frsrdg · GL04JO1 · 1998-01-01 00:00:00 — I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande såvitt avser handläggning av överklagandet och återkallelsen. Enligt 24 § förvaltningslagen (1986:223) ankommer det på att pröva om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Finner vid denna prövning att så är fallet skall besvärsskriften och övriga handlingar överlämnas till länsrätten. Har skriften kommit in för sent skall avvisa överklagandet. Av utredningen framgår att D.P. överklagat beslut i ett brev som kom in till kassan . På grund av handläggarens semester skickades inte överklagandet vidare till länsrätten utan det blev i stället liggande hos . inkom ett återkallande av överklagandet. Även detta lades i akten utan att vidarebefordras till länsrätten. skulle i stället ha gjort en rättidsprövning av överklagandet samt en prövning enligt 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Enligt vad jag anfört bl.a. vid min inspektion av läns allmänna försäkringskassa borde efter dessa båda prövningar ha överlämnat överklagandet till länsrätten senast inom från det att överklagandet inkom till kassan. För det fall den ordinarie handläggaren har semester åligger det att se till att det finns fungerande rutiner för bevakning av inkommande post så att brådskande åtgärder inte riskerar att utebli i väntan på den ordinarie handläggarens återkomst. När sedan D.P:s återkallelse av överklagandet inkom till borde kassan ha översänt ärendet till länsrätten eftersom det ankommer på länsrätten att ta ställning till återkallelsen och i förekommande fall avskriva målet. handläggning i denna del föranleder allvarlig kritik. Ett initiativärende angående försäkringskassas utformning av meddelanden om återbetalningsskyldighet enligt lagen (1996:1030) om underhållsstöd (Dnr 1241-1997) JO Pennlöv meddelade ett beslut med följande innehåll. inspekterade jag läns allmänna försäkringskassa. Vid inspektionen granskades bl.a. ett antal akter rörande underhållsstöd. Särskilt granskades meddelanden och beslut i fråga om återbetalningsbelopp för den bidragsskyldige. Bl.a. uppmärksammades följande exempel på ärendenas handläggning. Ansökan om underhållsstöd kom in till . sände kassan ett meddelande till den bidragsskyldige avseende underlag för beräkning av återbetalningsbelopp. I meddelandet angavs bl.a. att kassan hade för avsikt att fatta beslut i fråga om återbetalningsskyldigheten och att vissa uppgifter som kassan hämtat in översändes. Om den bidragsskyldige ville lämna någon upplysning eller om han ansåg att någon uppgift inte stämde, anmodades han att höra av sig senast . Något delgivningskvitto tycks inte ha bifogats meddelandet. fattade kassan beslut om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet. Ansökan om underhållsstöd kom in till . sände kassan ett meddelande till den bidragsskyldige avseende underlag för beräkning av återbetalningsbelopp. I meddelandet angavs bl.a. att kassan hade för avsikt att fatta beslut i fråga om återbetalningsskyldigheten och att vissa uppgifter som kassan hämtat in översändes. Kassan angav inte någon tid inom vilken den bidragsskyldige hade att höra av sig. Till meddelandet fogades ett delgivningskvitto. fattade beslut i ärendet . Den bidragsskyldige hade då, såvitt framgår av handlingarna, inte delgivits meddelandet. Meddelande om underlag för beräkning av underhållsbelopp utsändes . I meddelandet angavs bl.a. att kassan hade för avsikt att fatta beslut i fråga om återbetalningsskyldigheten och att vissa uppgifter som kassan hämtat in översändes. Om den bidragsskyldige ville lämna någon upplysning eller om han ansåg att någon uppgift inte stämde, anmodades han att höra av sig senast . Ett delgivningskvitto bifogades meddelandet. Kassan meddelade beslut i fråga om återbetalningsskyldighet . Den bidragsskyldige hade då, såvitt framgår av handlingarna, inte delgivits meddelandet. Enligt 13 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd skall , när underhållsstöd sökts, sända meddelande om ansökan till den bidragsskyldige, under förutsättning att hans eller hennes vistelseort är känd eller går att ta reda på. Meddelandet skall innehålla en uppmaning till den bidragsskyldige att yttra sig muntligen eller skriftligen inom , om han eller hon har något att invända mot ansökan eller har något att anföra i fråga om återbetalningsskyldighet enligt lagens 21 §. I meddelandet skall även underrättelse lämnas om innehållet i 3, 4, 810 och 2128 §§. Meddelandet skall delges, om återbetalningsskyldighet enligt 21 § kan komma i fråga. Enligt första stycket andra meningen av sistnämnda lagrum skall fastställa återbetalningsskyldighet som eller efter det att beslutet om underhållsstöd meddelas. Av specialmotiveringen till 13 § i lagen om underhållsstöd (prop. 1995/96:208 s. 88) framgår att den omständigheten att den bidragsskyldige inte kunnat delges handlingarna inte hindrar att beslut om underhållsstöd meddelas, om anser att rätt till sådant stöd föreligger. Däremot förefaller lagförarbetena inte innehålla något uttalande angående beslut om återbetalningsskyldighet i förhållande till meddelandets delgivning. Här bör även nämnas, att 17 § förvaltningslagen (1986:223) föreskriver att ett ärende inte får avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Myndigheten får dock avgöra ärendet utan att så har skett i vissa angivna undantagsfall. Jag beslutade att inom ramen för ett initiativärende utreda vissa av de vid inspektionen aktualiserade aspekterna på kassans handläggning av frågor om återbetalningsskyldighet. En särskild promemoria upprättades av föredraganden i ärendet. Promemorian innehöll i huvudsak vad som ovan upptagits under rubrikerna Bakgrund och Rättslig reglering m.m. Inledningsvis remitterades ärendet till läns allmänna försäkringskassa för yttrande över följande i promemorian upptagna frågeställningar. Av exemplen framgår att kassan inte alltid anger inom vilken den bidragsskyldige bereds tillfälle att yttra sig (jfr 13 § lagen om underhållsstöd). I det första av exempelfallen har kassan berett den bidragsskyldige möjlighet att yttra sig . Beslut om återbetalningsskyldighet har dock fattats efter meddelandets datering. Kassan förefaller inte avvakta att den bidragsskyldige delges meddelandet innan beslut om återbetalningsskyldighet fattas. Även om 21 § lagen om underhållsstöd innefattar ett skyndsamhetskrav kan det ifrågasättas, om inte kassan borde avvakta att delgivning sker och att angiven tid för yttrande löper ut innan beslut fattas. I detta sammanhang bör även förhållandet mellan kommunikationsplikten enligt förvaltningslagen och regleringen i lagen om underhållsstöd beaktas. I remissvaret anförde kassan direktören följande. När ansökan om underhållsstöd inlämnats till skall kassan sända ett meddelande till den bidragsskyldige, 13 § lagen om underhållsstöd (USL). (Under förutsättning att hans/hennes vistelseort är känd eller går att ta reda på). Detta meddelande skall enligt USL innehålla en uppmaning att yttra sig , om denne har något att invända mot ansökan eller har något att anföra i fråga om återbetalningsskyldigheten. Denna, den bidragsskyldiges rätt att yttra sig över en ansökan om underhållsstöd är inget nytt för . Samma bestämmelse har funnits i 7 § lagen om bidragsförskott sedan övertog bidragsförskottshanteringen . Att bestämmelsen i fråga inte har följts i detta fall måste betecknas som ett slarvfel eftersom lagregeln är entydig och har funnits , om än i annan lag, BDFL, och då allmänna råd 1996:15, sid 38, kommenterar detta. Till yttermera visso har denna fråga /tagits upp i kassans interna utbildning om det nya underhållsstödet. Kassan har informerat berörda handläggare och kommer att följa upp att lagstiftningen efterföljs i detta avseende. Det är bestämda mening, och har så alltid varit, att om kassan berett en försäkrad/bidragsskyldig möjlighet att yttra sig inom så skall givetvis inte beslut fattas innan gått ut, oavsett om den försäkrade/bidragsskyldige hört av sig eller ej. Kassan har informerat berörda handläggare och kommer senare att informera övriga. Meddelande om sökt underhållsstöd och eventuellt förslag till återbetalningsbelopp skall sändas till den bidragsskyldige med delgivning. Beslut fattas därefter sedan angiven tid för yttrande passerat även om kassan inte återfått delgivningskvittot. Den bidragsskyldige är alltså i praktiken ännu inte delgiven då beslut fattas och delgivningskvitto inte återkommit till kassan vederbörligen undertecknat. Det är uppfattning att det blir administrativt omständligare p.g.a. påminnelserutiner o. dyl. och medför att handläggningstiden blir längre om kassan i varje enskilt fall måste avvakta att delgivning skett. Denna rutin förorsakar inte den bidragsskyldige några rättsförluster. Kassan har svårt att se att rutinen skulle komma att medföra några negativa konsekvenser för den bidragsskyldige eftersom det inte kan ställas några ekonomiska krav innan delgivning av beslutet skett. Yttrande inhämtades därefter även från såvitt avsåg den tredje av de ovannämnda frågeställningarna. I sitt svar anförde verket följande. Tiden för kommunicering om ansökan om underhållsstöd och om återbetalningsskyldighet har enligt 3 och 5 §§ RFV:s föreskrifter (RFFS 1996:18) om underhållsstöd satts från den dag då den bidragsskyldige fick del av ansökan resp. förslaget till återbetalningsbeloppet. Enligt RFV:s mening kan , mot bakgrund av de motivuttalanden som finns i prop. 1995/96:208 Underhållsstöd till barn till särlevande föräldrar, m.m. s. 88, bevilja underhållsstöd utan att delgivning skett. Frågan om kassan även kan besluta om återbetalningsskyldigheten innan delgivning har skett är enligt verkets mening i praktiken en mer komplicerad fråga. RFV delar JO:s uppfattning att nämnda motivuttalanden inte innehåller något uttalande angående beslut om återbetalningsskyldighet i förhållande till delgivning. I 21 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd finns däremot en bestämmelse om att kassan skall fastställa återbetalningsskyldigheten eller efter det att beslutet om underhållsstödet meddelats. Skulle vara tvungen att avvakta delgivningen skulle i vissa fall beslutet om återbetalningsskyldigheten komma långt efter det att underhållsstödet beviljats och då även innefatta hela den retroaktiva tiden. Även beslutet om att fastställa återbetalningsskyldigheten skall delges. Beloppet förfaller till betalning tidigast efter den dag då den bidragsskyldige delgetts beslutet om betalningsskyldigheten enligt 6 § förordningen (1996:1036) om underhållsstöd. Det sammanlagda beloppet som skall betalas läggs i klump på den månad som infaller efter det att delgivning har skett, vilket innebär att om handläggningen har fördröjts på grund av att delgivningarna har dragit ut kan denna summa vara av ansenlig storlek. Om skulden inte regleras och anstånd med betalningen inte meddelas överförs beloppet till kronofogdemyndigheten enligt 4 § indrivningsförordningen (1993:1229). Om en bidragsskyldig inte delgivits att ansökan har gjorts om underhållsstöd och om återbetalningsskyldigheten och anmäler först sedan beslutet är fattat sådana omständigheter som gör att vill ändra beslutet, kan kassan göra detta med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring. RFV anser mot bakgrund av vad som anförts ovan rörande de olägenheter som den bidragsskyldige kan drabbas av om delgivningarna drar ut och med beaktande av möjligheterna till ändring av beslut enligt 20 kap. 10 a § AFL att lagstiftaren kunde ha underlåtit att ställa krav på delgivning. Detta framförde också RFV i samband med remissen av departementspromemorian Underhållsstöd till barn till särlevande föräldrar (Ds 1996:2). Allt detta sammantaget innebär enligt RFV:s mening att måste avvakta att den bidragsskyldige har delgetts förslaget och att kommuniceringstiden har löpt ut innan beslut om återbetalningsskyldighet kan bli aktuellt. Angivande av tid för yttrande I det inledningsvis upptagna andra exempelfallet hade kassan i sitt meddelande till den bidragsskyldige inte angivit någon , inom vilken den bidragsskyldige hade att yttra sig över ansökan om underhållsstöd eller frågan om återbetalningsskyldighet. Kassan har medgett att den i det aktuella fallet inte iakttagit bestämmelsen i 13 § lagen om underhållsstöd. Det förefaller som om det inträffade berott på ett tillfälligt förbiseende, och jag anser mig därmed kunna avstå från att vidare uppehålla mig vid den frågan. Tid för meddelande av beslut I det första av exempelfallen hade kassan berett den underhållsskyldige tillfälle att yttra sig , men fattat beslut om återbetalningsskyldighet efter meddelandets datering. Alldeles bortsett från frågan om delgivning av meddelandet till vilken jag återkommer nedan borde kassan ha avvaktat i vart fall ytterligare någon eller innan beslut fattades. Kassan är införstådd med detta, och jag kan därmed lämna även den frågan. Delgivning av meddelande om underlag för återbetalningsskyldighet m.m. Om ett meddelande enligt 13 § lagen om underhållsstöd innefattar fråga om återbetalningsskyldighet skall det, enligt vad som anges i lagrummet, delges den bidragsskyldige. Mot bakgrund av uttalanden i förarbetena till lagen om underhållsstöd (prop. 1995/96:208 s. 88) torde vara oförhindrad att meddela beslut i fråga om underhållsstöd även om den bidragsskyldige inte delgivits kassans meddelande. Något motsvarande uttalande när det gäller frågan om den bidragsskyldiges återbetalningsskyldighet finns emellertid inte. Enligt den tidigare gällande lagen (1964:143) om bidragsförskott fattades inte något särskilt beslut om återbetalningsskyldighet, eftersom kassan på grund av en bestämmelse i lagen (15 §) direkt inträdde i barnets ställe i fråga om rätten till underhållsbidrag. skulle till den underhållsskyldige översända ett meddelande om att bidragsförskott sökts, men det fanns inget krav på att detta skulle delges (7 § första stycket). Däremot skulle beslutet om bidragsförskott delges den underhållsskyldige (7 § andra stycket). I den nya lagen om underhållsstöd saknas emellertid kopplingen till eventuellt underhållsbidrag, och kassan har numera att fatta ett särskilt beslut om återbetalningsskyldighet. Av det nu sagda följer att det såvitt avser frågan om kommunikation tidigare saknade betydelse om kassans meddelande delgavs med den underhållsskyldige; inget beslut skulle ju fattas i fråga om betalning till kassan. Eftersom kassan numera har att fatta beslut även om återbetalningsskyldigheten, har saken kommit i ett annat läge. skall alltså såväl meddelandet som beslutet om återbetalningsskyldighet delges med den bidragsskyldige. Beträffande kravet på delgivning kan här inskjutas, att det vid kommunikation som sker enligt 17 § förvaltningslagen ankommer på myndigheten att avgöra om denna skall ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. 13 § lagen om underhållsstöd ställer således högre krav på överbringandet av meddelandet om återbetalningsskyldighet än om kommunikationen skedde enligt förvaltningslagen, eftersom meddelande, som innefattar fråga om återbetalningsskyldighet, alltid skall delges med den bidragsskyldige. Enligt min mening som överensstämmer med vad anfört kan 13 § lagen om underhållsstöd inte tolkas på annat sätt än att kassan bör avstå från att fatta beslut om återbetalningsskyldighet innan meddelandet delgivits med den bidragsskyldige och tiden för yttrande löpt ut. Kravet på delgivning kan som verket också varit inne på visserligen i någon mån komma i konflikt med vad som sägs i 21 §, nämligen att återbetalningsskyldigheten skall fastställas som eller efter det att beslut om underhållsstöd meddelats. Som jag ser saken kan dock ett sådant skyndsamhetskrav uppfyllas först under förutsättning att förfarandereglerna i ärendets tidigare stadier följts, inte minst vad gäller bestämmelserna om kommunikation. Det kan naturligtvis uppkomma olägenheter om ärendet till den del det avser återbetalningsskyldighet drar ut något i avvaktan på delgivning. Dessa olägenheter får emellertid accepteras vid denna tolkning. En annan sak är att kravet på delgivning av det ifrågavarande meddelandet i många situationer kan vara alltför långtgående. Det kan naturligtvis finnas goda skäl till den nuvarande ordningen, t.ex. att kassan med säkerhet skall kunna veta att den bidragsskyldige verkligen fått del av underlaget innan den fattar beslut om återbetalningsskyldighet. Det finns dock skäl som talar i den andra riktningen, inte minst att själva beslutet om återbetalningsskyldighet skall delges och att det kan omprövas av kassan. Enligt min mening är den allmänna regleringen i 17 § förvaltningslagen med den möjlighet till ett efter omständigheterna anpassat överbringande som där ges tillräcklig. Med hänsyn till det sistnämnda finner jag anledning att överlämna ett exemplar av detta beslut till för kännedom. Miljö- och hälsoskydd samt djurskydd Kritik mot en miljö- och utformade råd och anvisningar m.m. (Dnr 1857-1996) och framförde klagomål mot hur i hade handlagt ett ärende rörande fråga om sanitär olägenhet enligt hälsoskyddslagen (1982:1080). Av anmälan och av till denna fogade handlingar framgick bl.a. följande. Makarna var ägare till fastigheten 13 i . På grannfastigheten hade utförts en påbyggnad på ett hus. Härefter hade även en tillbyggnad av grannhuset skett. Dessa på- och tillbyggnadsåtgärder hade medfört att luftcirkulationen kring fastigheterna hade begränsats vilket i sin tur fått till följd att det blev problem då makarna eldade med ved. beslutade att sanitär olägenhet enligt 1 § hälsoskyddslagen förelåg för boende på fastigheten 14 vid eldning i befintliga eldstäder på fastigheten 13 samt att meddela makarna följande råd och anvisningar: Erforderliga åtgärder i syfte att förhindra uppkomsten av sanitär olägenhet på fastigheten 14 på grund av vedeldningsrök, bör vidtagas senast intill . Om ovanstående råd och anvisningar ej efterföljs, kan miljö- och hälsoskyddsnämnden komma att utfärda föreläggande eller förbud enligt 18 § hälsoskyddslagen. Makarna ansåg att beslutet var svårtolkat. De hänvisade till en rapport från i vilken miljökontoret lämnat nämnden förslag till nyssnämnda beslut. I rapporten sades bl.a. att en skorstenshöjning sannolikt skulle ge förbättringar, men inte var någon garanti för att problemen skulle reduceras till en acceptabel nivå och att en flyttning av luftintaget på grannens fastighet inte var någon lösning på rökproblemet. Makarna ansåg det anmärkningsvärt att råden och anvisningarna inte hade preciserats utan skett i svepande ordalag som nämnden genom att exkludera åtgärder på den angränsande fastigheten begränsat möjligheten att vidta erforderliga åtgärder. Makarna anförde också att de hade bett att få vara närvarande vid nämndens sammanträde. De hade framställt önskemålet muntligen . De hade också bett om det skriftligen. Detta hade emellertid förvägrats dem. Av handlingarna framgick att skrivit till miljökontoret och bett om att såväl makarna som deras ombud skulle få närvara vid nämndsammanträdet. I en skrivelse hade miljökontoret meddelat makarna och deras ombud att de hade möjlighet att muntligen framföra synpunkter vid nämndsammanträdet (15.15). Då kallelsen hade utsänts så före sammanträdet kunde ombudet inte annullera andra åtaganden. var inkallad till militärtjänstgöring och kunde därför inte heller inställa sig. I en skrivelse till nämnden bad han under hänvisning till detta att ärendet skulle handläggas . Om nämnden inte kunde tillmötesgå hans begäran skulle vara tvungen att ensam företräda familjen. Tiden för sammanträdet hade inte ändrats. hade inställt sig till sammanträdet före utsatt tidpunkt. Vid mötet skulle hon påpeka uppenbara felaktigheter och falska påståenden i utredningen. Hon skulle även ge in underlag för sina påståenden. Någon eller för sammanträdet hade en tjänsteman eller nämndledamot lämnat sammanträdesrummet. hade frågat denne om hon eftersöktes för sammanträdet. Hon hade fått till svar att nämnden redan hade avgjort ärendet och att hon inte kunde få reda på utgången eftersom protokollet inte hade justerats. Utredning och yttrande inhämtades från miljö- och hälsoskyddsnämnden. Nämnden antog som sitt yttrande en skrivelse från miljökontoret genom miljö- och hälsoskyddsinspektören . I skrivelsen anfördes bl.a. följande. I Hälsoskyddslagens 6 § anges följande: För att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet och för att undanröja sådan olägenhet skall ägaren eller nyttjanderättshavaren till berörd egendom vidta de åtgärder som skäligen kan krävas. I lagstiftningen anges inte att kommunens i detalj skall precisera vilka åtgärder som kan komma ifråga. Det vore dessutom helt irrationellt eftersom det i många fall går att välja mellan flera olika typer av åtgärder för att komma tillrätta med en sanitär olägenhet. I de fall som det helt uppenbart bara finns en enda åtgärd som undanröjer en olägenhet, så kan bedömningen bli annorlunda. Om MHN i aktuellt ärende exempelvis utfärdade ett föreläggande om en skorstensförhöjning på fastigheten 13, så skulle orimliga följder kunna uppstå. Familjen skulle om de väljer att elda i mycket begränsad omfattning i alla fall tvingas till en uppenbart obehövlig skorstensförlängning. Utöver detta så råder stor osäkerhet om det finns någon byggnadsteknisk eller annan lösning, som undanröjer olägenheterna i sådan grad att daglig eldning blir acceptabel. Områdets topografi och närheten mellan fastigheterna gör bedömningen mycket vansklig. Den exkludering av åtgärder som avses ovan, är en flyttning av tilluften i grannens fastighet till andra sidan huset. I det självdragssystem som finns i grannfastigheten, är det nödvändigt att ha tilluft i princip i samtliga rum för att erhålla tillräcklig luftkvalité inomhus. Att flytta dessa hur som helst går således inte. Därutöver så sprider sig vedröken ofta, på så sätt att den slår ner så att hela huset omges av rök. En flyttning av tilluftsdonen från ena sidan av huset till den andra bör således exkluderas som en lösning på problemet. Det första beslutet i ärendet fattades vid MHN:s sammanträde . Innan beslut fattades i ärendet gavs de båda inblandade parterna mycket goda möjligheter att framföra sina synpunkter. Familjen som nyttjat juridiskt ombud i ärendet, advokat , fick inledningsvis yttra sig över de klagomål som inkommit betr olägenheter av vedeldningsrök. Begäran om yttrande utgick . Samrådsmöte på plats, med , familjen , familjen /, MHN ordförande och vice ordförande, samt undertecknad hölls . Efter detta samrådsmöte upprättade undertecknad en rapport i ärendet. Denna rapport översändes till inblandade parter för yttrande. Sedan yttrande över rapporten inkommit översändes respektive yttranden till motparterna för synpunkter. Av denna redogörelse framgår att ett flertal möjligheter till lämnande av synpunkter givits. tillskrev Miljökontoret , med hemställan om att få närvara vid MHN:s kommande sammanträde. Med anledning av hemställan erbjöds båda parter och juridiskt ombud att deltaga i sammanträdet . Leckne meddelade per brev, daterat , att han ej kunde närvara. I brevet meddelade Leckne följande (utdrag): Om Ni inte har möjlighet eller intresse att hörsamma vår begäran nödgas min hustru ensam företräda familjen, vilket hon borde slippa tvingas till. Vi hemställer därför att ärendet handläggs som är realistisk för oss att deltaga på. Leckne hade tidigare meddelat att kontakter i ärendet i första hand skulle tas med det juridiska ombudet. Undertecknad tog därför kontakt med och diskuterade den uppkomna situationen. Det klargjordes bl a att något eldningsförbud inte var aktuellt i detta skede, utan att råd och anvisningar skulle meddelas. Råd och anvisningar skall, enligt Hälsoskyddslagen meddelas i första hand, om inte ärendet är brådskande, eller andra särskilda skäl finns.