bet · GL01LU12 · 1998-04-21 00:00:00 — 1990/91:8 s. 34).I olika sammanhang har påpekats att det är viktigt för ett barns utvecklingatt barnet har nära och goda relationer till båda föräldrarna, även om dessabor isär. En bristfällig kontakt med en av föräldrarna kan försämra barnetsutveckling i olika avseenden. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnetskall rätten fästa avseende särskilt vid barnets behov av en nära och godkontakt med båda föräldrarna (6 kap. 6 a §). Enbart det förhållandet att enförälder är ovillig att låta barnet träffa den andra föräldern kan emellertidinte motivera bedömningen vare sig att det skulle röra sig om umgängessabotageeller att vårdnadshavaren skall bedömas som olämplig. I stället kan föräldernshandlande ha sin grund i en strävan att försöka skydda barnet från att utsättasför övergrepp eller annars råka illa ut. Det kan också finnas andra skäl somkan motivera att vårdnaden inte bör flyttas över till den andra föräldern(prop. 1990/91:8 s. 39).Den 1 juni 1993 infördes i 6 kap. FB en bestämmelse om att rätten vid sittställningstagande i en umgängesfråga även skall beakta risken för att barnutsätts för övergrepp, olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars farilla (6 kap. 15 §). Tanken med tillägget var att markera vikten av attdomstolen vid avgörandet av umgängesfrågor beaktar föreliggande risker för attbarnet vid utövandet av umgänge far illa. Det behöver inte vara ställt utomallt tvivel att förhållanden kommer att inträffa som kan leda till att barnetfar illa för att det skall inverka på beslutet om umgänge. Det räcker med attdet föreligger konkreta omständigheter som talar för att det finns en risk fördet. I den då aktuella propositionen framhölls bl.a. att när det talas om riskför övergrepp, detta kan gälla fysiska övergrepp, såsom misshandel ellersexuella förgripelser. Omständigheter som därvid kan spela in kan varaumgängesförälderns allmänna attityd till våld, eventuella tidigare övergrepp,hotelser om övergrepp m.m. Också övergrepp som enbart är av psykisk natur måstebeaktas (prop. 1992/93:139 s. 37, bet. LU22).I den nu föreliggande propositionen föreslås vissa ändringar i reglerna omgemensam vårdnad (6 kap. 5 §). De föreslagna ändringarna innebär att domstolenskall kunna vägra att upplösa den gemensamma vårdnaden eller förordna om sådanvårdnad mot en förälders vilja. kommer, enligt vad som anförs ipropositionen, avgörandet i vårdnadsfrågan att bli detsamma som med i daggällande regler, men domstolen får större handlingsfrihet än vidavgörande av frågor om vårdnad för att barnets bästa skall kunna tillgodoses.Utgångspunkten är alltid att domstolen skall besluta efter vad som är bäst förbarnet.Att det genom den föreslagna ändringen öppnas en möjlighet för domstolarnaatt besluta om gemensam vårdnad mot den ena förälderns vilja får enligtregeringen självfallet inte leda till att den förälderns motstånd mot gemensamvårdnad negligeras. Detta motstånd kan bero på en vällovlig önskan att skyddabarnet. Om det finns risk för att barnet far illa vid gemensam vårdnad, skalldomstolen givetvis beakta det. Om det i vissa fall är olämpligt med gemensamvårdnad mot den ena förälderns vilja, kan det i andra fall vara bäst för barnetatt den föräldern inte får sin vilja igenom. Så kan, enligt vad som anförts ipropositionen, vara fallet när modern har ensam vårdnad och fadern önskargemensam vårdnad samt modern motsätter sig detta utan något godtagbart skäl.Ofta kommer det i dessa fall inte i fråga att föra över vårdnaden till fadernensam, varför gemensam vårdnad är enda sättet för fadern att få del ivårdnaden. Ett sådant arrangemang kan då vara till barnets bästa, trots modernsmotstånd. Det är enligt regeringen bl.a. för sådana situationer som denföreslagna lagändringen är avsedd. Målet bör vara att föräldrar har gemensamvårdnad i samtliga fall då den vårdnadsformen är bäst för barnet. Om bådaföräldrarna motsätter sig gemensam vårdnad saknas dock, enligt regeringen,förutsättningar för denna vårdnadsform.I propositionen föreslås också att det skall införas en uttryckligbestämmelse om att barnets bästa skall komma i främsta rummet vid avgörande avalla frågor som rör vårdnad om barn, barns boende och umgänge. Nuvarandebestämmelser om vad som skall beaktas vid bedömningen av frågor om vårdnad m.m.förslås bli samordnade (6 kap. 2 a och 2 b §§). Den nuvarande bestämmelsen omatt rätten vid sitt avgörande i en umgängesfråga skall beakta risken för attbarn utsätts för övergrepp, olovligen förs bort eller hålls kvar eller annarsfar illa föreslås gälla även vid avgörande av vårdnad och boende.I flera motioner ifrågasätts regeringens förslag såvitt gäller gemensamvårdnad mot en förälders vilja. I motion 1997/98:L5 av m.fl.(kd) yrkas avslag på regeringens förslag i denna del. Motionärerna hänvisartill fall där missbruk, övergrepp och våld förekommer inom familjen och därgemensam vårdnad skulle vara till skada för barnet. Gemensam vårdnad skulle,enligt motionärernas mening, i ett sådant fall bli ett lagligt instrument attifrågasätta varje beslut som rör barnet (yrkande 2).Även m.fl. (m) yrkar i motion 1997/98:L8 att förslaget omgemensam vårdnad mot en förälders vilja skall avslås (yrkande 2). Förslagetbygger, enligt motionärernas mening, på föreställningen om att det genommyndighetsbeslut går att tvinga fram ett samarbete mellan djupt oenigaföräldrar. Ett vårdnadsbeslut som strider mot föräldrarnas vilja kan, enligtmotionärernas mening, knappast någonsin vara till barnets bästa i det enskildafallet.Ragnhild Pohanka m.fl. (mp) är i motion 1997/98:L10 kritiska mot regeringensförslag om att domstolen skall kunna förordna om gemensam vårdnad mot enförälders vilja. Gemensam vårdnad förutsätter enligt motionärerna attföräldrarna kan samarbeta. Annars kan maktkampen mellan föräldrarna fortsättaäven efter separationen, varvid risken enligt motionärerna är stor att barnetfår sitta emellan. I de fall övergrepp inom familjen har konstaterats börgemensam vårdnad vara utesluten. I motionen begärs tillkännagivanden om attgemensam vårdnad inte skall förekomma när en förälder motsätter sig detta ochnär det förekommer våld, övergrepp och sexuellt utnyttjande inom familjen(yrkandena 1 och 2).I motion 1997/98:L9 av m.fl. (v) framhålls att för barnensbästa måste gemensam vårdnad vara utesluten när övergrepp har förekommit inomfamiljen. I dessa fall kan gemensam vårdnad bidra till de svårigheter utsattakvinnor har när det gäller att skydda sig själva och barnet. Motionärernaföreslår ett förtydligande i 6 kap. 2 a § FB om att risken för barnet alltidmåste beaktas vid frågor som rör vårdnad, boende och umgänge (yrkande 3).Motionärerna vill också avslå förslaget om gemensam vårdnad mot en föräldersvilja (yrkande 5).Bland motionerna finns också sådana som är positiva till en ökad användningav institutet gemensam vårdnad. m.fl. (mp) hemställer i motion1997/98:L11 om ett tillkännagivande om att samhället bör förbättraförutsättningarna så att gemensam vårdnad kan bli norm (yrkande 1).Motionärerna vill dock förstärka domstolarnas möjlighet att göra en individuellprövning i de fall barnets säkerhet kräver det och anser att börutforma 6 kap. 2 a § i enlighet härmed (yrkande 12). Därutöver yrkas etttillkännagivande om risken för barns psykiska utveckling när misshandel avmodern eller syskon ägt rum (yrkande 13). Motionärerna anser också att enutvärdering av hur domstolarna tillämpat den nya bestämmelsen om gemensamvårdnad mot en förälders vilja bör äga rum och vill att regeringen inom två årskall återkomma med en redogörelse härför (yrkande 14).I motion 1996/97:L407 av och () framhållsatt många problem i samband med en skilsmässa skulle kunna undanröjas ombarnets behov sattes i centrum. Ambitionen bör enligt motionärerna vara attföräldrarna får gemensam vårdnad. I motionen yrkas att skall begäraförslag om åtgärder för att underlätta för barnen vid vårdnadstvister ochskilsmässa.Chatrine m.fl. (kd) begär i motion 1997/98:So629 ett tillkännagivandeom att gemensam vårdnad efter skilsmässa bör eftersträvas, om inte särskildaskäl talar emot (yrkande 14).I motion 1997/98:A805 av m.fl. (kd) anförs att gemensamvårdnad efter skilsmässa torde ge bäst förutsättningar för att barnet skallkunna ha en fortsatt vardagskontakt med båda föräldrarna. Motionärerna begärett tillkännagivande om lagstadgad rätt för barn att ha kontakt med båda sinaföräldrar (yrkande 2).Alf m.fl. (kd) begär i motion 1996/97:So636 ett tillkännagivande omatt gemensam vårdnad bör vara det naturliga efter en skilsmässa, om inte mycketstarka skäl talar däremot (yrkande 1).I motion 1996/97:A819 av m.fl. (c) anförs att lagstiftningenmåste förändras så att barnen så långt det är möjligt garanteras rätten tillbåda föräldrarna. I motionen begärs ett tillkännagivande om att gemensamvårdnad skall vara det normala (yrkande 2).Lars m.fl. (fp) anser i motion 1997/98:A806 att utgångspunkten börvara gemensam vårdnad och att ensam vårdnad endast bör förekomma iundantagsfall. Ett tillkännagivande om vårdnad och umgänge begärs i motionen(yrkande 19 delvis).Ett motsvarande yrkande finns i motion 1996/97:So658 av , vari begärs ett tillkännagivande om barnens rätt till umgänge med bådasina föräldrar även vid skilsmässa och separation (yrkande 6 delvis).I två motioner hävdas att män diskrimineras vid vårdnadstvister, nämligen imotion 1996/97:A806 av m.fl. (mp) och i motion 1997/98:A804av m.fl. (mp). Motionärerna anser att gemensam vårdnad skallvara en självklarhet, och de förespråkar tillkännagivanden om en översyn avrättspraxis vid vårdnadstvister (yrkande 10 resp. yrkande 16).I motion 1997/98:L415 av och () begärs etttillkännagivande om en offentlig utredning om orsakerna till att vårdnaden ombarn i så stor utsträckning tillerkänns modern.I motion 1997/98:A808 av () yrkas ett tillkännagivande omatt frågan om hur vårdnadstvister löses mellan föräldrarna bör uppmärksammas iett jämställdhetsperspektiv (yrkande 3).Andreas m.fl. (c, s, fp, v, mp, kd) begär i motion 1996/97:L420 etttillkännagivande om att gemensam vårdnad bör vara enda alternativet, utom ivissa undantagsfall då missbruk eller våld förekommit. I sådana undantagsfallskall domstolen enligt motionärerna kunna förordna om ensam vårdnad under enbegränsad tid.I en motion yrkas att ensam vårdnad i vissa fall helt skall utmönstras urlagstiftningen, nämligen i motion 1996/97:L418 av (),som begär ett tillkännagivande om att gemensam vårdnad bör vara endaalternativet när föräldrar skiljer sig eller separerar (yrkande 1).Utskottet vill först påminna om de uttalanden som gjordes i samband medtillkomsten av nu gällande regler om gemensam vårdnad. I sitt av riksdagengodkända betänkande 1990/91:LU13 framhöll utskottet att institutet gemensamvårdnad utgör ett viktigt inslag i den utveckling som har skett mot en starkarebetoning av barnets intresse. Syftet med reglerna om gemensam vårdnad ärnämligen att framför allt främja goda förhållanden mellan barnet och bådaföräldrarna. Vad särskilt gäller frågan om hänsynen till barnets intressen vidbeslut om gemensam vårdnad strök utskottet under att domstolen i såväl dessamål som i alla andra vårdnadsmål - utifrån de förhållanden som föreligger i detenskilda fallet - skall besluta efter vad som är bäst för barnet.I det nu aktuella ärendet har socialutskottet i sitt yttrande tilllagutskottet anfört att gemensam vårdnad är ett viktigt inslag i utvecklingenmot en starkare markering av barnets intresse och barnets bästa. Det gällerenligt socialutskottet att främja goda förhållanden mellan barnet och bådaföräldrarna. Gemensam vårdnad är i de allra flesta fall att föredra framförensam vårdnad för ena föräldern. Det finns emellertid situationer då konfliktenmellan föräldrarna är så svår och djup att de omöjligen kan samarbeta i frågorsom rör barnet. påpekar därvid att när misshälligheternautvecklats så långt, det ofta är bäst för barnet att en av föräldrarna är ensamvårdnadshavare. Ur barnets perspektiv är det då viktigare att ha en bra kontaktmed både sin mor och far och att slippa konflikter mellan föräldrarna än attföräldrarna har gemensam vårdnad. Enligt socialutskottet är det en mycket svåroch grannlaga uppgift att avgöra mål om gemensam vårdnad, boende och umgänge.Konflikter mellan föräldrar har ibland sin grund i förhållanden som våld ellerövergrepp från den ena föräldern mot den andra föräldern eller barnet.Socialutskottet understryker också betydelsen av att nuvarande bestämmelserom att domstolarna skall beakta risken för att barn utsätts för övergrepp,olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa förs in i den nya2 a §. Därmed framhålls, enligt socialutskottets mening, på ett bättre sättvikten av bestämmelsen, vilken förutom umgänge även kommer att omfatta frågorom vårdnad och boende. Föreligger risk att ett barn kommer att misshandlas,utsättas för övergrepp, olovligen föras bort eller hållas kvar eller på annatsätt fara illa måste detta noga beaktas vid bedömning av frågan om vårdnad,boende och umgänge. Samhället har, framhåller socialutskottet, ett stort ansvarför att skydda dessa barn.Lagutskottet är för sin del helt ense med socialutskottet om vikten av att,med barnets bästa för ögonen, främja goda förhållanden mellan barnet och dessföräldrar. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna är delaktiga ibarnets förhållanden och tar ansvar för barnet. Denna grundprincip kommer ocksåtill uttryck i , där det i artikel 18 sägs attkonventionsstaterna skall göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet avprincipen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostranoch utveckling. , som haft regeringens uppdrag att se över svensklagstiftning i ljuset av , framhåller också i sitt betänkande(SOU 1997:116) Barnets bästa i främsta rummet, bl.a. att kontinuitet i barnetsrelation till föräldrarna är ett av barns allra mest grundläggande behov.Frågan om vem som har den rättsliga vårdnaden om barnet är, enligt utskottetsmening, ur barnets perspektiv i och för sig inte ensamt avgörande för hurkontakten mellan barnet och dess föräldrar kommer att utvecklas. I stället ärför de flesta barn det viktigaste att ha en bra kontakt med både sin mor ochsin far och att slippa konflikter mellan föräldrarna. Ett gemensamt rättsligtansvar kan dock bidra till att främja goda förhållanden mellanbarnet och dess föräldrar och medverka till ett ökat engagemang från bådaföräldrarnas sida i angelägenheter som rör barnet. I andra, mer sällsynta, fallkan gemensam vårdnad i stället vara konfliktskapande och förstärka redanbefintliga misshälligheter föräldrarna emellan.Ytterligare en aspekt som måste beaktas är barns särskilda sårbarhet. påpekat i sitt yttrande är det mycket angeläget att barn påalla sätt skyddas mot misshandel och övergrepp. Artikel 19 i barnkonventionenstadgar att konventionsstaterna skall vidta alla lämpligalagstiftningsåtgärder, administrativa och sociala åtgärder samt åtgärder iutbildningssyfte för att skydda barnet mot alla former av fysiskt ellerpsykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling,misshandel eller utnyttjande, innefattande sexuella övergrepp, medan barnet äri föräldrarnas eller den ena förälderns eller annan persons vård.När det gäller tillämpningen av den föreslagna nya bestämmelsen om gemensamvårdnad vill lagutskottet därför särskilt understryka att lagändringen inte fårmedföra att det mer eller mindre schablonmässigt beslutas om gemensam vårdnadäven mot en förälders önskemål. Om den som motsätter sig gemensam vårdnad anförvägande skäl för sin ståndpunkt, är det oftast lämpligast att inte gå emot denpersonens vilja. Har motståndet sin grund i sådana förhållanden som misshandeleller trakasserier eller andra former av övergrepp från den andra förälderssida, torde det nämligen vara bäst för barnet att den ena föräldern får ensamvårdnad. I propositionen anförs emellertid att övergrepp inom familjen intealltid bör utesluta gemensam vårdnad och att detta som alltid blir beroende aven prövning i det enskilda fallet. Därtill vill utskottet som sin meningframhålla att i de fall där den ena föräldern utsätter en familjemedlem förvåld, trakasserier eller annan kränkande behandling, gemensam vårdnad mot enförälders vilja bör vara utesluten.Frågan om vårdnaden om ett barn bör tillkomma föräldrarna gemensamt ellerendast en av dem måste alltid avgöras med beaktande av förhållandena i detenskilda fallet och utifrån en bedömning av vad som är bäst för barnet.Möjligheten att döma till gemensam vårdnad mot en förälders vilja bör, motbakgrund av vad som anförts ovan, användas med stor försiktighet och lyhördhet.Det nu föreliggande lagförslaget om gemensam vårdnad ger emellertid domstolenstörre handlingsfrihet att ta hänsyn till alla de omständigheter som måstebeaktas vid bedömningen av vad som skall anses vara barnets bästa. Mot dennabakgrund anser utskottet att propositionens förslag i denna del bör godtas.Sammanfattningsvis anser utskottet att bör anta propositionenslagförslag i nu behandlad del (6 kap. 5 § FB) och avslå motionerna 1997/98:L5yrkande 2, 1997/98:L8 yrkande 2, 1997/98:L9 yrkande 5 samt 1997/98:L10yrkandena 1 och 2.När det gäller yrkandena i motionerna 1997/98:L9 och 1997/98:L11 om en ändradlydelse av den föreslagna 2 a § i 6 kap. vill utskottet framhålla attpropositionens uttalanden med de tillägg som utskottet nu förordat får ansestill fyllest. Någon ändring i regeringens förslag till utformning av nämndalagrum är därför enligt utskottet inte erforderlig. Utskottet tillstyrkerdärför propositionen också i denna del (6 kap. 2 a § FB) och avstyrkermotionerna 1997/98:L9 yrkande 3 och 1997/98:L11 yrkande 12.Även yrkande 13 i motion 1997/98:L11 avstyrks.Till följd av utskottets sålunda gjorda ställningstaganden får motionerna1997/98:L11 yrkande 1, 1996/97:L407, 1997/98:So629 yrkande 14, 1997/98:A805yrkande 2, 1996/97:So636 yrkande 1, 1996/97:A819 yrkande 2, 1997/98:A806yrkande 19 i nu behandlad del och 1996/97:So658 yrkande 6 i nu behandlad del ihuvudsak anses tillgodosedda. Motionerna avstyrks.Enligt vad som sägs i propositionen har regeringen för avsikt att utvärderaden nu föreslagna reformen när den varit i kraft . Något tillkännagivandemed anledning av motion 1997/98:L11 yrkande 14 är därför inte behövligt.Inte heller bör något tillkännagivande med anledning av motionerna1996/97:A806 yrkande 10, 1997/98:A804 yrkande 16, 1997/98:L415, 1997/98:A808yrkande 3 och 1996/97:L420 komma i fråga. Även dessa motioner avstyrks.Utskottets ställningstagande till regeringens förslag innebär att utskottetockså avstyrker bifall till motion 1996/97:L418 yrkande 1.Gemensam vårdnad för ogifta föräldrarEnligt 6 kap. 3 § FB står barnet från födseln under vårdnad av bådaföräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall av modern ensam.Ogifta föräldrar kan få gemensam vårdnad om sina barn genom domstolsförordnande, genom en anmälan till socialnämnden i samband med att faderskapetfastställs, eller - om inte domstol tidigare beslutat i vårdnadsfrågan - genomen anmälan till skattemyndigheten (6 kap. 4 §).Många av motionerna rör frågan om även ogifta föräldrar automatiskt skall hagemensam vårdnad. () begär i motion 1997/98:L407 att riksdagenbeslutar om en sådan ändring i FB att föräldrarna vid barnets födelse,oberoende av civilstånd, automatiskt får vårdnaden om barnet gemensamt.Kerstin och () yrkar i motion 1997/98:L6 etttillkännagivande om att automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar börinföras. Motionärerna anser att regeringen bör återkomma till riksdagenmed förslag härom (yrkande 4).I motion 1997/98:L7 av m.fl. (c) anförs att lagstiftningen börbygga på ett delat föräldraansvar även i situationer där föräldrarna levtåtskilda eller i olika samlevnadsförhållanden. Motionärerna begär därför etttillkännagivande om att gemensam vårdnad skall gälla från det att faderskapethar fastställts (yrkande 2).I motion 1997/98:So801 av m.fl. (c) förespråkas enlagstiftning som bygger på att äktenskap och samboförhållanden är likställdanär det gäller vårdnadsansvaret. Motionärerna begär ett tillkännagivande om attgemensam vårdnad skall gälla även om föräldrarna är sambor (yrkande 8).Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) begär i motion 1997/98:L11 tre tillkännagivanden omautomatisk gemensam vårdnad för ogifta. Syftet är, enligt motionärerna, attstärka jämställdheten och öka mäns möjligheter och skyldigheter att ta sittföräldraansvar. Motionärerna anser att frågan om gemensam vårdnad från det attfaderskapet fastställs och oberoende av vilken samlevnadsform föräldrarna valtbör utredas närmare (yrkandena 3 och 16). Vidare framhålls i motionen attgemensam vårdnad bör vara en självklarhet i de fall föräldrarna bor tillsammansnär barnet föds (yrkande 15).En helt annan uppfattning har m.fl. (v). I motion 1997/98:L9begärs ett tillkännagivande om att automatisk gemensam vårdnad för ogiftaföräldrar inte bör införas. En sådan ordning skulle kunna medföra att moderninte vill medverka till att faderskapet fastställs och kan, enligtmotionärernas mening, leda till en onödig ökning av antalet vårdnadstvister(yrkande 4).Med anledning av nu aktuella motioner erinras om att utskottet , isamband med behandlingen av proposition 1990/91:8 med vissa ändringar rörandevårdnad och umgänge, behandlat en motion om gemensam vårdnad för ogiftaföräldrar. Utskottet anförde då att gemensam vårdnad torde vara en likanaturlig lösning för ogifta samboende föräldrar som för gifta föräldrar.Situationen är, menade utskottet, dock annorlunda när det gäller ogiftaföräldrar som inte bor tillsammans, eftersom deras förhållanden kan vara avmycket skiftande karaktär. Det kan exempelvis vara fråga om föräldrar som intehar sådana relationer till varandra som är en nödvändig förutsättning för attgemensam vårdnad skall fungera. Med hänsyn härtill ansåg utskottet att tidenännu inte var mogen för att överväga en generell huvudprincip om gemensamvårdnad för ogifta föräldrar som inte sammanbor. Några liknande principiellainvändningar kunde, anförde utskottet vidare, inte anföras när det gällerfrågan om gemensam vårdnad för ogifta samboende föräldrar. En huvudregel omgemensam vårdnad i dessa fall skulle dock medföra praktiska problem beroende påatt det inte - såsom vid äktenskap - finns någon helt entydig och för allasynlig markering av att ett samboförhållande föreligger. I avsaknad av någotsådant kriterium som kan ange vem som är vårdnadshavare för barnet varutskottet inte berett att förorda en huvudprincip om gemensam vårdnad förogifta samboende föräldrar (bet. 1990/91:LU13).I den proposition som föreligger till behandling anser regeringen attfrågan om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar bör övervägasytterligare. Regeringen anför att, även när det gäller ogifta föräldrar, ettgemensamt rättsligt ansvar för barnet är den naturliga utgångspunkten. Med enordning där alla föräldrar automatiskt har gemensam vårdnad om sina barn skullebarnets behov av båda föräldrarna och föräldrarnas gemensamma ansvar för sittbarn markeras tydligare än . Enligt regeringens mening finns det goda skälatt överväga om det är möjligt att göra automatisk gemensam vårdnad tillhuvudprincip även för ogifta föräldrar och hur en sådan reglering i så fallskulle kunna utformas. Detta kräver enligt regeringen en noggrann analys, ochfrågan kommer därför att beredas vidare i Justitiedepartementet.I likhet med regeringen anser utskottet att frågan om automatisk gemensamvårdnad för ogifta föräldrar bör övervägas ytterligare. De spörsmål som ärförknippade med en sådan ordning bör, enligt utskottets mening, sålunda bliföremål för en mer ingående belysning.