mot · GM02Fi211 · 1998-10-28 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fi211av m.fl. (fp)Ekonomisk politik för jobb och tillväxtSammanfattning? föreslår att de förestående skattesamtalen mellan partiernaleder fram till en överenskommelse om en skattereform i fyra steg medskattesänkningar på ca . Vid god tillväxt kanreformen genomföras i sin helhet . Målet skall varaatt öka förutsättningarna för nya jobb, öka tillväxten och minskabidragsberoendet. Reformen föreslås finansierad genom besparingar ochekonomisk tillväxt. En viktig princip är att de delar som betyder mest förtillväxten skall genomföras först och finansieras genom besparingar.Takten i genomförandet av övriga delar blir beroende av statsfinansernasutveckling.?? föreslår att den nya skattereformen bl a ges följande inslag:Sänkta inkomstskatter (per person och år, vilket betyder mest förlägre inkomsttagare), höjt barnstöd, sänkta arbetsgivaravgifter, åter-införande av principen 30/50 (genom att staten övertar vissa kommunalakostnader och en höjning av brytpunkten), slopad värnskatt, slopaddubbelbeskattning och slopad förmögenhetsskatt.?? föreslår en satsning på kompetensutveckling av arbetskraften.Det sker genom personliga kompetenskonton, alltså en liknande modellsom den som genomförts för de anställda på försäkringsbolagetSkandia. Det personliga kompetenssparandet ges samma skatte-behandling som pensionssparandet. Rätten till årliga avsättningar tilldetta bredare sparande tredubblas från ett halvt till ett och ett halvtbasbelopp.?? föreslår att den tillfälliga skattesänkningen integenomförs utan ersätts av en höjning av barnbidraget (i princip entidigareläggning av den aviserade höjningen ).?? föreslår att beredskapen för en konjunkturnedgång skärpsgenom en sänkning av såväl skatte- som utgiftskvoterna, vilket görstatsfinanserna mindre konjunkturkänsliga. Besparingarna i 1999 årsbudget är ca i fp:s alternativ.?? föreslår försäljning av flera statliga företag - åtgärderna ärofta strukturellt angelägna och bör inte få hindras av tillfälligabörsfluktuationer.?? föreslår betydande insatser för att motverka de växandeklyftorna i det svenska samhället. Skolans förfall måste hejdas.Vårdköerna måste avskaffas. Vanvården inom äldreomsorgen måstemotverkas med kraft. Änkepensionerna måste återställas. Brotts-utvecklingen och drogmissbruket måste hejdas.?? föreslår att regeringens yrkande om att komplettera målet förden öppna arbetslösheten med ett mål för sysselsättningen i principbifalls, men att det nya målet fastställs till 300 000 nya jobb undermandatperioden.?? föreslår att en folkomröstning om svenskt EMU-inträde hållssenast .?Inledning: Det liberalauppdragetMänskligare SverigeValet är över - men djupa problem består. Våruppfattning är att valresultatet kommer att fördröja många avde åtgärder som skulle behövas för att skall bli ettland med bra företagsklimat och uthållig tillväxt.Folkpartiets vision sammanfattades i valrörelsen i orden MänskligareSverige. Den ekonomiska politikens uppgift är att stödja utvecklingen mot ettsådant mänskligare där människorna har större möjligheter. I dagensSverige känner många människor inte att möjligheterna växer, utan tvärtom,att många vägar stängs för dem. De får inga jobb. De får inte vård . Derasbarn får inte den utbildning i skolan de behöver för att få en bra grund att ståpå i livet. De hindras av fördomar, kanske bara på grund av en såovidkommande sak som att deras namn klingar utländska. De känner fruktanför att polisen på deras ort har tappat kontrollen över våldsutvecklingen påkvällar och nätter.Folkpartiets liberala uppdrag är att stå på den enskilda människans sida ikampen mot alla de krafter som vill minska hennes rörelseutrymme. Imotioner till årets riksdag följer vi upp de förslag vi sökte väljarnas stöd för ivalet. Den kvarts miljon människor som röstade på i valet skallveta att vi skall göra vårt yttersta för att länka utveckling iliberalabanor.Folkpartiet i oppositionVad innebär det i praktiken att göra sitt yttersta för att länkasamhällsutvecklingen i liberala banor? Eftersom valet gavmajoritet åt mer eller mindre socialistiska partier är vår allraviktigaste uppgift att i oppositionsställning tydliggöra ettliberalt alternativ till den politik som förs, så att detalternativet får starkt stöd i nästa val. behöver engrundläggande kursomläggning och en sådan åstadkoms inteav enstaka liberala fotavtryck i vissa socialdemokratiskaförslag. En sådan kursändring kan bara uppnås omSocialdemokraternas dominerande ställning i svensk politikbryts, och det kan i sin tur bara ske i nästa val.Självfallet kommer vi att stå fast vid våra yrkanden i även om etteller flera av Stopp-alliansens partier stöder dem. Men vi kommer att varamycket restriktiva med att ställa upp i förhandlingar om paktetuppgörelser,eftersom sådana innebär att vi tvingas ta ansvar för detaljer i en helhet som viär starkt kritiska till.Vi kommer självfallet att infinna oss om regeringen kallar tillpartiöverläggningar om olika frågor, t ex skatterna. Vi har själva föreslagit enbred partiöverenskommelse om socialförsäkringarna. Men förutsättningar föratt skall fullfölja sådana förhandlingar och träffa uppgörelser ärdels att det sakliga innehållet ligger mycket nära vår politik - alltså nära detvi anser att behöver -, dels att alla partier, även Moderata samlings-partiet, ges tillfälle att delta i uppgörelsen om det är sakligt möjligt.Svag regeringSverige har en i flera avseenden mycket svag regering.Socialdemokraterna är starkt försvagade och saknar idéer omfortsättningen. De tre partier som tillsammans formarmajoriteten står i många frågor långt ifrån varandra. Nästandagligen kommer nya exempel på sprickor i fasaden.Även om huvudscenariot, trots allt, är att den s k "Stopp-alliansen" hankarsig vidare , har vi beslutat att hålla hög beredskap förett politiskt sammanbrott i den nuvarande regeringskonstellationen. I ettsådant läge kan såväl regeringsmedverkan för som nyvalaktualiseras med kort varsel.Det första alternativet kan bli aktuellt antingen genom att Social-demokraterna - kanske under trycket av en internationell utveckling - heltbyter inriktning och är redo att ingå i Jobb-alliansen och acceptera entillväxtinriktad politik. Eller genom att beslutar sig för attstödjade borgerliga partierna. Även om vi bedömer chansen att något av detta skallinträffa som liten, är vi beredda att ta ett större politiskt ansvar.Det andra alternativet ter sig sannolikare. Det innebär att den politiskaprocess som utlöses av ett öppet sammanbrott mellan de tre nuvaranderegeringspartierna, efter vissa parlamentariska turer, leder fram till ettnyval.Vi har därför beslutat att ha hög beredskap också för en sådan utveckling.Den svenska krisenSverige är - naturligtvis - fortfarande ett av de bästaländerna i världen att leva i. Den välståndsutveckling somägde rum fram till omkring 1970var häpnadsväckande i sin uthållighet och omfattning.Sverige förvandlades från ett av jordens fattigaste länder tillett av de absolut rikaste. En del av rikedomen satsades på enambitiös välfärdspolitik. Vi stod mot slutet av perioden påprispallen i den internationella välståndsligan. Sedan desshar vi sjunkit, men alltså från en exceptionellt hög nivå.Den svenska krisen är alltså relativ i den meningen att vi i absoluta talfortfarande tillhör dem som har det bäst i världen, men under ett kvarts sekelhar vi lyckats sämre än jämförbara länder. Vår genomsnittliga årliga tillväxtunder perioden har stannat på . Det har inte alls varittillräckligt för att motsvara de inteckningar som gjorts i tillväxten i form avlönehöjningar och sociala reformer. Resultatet har blivit inflation ochdevalveringar och i slutändan massarbetslöshet.Socialdemokraternas tes är att den svenska krisen nu är övervunnen. Vimenar att den uppfattningen vilar på mycket svag grund. En svala gör ingensommar. En kvartalssiffra från gör ingen evighögkonjunktur. Det är sant att aktiviteten i svensk ekonomi ökat det senasteåret, men att det skulle röra sig om ett brott i långtidstrenden är enligt vårmening alldeles för tidigt att säga. Vår bedömning är att uppgången till vissdel förklaras av ett uppdämt konsumtionsbehov och när den effekten klingarav kommer tillväxten att visa sig vara ganska medioker.En illustration till hur svårbedömd framtiden kan vara - och om man såvill till förmåga som prognosmakare - ges i den förstavårproposition presenterade som finansminister, i april 1995.Med början redan i det andra stycket och sedan upprepat gång på gång sägsdär att "sysselsättningen har ökat med 83 000 personer och bedömsfortsätta öka i samma takt ". Från den dag denpropositionen lämnades till och framåt tillkom inte ett endanytt jobb i (netto) och de 83 000 jobben försvann.Nu upprepas på samma sätt att 69 000 jobb tillkommit ochatt utvecklingen förväntas fortsätta. Precis som sedanleder detta till slutsatsen att några särskilda åtgärder för fler jobb intebehövs. "Vi tyckte det var en löjlig debatt" säger i en intervju iDagens Nyheter (22/10) om den kritik som riktades mot Socialdemokraternaom bristen på förslag om nya jobb. Men tänk om jobbutvecklingen vänderneråt igen, precis som 1995! Antalet varsel har enligt i höstökat jämfört med förra året.Vi menar att de grundläggande förutsättningarna för produktion,investeringar, företagande och arbete i fortfarande inte är tillräckligtgoda för att en uthållig tillväxt skall vara säkrad.? Det visar siffror från Stiftelsen företagare minskar också. Det visar siffror från SCB.?? Investeringarna är inte tillräckliga. prognosticeras visserligen enrelativt stark uppgång efter nedgången , men enligt vårbedömning är nivån inte tillräcklig för en uthållig tillväxt runt eller .?? Den totala arbetslösheten förblir hög, . Andelensvenskar som ingår i arbetskraften (relativa arbetskraftstalet) är lägreän .?? Det svenska skattetrycket är högst i världen och ligger nu på nästan 55procent, trots ständiga försäkringar från regeringen att skattekvoten skallsjunka. Årets nivå är den högsta .?Vägen ur krisenFolkpartiets tillväxtprogram innehåller de rubriker som oftaåterfinns i framgångsrika länders tillväxtsatsningar.Starka statsfinanser och låg inflationDet är mycket positivt att den dramatiska försämring avstatens finanser som inleddes under () tidsom finansminister 1990-91 och som kunde brytas först motslutet av () tid nu kan läggas bakom ossgenom att budgetbalans uppnåtts. Vi känner dock oro för attstatsfinanserna är för känsliga för enkonjunkturnedgång. Man skall inte glömma bort att underAllan 18 månader som finansminister försämradesbudgetsaldot från ett visst överskott till ett underskott påöver . Vi förespråkar därför såväl lägreutgiftskvot som skattekvot.Bra företagsklimatVi känner stark oro för företagandets utveckling och de allttydligare tecknen på att svenska företag flyttar ut viktigafunktioner till andra länder. Vi vill bland mycket annat selägre arbetsgivaravgifter och bättre riskkapitalförsörjning.Avregleringar och privatiseringarVi vill se modernare arbetsmarknadslagar. Även annanlagstiftning som omgärdar företagande kan förenklas. Viföreslår omfattande utförsäljningar av statliga ochkommunala företag.Satsning på forskningVi beklagar att den borgerliga regeringens ambitiösasatsning med löntagarfondspengar avbröts under som utbildningsminister. Vi tror att det viktigaste som nukan göras är en satsning på forskningskvalitet, där vi tror flerdoktorandtjänster är en nyckelfaktor.Satsning på bildning och kompetensutvecklingDen svenska skolan har tillåtits förfalla. Den liberalabildningstraditionen har förfuskats. Socialdemokratiskskolpolitik har handlat mer om utjämningän om utbildning och, som vi varnat för ,motverkar en sådan inriktning sitt eget syfte. Vi föreslår ensatsning på lärarna, att gymnasiet görs om, att ettlärlingssystem införs och att krafttag tas mot de växandeordningsproblemen. Vi menar att möjligheterna att finansieraökade insatser i skolan ökar avsevärt om de extra statsanslagsom tillförts kommunerna specialdestineras tillkärnområdena vård och skola. I denna motion föreslår viockså att den diskussion som pågått i mer än ett årtionde omden svenska arbetskraftens kompetensutveckling äntligenförs till ett positivt resultat genom införande av ett systemmed privata kompetenskonton. Sänkta skatterVi föreslår en bred uppgörelse om en flerårig skattereformomfattande skattesänkningar för sammanlagt ca 65 miljarderkronor (inklusive förbättrat barnstöd):Tabell 2.1 förslag till skattereform (miljarder kronor,avrundade siffror) Steg1 Steg 2 Steg 3Steg 4Reformår vidgod tillväxt 1999200020012002Sänktarbetsgivar- ochegenföretagar-avgift10Slopad extras.k. värnskatt2Barnbidragsteg 13Höjt avdrag förpensionsspar.1Sänktinkomstskatt1/37Sänktförmögenhetsskatt2Avskaffaddubbelbeskattning3Sänktinkomstskatt2/314Barnbidragsteg 22Höjd brytpunktför statsskatt3Övertagande avvissakommunalakostnader14Avskaffande avförmögenhetsskatten 5Summa16+12+19 +19=66Sveriges ekonomiska läge:mörka moln vid horisontenVår omvärldDen internationella utvecklingen är mycket osäker idagsläget. Krisen i är inte på långa vägarövervunnen även om en del av länderna visar positivatecken. Det kommer att ta tid för dessa länder att återhämtasig även om det på finns anledning hysa optimismom deras utveckling. Återverkningarna på västvärlden avkrisen är av två slag.För det första kommer världshandeln att bli lägre. Problemen i detfinansiella systemet medför att många asiatiska företag inte kan finansiera enplanerad expansion eller inte ens den löpande verksamheten. Detta drabbaräven exportföretag vilka annars skulle kunna dra nytta av den lägre växelkurssom devalveringarna innebär. Den kraftigt sjunkande efterfrågan i Östasienmedför att området inte kommer att vara samma växande marknad förvästvärldens exportföretag som det varit under . EU räknar med attvärldshandelns ökning kommer att halveras , från 9,7procent till 4,7 procent.Den lägre världshandeln kommer att få negativa återverkningar på USAoch . Olika beräkningar av internationella institutioner tyder påatt den direkta negativa effekten kan röra sig om av BNP.Detta kan tyckas lite, men av västvärldens BNP motsvarar ca 120miljarder dollar.Men troligen är detta ändå inte det allvarligaste. Det är istället att, för detandra, den finansiella oron kan få betydligt allvarligare konsekvenser än dedirekta handelskonsekvenserna.Den asiatiska krisen har föregåtts av ett alltför stort risktagande. Nukommer en reaktion mot detta. Banker och andra kreditgivare intar nu istället en mycket restriktivare hållning mot riskfyllda åtaganden. Det är i ochför sig sunt men leder lätt till en alltför restriktiv hållning mot risktagandeöverhuvud taget. Det blir då en kraftig kreditåtstramning mot både företagoch hushåll. Följderna av en sådan kraftigt restriktivare kreditgivning kan gestörre negativa konsekvenser än de direkta följderna av lägre tillväxt ivärldshandeln. Den större riskaversionen är inte bara begränsad tillkrisländerna i utan kommer också att visa sig i västländerna.En stark sådan kreditåtstramning kan få mycket negativa konsekvenser ochleda till en nedåtgående spiral av lägre krediter, företag som drabbas blirhårdare mot kunder och leverantörer när det gäller betalningar, detta kan intemjukas upp med krediter på grund av kreditåtstramningen, etc. Även svenskaföretag och banker ser över sin situation gentemot drabbade områden somÖstasien och Ryssland.Därför är den relativt goda situationen i bedräglig. Även omEU-kommissionen i sin senaste prognos räknar tillväxt inomEU-området kan detta visa sig vara för optimistiskt. Det finns ingaenkla sätt att uppskatta den finansiella orons följder för tillväxt ochsysselsättning. Men de kan visa sig vara så omfattande att tillväxten i -och - blir betydligt sämre än väntat.De mest negativa bedömarna talar t o m om risken för depression, dvs attBNP skulle falla. Det borde dock inte behöva gå så illa. De som kan ageramed penningpolitiska eller finanspolitiska medel, dvs centralbanker ochregeringar, kommer troligen att agera för att dämpa oron och försöka skapaförutsättningar för att den ekonomiska aktiviteten skall kunna hållas uppe.Samtidigt är det en balansgång där erfarenheterna från de lättnader somskedde efter börsnedgången 1987 påverkar vad som kommer att ske. Detpositiva då var att en nedgång undveks, men stimulanserna blev för starka irädslan för en ny 30-talskris, vilket ledde till överhettning på flera håll. Detär därför förståeligt att många centralbanker inte vill fatta snabba ochoöverlagda beslut om räntesänkningar som skulle framtvinga återställareefter någon tid.Den iver som främst socialdemokratiska regeringschefer inom EU visatnär det gäller att få den () att snabbt sänkaräntan - innan banken ens startat sin verksamhet - är därför malplacerad,även om oron för utvecklingen i och för sig är befogad. Det som ECB måsteväga samman är å ena sidan risken att avmattningen även i blirkraftigare än vad dagens bedömningar anger och å andra sidan risken attsnabba lättnader i penningpolitiken blir för kraftiga och senare måste återtas,med kanske ännu större negativa effekter som följd. En sådan avvägningmåste göras i ljuset av att penningpolitiken verkar på lång sikt. Men också iljuset av att ECB måste ha sin ställning och verksamhet förstådd ochaccepterad av allmänheten. ECB verkar självfallet inte i ett politiskt vakuum.De europeiska regeringschefer som i praktiken uttryckt önskemål om lägreräntor från ECB:s sida gör inte den avvägningen lättare för ECB. Densvenske statsministerns inhopp i frågan är särskilt anmärkningsvärd motbakgrund av att han ställt utanför euro-samarbetet.Ivern att få snabba räntesänkningar visar att den politiska tilltron tilloptimistiska tillväxtprognoser kanske inte är så fast rotad?Till bilden hör att enligt nya prognos harett visst handlingsutrymme i finanspolitiken. Enligt prognosen skulle detoffentliga underskottet i Euroland uppgå till av BNP . Detfinns således - under förutsättning att prognosen inte är för optimistisk - enviss marginal till det maximala underskott på av BNP som tillväxt-och stabilitetspakten innebär.Sammantaget torde man få räkna med att tillväxten i dämpas 1999jämfört med till eller lägre, att i bästa fall fårnolltillväxt, att de ostasiatiska länderna i övrigt får en mycket svag tillväxtoch att tillväxten i blir lägre än de som räknar med. Det är inte alls uteslutet att tillväxten kan blibetydligt i - således ingen recession men lågtillväxt med stigande arbetslöshet.Den finansiella oron har lett till en debatt om det internationella finansiellasystemet. Det är inte förvånande att regleringsivrare av alla sorter gripertillfället att propagera för allehanda slag av regleringar, skatter och andraingrepp. Sådana förslag bygger dock i flera avseenden på en felsyn. De utgårfrån att det är "en ohämmad marknadsekonomi" som orsakat krisen. Så ärinte alls fallet. Det är i stället främst de länder som präglats av reglerings-ekonomi och bristande demokrati och insyn som drabbats värst, medIndonesien och som tydliga exempel. Marknadsekonomi innebäröppenhet och snabb spridning av information. Krisen har drivits fram av t.ex.dold kreditgivning till dåliga företag, mer eller mindre dolda kopplingarmellan stat, banker och vissa företag etc. Detta är raka motsatsen tillmarknadsekonomisk öppenhet. Det är trycket från de internationellafinansmarknaderna som lagt kriserna . När de enskilda länderna ochderas företag kommit under finansmarknadernas granskning har bristernauppenbarats.Det som behövs är inte nya regleringar som under alla omständigheterknappast kan bli internationellt heltäckande. Det kommer alltid att finnasnågot land som ställer sig utanför. Det är viktigare att varje land strävarefterökad öppenhet och utformar de egna lagarna och reglerna därefter. Ökadinsyn och jämförbara kriterier gör det svårt att dölja dåliga eller skummaaffärer.Det är en liberal attityd i dessa frågor som har en rimlig chans att undvikaliknande kriser : likartade förutsättningar vad gäller insyn ochinformation.Sveriges läge - efter valetFör blir det allt tydligare att den bild somregeringen målade upp i valrörelsen och i höstensbudgetförslag av en mycket gynnsam utveckling för densvenska ekonomin inte håller. Det är snart bara regeringensom tror på en snabb tillväxt.Ett antal ledande internationella konjunkturbedömare (Consensus) harunder årets lopp reviderat ner sina prognoser för BNP-tillväxt för1999 från till . Nedreviderings-processen är nog inte avslutad.Även inhemska bedömare har reviderat ner prognoserna för sedanförsommaren. Det är oundvikligt att en svagare eller utebliven tillväxt i omvärlden fårnegativa effekter på . Regeringens tro har varit att en sämre export-konjunktur skulle kompenseras av att hushåll och företagare här hemmaskulle hysa tillräckligt mycket av optimism för att tillväxten i konsumtionoch investeringar skulle kunna bli god.Efter åren av socialdemokratisk politik har hushållen haft ett behov av attföryngra sitt innehav av t ex köksmaskiner, bilar m m. Detta har lyft upp denprivata konsumtionen . Men det finns nu allt tydligaretecken på att hushållen börjar få en mera realistisk bild . Då blirde mera återhållsamma. Detsamma gäller företagen. Den svagare inter-nationella konjunkturen försämrar enligt statistikorderingången från utlandet men även ordertillströmningen från hemma-marknaden sjönk . barometer för tredje kvar-talet visar att exportorderingången för industrin sjönk och mattades av vadgäller hemmamarknaden. Den s k Confidenceindikatorn som är ett samman-fattande mått på industrikonjunkturen visar ett negativ utfall, det första under1998.Ett oroande tecken är att vinsterna försämrades för företagen under dettredje kvartalet.Det gäller t.ex. börsföretagen men även småföretagen börjar känna av desämre tiderna. Småföretagsbarometern , baserad på 1 800intervjuer med företag med färre än 50 anställda, präglas av en ökadpessimism om konjunkturen. Det gäller både industri- och tjänsteföretag,både export- och hemmamarknadsinriktade företag.Det kommer med all sannolikhet att innebära att tillväxten blir betydligtlägre än de som regeringen räknar med. Den prognosenbygger på förutsättningar som inte ter sig realistiska. En period medtreprocentig årlig tillväxt har vi inte haft . Visserligen harekonomin genomgått strukturförändringar under första hälften av 90-taletsom gör oss mera skickade att möta nedgångar, men det finns ingenting somsäger att det skulle vara möjligt med en treprocentig tillväxt i rad -nota bene med regeringens politik.Regeringen har visserligen låtit göra en halvhjärtad kalkyl över vad ensämre utveckling skulle innebära där man räknat med en BNP-tillväxt på 1,8procent 1999 istället för 3 som i huvudalternativet. antas docktillväxten återgå till regeringens huvudalternativ. Detta är inte realistiskt.Skulle den internationella oron leda till lägre tillväxt är det inte sannoliktattåterhämtningen sker så snabbt. Den kan i praktiken spridas ut över två tre år.De små effekter som regeringen räknar med på t ex de offentliga finansernaär därför inte trovärdiga.Regeringen har flera kraftigt optimistiska antaganden i sitt huvudalternativ.Investeringarna antas t.ex. öka i mycket snabb takt i rad. Bostads-byggandet antas öka med . Det finns inteunderlag för ett sådant antagande.Men det mest anmärkningsvärda är antagandena om den privatakonsumtionen. Förutom optimistiska antaganden om reallöneutvecklingenökar därutöver den privata konsumtionen genom att hushållen antas dra nersitt sparande till noll. Även om hushållen minskar nersitt sparande är det inte troligt att sparkvoten går ner till noll.Den finansiella oron och försämrade konjunkturutsikter gör hushållenmera försiktiga med sina utgifter. Det är inte säkert att börsnedgångenpåverkar hushållens konsumtionsmönster särskilt eftersom nog flertalet ärmedvetna om de risker som aktieplaceringar innebär, och därför inte byggerkortsiktiga konsumtionsplaner på en snabb kursstegring i ett aktieinnehav.Huspriserna anses ha en mera direkt påverkan på konsumtions-benägenheten.