mot · GL02Fi22 · 1998-04-29 00:00:00 — Det räcker inte att tala om vikten av ett ökat företagande, det fordras också praktisk politik. Det handlar om att skapa bättre förutsättningar så att kreativitet kan frigöras, så att människor skall våga förverkliga sina affärsidéer, våga språnget att starta eget, utvidga, ta risker och nyanställa. Transaktionskostnaderna måste hållas så låga att medborgarna kan dra nytta av varandras vilja och kunnande. Här finns den ekonomiska utvecklingens kanske viktigaste drivkrafter. Därför är det mycket bekymmersamt att regeringen inte heller i föreliggande proposition lägger förslag om åtgärder som skapar ett gott klimat för nya och växande företag. Insikten om att endast den privata sektorn kan skapa den expansion av samhällsekonomin och den ökning av det totala antalet arbetstillfällen som så väl behöver föranleder oss att förorda en ny politik som bygger på strukturella och tillväxthöjande åtgärder. Attityderna till företagande måste bli bättre. Inställningen till företagande, företagsklimatet, är avgörande för benägenheten att starta företag. Politiker, skolor, företagare, organisationer med flera har ett gemensamt ansvar för detta. En fortsatt produktivitetstillväxt är viktig. En väl fungerande infrastruktur, inklusive telekommunikationer och informationsteknik, är också en central förutsättning för att svenskt näringsliv i hela landet ska kunna expandera. Stora satsningar på forskning och utbildning är nödvändiga om svenskt näringsliv ska kunna fortsätta att utveckla produkter som är internationellt konkurrenskraftiga. Goda forskarmiljöer är viktiga för att behålla forsknings- och utvecklingsverksamhet i . Utbytet mellan högskolor/universitet och näringsliv för att stimulera kommersialiseringen av forskningsresultat måste förbättras. Många, framför allt mindre företagare, upplever sig ofta kämpa mot en kompakt byråkrati. Detta avskräcker många från att starta företag och gör företagandet krångligare än det borde vara. Regeringen har i föreliggande proposition gått vidare med en bråkdel av de förslag som Småföre-tagardelegationen presenterat i betänkandet Bättre och enklare regler (SOU 1997:186). Regeringens senfärdighet i dessa frågor är påfallande. Man kan inte gärna skylla på att förändringarna medför kostnader. Istället torde senfärdigheten bero på bristande insikt och intresse för dessa frågor. Småföretagardelegationens förslag bör genomföras skyndsamt. För att nå full effekt måste det fortsatta avregleringsarbetet ha politiskt stöd från allra högsta politiska nivå. Samordning av de olika statliga verksamheterna som handhar företagar-frågor bör ske som en kontinuerlig omprövning av regleringar, uppgiftsinhämtande och bestämmelser genomförs. Det finns också anledning att se över alla de myndigheter, institutioner och organisationer som på olika sätt handhar företagarfrågor och hitta former för att samordna de olika verksamheterna på ett sätt som dels förenklar för företagen, dels kan innebära rationaliseringar och effektiviseringar av de olika stöd som staten ger till företagen. Varje departement bör vid lagstiftningsärenden undersöka vilken effekt lagen kommer att ha för företagande. Många av de lagar, förordningar, avtal och andra regler som styr näringslivet och arbetsmarknaden är anpassade till de stora och multinationella företagen. Den skillnad som finns mellan stora och små företag måste avspeglas även i regelverken. Kapitalförsörjningen för de mindre företagen måste förbättras genom ett permanent riskkapitalavdrag och avskaffande av dubbelbeskattningen. Den av regeringen tidigare vidtagna åtgärden att ändra tidpunkten för redovisning av moms är principiellt felaktig. De praktiska konsekvenserna för många företags likviditet är förödande. Arbetsrätten måste reformeras så att den bättre svarar mot dagens arbetsmarknad och unga människors syn på arbete och flexibilitet. Särskilt de små företagen drabbas av dagens stela regelverk. Ökade krav på flexibilitet i arbetslivet ställer också allt större krav på fortlöpande kompetensutveckling. Olika metoder för att stimulera till såväl egen kompetensutveckling som utbildning inom arbetslivet måste prövas. föreslår att ett system med individuella utbildningskonton införs. Royalty på patenterade uppfinningar bör vara skattefri för att därefter beskattas som inkomst av kapital. Nya rön inom FoU bör göras mer tillgängliga för småföretagen. Målet för den översyn av företagsstöden som görs bör kunna vara sänkta företagsstöd i utbyte mot sänkta skatter, till exempel arbetsgivaravgifter. En rättvisare konkurrenssituation ska eftersträvas. Den ekonomiska tillväxten måste spridas över hela landet. Staten har en viktig roll att spela i detta sammanhang. För att det ska ske behövs regioner med flera lokala tillväxtpooler. 4.4 Hushållssparande är nödvändigt Sparande framställs ibland som ett betydande problem och en av orsakerna till djupet i den ekonomiska krisen och den höga arbetslösheten. Detta är ett i grunden felaktigt synsätt. Vår syn på sparande kan härledas bland annat ur den kristdemokratiska förvaltarskapstanken. Sparande är även en metod att kunna öka det personliga ansvarstagandet genom att bygga upp en buffert i den egna ekonomin. Att spara i missgynnas med gällande skatteregler. De hindrar att förmögenheter byggs upp. Den nuvarande regeringen har genom olika förslag ytterligare höjt beskattningen på olika former av sparande. Syftet är uppenbarligen att ånyo förlägga sparande och kapitalbildning inom den offentliga sektorn. Vi menar att enskilt sparande behövs och ska premieras. Det enskilda sparandet är viktigt både ur individens eget liksom för statens och kommunernas perspektiv. Det enskilda sparandet är av vikt även för svenskt näringsliv. Tillgången till riskkapital säkras genom ett högt sparande. Ett stort sparande är angeläget för att säkerställa tillgången till kapital för att motsvara de investeringar som är nödvändiga för att klara förnyelsekraven i näringslivet och för att i ett längre perspektiv klara sysselsättning och välfärd. Stimulanser för att påskynda utveckling av antalet tjänsteföretag skulle få påtagliga effekter på antalet nya jobb. Också ur resurshushållningssynpunkt är ett ökat utrymme för tjänstesektorn, till exempel när det gäller reparationer och underhåll, angeläget. Hushållssektorn har en stor potential. av allt arbete utförs i hemmen. som allt fler går arbetslösa ökar arbetsbördan för andra genom dubbelarbete på jobbet och i hemmet. Genom de höga så kallade skattekilarna är den vita marknaden för den typ av tjänster som går att utföra i egen regi i stort sett utplånad. Den svarta marknaden är dock mycket omfattande. För privatpersoner bör det införas en möjlighet till skattereduktion av arbetskostnaden för tjänster som utförs i det egna hemmet. Det innebär att det vita priset kan halveras jämfört med dagens regler. Skattereduktionen begränsas till maximalt och hushåll. förslag innebär att en ny arbetsmarknad kan öppnas inom den del av tjänstesektorn som varit stängd på grund av orimliga skatteregler. Förslaget gör vita hushållstjänster tillgängliga för fler. Många, framförallt barnfamiljer och äldre, som skulle vilja betala för hjälp i hemmet tvingas att avstå eller att köpa tjänsten på den omfattande svarta marknaden. Vårt förslag skapar nya möjligheter för moderna tjänsteföretagare. 4.6 Målet ska vara att minska den totala arbetslösheten Regeringens målsättning när det gäller kampen mot arbetslösheten är att halvera den öppna arbetslösheten. är kritiska till valet av mål eftersom det riskerar att leda till fel åtgärder. Vi förordar istället målsättningen att halvera den totala arbetslösheten. Vår målsättning fokuserar på att öka sysselsättningen. Den tid som har förflutit sedan målsättningen fastställdes har visat att våra farhågor har besannats genom att regeringens politik i betydande grad har inriktats på att förbättra arbetslöshetsstatistiken istället för att vidta åtgärder föra att skapa förutsättningar för nya jobb. politik syftar till att stärka tillväxten i den privata sektorn så att samhällsekonomin kan expandera och det totala antalet arbetstillfällen öka. Detta är en absolut nödvändighet för att långsiktigt säkra välfärden. Den höga arbetslösheten innebär stora bekymmer för den enskilde. Den är också det största hotet mot en rättvis fördelning. Därmed är arbetet med att skapa förutsättningar för nya jobb den enskilt viktigaste fördelningspolitiska åtgärden. 4.7 En reformerad arbetsmarknadspolitik Tillväxtåtgärder är det centrala för att få fler i arbete och därmed skapa bättre förutsättningar att få balans i svensk ekonomi. Men också arbetsmarknadspolitiken bör reformeras. är just detta område ett av de mest genomreglerade. Arbetsmarknadspolitiken måste som mycket annat utgå från subsidiaritetsprincipen. Det vill säga att det en lägre nivå klarar av på egen hand ska inte högre nivåer lägga sig i. Arbetsmarknadspolitiken ska vara subsidiär på så sätt att samhällets insatser ska vara stödjande när så krävs, dock utan att skada ordinarie arbetsmarknad. Arbetet är viktigt för människans möjlighet att utveckla sin identitet. Ett arbete har ett värde i sig. Därför skall arbete åt alla vara ett viktigt mål för den ekonomiska politiken. Även om arbetet har ett egenvärde innebär det inte att avsaknaden av ett arbete påverkar det absoluta och unika människovärdet. Arbetslöshet är ett allvarligt slöseri med mänskliga resurser och förmågor. Vårt synsätt är att alla arbeten som utförs i samhället är värdefulla och bidrar till det gemensamma samhällsbyggandet, oavsett om de utförs i industriproduktion, inom vård och omsorg, i privata tjänstesektorn, i den ideella sektorn eller i det egna hushållet. utgångspunkt för arbetsmarknads- och näringspolitiken är att den sammantagna politiken ska skapa förutsättningar för ekonomisk utveckling. Därigenom skapas också förutsättningar för nya arbetstillfällen. Med fler i arbete skapas också via skattesystemet gemensamma resurser för att förstärka budgeten och därmed värna välfärden. Arbetsmarknadspolitikens uppgift är dels att fungera som ett försäkringssystem för den som blir arbetslös vid normala konjunktursvängningar, dels att underlätta nödvändig omställning från krympande till växande sektorer. Inom arbetsmarknadspolitiken ska den s k arbetslinjen eftersträvas där meningsfull sysselsättning och utbildning ska erbjudas framför passivt kontantstöd vid arbetslöshet. 4.8 En bättre a-kassa Arbetslöshetsförsäkringen är ett viktigt och nödvändigt inslag i det svenska välfärdssystemet. Vid en period av arbetslöshet ska inte den som står till arbetsmarknadens förfogande behöva förlora möjligheten till försörjning. Arbetslöshetsförsäkringen ska bygga på en inkomstrelaterad ersättningsnivå, incitament för att hitta ett nytt arbete och ge trygghet för att våga pröva något nytt. Dagens stora belastning på arbetslöshetsförsäkringen är i sig ett betyg på den ekonomiska politik som förts i . Den socialdemokratiska regeringen förefaller vara handlingsförlamad när det gäller att vidta adekvata åtgärder för att få fart på företag och företagande, det som leder till att belastningen på arbetslöshetsförsäkringen minskar. Arbetslöshetsförsäkringen är tänkt att vara en omställningsförsäkring som finansieras genom avgifter som betalas både av arbetsgivare och arbetstagare. Den höga arbetslöshetsnivån har lett till att försäkringen är kraftigt underfinansierad. Bristen täcks över statsbudgeten. anser det angeläget att arbetslöshetsförsäkringen åter blir en omställningsförsäkring som finansieras genom avgifter. Genom avgiftsfinansiering uppnås ett bättre samband mellan lönebildning och arbetslöshet. På så sätt förbättras arbetsmarknadens funktionssätt. Genom branschvisa avgifter som återspeglar arbetslösheten inom sektorn skapas incitament för övergångar till sektorer med bättre framtidsmöjligheter. har pläderat för en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med rimlig ersättningsnivå, en nivå som innebär att den arbetslöse inte skall behöva komplettera med socialbidrag. Alla som står till arbetsmarknadens förfogande skall på detta sätt finnas inom försäkringssystemet, något som inte gäller . Ersättningsnivån ska beräknas utifrån av den tidigare inkomsten. har hållit fast vid 80-procentsnivån i socialförsäkringssystemen. regeringen trots löften om gick ner till ersättningsnivå finansierade 80-procentsnivån i samtliga socialförsäkringssystem. Socialdemokraternas och sänkning av ersättningsnivån i a-kassa och KAS har inneburit en hård ekonomisk påfrestning för många hushåll. har kommunernas socialbidragskostnader ökat lavinartat när många tvingats gå till . har staten och därmed ytterst skattebetalarna stått för en stor del vad gäller kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen. Företagens arbetsmarknadsavgift har likaså stått för en avsevärd del medan de enskildas medlemsavgifter till a-kassorna har utgjort en marginell andel av finansieringen. Målet måste vara en finansiering där egenavgifter och företagens arbetsgivaravgifter balanserar inkomster och utgifter över en konjunkturcykel. En sådan modell kommer också att vara ett incitament till en bättre fungerande lönebildning, något som i sig verkar för att belastningen på försäkringen minskar vilket leder till en bättre ekonomisk utveckling. Det är utifrån ett socialt ansvarstagande viktigt att alla människor oavsett var de bor i landet kan bidra till att utveckla livskraftiga regioner. För att skapa regional balans är det nödvändigt att arbetsmarknadspolitiken och den ekonomiska politiken harmoniseras med regionalpolitiken. I huvudsak krävs en aktiv generell regionalpolitik där näringsliv och offentlig sektor i glesbygd kompenseras för långa avstånd, små lokala marknader, brist på utbildad personal, sämre kringservice etc. En effektiv regionalpolitik med målsättningen att hela ska leva motverkar att flaskhalsar uppstår i ekonomin i en uppgångsfas och minskar sårbarheten i en konjunkturnedgång. En väl utbyggd infrastruktur är ett av de viktigaste medlen för att skapa goda förutsättningar för hela utveckling. 4.10 Fördelningspolitik och tillväxtstrategi Det finns all anledning att hålla fast vid en stram ekonomisk politik. De marginaler som den svenska ekonomin har att röra sig inom är fortsatt snäva. Om t ex en ränte- och valutaoro skulle sprida sig inom som en följd av en möjlig utveckling beträffande EMU-frågan skulle sannolikt den svenska ekonomin utsättas för betydande påfrestningar. har länge kritiserat regeringen för att man inte har förmått att sanera statsfinanserna och bedriva en tillväxtfrämjande politik. Från regeringshåll har hävdats att man först måste ägna sig åt saneringen av statens finanser för att sedan ta sig an uppgiften att komma tillrätta med arbetslösheten. Detta är ett ödesdigert förhållningssätt, för landet men framförallt för alla de människor som saknar arbete. Inte heller i föreliggande proposition återfinns några verkliga åtgärdsförslag som är anpassade till utmaningens dimensioner. Regeringen har ännu inte kunnat samla sig till åtgärder för att åstadkomma den tillväxt av jobb inom den privata sektorn som man säger sig verka för. En del av de besparingsåtgärder som regeringen vidtagit är förödande för enskilda människor och ett uttryck för en betydande okänslighet för människors faktiska situation. Som exempel på sådana kan nämnas besparingar på änkepensionerna, bostadsbidragen och försämringar för ålderspensionärer. Regeringen har också genom de utomordentligt omfattande skattehöjningar som skett pressat många hushålls ekonomier över den gräns där de själva klarar av att försörja sig utan socialbidrag. Om ska kunna behålla en position bland världens ledande industrinationer måste skattetrycket sänkas. Regeringens propåer om särskilda och gynnsamma skattevillkor för utländska experter visar i all sin absurditet det omöjliga i att har ett väsentligt högre skattetryck än omvärlden. Den kristdemokratiska politiken tar sikte på att få till stånd ett klimat som skapar förutsättningar för nya jobb inom den privata sektorn, inte minst tjänstesektorn. I ett längre perspektiv är det endast så välfärden kan bevaras och utvecklas. Vad är det som skapar nya jobb? Det är den fråga som ständigt måste ställas för att styra politik till rätt åtgärder. Vårt svar är att nya jobb kommer till stånd när enskilda människor finner det vara mödan värt att starta eller utveckla en befintlig verksamhet. Politiken måste således inriktas på att underlätta för just detta genom att sänka trösklarna för nyföretagande och utvecklande av de företag som redan finns. I föreliggande motion presenteras besked om vilka åtgärder vi anser vara nödvändiga för att få fart på företag och företagande. Totalt uppgår kostnaderna för skattesänkningar och andra åtgärder till ca . Åtgärderna är finansierade fullt ut. Till väsentliga inslag i en politik för fler jobb hör bland annat: klargörande av statens roll som skapare och upprätthållare av regelverk utförsäljning av statliga företag en arbetsrätt som är bättre anpassad till de mindre företagens situation skatter som uppmuntrar till hushållssparande skatteregler som inte missgynnar produktiva investeringar i förhållande till riskfritt sparande avskaffande av uppenbart företagsfientliga regler som förtida inbetalning av moms reduktion av skattekilar som motverkar expansion inom tjänstesektorn satsningar på utbildning, införande av s k utbildningskonton Sammantaget syftar dessa åtgärder till att förbättra förutsättningarna för nya jobb genom tillväxt och företagande. I följande avsnitt presenteras sex områden som är särskilt prioriterade för i den ekonomiska politiken. Det gäller skattepolitiken för låg- och medelinkomsttagare, barnfamiljernas och pensionärernas ekonomiska situation, skattepolitiken för att skapa långsiktigt goda tillväxtförutsättningar, vården och omsorgen inom kommunsektorn samt återupprättande av rättssamhället. På dessa områden är den socialdemokratiska regeringens politik bristfällig eller felaktig. 5.1 En skattepolitik för att kunna klara sig på sin lön Regeringens politik för att sanera statsfinanserna har till stora delar inneburit höjda skatter för låg- och medelinkomsttagare. Detta har i kombination med sänkta bidrag gjort att många som redan tidigare levde på marginalen tvingats söka socialbidrag. Socialbidragskostnaderna har ökat under hela mandatperioden, liksom antalet socialbidragstagare. Denna utveckling har i sin tur belastat kommunerna eftersom det är de som finansierar socialbidragen. Låginkomsttagare som tvingas söka socialbidrag betalar ofta ansenliga belopp i inkomstskatter. Denna negativa rundgång måste brytas. ser det som en viktig uppgift att skapa en skattestruktur som gör att fler kan klara sig på sin egen lön och inte tvingas vara beroende av bidrag för att få hushållsekonomin att gå ihop. Därför föreslås en rad åtgärder som gör att den disponibla inkomsten ökar. Det beloppsmässigt mest betydande förslaget är ett kraftigt höjt grundavdrag i den kommunala beskattningen. Detta förslag är en grundavdragshöjning på , vilket i genomsnitt innebär en ökning av den disponibla inkomsten på ca , eller ca . Förslaget ger förutsättningar för en bättre fungerande lönebildning och innebär dessutom förbättringar för sommar- eller extraarbetande ungdomar. Med grundavdrag kan man tjäna innan man behöver betala kommunalskatt jämfört med . Det skattebortfall som uppstår för kommunsektorn regleras i enlighet med finansieringsprincipen. Se avsnitt 6 om kommunsektorn. föreslår också skattemässiga förbättringar för hushållen att spara, dels genom en höjd avdragsrätt för pensionssparande, dels genom en avdragsrätt för sparande på individuella utbildningskonton. Vidare föreslås att gränsen för reseavdraget för resor till och från jobbet sänks . Det innebär att resekostnader på ytterligare blir avdragsgilla jämfört med . En skatt som plågar många, inte minst folk med låga inkomster, är fastighetsskatten som på grund av sin utformning fått orimliga effekter. föreslår att fastighetsskatten sänks i ett första steg till , samt att den endast beräknas på en tredjedel av markvärdet överstigande . På så sätt försvinner de orimliga effekter som exempelvis drabbat folk i skärgårdsomsråden. När det gäller fastighetsskatten föreslår också att de s k krisårgångarna bland hyresfastigheterna inte ska träda in i fastighetsskattesystemet som planerat . Detta skulle nämligen tvinga fram höjda hyror för flertalet hyresgäster i dessa fastigheter. Med politik kan detta undvikas. Se utgiftsområde 18 i avsnitt 7.1. Tabell 5.1 En skattepolitik för att kunna klara sig på sin lön Skattesänkningar, förändringar för offentlig sektor i förhållande till regeringens politik Höjt grundavdrag i beskattning -9,13 -9,96 -9,96 Avdragsrätt för individuella utbildningskonton -0,1 -0,3 -0,5 Sänkt gräns för reseavdrag fr. 7 000 till 6 000 -0,33 -0,33 -0,33 Höjd avdragsrätt för pensionssparande (1 basbelopp) -0,87 -0,95 -0,95 Sänkt fastighetsskatt till 1,(egnahem & flerfamiljshus) -2,1 -2,1 -2,1 Fastighetsskatten tas bara ut på 1/3 av markvärdet över 150 tkr -0,52 -0,52 -0,52 Framskjutet inträde i fastigh.skatten för krisårgångarna (lägre hyra) Slopad sambeskattning av förmögenhet -0,1 -13,79 -14,16 -14,36 Anm.: föreslår att förmögenhetsskatten fasas ut . Det innebär att kravet på att slopa den orimliga sambeskattningen av förmögenhet bara behöver finansieras . ser som en speciellt viktig uppgift att slå vakt om familjens möjligheter att hålla ihop, uppleva valfrihet när det gäller barnomsorgsform och att kunna ge mer tid för barnen. Trots att svensk familjepolitik präglas av en socialdemokratisk och liberal människosyn, där individen och inte familjen är samhällets byggsten, känner en stor majoritet att familjen är det viktigaste i livet. Problemet är att de inte upplever något stöd från samhällets sida. I en undersökning som tidningen genomförde , uppgav tre av fyra kvinnor och var tredje man att de vill stanna hemma med barnen . Denna önskan upplevs av etablissemanget som egenartad och apart. Men finanspolitik är utformad för att även tillgodose just denna önskan, djupt rotad hos landets nuvarande och kommande barnfamiljer. Det vårdnadsbidrag som är grundbulten i vår valfrihetsrevolution är fullt ut finansierat i budgetförslaget. Men den dag föräldrarnas i undersökningen uttalade önskemål kan realiseras, blir det även en stor samhällsekonomisk vinst för såväl kommunerna som staten. Till detta kommer att såväl en som har konstaterat att barnen är krisens stora förlorare. Därför föreslår följande förbättringar för barnfamiljerna: Ett beskattat vårdnadsbidrag på av basbeloppet , /månad, Behovsprövning över det generella barnbidraget på /månad, genom att resterande /månad förs till den barnrelaterade delen av bostadsbidraget. Från ska bidraget vara /månad. Bostadsbidragsberättigade barnfamiljer får därigenom ca extra utöver det generella barnbidraget om . Förbehållsbeloppet i underhållsbidragen höjs. Barnfamiljerna kommer dessutom att gynnas av den skattesänkning som föreslås för inkomsttagare genom en höjning av grundavdraget. Tabell 5.2 politik för barnfamiljer Förändringar i förhållande till regeringens förslag Slopade garantidagar till följd av vårdnadsbidrag Höjt förbehållsbelopp i underhållsbidragen Höjt bostadsbidrag till barnfamiljer Ny beräkning av SGI Avskaffade individuella inkomstgränser i bostadsbidraget Ökad bostadsbidragsgrundande yta i bostadsbidraget Regeringens okänsliga budgetsanering har drabbat många pensionärer hårt genom nedskärningarna och bristerna inom äldrevården och de växande vårdköerna. Många pensionärer har heller inte råd att lösa ut nödvändiga mediciner. budgetalternativ, som bl a innehåller nedanstående reformer, innebär därför en stor satsning på rättvisa för pensionärerna: Hela inkomstprövningen av änkepensionen slopas. Samtliga pensioner höjs genom att den 2-procentiga basbeloppsreduktionen från krisuppgörelsen 1992 återställs 1999.