frsrdg · GL04JO1 · 1998-01-01 00:00:00 — När så kommuniceringsbrevet skrevs fastställdes datumet eftersom handläggaren tidigare upplyst om att sjukpenningen skulle innehållas och nästkommande utbetalning avsåg tiden fr.o.m. detta datum. I sitt beslut anförde JO Pennlöv följande. Inledningsvis vill jag framhålla att jag inte uttalar mig i själva sakfrågan i det aktuella ärendet, dvs. rätt till sjukpenning. En sådan fråga lämpar sig normalt inte för bedömning av JO. Prövningen av den frågan skall i stället göras inom ramen för det ordinarie förfarandet. kan, med stöd av 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL), besluta att inte längre betala ut sjukpenning, om kassan bedömer att den försäkrades arbetsförmåga inte är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom. Det kan ske antingen genom provisoriskt eller slutligt beslut. I Allmänna råd 1995:6 rörande sjukpenning enligt AFL har lämnat följande rekommendationer (s. 39). Innan fattar slutligt beslut om att inte betala ut sjukpenning enligt den försäkrades yrkande skall den försäkrade enligt förvaltningslagen underrättas om uppgifter som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och få tillfälle att yttra sig över dem. I samband med att den försäkrade underrättas om avsikt att besluta om att inte längre betala sjukpenning eller betala en lägre sjukpenning än den som den försäkrade gör anspråk på har kassan enligt AFL möjlighet att genom provisoriskt beslut helt eller delvis hålla inne sjukpenningen till dess slutligt beslut fattas. Sjukpenning bör i sådana fall betalas t.o.m. dagen efter den då den försäkrade har fått kännedom om att kassan ifrågasätter hans fortsatta rätt till sjukpenning. Enligt 21 § förvaltningslagen (1986:223) skall en sökande, klagande eller annan part underrättas om innehållet i det beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Av lagrummets andra stycke framgår bl.a. att om beslutet går parten emot och kan överklagas, skall han underrättas om hur han kan överklaga det. Regeln om myndighetens underrättelseplikt bör gälla även vissa provisoriska beslut, t.ex. om detta innefattar ett åläggande eller förbud för en part att göra något (se , Nya förvaltningslagen med kommentarer, 4 uppl. s. 250). har i remissvaret uppgett att kassan muntligen underrättat U.S. om att hans sjukpenning skulle innehållas fr.o.m. nästa utbetalning. När det muntliga beskedet gavs framgår inte. Något provisoriskt beslut att stoppa utbetalningen av sjukpenningen fattades inte heller , och kassan fortsatte uppenbarligen att utreda U.S. rätt till sjukpenning. Först kommunicerade U.S. om sin avsikt att dra in hans sjukpenning fr.o.m. . Av meddelandets lydelse framgår att kassan meddelade ett provisoriskt beslut om indragning av sjukpenningen fr.o.m. . Någon omprövningshänvisning meddelades inte. Detta har bl.a. inneburit att U.S. fram till dess det slutliga beslutet i ärendet fattades inte haft kännedom om möjligheten att begära omprövning av beslutet. Vidare borde inte ha dragit in sjukpenningen retroaktivt. För bristerna i dessa avseenden kan inte undgå kritik. Någon anledning att vidta ytterligare åtgärder i saken föreligger emellertid inte. Såvitt avser den bristande dokumentationen i ärendet delar jag den av i remissvaret framförda uppfattningen. Försäkringskassa har formlöst hållit inne utbetalning av bostadsbidrag. Vidare har lokalkontor meddelat provisoriskt beslut enbart efter uppmaning av annat lokalkontor (Dnr 2452-1996) har i en anmälan som kom in till JO klagat på att läns allmänna försäkringskassa inte besvarat hennes brev i ärenden avseende bostadsbidrag. Från lokalkontor i inhämtades att I.W. tillhör lokalkontoret Kristinagatan.Tidigare tillhörde hon lokalkontoret Hageby. Det sistnämnda kontoret höll på att utreda om I.W. eventuellt är återbetalningsskyldig för tidigare utbetalda bostadsbidrag (dessa hade uppburits tillsammans med hennes sammanboende K.K., här anmärkt). Lokalkontoret Hageby begärde hos lokalkontoret att I.W:s bostadsbidrag skulle hållas inne i avvaktan på resultatet av den utredning som var anhängig vid Hagebykontoret. I en skrivelse meddelade kontoret på Kristinagatan I.W. att hennes bostadsbidrag skulle hållas inne i avvaktan på utredning. och har I.W. inkommit med skrifter till lokalkontoret . Dessa har kopierats och skickats vidare till lokalkontoret Hageby. har numera skickat en skrivelse till I.W. där det närmare redogör för bakgrunden till det provisoriska beslutet m.m. yttrade sig efter remiss. JO Pennlöv meddelade beslut i ärendet . Efter att i beslutets bedömningsdel inledningsvis ha behandlat den i anmälan ställda frågan om besvarande av brev anförde han följande. Såvitt jag kan förstå har lokalkontoret Hageby formlöst innehållit vidare utbetalning av bostadsbidrag till K.K. Något provisoriskt beslut i avvaktan på slutligt avgörande i saken tycks alltså inte ha fattats för innehållandet. Lokalkontoret har senare, , fattat ett provisoriskt beslut att tills vidare hålla inne I.W:s bostadsbidrag i avvaktan på utredning av det tidigare bostadsbidraget. Ett provisoriskt beslut skall fattas om beslutar att hålla inne bostadsbidrag som tidigare utgått. Beslutet skall förses med omprövningshänvisning så att parten har möjlighet att få beslutet prövat på nytt. I detta fall har lokalkontoret Hageby underlåtit att för innehållandet fatta ett provisoriskt beslut. Så har skett först i efterhand, , och då utan att lokalkontoret i beslutet angett fr.o.m. vilken tidpunkt innehållandet gäller. Skälen för beslutet har inte angetts på ett tillfredsställande sätt, och tycks lokalkontoret inte heller ha kommunicerat ärendet om indragning av bostadsbidrag med I.W. Lokalkontoret Hageby kan inte undgå allvarlig kritik i här berörda avseenden. Beträffande återkravsärendet har lokalkontoret Hageby kommunicerat K.K. angående lokalkontorets avsikt att kräva tillbaka avseende utgivna bostadsbidrag för tiden , med anledning av att de inte meddelat ändrade inkomster. Slutligt beslut i detta ärende sändes till I.W. sände lokalkontoret Hageby även slutligt beslut om indragning av bostadsbidrag till I.W. Lokalkontoret Hagebys handläggningstid för dels ärendet om indragning av bostadsbidrag, dels återkravsärendet har uppgått till omkring . Lokalkontoret förtjänar allvarlig kritik för den långsamma handläggningen. Kassan har i sitt yttrande anfört att I.W. varit inskriven vid lokalkontoret och att detta lokalkontor fattat ett provisoriskt beslut att hålla inne bostadsbidraget. Av handlingarna i ärendet kan man emellertid utläsa att I.W. först kom att tillhöra lokalkontoret och att det provisoriska beslutet om innehållande av bostadsbidrag fattats av lokalkontoret Hageby. Med utgångspunkt i handlingarna i ärendet konstaterar jag att lokalkontoret fattat ett provisoriskt beslut om innehållande av bostadsbidrag, vilket skett . Anledningen härtill var att en tjänsteman vid lokalkontoret Hageby ringt upp en tjänsteman vid lokalkontoret och meddelat att det sistnämnda lokalkontoret skulle hålla inne I.W:s bostadsbidrag, eftersom förstnämnda lokalkontor höll på att utreda I.W:s bostadsbidrag tillsammans med K.K. I beslutet angav lokalkontoret att det höll inne kommande utbetalningar av I.W:s bostadsbidrag till dess lokalkontoret Hageby fattat slutligt beslut angående hennes tidigare gemensamma bostadsbidrag tillsammans med K.K. Enligt min uppfattning är lokalkontoret agerande att enbart på uppmaning av lokalkontoret Hageby fatta ett provisoriskt beslut om innehållande av I.W:s bostadsbidrag häpnadsväckande. Det har självfallet ålegat lokalkontoret att självständigt och efter genomgång av uppgifterna i ärendet ta ställning till frågan om innehållande av bostadsbidrag. Det provisoriska beslutet har dessutom inte åtföljts av kommunicering förrän . Lokalkontoret kan inte undgå allvarlig kritik i här berörda avseenden. Jag förutsätter att det som förevarit är en engångsföreteelse samt att kassan kommer att informera berörd personal om vad jag här anfört. Försäkringskassa har inte underrättat den försäkrade om att ett beslutsförslag i en föredragningspromemoria ändrats (Dnr 857-1996) I en anmälan till JO har N.P. klagat på att läns allmänna försäkringskassa, efter det att han kommunicerades kassans föredragnings- promemoria i ett ärende om livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, ändrat promemorian innan ärendet föredrogs i socialförsäk- ringsnämnden. Han har bifogat kopior av föredragningspromemorian av vilka framgår följande. I den föredragningspromemoria som kommunicerades N.P. före beslut står angivet under förslag till beslut: Skadlig inverkan i arbetet anses föreligga men betydligt starkare skäl talar mot att den försäkrades besvär efter samordningstidens utgång är orsakade av skadlig inverkan i arbetet. Visandedag: 940218. I den föredragningspromemoria som förelåg vid socialförsäkringsnämndens sammanträde är en del av meningen överstruken och ordet inte ditsatt varför meningen i stället lyder Skadlig inverkan i arbetet anses inte föreligga. yttrade sig efter remiss. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv följande. Enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) får ett ärende som avser myndighetsutövning inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. I paragrafens andra stycke anges vissa undantag från kommunikationsskyldigheten. Myndigheten får således avgöra ärendet utan att kommunicering har skett om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga. Ytterligare undantag från kommuniceringsskyldigheten finns som inte är av intresse här. Den ändring som gjordes i föredragningspromemoria innebar att motiveringen till beslut ändrades. var kommunicerad ett förslag som innebar att godtog att han hade varit utsatt för skadlig inverkan i arbetet men att samband inte förelåg. Han hade därför i sitt svar över förslag till beslut inte anledning att argumentera i fråga om han hade varit utsatt för skadlig inverkan eller ej utan kunde i stället koncentrera sig på den efterföljande sambandsbedömningen. Hade han haft kännedom om att kassans förslag var avslag redan på grunden att skadlig inverkan i arbetet inte ansågs föreligga hade han möjligen argumenterat annorlunda i ärendet. borde därför inte ha avgjort ärendet vid det aktuella socialförsäkringsnämndssammanträdet. Kassan borde i stället ha kommunicerat den ändrade föredragningspromemorian med N.P. så att han hade fått del av det förändrade förslaget till beslut. Jag vill vidare påpeka för att det av en rättelse bör anges när den gjordes. Dessutom bör den signeras av den tjänsteman som utförde rättelsen. Sammantaget förtjänar kritik för sin handläggning av ärendet. En part som begärt att bli muntligen hörd inför socialförsäkringsnämnd bör få besked om företräde beviljas eller inte innan han inställer sig till nämndsammanträdet (Dnr 3351-1996) I en anmälan till JO mot läns allmänna försäkringskassa anförde L.C. I egenskap av ombud för en försäkrad i ärende rörande ersättning enligt lagen om arbetsskadeförsäkring har han såväl muntligen som skriftligen begärt att tillsammans med sin klient (den försäkrade) få företräde inför socialförsäkringsnämnden. erhöll han ett brev från vari tid och plats för nämndens sammanträde angavs. Brevet avslutades emellertid med följande mening: Fråga om företräde beviljas eller ej avgörs av nämndens ledamöter. Något annat besked i saken har han inte erhållit. Som ombud har han inte möjlighet att med hänsyn till sin klient resa till sammanträdet utan att ha fått besked om nämnden kommer att tillmötesgå den framställda begäran. För det fall att nämnden inte skulle bifalla aktuell begäran skulle få avsättas helt i onödan. ställde frågan om den försäkrade (och ombud), efter begäran om företräde inför nämnden, skall infinna sig inför densamma och invänta svar på framställan eller om det kan begäras av nämnden att den i förväg ger besked om företräde beviljas eller inte. yttrade sig efter remiss. I sitt meddelade beslut anförde JO Pennlöv i bedömningsdelen följande. Av 18 kap. 22 § tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring framgår att part har rätt att muntligen bli hörd inför nämnden, om inte särskilda skäl talar mot det. kan följaktligen, om särskilda skäl föreligger, vägra att muntligen höra en försäkrad, som begärt det. Frågan om särskilda skäl föreligger i det enskilda fallet är en bedömning, som det ankommer på nämnden att göra. Om en part begärt att bli muntligen hörd inför socialförsäkringsnämnden åligger det att ge den enskilde besked om hans begäran bifalls eller inte, jfr 4 § förvaltningslagen (1986:223). anför i sitt remissvar att den tillämpar en rutin som innebär att något förhandsbesked inte lämnas huruvida nämnden bifaller en begäran om företräde inför nämnden eller inte. Detta torde betyda att parten inte erhåller slutgiltigt besked härom förrän han/hon efter kallelse inställt sig till nämndens sammanträde. Att en part har rätt att få ett entydigt besked huruvida företräde beviljas eller inte innan han/hon inställer sig till ett nämndsammanträde får anses följa av myndigheternas serviceskyldighet enligt 4 § förvaltningslagen. Även om det som anför i sitt yttrande skall föreligga mycket starka skäl för att nämnden skall kunna neka en part företräde och kassan ser det mer som en formsak att nämnden fattar beslut i saken finns dock, som framgått ovan, möjlighet för nämnden att vägra att höra en försäkrad. Det kan innebära en betydande olägenhet för en part som inställt sig till ett nämndsammanträde att mötas av nämndens besked om att vägra företräde. Som remissvar får förstås förekommer det sällan eller aldrig att socialförsäkringsnämnden beslutar att neka en part som begär det att muntligen komma till tals inför nämnden. Det torde inte föreligga något rättsligt hinder mot att en socialförsäkringsnämnd uppdrar åt nämndens ordförande eller åt en tjänsteman hos kassan att såvitt avser ett för den försäkrade positivt beslut i nämndens ställe besluta om företräde. Genom en sådan ordning skulle såväl partens rätt att i förväg få ett besked som kravet på snabbhet i förfarandet kunna tillgodoses. I de fall där fråga uppkommer att avslå en begäran torde en något mera utdragen handläggningstid få accepteras.Vid avslag på en begäran bör den försäkrade ges möjlighet att skriftligen slutföra sin talan. Jag utgår ifrån att kassan kommer att se över sina rutiner med avseende på framställningar enligt 18 kap. 22 § lagen om allmän försäkring. Med hänsyn härtill och vad som i övrigt förekommit finner jag inte skäl att vidare uppehålla mig vid denna fråga. Fråga om försäkringskassa bör göra en sammantagen prövning av rätt till arbetsskadeersättning på grund av såväl olycksfall som annan skadlig inverkan i arbetet (Dnr 3994-1995) , , framförde ett flertal klagomål rörande läns allmänna försäkringskassas handläggning av ett arbetsskadeärende rörande E.E., för vilken han var ombud. Förutom att en begäran om omprövning tagit att handlägga och att ett utlåtande av försäkringsläkaren inte kommunicerats med honom, tog han upp att , trots att han begärt det, underlåtit att i socialförsäkringsnämnden göra en sammantagen prövning av E.E:s rätt till arbetsskadeersättning på grund av både annan skadlig inverkan i arbetet och ett olycksfall. Anmälan remitterades till för yttrande. I remissvaret beklagade direktören att ärendet dragit ut och att försäkringsläkarens yttrande inte kommunicerats med . Såvitt avser frågan om ärendet borde ha prövats i ett sammanhang av socialförsäkringsnämnden anförde följande. Ombudet har framfört att ärendet skulle i sin helhet behandlats i socialförsäkringsnämnden. vill i detta sammanhang återge vad som angivits i meddelande Im 1992:24 där bl.a. har angivits vad gäller utformningen av behörighetsreglerna i 8 kap. 4 § lagen om arbetsskadeförsäkring. En tjänsteman skall ompröva beslut i ärenden som enbart innefattar ställningstagande till huruvida det föreligger orsakssamband mellan ett olycksfall i arbetet och en ådragen skada. Samma sak gäller beträffande sambandsbedömning i fråga huruvida en skada utgör recidiv till ett olycksfall i arbetet. Av detta framgår att frågor angående orsakssamband mellan olycksfall och arbete omprövas av tjänsteman på medan beslut om skadlig inverkan i arbete görs av socialförsäkringsnämnden. har med hänvisning till meddelande inte sett någon möjlighet att tillmötesgå E.E.s ombud när det gäller yrkanden att få ärendet prövat i ett sammanhang. I sitt meddelade beslut riktade JO Pennlöv inledningsvis allvarlig kritik mot för långsam handläggning och underlåtenhet att kommunicera försäkringsläkarens utlåtande. Såvitt avser frågan om samordning uttalade JO följande. Vad slutligen avser frågan om skulle ha gjort en sammantagen prövning av E.E:s rätt till arbetsskadeersättning på grundval av både olycksfallet och annan skadlig inverkan i arbetet vill jag framhålla följande. Det är naturligtvis riktigt som har framfört i sitt remissvar att frågan om orsakssamband mellan ett olycksfall i arbetet och ådragen skada enligt huvudregeln prövas av en tjänsteman medan prövningen av annan skadlig inverkan i arbetet görs av socialförsäkringsnämnden. Något förbud mot att socialförsäkringsnämnden skulle kunna pröva sambandet mellan ett olycksfall och ådragen skada i de fall det vore av värde att göra en sammantagen bedömning torde emellertid inte finnas. Det kan finnas anledning att göra en sådan bedömning i fall det kan vara fråga om en kumulerad skadeeffekt (se , Arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd, s. 290). Jag vill därför ifrågasätta om inte i anledning av yrkande åtminstone borde ha övervägt att i ett sammanhang pröva skadeeffekten av såväl olycksfallet som annan skadlig inverkan i arbetet. Jag vill vidare påpeka för att det åligger att ta ställning till ett sådant yrkande och att besvara det. Ett på JO:s initiativ upptaget ärende angående utformningen av försäkringskassors beslut m.m. (Dnr 1471-1996) meddelade JO Pennlöv ett beslut med följande innehåll. inspekterade jag läns allmänna försäkringskassas lokalkontor i , och . Över inspektionen upprättades ett protokoll (dnr 1110-1996). De vid inspektionen gjorda iakttagelserna överensstämde i stora drag med vad jag uppmärksammat vid tidigare inspektioner av försäkringskassor. Med anledning härav samt då det kommit till min kännedom att förvaltningsdomstolarna vid prövning av socialförsäkringsmål noterat vissa problem som har samband med avfattningen av försäkringskassornas beslutsmeddelanden beslutade jag att i ett särskilt ärende anmoda () att yttra sig över vissa frågor som berörts i inspektionsprotokollet. Yttrandet skulle inledningsvis avse frågan om utformningen av försäkringskassas beslutsmeddelanden i allmänhet. Verket borde vidare enligt remissen särskilt yttra sig om utformningen av meddelanden när en och samma handling omfattar såväl ett av socialförsäkringsnämnd som ett av tjänsteman fattat beslut. Slutligen angavs i remissen att yttrande även borde avse lämpligheten av att i beslut om kraveftergift för utgivna bidragsförskott lämna uppgift om att den underhållsskyldiges skuld till uppgår till visst belopp. Efter föredragning för verksledningen har genom avdelningschefen yttrat sig. 1 Utformningen av försäkringskassas beslut i allmänhet 1.1 Bristande överensstämmelse mellan socialförsäkringsnämndens protokoll och utsända beslutsmeddelanden Vid min inspektion av läns allmänna försäkringskassa uppmärksammade jag att det i flera ärenden förelåg bristande överensstämmelse mellan de beslut som socialförsäkringsnämnden enligt justerade protokoll hade fattat och de beslutsmeddelanden som kassatjänstemännen expedierat till de försäkrade. Att beslutsmeddelandena inte korrekt återger nämndens beslut har jag konstaterat även vid inspektioner av andra försäkringskassor. Detta förhållande är ett allvarligt problem. Beslutsmeddelandet skall ju nämligen vilket RFV också anfört i sitt yttrande redovisa nämndens beslut, varken mer eller mindre. Verket framhåller vidare att föredraganden, i ärenden som skall föredras i nämnd, bör lägga ned stor omsorg på att förslaget till beslut är sakligt grundat samt formulerat på ett sådant sätt att den försäkrade förstår dess innebörd. Jag delar verkets synpunkter. För att söka råda bot på det problem jag här redogjort för kan olika tillvägagångssätt användas. Ett sätt som även skulle göra att försäkringskassorna kommer till rätta med rena skrivfel är att kassan till föredragningspromemorian fogar en bilaga där föredragandens förslag till beslut framgår, i stället för att i själva promemorian återge förslaget till beslut. Om nämnden sedan beslutar i enlighet med föredragandens förslag kan ju kopior av denna separata handling användas både som bilaga till nämndens protokoll och som bilaga till beslutsmeddelandet. Genom ett sådant förfaringssätt skulle arbetet effektiviseras som risken för felskrivningar elimineras. Jag har tidigare i annat sammanhang uttryckt tveksamhet mot ett förfarande som delvis överensstämmer med det jag här förordat. Omständigheterna i det specifika fallet var dock annorlunda, vilket är förklaringen till den tveksamhet jag då framförde. Jag vill här inskjuta att de synpunkter som framförts ovan beträffande saklighet och språklig utformning av förslag till beslut självfallet också gäller vid utformningen av tjänstemannabeslut. 1.2 Försäkringskassas ordval i vissa fall I inspektionsprotokollet har jag uttryckt tveksamhet inför vissa ordval, som att den försäkrade har rätt till viss ersättning och att begrepp som vi eller används i beslutsmeddelandena. RFV delar min uppfattning att det är olämpligt att använda ordvalet vi i ett beslutsmeddelande. Däremot anför RFV att det inte är fel att använda ordet i ärenden där socialförsäkringsnämnd har avgjort viss fråga, eftersom nämnden fattar beslut i namn. Jag delar verkets uppfattning i denna del. Den tveksamhet jag har gett uttryck för avser i stället det förhållandet att det av beslutsmeddelandena inte framgår att det är just socialförsäkringsnämnden och inte en tjänsteman som fattat beslut i namn. Min uppfattning är att det av beslutsmeddelandena skall framgå att nämnd beslutat i viss fråga. Min tveksamhet inför ordvalet att den försäkrade har rätt till viss ersättning bottnar i min uppfattning att en person mycket väl kan anses ha rätt till en förmån utan att förmånen för den skull har tillerkänts honom. I beslutsmeddelandet bör i stället anges att den försäkrade tillerkänns en viss förmån e. d. Vad jag ovan anfört om det enligt min mening olämpliga i att i beslutsmeddelanden använda ordval som har rätt till och vi gäller självfallet även när fråga är om beslut fattade av tjänstemän. I protokollet har jag anfört att anställda förefaller anse att de beslutsmeddelanden som de undertecknar och expedierar till de försäkrade med anledning av beslut fattade i socialförsäkringsnämnd utgör själva beslutsdokumenten samt att de kassaanställda även tycks anse att beslutsdatum i ärenden där socialförsäkringsnämnd har beslutat är de datum när de själva skrev under meddelandena till de försäkrade och alltså inte datum för nämndens beslut. Jag har anfört att detta är en allvarlig missuppfattning. Verket anför i denna del att Försäkringsöverdomstolen (FÖD) i ett avgörande (FÖD 1993:1) uttalat att nämndens beslut i många fall måste följas upp av kompletterande beslut på tjänstemannanivå och att det är först när bedömningar gjorts av samtliga delar i ett försäkringsärende som ett slutligt beslut i ärendet föreligger. RFV anför att det enligt FÖD är detta samlade ställningstagande som utgör kassans beslut och det beslut som enligt förvaltningslagen (1986:223), FL, skall expedieras till den försäkrade.