bet · GL01LU21 · 1998-04-28 00:00:00 — har i samband härmedtagit på sig ansvaret att tillsammans med utarbeta en lokalt anpassad informationsstrategi tillhushållen. I skrivelsen förklarar sig regeringen ha för avsikt att noga följadetta arbete.Mot bakgrund bl.a. av vissa problem som uppmärksammats i samband med deuppföljningar som gjorts av och när det gällerproducentansvaret har regeringen gett i uppdrag att undersökaeffekterna av transporter, produktutveckling, resursutnyttjande och utsläpptill följd av producentansvarets införande. Uppdraget, som i tillämpliga delarskall utföras efter samråd med , skall redovisas till regeringensenast den 30 november 1998.Enligt utskottets uppfattning är det positivt att såväl producenternas somhushållens del i kretsloppsarbetet intar en framskjuten position i arbetet föratt åstadkomma en från miljösynpunkt hållbar konsumtion. En viktig del i dettaarbete är givetvis att analysera och komma till rätta med de problem som kanvara förenade med ett utökat producentansvar.Med hänsyn till det arbete som pågår på området är, enligtutskottets mening, ett tillkännagivande med anledning av motion L12inte erforderligt. Yrkande 2 i nämnda motion avstyrks således.Boende och resandeI skrivelsen anförs att den viktigaste delen av boendets miljöpåverkan kanhänföras till energianvändningen. Boendet kan dock förorsaka miljöpåverkan ävenpå andra sätt, och kunskapsförmedling till hushållen om hur de kan minskamiljöbelastningen av sitt boende är enligt regeringen betydelsefull. Avskrivelsen framgår att haft regeringens uppdrag att utveckla ettsystem för kvalitetsdeklarationer av bostäder, innefattande bl.a. olikamiljöaspekter.Tanja Linderborg m.fl. (v) förespråkar i motion L12 införandet av en statligeller miljöbonus för konsumtion av grön el. Vidare anser motionärernaatt konsumenten bör debiteras utifrån den faktiska energiförbrukningen.Motionärerna begär ett tillkännagivande om ekologiskt boende (yrkande 4).I motion L15 av m.fl. (kd) anförs att regeringen böråterkomma med förslag som leder till att energiförbrukningen i bostäder mätsoch debiteras per hushåll. Motionärerna begär ett tillkännagivande i enlighethärmed (yrkande 3).Rolf m.fl. (m) begär i motion L14 en komplettering av skrivelsen vadavser hushållens ökade miljöbelastning vid en kärnkraftsavveckling (yrkande 3).Vad först gäller yrkande 3 i motion L14 kan utskottet konstatera att syftetmed nu ifrågavarande skrivelse är att uppmuntra och underlätta för de enskildahushållen att ta ansvar för miljön. De åtgärder som presenteras i skrivelsenutgår sålunda från ett hushållsperspektiv. Mot den bakgrunden föreligger inteskäl för att begära en sådan komplettering av skrivelsen somefterlyses i motion L14. Yrkande 3 i nämnda motion avstyrks.Vad beträffar övriga motionsyrkanden framgår av skrivelsen att ett flertalansatser har gjorts för att främja ett mer ekologiskt boende. Bl.a. haråtgärder vidtagits när det gäller individuell mätning och debitering avenergiförbrukning i flerfamiljshus. Enligt regeringen kan sådana åtgärder förmånga hushåll utgöra ett incitament för minskad energiförbrukning. Frågankommer fortsättningsvis, framgår det av skrivelsen, att behandlas av Statensenergimyndighet.Utskottet förutsätter att regeringen även i fortsättningen följer frågan ombehov av åtgärder för att främja ett miljövänligt boende och avstyrkermotionerna L12 yrkande 4 och L15 yrkande 3.En fråga som gäller allmännyttiga tjänster i boendet behandlas i motion L710 avSigrid Bolkéus m.fl. (s). I motionen görs det gällande att konsumenterna saknartillgång till objektiva jämförelser när det gäller val av offentliga tjänster,såsom vid köp av värme, elektricitet och sophämtning. Inte heller finns enligtmotionärerna någon hjälp att lösa eventuella tvister. I motionen anförs attmöjligheterna till konfliktlösning bör analyseras, varvid ävenKonsumentombudsmannens och roller bör beaktas. Motionärernabegär ett tillkännagivande om förstärkt konsumentskydd vid offentliga tjänster.Utskottet kan konstatera att Konsumentråd har prioriterat frågor somrör allmännyttiga tjänster. lämnade rådet rapportenAllmännyttiga tjänster i förvandling till regeringen med uppmaning tillkonsumentministern att ta initiativ till en genomlysning av hela området ochatt i samband med detta lägga fast tydliga politiska riktlinjer för enutbyggnad av konsumentskyddet på området. Frågan är föremål föröverväganden inom Regeringskansliet.Även inom EU är konsumenternas intressen när det gäller allmännyttigatjänster, eller s.k. nödvändighetstjänster, ett prioriterat område. Enligt vadutskottet erfarit kan en grönbok på området förväntas inom kort.En motion som liknar den nu aktuella behandlades av utskottet ibetänkandet 1995/96:LU21. Med hänvisning till det arbete som då pågickavstyrkte utskottet motionen. När nu motionsspörsmålen återkommer kan utskottetendast ånyo konstatera att frågorna är föremål för uppmärksamhet påflera olika nivåer och att något behov av ett tillkännagivande inte föreligger.Utskottet avstyrker därför bifall till motion L710.I skrivelsen och i några av motionerna behandlas också olika spörsmål som rörresandet. Enligt regeringen krävs åtgärder för att göra biltrafiken förenligmed ett hållbart samhälle och för att motverka ett ensidigt beroende av bil. Iskrivelsen påpekas att en väl fungerande kollektivtrafik möjliggör ett minskatbilberoende. Vidare framgår av skrivelsen att regeringen gett Konsumentverketoch i uppdrag att i samarbete med ge ut en samladkonsumentinformation om bilar och om vägtranportsystemets trafiksäkerhet ochmiljöpåverkan med beaktande av det hushållsekonomiska per- spektivet.Tanja Linderborg m.fl. (v) anser i motion L12 att ekonomiska styrmedel börkomma till användning även när det gäller en miljöinriktad transport- ochkonsumentpolitik. Motionärerna begär ett tillkännagivande i enlighet härmed(yrkande 3).I motion L14 av m.fl. (m) framhålls bilens betydelse för ettfungerande samhälle. Bilparkens modernisering skulle enligt motionärerna ha enpositiv inverkan på miljön. Vidare förespråkas avregleringar ochkonkurrensutsättning inom kommunikationsområdet, inte minst när det gällerkollektivtrafiken. Motionärerna begär en komplettering av skrivelsen också närdet gäller resandet (yrkande 4).I motion L15 av m.fl. (kd) hemställs om ett tillkännagivandeom vikten av en aktiv cykelpolitik (yrkande 4).Utskottet konstaterar att innevarande vår har att ta ställning tillproposition 1997/98:56, vari regeringen lagt fram sina förslag på dettransportpolitiska området, och utskottet förutsätter att de frågor som tas uppi motion L12 yrkande 3 kommer att bli föremål för närmare överväganden i detsammanhanget. Utskottet avstyrker därför bifall till motionsyrkandet.Någon komplettering av skrivelsen i enlighet med vad som begärs i motion L14yrkande 4 bör enligt utskottet inte komma i fråga och motionsyrkandet avstyrks.Med anledning av motion L15 vill utskottet peka på att Miljövårdsberedningeni betänkandet (SOU 1998:15) Gröna nyckeltal tagit fram särskilda indikatorerför en ekologiskt hållbar utveckling. Indikatorerna kan användas för att följaupp mål och vidtagna åtgärder, och en indikator kan t.ex. utgöras av andeleninvånare som promenerar, cyklar eller nyttjar kollektivtrafik till arbetet.Inte heller motion L15 yrkande 4 bör, enligt utskottets mening, föranleda någonriksdagens ytterligare åtgärd.MarknadsföringInte sällan används olika typer av miljöargument i marknadsföringen avprodukter. Exempel på varuområden där miljöargument i reklamen är vanligtförekommande är livsmedel, kemisk-tekniska produkter, möbler, byggmaterial,bilar m.m. och KO har till uppgift att utöva tillsyn överanvändningen av bl.a. miljöargument i reklamen. Med stöd av bestämmelserna omvilseledande reklam i marknadsföringslagen (1995:450) kan vilseledandeframställningar som avser bl.a. produktens användning och inverkan på miljönförbjudas. har t.ex. marknadsföring stoppats som avsettanvändning av miljöargument i marknadsföring av livsmedel som odlatskonventionellt men marknadsförts som ekologiska.Marknadsföringslagens tillämpningsområde är begränsat till de fall då ennäringsidkare marknadsför eller själv efterfrågar produkter i sinnäringsverksamhet.I skrivelsen anförs att miljöargumenten i reklam har stor betydelse för vilkaprodukter miljömedvetna konsumenter väljer. undersökningarvisar att närmare hälften av konsumenterna i fäster stor vikt vidtillverkarnas egna miljöargument. Därför är det viktigt att miljöpåståendena imarknadsföringen är rättvisande och inte vilseledande. Den ökade användningenav miljöargument i marknadsföringen och dess betydelse för hushållensmöjligheter att ta hänsyn till miljön motiverar enligt regeringen enintensifierad bevakning från sida på detta område. Urkonkurrenssynpunkt är det - inte minst när det gäller kraven på saklighet ochverifierbarhet i miljöargumenteringen - vidare av stor betydelse attspelreglerna på marknaden är så tydliga och enhetliga som möjligt.I motion L703 av () yrkas att hos regeringen begärförslag till en sådan ändring i marknadsföringslagen att lagen blir tillämpligäven på intresseorganisationer som marknadsför produkter. Motionären vänder sigframför allt mot Motorbranschens Riksförbunds och Bilindustriföreningensannonskampanj på temat: ?Bli miljöaktivist - köp ny bil.? Ett motsvarandeyrkande finns i motion L13 av (). I den motionen begärs etttillkännagivande om en miljöinriktad konsumentpolitik (yrkande 3).Utskottet påminner om att det av motionären aktualiserade spörsmålet varitföremål för en interpellation i . I svar på interpellation1997/98:53 påpekade statsrådet att intresseorganisationer, enligttryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen, har en grundlagsskyddadrätt att ägna sig åt opinionsbildande verksamhet. Han anförde vidare att detför ett marknadsrättligt ingripande krävs att åtgärden i fråga är av rentkommersiell natur och enbart har kommersiella förhållanden till föremål.Sammanfattningsvis ansåg statsrådet att det inte finns skäl attändra marknadsföringslagen. När det gäller frågan om miljöargument imarknadsföringen över huvud taget, var hans avsikt att noga följa utvecklingen.Enligt utskottets mening är det värdefullt att miljöargument i marknadsföringgranskas kritiskt, och vilseledande argument i reklamen skall givetvis stoppas.Någon ändring av marknadsföringslagen i enlighet med vad som begärs i motionenanser utskottet inte påkallat och avstyrker därför bifall till motionerna L703och L13 yrkande 3.I förevarande sammanhang behandlar utskottet även två andra motionsspörsmålsom gäller reklam - direktreklam och diskriminerande reklam. I motion L712anser () att reglerna för användning börutvecklas så att enskilda människors önskemål om att slippa reklam kanvidarebefordras till andra registerhållare. I motionen begärs etttillkännagivande om direktreklam (yrkande 3). Vidare anförs i motionen attregeringen bör verka för ett förbud mot diskriminerade reklam, såsomdiskriminering på grund av kön, etniskt ursprung, sexualitet, ålder ellerfunktionshinder. Motionären hemställer om att skall begära lagförslagom förbud mot könsdiskriminerande reklam (yrkande 4).Vad först gäller frågan om direktreklam kan nämnas att vid fleratillfällen på hemställan av utskottet avslagit motioner med samma inriktningsom den nu aktuella (se bl.a. bet. 1990/91:LU22 och 1994/95:LU32). Som skäl försitt ställningstagande har utskottet bl.a. åberopat att det inte torde varaförenligt med tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att genomlag eller andra föreskrifter genomföra några mer vittomfattande begränsningar ireklamdistributionen. Vidare har utskottet hänvisat till en överenskommelse omdistribution av direktreklam mellan , dåvarande ochbranschorganisationen för direktmarknadsföretag, Swedish Direct MarketingAssociation (SWEDEMA). Överenskommelsen innebär att branschorganisationensmedlemsföretag och Posten åtagit sig att respektera alla slags skyltar vidbrevlådor som anger att reklam inte önskas. Vidare har organisationen inrättaten , för direktmarknadsföring.Utskottet fann att önskemålen i de då aktuella motionerna fick ansestillgodosedda genom de åtgärder som hade vidtagits.Utskottet vill vidare upplysa att det av EU antagnadistansavtalsdirektivet (97/7/EG) torde medföra ytterligare möjligheter för dekonsumenter som så önskar att slippa få direktreklam. I sammanhanget kan ocksånämnas att SWEDEMA numera har inrättat ett s.k. Nix-register, som är utformatpå ett sådant sätt att konsumenten endast skall behöva anmäla s.k. reklamspärrtill ett ställe. Därutöver bör påpekas att den av antagnapersonuppgiftslagen (prop. 1997/98:44, bet. KU18) innebär att personuppgifterinte får behandlas för ändamål som rör direkt marknadsföring om denregistrerade hos den personuppgiftsansvarige skriftligen har anmält att haneller hon motsätter sig sådan behandling. Vidare har regeringen i proposition1997/98:136 om statlig förvaltning i medborgarnas tjänst föreslagit en särskildlagreglering av det statliga person- och adressregistret (SPAR) som bl.a.innebär att enskilda har möjlighet att hindra utskick av direktreklam.Önskemålet i motion L712 yrkande 3 får, enligt utskottets mening, motbakgrund av vad som redovisats anses tillgodosett och motionsyrkandetavstyrks.Vad härefter gäller könsdiskriminerande reklam kan nämnas att vidåtskilliga tillfällen och senast på utskottetshemställan avslagit motioner med motsvarande yrkanden, bl.a. med hänvisningtill att den begärda lagstiftningen skulle komma i konflikt medtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen (se bl.a. bet.1994/95:LU16, 1995/96:LU26 och 1996/97:LU13). Utskottet finner inte skälatt frångå sina tidigare ställningstaganden och avstyrker således även yrkande4 i motion L712.En annan fråga som tas upp motionsledes gäller TV-reklam riktad till barn. Iradio- och TV-lagen (1996:844) finns bestämmelser om reklam och annanannonsering. Beträffande reklam riktad till barn anges i 7 kap. 4 § att reklami en TV-sändning inte får syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn . I reklam i en TV-sändning får det heller inte uppträda personer ellerfigurer som spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen vänder sigtill barn under tolv år.Sverige har i flera olika sammanhang arbetat för att inom EU få till ståndett förbud som motsvarar det svenska förbudet i radio- och TV-lagen. I en domsommaren 1997 slog fast att EG-direktivet 89/552/EG (det s.k. TV-direktivet) hindrar från att tillämpa bestämmelsen om förbud motbarnreklam på sändningar från andra medlemsstater, såsom och . Däremotkan förbjuda och ingripa mot sådan reklam som sänds i svenska TV 4.I motion K310 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande omatt i internationella sammanhang även fortsättningsvis bör hävdaförbudet mot TV-reklam riktad till barn (yrkande 5). I motionerna K330 av EwaLarsson m.fl. (mp, v, c, kd) och Kr270 av m.fl. (mp) begärstillkännagivanden om att bör arbeta för att ha kvar förbudet mot sådanreklam (yrkandena 1 resp. 62).Annika () har motsatt uppfattning och anser i motion K338 att det ärfelaktigt att utpeka ett enskilt medium, såsom har skett i fråga omtelevisionen, när det gäller att förbjuda reklam riktad till barn, särskilt somdet enligt motionären inte finns någon entydig forskning som påvisar att sådanreklam skulle medföra några negativa konsekvenser. Motionären begär etttillkännagivande om att förbudet mot TV-reklam riktad till barn bör ersättas avbranschens självsanering (yrkande 1). Vidare yrkas i motionen att riksdagenbeslutar avskaffa förbudet mot barnreklam i 7 kap. 4 § radio- och TV-lagen(yrkande 2).År 1996 uttalade utskottet, med anledning av motioner som gällde TV-reklamriktad till barn, att bör arbeta för ett förbud inom EU som motsvararvad som gäller för inhemska TV-sändningar (bet. 1995/96:LU26). Våren 1997vidhöll utskottet sin tidigare inställning och ansåg det vidare positivt medfortsatta ansträngningar på området för att hävda konsumenternas intressen ochbehov av skydd. Utskottet förutsatte att frågan för del även ifortsättningen kommer att vara högt prioriterad. Något initiativ frånriksdagens sida med anledning av då aktuella motioner var enligt utskottetemellertid inte behövligt (bet. 1996/97:LU13).Utskottet har inte ändrat uppfattning i fråga om TV-reklam riktad till barn.Något tillkännagivande till regeringen i ämnet synes emellertid inte påkallat,utan utskottet förutsätter alltjämt att regeringen med oförminskad styrkaarbetar vidare med denna fråga. Med det anförda avstyrker utskottet motionernaK310 yrkande 5, K330 yrkande 1 och Kr270 yrkande 62. Av utskottets sålundagjorda ställningstagande följer att även yrkandena 1 och 2 i motion K338,enligt utskottets mening, bör avslås.En annan fråga som gäller TV tas upp i motion Kr270 av m.fl.(mp). Motionärerna vänder sig mot att kabelbolagen styr utbudet av TV-programgenom att ?bunta ihop? olika TV-kanaler till paket. I motionen yrkas etttillkännagivande om att bör arbeta internationellt för att få tillstånd regler som gör det möjligt för konsumenterna att köpa enstaka TV-kanaler(yrkande 60).Utskottet erinrar om att det av motionärerna aktualiserade spörsmålet varitföremål för prövning av (dnr 17/97).Bakgrunden var att det hade satts i fråga om kabel-TV-bolagen utnyttjar sinamonopol genom att tvinga konsumenterna att betala för TV-kanaler som de inteefterfrågar och undanhåller dem programkanaler som de vill hatillgång till. Verkets slutsats blev att kabelbolagens paketering avprogramkanaler till hushållen mer beror på tekniska ochkostnadsmässiga faktorer än att bolagen utnyttjar de möjligheter som följer avden dominerande ställningen till att uppnå handelsvinster som de inte skulle hauppnått om det hade funnits en normal och tillräckligt effektiv konkurrens.Konkurrensverket ansåg sammanfattningsvis att utredningen i ärendet inte gettvid handen att den ifrågasatta paketeringen av TV-kanaler till hushållen utgörnågot missbruk av dominerande ställning eller något konkurrensbegränsandesamarbete mellan företag. Därför saknades enligt verket förutsättningar attvidta några åtgärder med stöd av konkurrenslagen (1993:20).Utskottet, som utgår från att fortsättningsvis följer dennafråga, anser inte att något initiativ med anledning av vad somanförts i motion Kr270 nu bör komma i fråga. Motionsyrkande 60 avstyrks.Begreppen auktorisation, legitimation och godkännande behandlas av SigridBolkéus (s) i motion L701. I motionen begärs ett tillkännagivande om åtgärderfrån regeringens sida när det gäller att belysa innebörden för konsumenten avdessa begrepp.Som redovisats i motionen överlämnade revisorer i juni 1996promemorian Auktorisation - för vem? I promemoriannämns att benämningarna legitimerad, auktoriserad och godkänd bl.a. förekommernär det gäller sjukvårdspersonal, revisorer och mäklare. Revisorernakonstaterar att skyddsinnebörden av dessa benämningar i många fall är oklarför konsumenten och att stor förvirring råder om innebörden av sådanabenämningar. En djupare granskning i frågan var, enligt revisorernasuppfattning, angelägen. Revisorerna föreslog därför att regeringen belyser denkonkreta betydelsen för konsumenten av angivna begrepp. Även benämningarnasbetydelse som konkurrensmedel borde enligt revisorerna belysas.I beslut fann regeringen inte skäl att vidta några åtgärdermed anledning av promemorian. I beslutet anförde regeringen att man medanledning av revisorers promemoria gjort en översyn inomRegeringskansliet av hur frågan behandlats av berörda myndigheter. Vidareupplystes att regeringen tillsatt en parlamentarisk kommitté meduppgift att göra en samlad översyn av principerna för legitimation ochbehörighetsföreskrifter för olika yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården ochnärliggande områden. Kommitténs betänkande (SOU 1996:138) Nybehörighetsreglering på hälso- och sjukvårdens område m.m. var då föremål förberedning inom . Vidare anmärktes att ibetänkandet (SOU 1995:146) lagt ett förslag till lag om säkerhetsföretag.Förslaget, som berör bevakningsföretag, larmcentraler, låssmeder ochsäkerhetskonsulter, var föremål för beredning inom Justitiedepartementet.Enligt regeringens uppfattning var konsumentproblem förknippade medauktorisation, legitimation och godkännande inte av sådan omfattning att detför tillfället fick anses påkallat med särskilda åtgärder när det gällerbegreppens betydelse för konsumenterna. Inte heller var det enligt regeringenpåkallat med särskilda åtgärder när det gäller begreppens betydelse somkonkurrensmedel.Utskottet kan inte heller för sin del se att något initiativ eller annanåtgärd är påkallad med anledning av motion L701. I sammanhanget kan nämnas attregeringen i den överlämnade propositionen 1997/98:109 omyrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område föreslagit ett rättsligt skyddför sådana yrkestitlar som kräver legitimation på hälso- och sjukvårdsområdet.För det fall användningen av sådana uttryck som nämns i motionen skulleinnebära ett vilseledande av konsumenterna erinrar utskottet omKonsumentombudsmannens möjligheter att ingripa mot vilseledande argument imarknadsföringen med stöd av marknadsföringslagen (1995:450).Med det anförda avstyrker utskottet motion L701.Uppföljning och redovisningI skrivelsen anför regeringen att införandet av nationella miljömål ochsektorsmål innebär att en mer ingående uppföljning av de olika sektorernasmiljöpåverkan kommer att göras framöver. Regeringen avser att geKonsumentverket i uppdrag att, i samarbete med och övrigaberörda myndigheter, följa upp miljömålet inom konsumentpolitiken och desektorsmål som skall utarbetas. Sålunda skall tillregeringen redovisa vilka åtgärder som vidtagits och vid lämpliga tidpunkterredovisa effekterna av dessa.Förutom en kontinuerlig uppföljning av sektorsmålen är det, enligtregeringens mening, nödvändigt att analysera och utvärdera hur sektorsmålenbidrar till att uppfylla de nationella miljömålen och om dessa mål kan uppnåspå annat sätt. En sådan genomgripande utvärdering kan dock, enligt vad somanförs i skrivelsen, göras först när sektorsmålen har verkat ocherfarenheter vunnits. Regeringen avser att återkomma tillriksdagen med en lägesrapport om hur arbetet med miljömålet ikonsumentpolitiken fortskrider och redovisa effekterna av dettaarbete.I motion L13 av () begärs ett tillkännagivande om behovet aven årlig redovisning till av hur miljömålet utvecklas (yrkande 1).Enligt utskottets mening är de av regeringen planerade uppföljnings- ochredovisningsåtgärderna tillräckliga, och utskottet avstyrker bifall till motionL13 yrkande 1.LagstiftningI detta avsnitt behandlar utskottet tre motioner som berör den konsument-rättsliga lagstiftningen, nämligen hemförsäljningslagen (1981:1361),produktsäkerhetslagen (1988:1604) och lagen (1997:218) om konsumentskydd vidavtal om tidsdelat boende, samt två motioner som gäller verksamhet.Hemförsäljningslagen tillämpas då en näringsidkare yrkesmässigt överlåtereller upplåter lös egendom eller utför tjänster till konsumenter förhuvudsakligen enskilt bruk, om avtalet ingås i konsumentens bostad eller påvissa andra platser utanför näringsidkarens fasta försäljningsställe. Lagenomfattar även försäljning som sker per telefon. Konsumenten kan utan att angenågot skäl frånträda avtalet inom (?ångerveckan? ), men måste dåskriftligen meddela säljaren detta. Lagen skall inte tillämpas då det begärdapriset understiger och i princip inte heller vid försäljning avlivsmedel. Lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning innehåller föreskrifterom tillståndskrav för viss tillfällig försäljning. Om sådan försäljning kanväntas hota försörjningen i ett område av vissa viktiga basvaror - det gällerkläder, skor eller sådana livsmedel som inte är avsedda för förtäring påstället - kan krav på tillstånd införas i området.