varken behovet av LSS-insatser eller av sjukvårdsinsatser efterfrågats generellt i inventeringarna,vilket kommunerna måste uppmärksamma i framtiden.Meningsfull sysselsättningviktigPsykiatriutredningen betonade starkt behovet av generellainsatser för att få dessa personer i sysselsättning. Därför vardet viktigt att en del av stimulansmedlen används förrehabiliteringsinsatser. Trots detta saknar en mycket storandel av psykiatrireformens målgrupp arbete eller någonannan meningsfull sysselsättning. De flesta saknar ocksågrundutbildning och här krävs nytänkande och mer resurserför att göra detta möjligt.Stöd till arbete och yrkesinriktad rehabilitering är viktigt för den härmålgruppen, men för många är det allra viktigast att ha något meningsfullt attgöra . Tyvärr är det inte så . Dels beror detta enligtSocialstyrelsen på att socialtjänstlagen inte ger kommunerna tillräckligt klartuttalat ansvar inom detta område, dels att LSS med nuvarande utformninginte ger bl a psykiskt funktionshindrade personer rätt till insatsen "dagligverksamhet" och dels på att rehabiliteringsinsatser ofta har en uttaladyrkesinriktad karaktär och är för kortvariga, vilket medför att de inte harnågon egentlig aktualitet för stora delar av psykiatrireformens målgrupp.Socialt skyddsnätEn del av dessa patienter skrivs ut utan att ha något socialtskyddsnät. De kommer hem till en tom lägenhet i ett stortbostadsområde för att hänvisas till ensamhet. Andra blir enbelastning både ekonomiskt och psykiskt för gamla föräldrar.Sitt eget sociala kontaktnät har de förstört för länge sedanoch ofta har de en havererad ekonomi med obetaldahyresräkningar och elavgifter. Både sjukdom och denolyckliga sociala situationen leder till att många av dessamänniskor blir mycket ensamma. Undersökningar visar attmånga av våra uteliggare är en konsekvens avpsykädelreformen.Efter ett möte mellan representanter från ,, RSMH () ochIFS (för schizofrena) framkom att socialminister var mycket kritisk till psykiatrireformen och till att arbetet gått sålångsamt. Hon betonade att regeringens extra miljarder kronor till kommuneroch landsting skulle höja livskvaliteten inom just psykvården. Det är inteacceptabelt att människor i svåra sjukdomstillstånd far illa därför att de inteav egen kraft orkar protestera mot effekter av förändringar och besparingar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att påskynda kommunernas arbete för att genomförapsykiatrireformens intentioner,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att en genomgripande översyn bör ske av hur avsattaprojektmedel kommit de psykiskt sjuka till del,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kommunernas åligganden när det gäller att skapa meningsfullsysselsättning för de psykiskt sjuka,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin skall motsvarabehoven.Stockholm den 25 oktober 1998Ragnwi Marcelind (kd)()