bet · GL01KU32 · 1998-04-21 00:00:00 — Det fanns alltså goda skäl för attlagstiftningen på olika sätt ger de homosexuella ett särskilt skydd. Utskotteterinrade om att det så sent som införts en regel i BrB:sstraffmätningsbestämmelser som innebär att det är en försvårande omständighetom motivet för ett brott varit att kränka någon på grund av dennes homosexuellaläggning. Utskottet ansåg det också värdefullt att det inom den statligaverksamheten pågår ett fortlöpande arbete i syfte att öka skyddet för dehomosexuella. Utskottet hänvisade till att har regeringensuppdrag att följa utvecklingen av de homosexuellas situation, bl.a. när detgäller diskriminering, och att samordna insatser för homosexuella. Utskottetville vidare erinra om att den offentliga makten enligt bestämmelserna i 1 kap.2 § regeringsformen skall utövas med respekt för alla människors värde och förden enskilda människans frihet och värdighet. Detta är visserligen, enligt vadutskottet anförde, ett s.k. programstadgande som inte kan göras gällande idomstol, men det har likväl stor betydelse och kan t.ex. åberopas av JO iärenden som gäller diskriminering från offentliga organs eller funktionärerssida. Utskottet var inte berett att biträda ett motionsförslag om direktdiskrimineringsförbud i regeringsformen. Tillräckliga skäl hade enligtutskottet inte framkommit att ändra RF i detta hänseende. Utskottet ville ocksåerinra om att diskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 § RF riktar sig tillnormgivaren, i första hand . En utvidgning av förbudet skulle alltsåinte innebära ökade möjligheter att komma till rätta med problem av det slagsom togs upp i en av motionerna. Utskottet avstyrkte motionerna.Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare meduppgift bl.a. att kartlägga och analysera behovet av en lagstiftning till skyddmot diskriminering i arbetslivet på grund av homosexualitet eller sexuellläggning samt, om utredaren fann det lämpligt, lägga fram ett förslag om hur enlagstiftning med förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund avhomosexualitet eller sexuell läggning bör vara utformad. Utredaren skullevidare analysera om det fanns behov av att inrätta en myndighet som skulle hatill uppgift att tillvarata bl.a. de homosexuellas intressen eller om en sådanuppgift skulle handhas av redan befintliga myndigheter, ombudsmannafunktioneroch nämnder.I betänkande 1996/97:KU14 konstaterade utskottet att en utredning beslutats ochvidhöll sin inställning i frågan om att i regeringsformen uttryckligenföreskriva ett förbud mot diskriminering av homosexuella. Utredningen skulleockså analysera om det fanns behov av att inrätta en myndighet med uppgift atttillvarata bl.a. de homosexuellas intressen eller om en sådan uppgift skullehandhas av redan befintliga myndigheter, ombudsmannafunktioner och nämnder.Utskottet avstyrkte aktuella motioner.Utredningen som antog namnet Utredningen mot diskriminering i arbetslivet pågrund av sexuell läggning () avlämnade sitt betänkandeFörbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning SOU1997:175.Utredningen föreslår att det införs en ny lag med förbud mot diskriminering iarbetslivet på grund av sexuell läggning. Enligt utredningen är lagförslagetett försök att motverka diskriminering. På kort sikt torde lagens viktigasteeffekt bli att bidra till upprättelse och ekonomisk kompensation åt denenskilde som utsatts för diskriminering. På litet träder dennormbildande och attitydpåverkande effekt som en lag kan antas ha i förgrunden.Denna mer långsiktiga påverkan på arbetsgivare och allmänhet torde enligtutredningen vara den viktigaste funktionen av den nya lagen. Den som anser sigutsatt för diskriminering bör enligt utredningens förslag kunna vända sig tillDiskrimineringsombudsmannen (DO) för råd och stöd. DO skall ges rätt att föratalan om diskriminering i Arbetsdomstolen på en arbetssökandes ellerarbetstagares vägnar.Utredningens förslag bereds i Arbetsmarknadsdepartementet.Enligt vad utskottet inhämtat avser regeringen att överlämnaen proposition i ämnet till riksdagen.Utskottets bedömningUtredningen mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning harföreslagit att en ny lag införs med förbud mot diskriminering i arbetslivet pågrund av sexuell läggning. Den som anser sig utsatt för diskriminering skallenligt utredningens förslag kunna vända sig till Diskrimineringsombudsmannenför råd och stöd.Det är enligt utskottet viktigt att samhället på olika sätt söker motverkaatt homosexuella personer i olika sammanhang diskrimineras. Utredningensförslag bereds i . Regeringen avser att undervåren överlämna en proposition till . Enligt utskottet kan regeringensförslag på ett väsentligt område tillgodose kravet på ökat skydd motdiskriminering av homosexuella. Förslaget bör därför avvaktas. Motionernaavstyrks.Hets mot folkgruppMotionernaI motion 1997/98:K312 av () hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skärpt lagstiftningangående hets mot homosexuella. Enligt motionären bör lagstiftningen om hetsmot folkgrupp utvidgas till att ge skydd åt homosexuella.I motion 1997/98:K315 av och () hemställsatt hos regeringen begär ett lagförslag enligt vad som anförts imotionen. Enligt motionärerna kan vi inte acceptera att lagen ger ettotillräckligt skydd åt de grupper som utsätts för systematisk hatpropaganda.Bestämmelsen om hets mot folkgrupp måste ändras så att åtal kan väckas även motnazistiska hatskrifter mot homosexuella. Regeringen bör skyndsamt återkommatill med förslag till ändring av tryckfrihetsförordningen ochbrottsbalken för att ge homosexuella skydd av bestämmelsen om hets motfolkgrupp.I motion 1997/98:K328 av (s) hemställs att hosregeringen begär en översyn av lagen om hets mot folkgrupp. En översyn av lagenom hets mot folkgrupp bör enligt motionären göras för att se om den kanförändras så att den omfattar hets mot homosexuella som grupp.I motion 1997/98:K337 av m.fl. (s) begärs att skall geregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ändring avbrottsbalken och tryckfrihetsförordningens förbud mot hets mot folkgrupp tillatt även omfatta homosexuella. Lagstiftningen bör enligt motionärerna vara såutformad att den ger alla det skydd som behövs för ett tryggt och gott liv.Dagens lagstiftning skyddar inte homosexuella som grupp. En ändring avlagstiftningen får inte automatiskt slut på all förföljelse av homosexuella menär en viktig signal från samhället att det inte kan tolereras.I motion 1997/98:K339 av m.fl. (fp) begärs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hets mothomosexuella i tryckfrihetsförordning och brottsbalk. Det är enligtmotionärerna uppenbart att skyddet mot hets mot homosexuella inte ärtillräckligt. De homosexuella tillhör de klassiska, ideologiska måltavlorna förnazistiska och fascistiska ideer. Även homosexuella borde få skydd avbestämmelsen som förbjuder hets mot folkgrupp.I motion 1997/98:K345 av m.fl. (c, s, fp) begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omöversyn av lagstiftningen om hets mot folkgrupp (yrkande 1). Enligtmotionärerna bör regeringen återkomma till med ett lagförslag som göratt även homosexuella skyddas av bestämmelsen om hets mot folkgrupp.I motion 1997/98:K331 av m.fl. (fp, m, c, kd) begärs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn avlagen om hets mot folkgrupp (yrkande 1). Lagen bör enligt motionärerna ses överså att förnekande av Förintelsen kan räknas som hets mot folkgrupp.BakgrundDen som i uttalande eller i annat meddelande som sprids hotar eller uttryckermissaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning påras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, dömsenligt 16 kap. 8 § för hets mot folkgrupp till böter ellerfängelse i högst . Begås gärningen genom tryckt skrift skall den enligt 7kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen anses som tryckfrihetsbrott och begåsgärningen i ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning skall den enligt5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen anses som yttrandefrihetsbrott.Enligt 16 kap. 9 § kan en näringsidkare som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av att denne har en homosexuell läggning samt densom anordnar allmän sammankomst eller offentlig tillställning och diskriminerarnågon av samma anledning, dömas för olaga diskriminering till böter ellerfängelse i högst . Bestämmelsen trädde i kraft den 1 juli 1987.Den som smädar annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genomannat skymfligt beteende mot honom döms enligt 5 kap. 3 § förförolämpning. Förolämpning får i princip inte åtalas av annan än målsägande.Ett undantag från denna regel är dock bl.a. förolämpning mot någon medanspelning på att han har homosexuell läggning. Enligt 5 kap. 5 § brottsbalkenfår åklagaren i sådana fall åtala, om målsäganden anmält brottet till åtal ochåtal av särskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt. Bestämmelsen trädde ikraft . Brottet kan utgöra tryckfrihetsbrott elleryttrandefrihetsbrott om det begås genom tryckt skrift respektive i ettradioprogram, en film eller en ljudupptagning.I 29 kap. 2 § stadgas att som försvårande omständighet vidbedömandet av straffvärdet skall vid sidan av vad som gäller för varje brotts-typ särskilt beaktas bl.a. om ett motiv för brottet varit att kränka en person,en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursrpung, trosbekännelse eller annan liknandeomständighet. Enligt förarbetena (prop. 1993/94:101, s. 22) tar bestämmelsensikte inte bara på hets mot folkgrupp utan även på t.ex. fall där ett motiv förbrottet varit att kränka någon på grund av dennes sexuella läggning.Bestämmelsen trädde i kraft den 1 juli 1994.Utredningen om homosexuellas situation i samhället föreslog i betänkandet (SOU1984:63) Homosexuella och samhället, att bestämmelserna om hets mot folkgrupp ibrottsbalken och tryckfrihetsförordningen skulle ändras så att anspelning påsexuell läggning också skall vara straffbar.Frågan togs upp i propositionen om de homosexuellas situation i samhället(prop. 1986/87:124). I propositionen förklarade justitieministern att han ansågatt tillräckliga skäl inte förelåg att föreslå en ändring av bestämmelserna omhets mot folkgrupp. Justitieministern konstaterade att en ändring avbrottsbalksbestämmelsen förutsatte att även tryckfrihetsförordningen ändrades.Han anförde att starka skäl krävdes för att göra en grundlagsändring och attden borde vara påkallad av ett påtagligt behov. Detta gällde i särskilt höggrad när det är fråga om att göra inskränkningar i tryckfriheten som sedan långtid tillbaka har ett mycket starkt skydd i vårt land. Enligt justitieministernfanns det i lagstiftningsärendet inte underlag för någon bedömning av i vad månkränkningar av homosexuella förekommer i tryckta skrifter eller eljest i desituationer som omfattas av brottsbalksbestämmelsen. Härtill kom att det teddesig mycket svårt att överblicka konsekvenserna av en lagstifning i enlighet medförslaget. Det var t.ex. tänkbart att den skulle drabba olika slagsframställningar med religiös bakgrund och över huvud taget snarare bidra konflikt mellan de homosexuella och samhället i övrigt än göra någon verklignytta.Vid riksdagsbehandlingen av propositionen beredde socialutskottet ärendet.Med anledning av ett motionsyrkande om förslag till lagstiftning i enlighet meddet berörda utredningsförslaget förklarade sig socialutskottet varatveksamt till behovet av en regeländring. anslöt sig tilljustitieministerns uppfattning och avstyrkte motionsyrkandet.I betänkande 1992/93:KU2 behandlade frågan med anledningav några motionsyrkanden. Utskottet uttalade att det inte var berett attförorda en utvidgning av tryckfrihetsförordningens resp. brottsbalkensbestämmelser om hets mot folkgrupp till att även omfatta dem som harhomosexuell läggning. Som utskottet tidigare understrukit gäller det vidutformningen av straffbestämmelser att finna den rätta avvägningen mellanyttrandefrihetsintresset och skilda gruppers behov av skydd mot nedsättandeomdömen eller kritik. Enligt utskottets mening saknades det mot bakgrund avvikten av vidast möjliga yttrandefrihet anledning att utvidga förbudet mot hetsmot folkgrupp till att omfatta även homosexuella.I betänkande 1993/94:KU2 gjorde utskottet med anledning av motionsyrkanden omen utvidgning av förbudet mot hets mot folkgrupp till att också omfatta hetsmot homosexuella följande bedömning.Tryckfriheten har ett mycket starkt skydd i vårt land itryckfrihetsförordningen. har yttrandefriheten i andra medier än dettryckta ordet fått ett liknande grundlagsskydd genom yttrandefrihetsgrundlagen.I fråga om det förslag som förs fram i motionerna delar utskottet i alltväsentligt den uppfattning som redovisas i proposition 1986/87:124 om dehomosexuellas situation i samhället. Man kan inte heller bortse från attmotionernas förslag kan leda till att de homosexuella på ett sätt som många avdem inte önskar pekas ut som en speciell grupp i samhället. Utskottet villsåledes inte frångå sitt ställningstagande från föregående ochavstyrkte motionerna.Utskottet tog också upp frågan i betänkande 1995/96:KU8. Utskottet ansåg inteatt några nya omständigheter som talar för kriminalisering kommit fram.Utskottet vidhöll således att en kriminalisering skulle innebära en omotiveradinskränkning i den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten medsvåröverblickbara konsekvenser. Som utskottet tidigare framhållit kunde maninte heller bortse från att en lagändring kan leda till att de homosexuella påett sätt som många av dem inte önskar pekas ut som en speciell grupp isamhället.Folkhälsoinstitutet har regeringens uppdrag att följa utvecklingen av dehomosexuellas situation, bl.a. när det gäller diskriminering, och att samordnainsatser för homosexuella. Det har för institutets räkning genomförts en studieav förekomst, mönster och skadeverkningar av hot och våld bland homosexuella iStockholm. Studien offentliggjordes och har titeln , hat ochvåld - utsatta homosexuella kvinnor och män. Studien omfattar enenkätundersökning bland ca 900 homosexuella i samt 30 djupintervjuermed män och kvinnor som blivit utsatta för hot och våld. Av dem som deltagit ienkätundersökningen har blivit utsatta för hot och våld på grund avförmodad homosexualitet. Hela skalan av brott finns representerad, allt frånförolämpningar och förtal till grovt fysiskt våld. Frågan om inlemmande avgruppen homosexuella i lagstiftningen om hets mot folkgrupp har inte varit ifokus vid kartläggningen. Författarna anser dock att det är tydligt attrespondenterna gör en koppling mellan hat, hot och våld mot dem och frånvaronav homosexuella i regelverket om hets mot folkgrupp. Det är enligt författarnatroligt att trakasserier, föraktfulla uttalanden, föro-lämpningar och förtalsamt hot och våld mot homosexuella får näring i uttalanden och skrifter som, omde gällde ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse,skulle vara straffbara.I betänkande 1996/97:KU15 ansåg inte utskottet att några nya omständigheter somtalar för en kriminalisering kommit fram och avstyrkte därför de aktuellamotionerna.Frågan om huruvida ett förnekande av Förintelsen under börbedömas som hets mot folkgrupp har behandlats av utskottet i betänkande1992/93:KU2 med anledning av en motion. Utskottet underströk vikten av attvärna om yttrandefriheten och en allmän fri debatt. Också påståenden somallmänt uppfattas som huvudlösa och stötande måste enligt utskottet få förasfram i den allmänna debatten så länge det inte är fråga om hot ellermissaktning i sådana avseenden som anges i bestämmelsen om hets mot folkgruppeller om annat tryckfrihetsbrott som t.ex. förtal. Som tidigare understrukitsbl.a. i förarbetena till förtalsbestämmelsen i 5 kap. 1 § första stycketbrottsbalken (prop. 1962:10) gäller att en vidsträckt yttrandefrihet i denoffentliga diskussionen i vårt land bör upprätthållas i såväl tal som skriftoch att denna yttrandefrihet är grundvalen för ett fritt samhällsskick.Utskottet avstyrkte motionen.Justitieutskottet har därefter behandlat motioner om att förnekande avFörintelsen under bör bedömas som hets mot folkgrupp, senasti betänkande 1996/97:JuU7. Utskottet redogör där för att det tidigare avstyrktmotionsyrkanden under hänvisning till behandling av ettliknande motionsyrkande (1992/93:KU2). Utskottet fann inte skäl till någonannan ståndpunkt än den utskottet tidigare intagit i frågan och avstyrktedärför motionen. En reservation i ämnet (fp och v) fogades till betänkandet.Enligt vad utskottet har inhämtat från avser regeringenatt tillsätta en utredning med uppgift att bl.a. att överväga delsfrågan om kriminalisering av hets mot homosexuella, dels frågan omkriminalisering av aktivt deltagande i organisationer som sysslar medorganiserad brottslighet.Utskottets bedömningDen utredning som regeringen avser att tillsätta kommer bl.a. attöverväga dels frågan om kriminalisering av hets mot homosexuella, dels fråganom kriminalisering av aktivt deltagande i organisationer som sysslar medorganiserad brottslighet. De frågor som tas upp i motionerna K312, K315, K328,K337, K339 och K345 yrkande 1 bör därför kunna bli ordentligt belysta.Utredningens arbete bör inte föregripas. Utskottet avstyrker motionerna.När det gäller frågan om huruvida ett förnekande av Förintelsen under andravärldskriget bör bedömas som hets mot folkgrupp finner utskottet inte skäl tillnågon annan ståndpunkt än den utskottet tidigare intagit och avstyrker därförmotion K331 yrkande 1.Förbud att bära mask vid demonstrationMotionenI motion 1997/98:K313 av och () begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt förbud mot att bära mask för ansiktet vid demonstration skall kunnapåbjudas om polisen vid tillståndsgivningen så finner lämpligt.Demonstrationsfriheten kan enligt motionärerna missbrukas och utnyttjas förandra syften än att demonstrera och demokratiskt argumentera för vissa åsikter.I dag förekommer det bl.a. att demonstranter söker dölja sin identitet genomatt vid demonstration bära stickade huvor, masker eller liknande. Enligtregeringsformens 2 kap. 14 § får mötes- och demonstrationsfriheten begränsas avhänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demonstrationen ellertill trafiken. Krav bör enligt motionärerna kunna ställas från polisens sida,där polisen finner nödvändigt att deltagarna skall uppträda utan sådanmaskering som är till för att dölja de demonstrerandes identitet.BakgrundVarje medborgare är enligt 2 kap. 1 § regeringsformen gentemot det allmännatillförsäkrad bl.a. mötesfrihet och demonstrationsfrihet. Mötesfrihetdefinieras som frihet att anordna och bevista sammankomst för upplysning,meningsyttring eller annat liknande syfte eller för framförande av konstnärligtverk. Demonstrationsfriheten definieras som frihet att anordna och delta idemonstration på allmän plats. Mötesfriheten och demonstrationsfriheten fårbegränsas av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten ellerdemonstrationen eller till trafiken. I övrigt får dessa friheter begränsasendast av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot.Justitieutskottet behandlade i betänkande 1995/96:JuU14 den nu aktuella frågan.Justitieutskottet hänvisade då till till sin behandling av frågan (bet. 1993/94:JuU1). hade då uttalat att varje medborgareenligt 2 kap. 1 § regeringsformen gentemot det allmänna är tillförsäkrad bl.a.yttrandefrihet, mötesfrihet och demonstrationsfrihet och attdemonstrationsfriheten innebär frihet att anordna och delta i en demonstrationpå allmän plats. hade vidare framhållit att begränsningar avde olika opinionsfriheterna endast får ske för att tillgodose för varje frihetsärskilt angivna syften. hade konstaterat att mötes- ochdemonstrationsfriheterna enligt 2 kap. 14 § första stycket regeringsformen fårbegränsas av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten ellerdemonstrationen eller till trafiken. I övrigt får dessa friheter begränsasendast av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot.Justitieutskottet hade avstyrkt den då aktuella motionen med hänvisning tilldenna reglering, och utskottet vidhöll den ståndpunkten vid sin behandling avfrågan /riksmöte.Konstitutionsutskottet behandlade frågan i betänkande 1996/97:KU14 medanledning av en motion med samma yrkande som i nu aktuell motion. Utskottetansåg inte att det fanns anledning för att frångå sin tidigarebedömning i frågan och avstyrkte därför motionen.Utskottets bedömningNågra nya omständigheter som talar för att införa förbud mot att bära mask viddemonstration har enligt utskottet inte kommit fram. Utskottet vidhåller sintidigare inställning och avstyrker motionen.Negativ föreningsrättMotionernaI motion 1997/98:K202 av m.fl. (m) hemställs att hosregeringen begär förslag om förstärkt skydd för den negativa föreningsrätten ienlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 3). Den negativaföreningsrätten, dvs. rätten att stå utanför olika sammanslutningar, är intereglerad i grundlagen. Följden har enligt motionärerna blivit att oorganiseradearbetstagare och arbetsgivare inte har några möjligheter att fritt avtala omlöner och anställningsvillkor. Den negativa föreningsrätten är skyddad genomEuropakonventionen som är en del av svensk rätt. Någon uttrycklig bestämmelseom skydd för rätten att stå utanför en organisation finns dock inte iregeringsformens fri- och rättighetskatalog. Denna brist bör enligtmotionärerna avhjälpas så att det tydligt framgår att bl.a. enskildautan organisations-tvång kan få ingå exempelvis icke-kollektivavtalsbundnaarbetsrättsavtal. bör uppdra åt regeringen att lämna förslagtill en sådan lagändring.I motion 1997/98:K335 av () hemställs att riksdagenhos regeringen begär förslag på införande av skydd för negativ föreningsrätt ienlighet med vad som anförts i motionen. Svensk lagstiftning har inget skyddför den s.k. negativa föreningsrätten. Dock hävdas, enligt motionären, attföreningsfriheten och även den negativa föreningsrätten är skyddad genomEuropakonventionen. Ett skydd för den negativa föreningsrätten måste enligtmotionären införas i svensk lagstiftning.BakgrundGällande rättEnligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är varje medborgare gentemot detallmänna tillförsäkrad frihet att sammansluta sig med andra för allmänna ellerenskilda syften. Denna frihet brukar benämnas positiv föreningsfrihet och fårenligt 2 kap. 14 § andra stycket RF begränsas endast såvitt gällersammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur ellerinnebär förföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visstetniskt ursprung.Enligt 2 kap. 2 § RF är varje svensk medborgare gentemot det allmänna vidareskyddad mot tvång att tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller annansammanslutning för åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annatsådant hänseende. Denna frihet brukar kallas negativ föreningsfrihet. Det är enundantagslös rättighet och kan således inte begränsas annat än efter ändring avgrundlagen. Genom att den negativa föreningsfriheten endast avsersammanslutningar för åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annatsådant hänseende har t.ex. studentkårsobligatoriet fallit utanför skyddet.Detta gäller även tvånget för dem som vill bedriva advokatverksamhet att varamedlemmar i lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna skall konventionengälla i Sverige.Enligt artikel 11 i skall envar äga rätt till frihet attdeltaga i fredliga sammankomster samt till föreningsfrihet, däri inbegripeträtten att bilda och ansluta sig till fackföreningar för att skydda sinaintressen. Enligt sin ordalydelse garanterar artikeln endast den positivaföreningsfriheten.