bet · GL01UU14 · 1998-05-14 00:00:00 — Det humanitära motivet -solidaritet medvärldens fattiga - blev naturligen det centrala motivet och riktlinjen ocksåför det statliga biståndet, som blev den inhemska jämlikhetspolitikensinternationella dimension.Sveriges historiska arv i har lett till att den officiella svenskanärvaron koncentreras till de engelsk- och portugisiskspråkiga delarna avkontinenten, där 13 av de 16 ambassaderna är placerade. Denna starka närvaro ikombination med ett stort och uthålligt utvecklingssamarbete har gett Sverigeett betydande inflytande i dessa delar av , som haft spridningseffekterpå mer generella Afrikapolitiska sammanhang.Sammantaget agerar i sina Afrikakontakter således på flera olikanivåer och i en rad skiftande forum. Den bilaterala nivån förblir emellertidden ojämförligt viktigaste, särskilt i de länder där närvaro avtradition varit stark.4.1.6.2 utvecklingssamarbeteEn av flera slutsatser av de problem biståndet konfronterats med harvarit att stöd till enskilda projekt och program i längden inte är till mycketnytta, om mottagarlandet inte förmår tillhandahålla en miljö som främjarutveckling och tillvaratar biståndet. Denna insikt har drivit biståndsgivarnaatt i allt högre grad sysselsätta sig med styrningen av centralaekonomiska -och efter hand även politiska - samhällsfunktioner, för att skapaekonomier i balans med omvärlden och institutioner som kan hanteramakroekonomiska frågor.Denna starkare politiska dimension i vårt samarbete med afrikanska länderkommer att kräva förändrade samarbetsformer, flera fora och ställa andra kravän de traditionella på dem som ansvarar för bistånds- och katastrofinsatser.Inte minst FN-systemet kommer att beröras av dessa nya krav. FN:s säkerhetsrådhar det yttersta ansvaret för fred och säkerhet i världen.Vi befinner oss nu i inledningsskedet av ett samarbete med , som byggerpå samband mellan politik, ekonomi och utveckling.I detta arbete kan biståndet spela en viktig roll. Det måste emellertidanpassas efter de politiska förutsättningarna i det land eller den region somdet verkar i.4.1.6.3 Afrikaner i SverigeAfrika är på många sätt närvarande i det svenska samhället. De svensk-afrikanska kontaktytorna mångfaldigas genom närvaron av afrikaner som lever iSverige. De afrikanska invandrarna bosatta i uppgår till ca35 000. De största invandrargrupperna kommer från , ochSomalia, följt av och Gambia.4.1.6.4 Enskilda organisationerDet svenska utvecklingssamarbetet har sina rötter i folkrörelser, samfund ochenskilda organisationer. De första biståndsprojekten bedrevs av svenskamissionärer i , och det var bl.a. folkrörelser som drevfram att det statliga biståndet inleddes 1952.I dag engagerar sig drygt 160 svenska enskilda organisationer i 40 av de 48länderna i söder om , ofta men inte alltid med stöd frånbiståndet. Spektrat spänner från politiska partier, fackförbund och kyrkor tillskolor, ungdomsförbund och miljöföreningar. Ungefär en femtedel av det svenskabilaterala biståndet kanaliseras via dessa enskilda organisationer, varav 13har ett s.k. ramavtal med Sida. Detta innebär att de själva planerar varjeenskilt projekt inom ramen för en given budget.De kristna samfunden har lång erfarenhet av arbete i . Det som börjadesom mission för har utvecklats till ett brett samarbete sombl.a. inbegriper katastrofbistånd och samarbete med systerkyrkor påkontinenten. är missionen av stor betydelse för sjukvården pålandsbygden i många länder. Svenska kyrkor bedriver även utvecklingssamarbetevilket finansieras såväl med egna insamlade medel som genom Sida.De politiska partierna och deras ungdomsförbund har spelat en viktig roll föratt stärka demokratiska krafter i de afrikanska samhällena. Solidariteten ochutbytet mellan partier med liknande värderingar har inneburit ett stöd,särskilt av förtryck. Kontakter har byggts upp som sträcker siglångt över själva utvecklingssamarbetet.En viktig del i folkrörelsernas arbete har varit kopplad till nationellfrigörelse och motstånd mot apartheid, rasism och förtryck eller övergrepp motde mänskliga rättigheterna. Särskilt aktiva var organisationerna i kampen motapartheid.Genom åren har ett antal vänskapsorganisationer bildats för att främjakontakterna mellan och vissa afrikanska länder.4.1.6.5 Ekonomiskt utbyteDet ekonomiska utbytet mellan och har, sett , stagnerat.Således avtecknar sig en outnyttjad potential för ökat ekonomiskt utbyte.En förutsättning för ett ökat utbyte genom handel och investeringar är attnäringslivet utvecklas i de afrikanska länderna. Sida har på regeringensuppdrag gjort dels en översyn av näringslivssamarbetet, dels enutredning om den finansiella sektorn.Ett viktigt instrument för att främja näringslivsutveckling och svenskainvesteringar i är . Ett ytterligare instrumentför ekonomiskt samarbete med är StartSyd som syftar till att stimulerasvenska små och medelstora företag att investera i produktiv verksamhet i bl.a.de där Sida bedriver att aktivt näringslivssamarbete.4.1.7 i det internationella samfundet4.1.7.1 och NordenDe nordiska länderna har sammantaget ett betydande bistånd till Afrika.Den nordiska profilen är i det afrikanska sammanhanget distinkt och välsammanhållen. I flera länder i östra och södra är det nordiskasamarbetet en viktig del av det svenska agerandet.Ett exempel på nordiskt utvecklingssamarbete är Nordiska utvecklingsfonden(NDF) som beviljar krediter för projekt som främjar ekonomisk och socialutveckling i . Kreditgivningen sker i samfinansiering med bl.a.Världsbanksgruppen, de regionala utvecklingsbankerna, Nordiskainvesteringsbanken samt de bilaterala utvecklingsorganisationerna. NDF:smålsättning är att av fondens aktiviteter skall riktas mot Afrika.NORSAD (Nordic/Southern African Development) är ett annat exempel på nordisktsamarbete, i detta fall mellan , , och ochmedlemsstaterna i SADC.4.1.7.2 och Europeiska unionenEU-medlemskapet ger en ny dimension i våra relationer med . Förmånga av EU:s medlemsstater utgör Afrikapolitiken en utomordentligt viktigaspekt. Kolonialismen och även den ?post-koloniala perioden? är i dagpasserade, men banden med de forna kolonierna är fortfarande starka. De ärockså betydligt bredare än med . Det följer av starka emotionella band,stor utvandring, delvis gemensam historia och starka kontakter inom kultur- ochutbildningsområdet. För som ny EU-medlem är det av mycket stor vikt attorientera sig i denna miljö. bär vi med oss en egen unikAfrikaerfarenhet, som ytterligare bör stärka unionens Afrikaprofil. För Sverigegäller det att utnyttja EU:s möjligheter, bl.a. som aktör i den gemensammahandelspolitiken, utrikes- och säkerhetspolitiken samt inom ramen för unionensutvecklingssamarbete. EU:s betydelse för kontinenten är stor. Av exportgår till . Tillsammans svarar EU:s medlemsstater för hälften avbiståndet till kontinenten.EU:s utvecklingssamarbete ingår i den s.k. första pelaren och faller därmedliksom handelspolitiken under Europeiska gemenskapernas kompetens. Samarbetetfinansieras dels över EG:s reguljära budget, dels genom särskilda bidrag frånmedlemsstaterna till Europeiska utvecklingsfonden (). Trots en volymmässigökning, har relativa andel av det gemensamma biståndet minskat från65 % år år 1995.En av EU:s potentiella styrkor är att unionen i ett och samma sammanhang kanhantera frågor som handel, utrikes- och säkerhetspolitik, utveckling, migrationm.m. Det finns därmed förutsättningar för unionen att gentemot ett enskilt landeller region föra en politik som är konsistent.Post Lomé-förhandlingarnaEU:s samarbete med äger främst rum inom ramen för , somstyr unionens relationer med de s.k. AVS-länderna (, ochStilla havs-området).Lomé IV löper ut . Senast skallförhandlingar inledas om det framtida samarbetet, som på syftartill bl.a. frihandel.Sverige har aktivt bidragit till debatten om de framtida relationerna mellanEU och AVS-länderna, och flera svenska ståndpunkter återfinns i riktlinjernaför det framtida samarbetet.Det är viktigt att utveckla den förtroendeskapande karaktär somLomésamarbetet har. EU bör visa ett långsiktigt och brett engagemang förutvecklingen i . Ett genuint partnerskap måste bygga på ett politisktåtagande såväl från AVS-länderna som från EU. Samarbetet bör utnyttjas bättreför politisk dialog. Dessutom bör partnerskapet mellan och utvidgastill att omfatta inte endast statliga aktörer utan också det civila samhälletoch den privata sektorn.4.1.7.3 och Förenta nationernaFN har en lång historia av engagemang i . Under frigörelsen frånkolonialmakterna tog många länder hjälp av FN för att sprida förståelse, skapasympati och förankra sin kamp. Särskilt vad gäller kampen mot apartheid i södraAfrika spelade FN en central roll.De tydligaste spåren av FN:s arbete finns kanske ändå inomutvecklingsområdet.Inom konfliktförebyggande, fredsfrämjande, humanitärrätt, utvecklingsbistånd och mänskliga rättigheter står ochderas situation ofta högt på agendan. av säkerhetsrådets arbete harunder 1997 avsett afrikanska frågor. Dessutom har ett flertal fredsfrämjandeFN-insatser genomförts i söder om , medanFN:s fonder, program och centrala fackorgan beräknar att avderas verksamhet är riktade mot regionen. relation till FN är såledesmångfasetterad, och också mycket komplicerad.4.1.7.4 och de internationella finansiella institutionernaFör är (), Världsbanksgruppen,Afrikanska och andra internationella finansiellainstitutioner, bl.a. Internationella jordbruksutvecklingsfonden(), centrala aktörer. Tillsammans förmedlade institutionerna under 1996resurser motsvarande mer än i form av lån och gåvobidragför finansiering av ekonomiska reformprogram och projektverksamhet i afrikanskaländer (med särskild tonvikt på de fattigaste). Deras tekniskarådgivningsverksamhet spelar också en viktig roll.De internationella finansiella institutionerna är inte några heltsjälvständiga maktcentra som enväldigt fattar beslut om hur låntagarna skallbedriva sin politik. De är mellanstatliga organ och har mandat och agerarutifrån de riktlinjer som ägarna, dvs. medlemsländerna, har gett dem.Institutionernas engagemang har varit föremål för intensiv debatt i deafrikanska länderna. Mångas upplevelse av att ha varit utsatta för diktatutifrån har emellertid med tiden bytts ut mot ett alltmer avspänt ochpragmatiskt samarbete. I synnerhet har över tiden ändrat sittarbetssätt och framstår för många av dagens afrikanska företrädare för detekonomisk-politiska området som en konstruktiv partner. Inte desto mindrearbetar de internationella finansiella institutionerna i en miljö och medfrågor som har stor politisk räckvidd och sprängkraft. Både arbetsmetoder ochpolicyrekommendationer kommer säkerligen att prövas och omprövas under dekommande åren.4.1.7.5 och det internationella handelssystemetEn grundförutsättning för den internationella handeln är säkra och förutsägbaraspelregler för de ekonomiska aktörerna. Det multilaterala regelverket förhandel har etablerats inom WTO. De afrikanska länderna är alla små aktörer ivärldshandeln och därför beroende av att kunna förlita sig till . Flertalet av länderna i är redan medlemmar i främsta verktyget för den internationella liberaliseringsprocessen harvarit de avtal som förhandlats fram i WTO och dess föregångareGeneral on Tariffs and Trade (). De fattigaste länderna, vilka istor utsträckning återfinns i , har fått del av de tullsänkningar ochavvecklingen av andra handelshinder i i-länderna som blivit resultatet avförhandlingarna i WTO/. De har därutöver erbjudits särskilda preferenser.Dessa åtaganden har gjorts utan att krav ställts på att liberaliserasin handel. Först i och med förhandlingarna i Uruguayrundan har u-ländernadeltagit aktivt och gjort vissa, om än begränsade, åtaganden om att inte höjasina handelshinder. Flertalet lever ännu inte upp till de krav som ettWTO-medlemskap innebär. Härför finns särskilda stödprogram. Ökade krav måste nuställas på för att påskynda deras integration ivärldshandelssystemet.4.1.8 Ett nytt partnerskap med Afrika4.1.8.1 BakgrundMot bakgrund av denna förändringsprocess i och de lärdomar det senasteårtiondet av samarbete givit, har behovet att få till stånd en kvalitativt nysamarbetsrelation vuxit sig allt starkare i och annorstädes.Partnerskap har blivit det begrepp som innefattar dessa ambitioner.4.1.8.2 Ett nytt partnerskapPartnerskapsbegreppet används av flertalet givare: , ,, m.fl. Det betyder olika saker. Ett gemensamt drag är docken strävan till ökad jämbördighet i relationerna till länder i och enökad bredd. Detta bygger i sin tur på en gemensam insikt att den traditionellarelationen mellan givare och mottagare måste förändras om bättresamarbetsresultat skall kunna uppnås. förutvecklingssamarbete (, DAC) diskuteras nubland givarländerna, efter diskussioner med mottagarländer, vad som krävs föratt uppnå bättre partnerskapsrelationer och vad ett gott partnerskap börinnebära.Partnerskap bör ses som ett förhållningssätt i ett samarbete som bygger pågemensam värdegrund och ömsesidigt förtroende. Gemensamma och tydligtformulerade mål, villkor, förpliktelser, roller och ansvar ingår ipartnerskapet. Strävan skall vara att åstadkomma ökad jämlikhet och ömsesidigrespekt i relationen, i medvetenhet om den grundläggande ojämlikhet somgivarens resursövertag skapar.Partnerskapet syftar också till att stärka den svagare parten. Däri ligger ensolidaritetstanke, liksom en insikt om att strävan mot en mer jämlik värld ävenligger i den starkare partens långsiktiga intresse. bör kunna värnaAfrikas intressen i internationella sammanhang där de afrikanska staterna intesjälva är representerade, under förutsättning att intressena inte står ikonflikt med centrala svenska utrikespolitiska mål.En gemensam värdegrund kan bestå av bl.a. några av de konventioner som nästanalla länder skrivit på. Dessa avser politiska och medborgerliga rättigheter,jämställdhet, barns rätt, demokratiska grundregler samt sociala och ekonomiskarättigheter. Avsikten är inte att svänga den moralistiska piskan över fattigaafrikanska länder, utan att etablera en grundläggande etik som skall styrasamarbetet och som partnerskapets aktörer tagit ställning för i detinternationella normativa arbetet.4.1.8.3 En uppförandekodTill den kvalitativa delen av partnerskapet hör en uppförandekod, som bl.a. böravse följande:- öppenhet och tydlighet om de värderingar och intressen som styr samarbetet;- en grundläggande inställning avseende uthållighet och långsiktighet;- ett ökat inslag av målstyrning och resultatorientering av bistånd i ställetför en mångfald av förutbestämda villkor;- en ödmjuk och lyssnande inställning med respekt för afrikanskt ansvarstagandeoch medvetenhet om den lokala miljön;- tydlighet om resursåtaganden, utbetalningar och rapporteringsprinciper;- samordningsvilja bland givarna.4.1.8.4 Partnerskapets metodikFör att en ny form av partnerskap skall ges en verklig innebörd, måstemetoderna i samarbetet förändras. En internationell diskussion har startats pådetta område och ett antal slutsatser om den önskvärda inriktningen kan redanformuleras:- afrikanskt ledar- och ägarskap;- förbättrad lokal förankring och deltagande;- förbättrad samordning;- utvecklat sektor- och budgetstöd;- förenklade procedurer;- avtalsbunden tydlighet och öppenhet;- ökad samstämmighet mellan olika politikområden (koherens);- belöna framsteg;- extraordinära skuldlättnadsinsatser för vissa länder.4.1.8.5 Partnerskapets dimensionerOvanstående beskrivning av partnerskapets olika beståndsdelar hänför sig främsttill det utvecklingssamarbete som bedrivs mellan regeringarna. Även om dettasamarbete också fortsättningsvis kommer att spela en central roll i ikontaktytan med , har partnerskapet flera dimensioner och fler aktörer.4.1.8.6 Konditionalitet och partnerskapI dag finns, till skillnad från situationen , en gemensamgrundsyn på problemen och vilka reformer som är nödvändiga. De brister somtidigare funnits i villkorens utformning har också med tiden successivtförbättrats. De sociala konsekvenserna hanteras mer ändamålsenligt. Man verkarockså numera för att få till stånd ett fåtal nyckelindikatorer och undvika detstora antal villkor och indikatorer som varit vanliga i olika lånedokument. Endiskussion förs också om att ersätta traditionella villkorspaket med långivningbaserad på en bedömning av den förda politiken i låntagarländerna. Det finnsgoda förutsättningar för en ny fas i strukturanpassningsprogrammen, där de istörre utsträckning utformas gemensamt av långivare och låntagare och ledertill bestående framsteg.4.1.9 En förnyad svensk AfrikapolitikEn förnyad och förstärkt svensk Afrikapolitik avses få följande inriktning:- att stödja afrikanskt ledda förändringsprocesser mot fördjupad demokrati ochuthållig ekonomisk tillväxt, med särskild inriktning på fattiga människorssituation;- att utveckla partnerskap mellan och omvärlden;- att stärka det långsiktiga utbytet mellan och Afrika.De rekommendationer som framförs i det följande skall samtliga ses mot bakgrundav partnerskapets grundidéer.4.1.9.1 Att stödja afrikanskt ledda förändringsprocesser mot fördjupaddemokrati och uthållig ekonomisk tillväxt, med särskild inriktning på fattigamänniskors situationDemokrati, mänskliga rättigheter och gott styrelseskickSom särskilt utvecklas i regeringens skrivelse Demokrati och mänskligarättigheter i utvecklingssamarbete vill bl.a. främja:- livskraftiga civila samhällen med en mångfald av demokratiska organisationer;- en demokratisk kultur av tolerans, respekt, deltagande och öppenhet;- effektiva demokratiska institutioner och procedurer;- fria och oberoende media;- respekt för de mänskliga rättigheterna.Sverige skall särskilt stödja processer såväl inom offentlig verksamhet sominom det civila samhället, som kan leda till större öppenhet och insyn,mångfald och dynamik, kompromissvilja och överbryggande av motsättningar samtökat ansvarstagande.Sveriges instrument för att främja detta är en kombination avutvecklingspolitisk dialog och konkreta insatser. Direkt demokrati- ochrättighetsfrämjande bistånd till skall öka i volym, effektiviseras, varastrategiskt och ha ett långsiktigt perspektiv.I syfte att främja ett gott styrelseskick kommer bl.a. att:- lägga ökad vikt vid frågor sammanhängande med gott styrelseskick såväl i denpolitiska dialogen med olika som i utvecklingssamarbetet;- stödja insatser för att stärka den offentliga sektorns, inklusive den lokalaadministrationens, kapacitet och kompetens;- verka för en effektivare tillämpning av rättsstatens principer;- fortsätta stödja kampen mot korruption bl.a. genom att verka för bredinternationell uppslutning kring de regelverk som utarbetats inom samt attverka för att , IMF och FN-systemet ägnar fortsatt storuppmärksamhet åt problem sammanhängande med korruption.Att förebygga och hantera konflikterDemokrati, ekonomisk och social utveckling och fred och stabilitet ärömsesidigt förstärkande. Att varaktigt förebygga, hantera och lösa våldsammakonflikter kräver insatser och framsteg på alla områden.Metoderna för handling och konkreta åtgärder är ännu under uppbyggnad men harhittills omfattat bl.a. insatser av särskilda sändebud och observatörer. Ävensubregionala organisationer, t.ex. inom SADC, har engagerat sig i liknandeverksamhet.På detta område kommer bl.a. att:- aktivt medverka i pågående försök att stärka den afrikanska kapaciteten närdet gäller förebyggande och hantering av våldsamma konflikter i ,inklusive fredsbevarande;- bidra till att vidareutveckla former för tätare politisk dialog och samverkankring fredsbevarande arbete mellan och ;- fortsatt verka för uppbyggande av kapacitet i EU när det gällerkonfliktförebyggande verksamhet samt för ett systematiskt användande avorganisationens och medlemsländernas information för att diskutera potentiellakonflikthärdar och handlingsalternativ - tidig varning och tidig handling;- inom ramen för utvecklingssamarbetet, såväl bilateralt som multilateralt,utnyttja tillfällen att identifiera konfliktorsaker och konfliktrisker samt imöjligaste mån utforma samarbetet så att det motverkar och förebygger dessa;- fortsatt utveckla svensk kompetens i dessa frågor.Ekonomiska reformer och tillväxtPå detta område kommer bl.a. att verka för:- fortsatt stöd, multilateralt och bilateralt, till ekonomiska reformprogramsom syftar till stabil och långsiktig ekonomisk och social utveckling;- internationell samverkan för att land efter land skall ta sig ur skuldkrisen;- stöd till utveckling av kapacitet och institutioner för genomförandet avreformprocessen;- stöd till utveckling och tillämpning av kunskap om institutionella ochsociokulturella förutsättningar för reformprocessen på mikronivå;- att i högre grad fokusera på de handelspolitiska och näringslivsutvecklandeaspekterna av de ekonomiska reformprogrammen.De fattigas rättFattigdomsbekämpning är det övergripande målet för Sverigesutvecklingssamarbete.Regeringen redovisade i sin skrivelse De fattigas rätt - vårt gemensammaansvar (skr. 1996/97:169) hur utvecklingssamarbete kan stärkas för attbidra till fattigdomsbekämpning.I linje med denna skrivelse kommer bl.a. att:- utveckla ett brett partnerskap på olika nivåer i samhället, byggt på en öppendialog med regeringen i respektive land;- inrikta utvecklingssamarbetet på processer, där de fattiga själva tar ansvaroch känner delaktighet och som stärker deras säkerhet, förmåga och möjligheter.Utgångspunkten skall vara de fattigas syn på sin egen situation;- i högre grad inrikta biståndet på programbistånd med aktiv samordning avbiståndet under mottagarlandets ledning;- stödja en jämlik ekonomisk tillväxt, t.ex. genom att bidra tillförutsättningar för produktivitetshöjning inom småjordbruket och för småskaligtprivat företagande;- särskilt beakta barnens situation genom att verka för att ett systematisktbarnperspektiv tillämpas i det internationella utvecklingssamarbetet i ,såväl bilateralt som multilateralt, med utgångspunkt i barnets rättigheter.JämställdhetEtt gott styrelseskick och en fungerande rättsstat innebär att både kvinnor ochmän kan göra sig hörda och påverka den politiska agendan. Stöd till ettdemokratiskt samhällsbyggande måste bl.a. inriktas på kvinnor som aktiverar sigpå lokal nivå, utanför formella strukturer, kring praktiska frågor om ekonomiskoch social samverkan.På detta område kommer bl.a. att:- stödja initiativ, engagemang och organisationer i de afrikanska samhällenasom arbetar för att omsätta jämställdhetsperspektivet, kvinnors rätt, tillvardagsverklighet;- verka för att allt utvecklingssamarbete, såväl bilateralt som multilateralt,skall utgå från kvinnors och mäns lika rättigheter, möjligheter ochskyldigheter.KapacitetslyftPartnerskapet kräver satsning på utveckling av kompetens och institutioner isamarbetsländerna. Ett kunskaps- och kapacitetslyft måste komma till stånd, somgör det möjligt för de afrikanska länderna att utforma en effektiv egen politikför att bekämpa fattigdomen.För att medverka till ett kapacitetslyft i kommer Sverigebl.a. att:- fortsatt stödja ökad bredd och kvalitet i ländernas basutbildning med fokuspå primärskolan;- främja utveckling av universitet för högre utbildning och forskning;- främja ländernas grundläggande kapacitet för forskningsutveckling inomnyckelområden, både som en förutsättning för kvalitet i högre utbildning ochför att skapa en grund för oberoende kunskapsutveckling, analys och debatt;- fortsätta stödet till oberoende afrikanska forskningsinstitutioner ochnätverk;- stödja nationella och regionala institutioner för utbildning avstatstjänstemän i nyckelfunktioner;- stödja uppbyggandet av kapacitet för att utreda och belysa samhällsfrågor förbeslutsfattare och allmänhet;- utarbeta en IT-policy för utvecklingssamarbetet med särskilt beaktande avsituationen i Afrika.Regionalt samarbeteRegionalt samarbete är en viktig faktor för att skapa politisk stabilitet ochekonomisk utveckling. Förändringarna i har medförtbättre förutsättningar för det regionala samarbetet, även om politiska ochstrukturella hinder alltjämt inverkar menligt på och fördröjerintegrationsprocessen.