bet · GM01LU3 · 1998-11-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /98:156. I propositionen föreslåsatt det i upphovsrättslagen skall införasbestämmelser om s.k. kassettersättning.Bestämmelserna syftar till att i viss mån kompenseraupphovsmännen för den i och för sig tillåtnaprivatkopieringen av deras skyddade verk. Den nyalagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari1999.Vidare behandlas i betänkandet fem motionsyrkandensom har väckts med anledning av propositionen.I ärendet har inkommit skrivelser från Copyswedeoch Konstnärliga och () samt från , som även inför utskottetframfört synpunkter på propositionens förslag.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen ochavstyrker motionerna.Till betänkandet har fogats en reservation. I proposition 1997/98:156 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet- att antar det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk.Lagförslaget har intagits som bilaga tillbetänkandet. 1997/98:L27 av m.fl. (m) vari yrkasatt avslår regeringens förslag tillkassettersättning i enlighet med vad som anförts imotionen.1997/98:L28 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring som innebär att en viss del avkassettersättningen skall gå till gemensamma ändamålenligt vad som anförts i motionen,2. att beslutar att 26 § tredje stycketandra meningen lagen om upphovsrätt till litteräraoch konstnärliga verk ges följande lydelse: Endasten organisation som företräder en väsentlig del aversättningsberättigade svenska upphovsmän ochinnehavare av närstående rättigheter på området ochsom godkänts av har rätt attkräva in ersättningen.1998/99:L1 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ersättningsnivånhöjs till för att ge utrymme attfördela av de medel kassettersättningeninbringar efter de kulturpolitiska mål riksdagensatt upp,2. att , i den händelse föregåendehemställanspunkt faller, som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attinom den ersättningsnivå som föreslås ipropositionen fördela av de medelkassettersättningen inbringar efter dekulturpolitiska mål satt upp. Allmän bakgrundLagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära ochkonstnärliga verk (upphovsrättslagen) ger etttidsbegränsat skydd åt den som skapat ett sådantverk. Skyddet innebär att skaparen av verket harrätt att utnyttja detta ekonomiskt, och han har ettvisst ideellt betonat inflytande över hur och ivilka sammanhang det används. Har flera medverkatvid tillkomsten av det skyddade verket har var ochen av dem upphovsrätt.Begreppen litterära och konstnärliga verk i lagenär mycket vidsträckta. Till litterära verk räknasbl.a. skönlitteratur och beskrivande framställningari ord, såsom vetenskapliga arbeten och handböcker.Som konstnärliga verk räknas i princip alla former ivilka verk skapas i syfte att nå en konstnärligverkan, t.ex. i bild, rörelse eller toner. Tilldenna grupp hör bl.a. målningar, alster avbildhuggarkonst, sceniska verk som teaterpjäser ochkoreografiska verk, musikaliska kompositioner bådenär de framförs och framträder i notskrift samtfilmverk, både spelfilmer och under vissaförutsättningar kortfilmer och journalfilmer.För att en produkt över huvud taget skall anses somett verk och därmed komma i åtnjutande av skyddenligt lagen måste den ha vad man brukar kallaverkshöjd. Kravet på verkshöjd kan uttryckas så, atten produkt är ett verk om den praktiskt sett intehar kunnat framställas av två personer oberoende avvarandra. Utanför skyddet faller idéer och uppslagsom flera kan tänkas komma på, vanliganyhetsmeddelanden, vardagliga samtal, enklarenyttoföremål och andra prestationer av rutinmässigeller alldaglig karaktär.Ett verk kan framträda i många olika former. Detkan vara fixerat på ett materiellt underlag, dvs. Exemplar av verket är inte blott enbok eller en målning som kan ge en omedelbarupplevelse av verket, utan också en grammofonskiva,en filmremsa, en trycksats, en matris osv., somendast medelbart kan ge en sådan upplevelse. Verketkan också framträda i obeständig form, t.ex. iuppläsarens ord, i tonerna av ett musikstycke, ibilden på filmduken eller på TV-skärmen. Alla formervari verket framträder faller inom dess skyddssfär,även bearbetningar.Upphovsmannens rätt att ekonomiskt utnyttja sittverk innefattar en principiell ensamrätt attframställa exemplar av verket och att göra dettillgängligt för allmänheten, t.ex. genom attframföra eller visa det offentligt och spridaexemplar av verket. Som framställning av exemplaranses bl.a. inspelning av verket på band eller annananordning från vilken det kan återges.Upphovsrättslagen innehåller också - efterlagstiftning som trädde i kraft -regler om rätten till fotografier. att bilder som uppfyller kravet på verkshöjdskyddas på samma sätt som konstnärliga verk.Det upphovsrättsliga skyddet gäller numera - tillföljd av lagstiftning som trädde i kraft den 1januari 1996 - som regel under upphovsmannenslivstid och till utgången av det sjuttionde åretefter hans död.I upphovsrättslagen finns också bestämmelser omskydd för vissa prestationer som, även om de intekan betecknas som litterära eller konstnärliga verk,har ett visst samband med sådan verksamhet ochpåkallar skydd efter liknande principer som gällerför upphovsrätten. Sådana s.k. närståenderättigheter ger musiker, sångare, skådespelare ochandra utövande konstnärer ett rättsligt skydd då deframför litterära eller konstnärliga verk. Dessaframföranden får inte utan konstnärens samtyckespelas in på film, varmed jämställs videogram, påfonogram (grammofonskivor, kassettband, m.m.) ellerpå annan anordning genom vilken de kan återges. Defår inte heller utan rättighetshavarens samtyckesändas ut i bl.a. radio eller TV. Inspelningar avframföranden får mångfaldigas endast med konstnärensmedgivande. Vidare gäller att utövande konstnärerhar rätt till ersättning då ljudinspelningar användsvid radio- eller TV-sändningar eller utnyttjasoffentligt i förvärvssyfte. För de utövandekonstnärerna gäller en 50-årig skyddstid, räknadfrån framförandet. Genom lagstiftning som trädde ikraft fick de närståenderättighetshavarna en ensamrätt att göra exemplar avsina prestationer tillgängliga för allmänheten -även genom uthyrning - vilket innebär att sammagrundbefogenheter numera gäller för dessarättighetshavare som för upphovsmännen.Till de närstående rättigheterna räknas också detskydd som framställare av ljudupptagningar (t.ex.skivproducenter), framställare av upptagningar avrörliga bilder (t.ex. filmproducenter), radio- ochTV-företag, framställare av kataloger samtfotografer har enligt upphovsrättslagen. Fonogramfår inte utan producentens samtycke eftergöras ellerföras över till andra anordningar genom vilka de kanåterges. Vidare har fonogramproducenten rätt tillersättning då ljudupptagningen används vid radio-eller TV-sändning eller utnyttjas offentligt iförvärvssyfte. Beträffande radio- och TV-sändningargäller att de inte utan företagets medgivande fåråterutsändas eller spelas in på en anordning genomvilken de kan återges. Gjorda inspelningar får inteöverföras till någon annan sådan anordning såvidainte företaget samtycker. Samma rätt tillexemplarframställning gäller för fotografer som förupphovsmän.Skyddet för upphovsmän och innehavare av närståenderättigheter är i vissa avseenden inskränkt av hänsyntill allmänna eller enskilda intressen. Ett av degrundläggande inslagen i den svenska upphovsrättenär att rätten inte skall gripa in i privatlivet ochatt var och en som huvudregel skall få framställaexemplar av verk för enskilt bruk. Sålunda får varoch en framställa exemplar av offentliggjorda verkom det sker för enskilt bruk (12 §upphovsrättslagen). Exemplaren får inte användas förnågot annat ändamål, och bestämmelsen ger inteheller rätt att för eget bruk låta en utomståendeframställa bl.a. exemplar av musikaliska verk ochfilmverk. Exempelvis får man inte med stöd avbestämmelsen låta ett biträde i en skivaffär kopieraen cd-skiva med musik till en kassett som man sedanskall lyssna på hemma. Att framställningen skall skeför eget bruk förutsätter att den sker förframställarens eget behov eller åt hans eller hennesnärmaste familje- eller vänkrets. Den kan också skei vissa andra situationer, t.ex. åt kolleger påarbetsplatsen.Den som gör intrång i de rättigheter som lagen gerupphovsmän och andra rättighetshavare kan dömas tillstraff och förpliktas utge skadestånd.Rättigheterna enligt upphovsrättslagen tillämpas iförsta hand endast på svenska verk och prestationer.Det upphovsrättsliga skyddssystemet är dockinternationellt, och de flesta länder är bundna avinternationella konventioner på området. Denviktigaste av konventionerna är Bernkonventionenfrån för skydd av litterära och konstnärligaverk. Denna har drygt 100 medlemsstater.Konventionen bygger på principen om nationellbehandling, vilken innebär att stater som är bundnaav konventionen är skyldiga att ge upphovsrättsligtskydd åt verk från alla andra konventionsländer påsamma sätt som man skyddar sina egna verk. Ettliknande internationellt skyddssy-stem gäller på denärstående rättigheternas område, framför allt genomRomkonventionen om skydd för utövandekonstnärer, fonogramframställare och radioföretag.Även avtalet om handelsrelaterade aspekter avimmaterialrätter (TRIPs) innehåller internationellaåtaganden på det upphovsrättsliga området.I upphovsrättslagen har regeringen bemyndigats att- under förutsättning av ömsesidighet eller om detföljer av ett avtal med en främmande stat eller enmellanfolklig organisation som godkänt -föreskriva att lagen skall tillämpas med avseende påandra länder. Sådana föreskrifter har meddelats iinternationell upphovsrättsförordning (1994:193).Utskottet kommer nedan - efter en redovisning avpropositionens förslag i huvuddrag - att underskilda rubriker ta upp de frågor i propositionen somhar aktualiserats motionsvis.Propositionens förslag i huvuddragI propositionen föreslås att det i upphovsrättslagenskall införas en rätt till ersättning för upphovsmänoch vissa närstående rättighetshavare närupptagningsanordningar sprids till allmänheten, s.k.kassettersättning. Bakgrunden är enligtpropositionen att den alltmera ökandeprivatkopieringen av musik och videogram påverkarrättighetshavarnas situation, eftersom de privatframställda exemplaren konkurrerar med det avensamrätten täckta kommersiella mångfaldigandet.Rättighetshavarna riskerar att förlora inkomstereftersom försäljningen av exemplar av vissa typer avverk och prestationer minskar. Syftet med nuföreslagna bestämmelser är att i viss mån kompenserarättighetshavarna för den i och för sig tillåtnaprivatkopieringen av deras skyddade verk.Förslaget bygger på en inom Justitiedepartementetupprättad promemoria (Ds 1996:61) Kassettersättningm.m. Promemorian har remissbehandlats.Ersättningsordningen skall enligt förslagetutformas på civilrättslig grund utanoffentligrättsliga inslag. Ersättning skall betalasför anordningar på vilka ljud eller rörliga bilderkan tas upp och som är särskilt ägnade förframställning av exemplar av verk för enskilt bruk.Vissa sådana anordningar skall undantas frånersättningsrätten, bl.a. anordningar som skallanvändas för syn- eller hörselskadade. Ersättningenskall betalas av näringsidkare som i sinyrkesmässiga verksamhet tillverkar eller importeraranordningarna.Rätten till ersättning skall tillkomma upphovsmäntill skyddade verk som sänts ut i radio eller TVeller som har tagits upp på anordningar genom vilkade kan återges. Även utövande konstnärer,framställare av ljudupptagningar, framställare avupptagningar av rörliga bilder och fotografer skallha rätt till ersättning. Ersättningen skall vara tvåöre för varje möjlig upptagningsminut, dock högstsex kronor för varje anordning.Endast sådana organisationer som företräder ettflertal ersättningsberättigade rättighetshavareskall kunna göra gällande rätten till ersättning.Organisationen skall bestämma hur ersättningen skallfördelas mellan de ersättningsberättigade.Rättighetshavare som inte företräds avorganisationen skall vara likställda medrättighetshavare som organisationen företräder.Ersättningsskyldiga näringsidkare skall anmäla sighos en organisation och lämna redovisning tilldenna. Rätten till kassettersättning skall tillämpaspå verk och prestationer med anknytning till EES-området.Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1januari 1999.Införande av kassettersättningInskränkningen i 12 § upphovsrättslagen om rätt tillkopiering för enskilt bruk gör det möjligt att utantillstånd från upphovsmannen och utan ersättningtill denne göra t.ex. bandinspelningar av musik,filmer och videogram, antingen från en annaninspelning eller från radio eller TV. Den nuvarandereproduktionstekniken möjliggör för enskildamänniskor att framställa exemplar av verk i enomfattning och med en kvalitet som var helt otänkbarnär de nuvarande reglerna om exemplarframställningkom till. Sålunda gör tekniken det möjligt attsnabbt framställa ett stort antal exemplar, vilkettidigare reproduktionsteknik knappast medgav. Det äri dag också möjligt att framställa kopior som imånga fall är av lika hög kvalitet som originalet.Med den kommande digitala tekniken blir dessaförhållanden än mer påtagliga.Frågan om införande av en avgift på bandmaterialsom används vid ljud- och videoinspelningar har motdenna bakgrund varit föremål för överväganden iskilda sammanhang, bl.a. i samband med utskottetsbehandling av regeringens proposition1992/93:214 om vissa ändringar i upphovsrättslagen.I den då aktuella propositionen uttalades ettprincipiellt stöd för införandet av upphovsrättsligaavgifter på oinspelade band och liknande ljud- ochbildbärare, eftersom rättighetshavarna svårligenkunde få skälig kompensation på annat sätt. Någralagstiftningsåtgärder föreslogs inte i denpropositionen. I stället hänvisades till detpågående arbetet med ett EG-direktiv på området, ochdet anfördes att regeringen uppmärksamt skulle följautvecklingen när det gällde dels vilka nationellalösningar som valdes i andra länder, dels hurlösningarna fungerade i praktiken. Om det visade sigatt det var möjligt att åstadkomma en effektivuppbörd inom ramen för en nationell ordning, kundedet enligt regeringen för svenskt vidkommande finnasskäl att införa en sådan ersättningsrätt även om detslutliga resultatet av det pågående arbetet inom EGännu inte var klart.I sitt av godkända betänkande1992/93:LU44 hälsade utskottet medtillfredsställelse den tydliga markering av frågansangelägenhetsgrad som kom till uttryck i den dåaktuella propositionen. Utskottet utgick från attregeringen så snart som det var möjligt, medbeaktande av kraven på en effektiv uppbördsordning,skulle återkomma till medlagstiftningsförslag.I den nu aktuella propositionen erinras om att med största sannolikhet inte inomöverskådlig tid kommer att lägga fram något förslagom harmonisering av de olika ersättningsordningarsom finns i EU:s medlemsländer.Rolf m.fl. (m) yrkar i motion 1997/98:L27att propositionen skall avslås. Motionärerna menaratt det är principiellt felaktigt att införakassett-ersättningen, eftersom man inte i förväg vetom kassetterna kommer att användas till inspelningav upphovsrättligt skyddade verk. Vidare hävdarmotionärerna att den i upphovsrättslagen tillåtnaprivatkopieringen har räknats in det pris somkonsumenten betalar vid köp av fonogram. Enligtmotionärernas mening är den föreslagnakassettersättningen att betrakta som en extra skatt.Utskottet vill för sin del först erinra om att dengrundläggande tanken med en upphovsrättsligtförankrad rätt till ersättning för framställning avexemplar av verk för enskilt bruk är att kompenseraupphovsmännen för det tillåtna förfogandet överderas verk. Lagstiftning om sådan ersättning finnssedan länge i många länder. finns sådan rätttill ersättning i de flesta länder inom EU, nämligeni , , , , ,, , , , Tysklandoch . Liknande system finns i bl.a. Islandoch . I en del länder har ersättningen fåtten utformning som i vissa avseenden har drag av enoffentligrättslig avgiftsordning. I förevarandeproposition har man undvikit sådana lösningar och istället valt en rent upphovsrättslig, dvs.civilrättslig, utformning. Den föreslagnakassettersättningen kan således inte betraktas somen skatt.Däremot är det i och för sig riktigt attmarknadspriset på t.ex. cd-skivor allmänt sett kanpåverkas av möjligheten till privatkopiering, varförupphovsmannen skulle kunna sägas få en vissersättning för kopieringen genom det pris somkonsumenterna betalar. måste beaktas attett omfattande utnyttjande sker utan atträttighetshavarna får någon ekonomisk kompensationför det och att den tekniska utvecklingen påkopieringsområdet har ändrat förutsättningarna förframställning av exemplar av verk för enskilt bruk.Innebörden av upphovsrättslagens bestämmelse om rättatt utan tillstånd från upphovsmannen och utanersättning till denne göra inspelningar av bl.a.musik och filmer kan sålunda i betydande avseendensägas ha förändrats i takt med denna utveckling. Attupphovsmännen i någon mån kompenseras för denkonkurrens som ett sådant utnyttjande innebär är,enligt utskottets mening, både rimligt och önskvärt.Mot den angivna bakgrunden anser utskottet i likhetmed regeringen att bestämmelser om kassettersättningbör införas. Härav följer att utskottet avstyrkerbifall till motion 1997/98:L27.Ersättningens nivå och fördelningErsättning skall enligt propositionen betalas medtvå öre för varje möjlig upptagningsminut påanordningarna. Om det skulle visa sig attersättningen orimligt kommer att drabbakonsumenterna eller få en skadlig inverkan påmarknaden, kan man behöva överväga om beloppet måstesättas lägre.Med hänsyn till att upptagningsanordningarnaskapacitet utvecklas genom ny teknik anser regeringenatt ett tak bör sättas för ersättningen. För vissadigitala anordningar kan det vara svårt attfastställa en speltid i egentlig mening. Detföreslås att ersättningen aldrig skall överstiga sexkronor för varje anordning. Enligt regeringensuppfattning bör samma ersättning gälla för allaslags upptagningsanordningar.Det framlagda förslaget innebär att en organisationskall fördela ersättningen till deersättningsberättigade rättighetshavarna. Medledning av erhållna uppgifter om t.ex.radiosändningars innehåll och sålda skivor kanorganisationen fördela ersättningen mellan derättighetshavare som har rätt till den.Organisationen skall fördela hela ersättningen,efter avdrag för skälig ersättning förorganisationens omkostnader. Organisationenbestämmer de närmare principerna för hurfördelningen skall göras. Vad organisationenbestämmer får giltighet mot de rättighetshavare somstår utanför organisationen. Utomståenderättighetshavare får inte diskrimineras.Av propositionen framgår vidare som tidigare nämntsatt ersättningsordningen bör utformas påcivilrättslig grund utan offentligrättsliga inslag.Redan av kravet på en civilrättslig ordning följeratt all ersättning bör utbetalas till de enskildaersättningsberättigade. Det bör således, enligtregeringens mening, inte föreskrivas i lagen -vilket är fallet i många andra länder - att enförvaltande organisation skall underlåta att fördelaen viss del av ersättningen och i stället användadenna ersättning för gemensamma ändamål. En sådanordning skulle, enligt vad regeringen anför, varaolämplig eftersom ersättningen då fickskattekaraktär. I likhet med vad som gäller på andraområden bör i stället lagen lämna det öppet förrättighetshavarna att komma överens medorganisationen, genom medlemskap i denna eller genomsärskilda avtal, om att en viss del av derasersättning inte skall utbetalas utan användas förandra ändamål, t.ex. utbildningsinsatser, stipendiereller bidrag till nyskapande projekt med begränsatmarknadsunderlag.Ewa () framhåller i motion 1998/99:L1 attdet föreslagna ersättningssystemet i huvudsak gynnarkommersiell musik medan exempelvis folkmusikensutövare drabbas av ökade kostnader. Motionären anseri första hand att ersättningen bör vara förvarje möjlig upptagningsminut för att på detta sättskapa utrymma för att använda av ersättningen ienlighet med de kulturpolitiska mål som riksdagenhar ställt upp. I andra hand anser motionären att -även med den av regeringen föreslagnaersättningsnivån - ovan nämnda andel av ersättningenbör användas till ändamål som står iöverensstämmelse med de kulturpolitiska målen. Imotionen begärs tillkännagivanden i enlighet härmed(yrkandena 1 och 2).Ett liknande yrkande finns i motion 1997/98:L28 avTanja Linderborg m.fl. (v). I motionen hemställs attriksdagen hos regeringen skall begära förslag sominnebär att en tjugondel av ersättningen används förgemensamma ändamål. Motionärerna anser att medlenskall fördelas i samråd med organisationerna påområdet och användas för att genomföra nya projektpå t.ex. folkmusikområdet (yrkande 1).Utskottet delar regeringens uppfattning attersättningsordningen bör utformas på civilrättsliggrund och inte som en offentligrättslig avgift.Härav följer att, för det fall en viss del aversättningen skall användas för gemensamma ändamål,en sådan ordning får åstadkommas avtalsvägen. Detanförda innebär att utskottet inte kan ställa sigbakom motionsönskemålen om en lagstadgad skyldighetatt använda en viss andel av ersättningen tillgemensamma ändamål. Utskottet har ingen erinran motden i propositionen föreslagna ersättningsnivån.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion 1998/99:L1 yrkandena 1 och 2 samt yrkande 1 imotion 1997/98:L28.Behörighet att uppbära ersättningen, m.m.Rätten till ersättning skall enligt propositionentillkomma den enskilde rättighetshavaren. Det äremellertid inte realistiskt att överlåta till denneatt själv kräva in ersättningen. I andra länder harman genomgående valt att i stället låta enorganisation bevaka och förvalta rätten. Genom attupplåta åt en organisation att bevaka, kräva in ochbetala ut ersättningen får man enligt regeringen ensamordning som besparar de ersättningsskyldiga ettstort antal ersättningskrav. I propositionenföreslås därför att rätten till ersättning skallkunna göras gällande endast av sådana organisationersom företräder ett flertal ersättningsberättigadesvenska upphovsmän och närstående rättighetshavarepå området. Organisationen får och skall kräva inersättningen också i de fall där rättighetshavarna,i upphovsrättslagens mening, inte företräds avorganisationen. I organisationens rätt att kräva inersättningen ligger att den får träffa avtal omuppbörden av ersättningen. Genom den föreslagnaregleringen säkerställs att samtligaersättningsberättigades krav görs gällandesamtidigt.Den föreslagna bestämmelsen utesluter inte att detkan finnas flera organisationer som uppfyller lagenskrav på representativitet och som alltså ärlegitimerade att kräva in ersättning. Har ennäringsidkare emellertid betalat ut ersättning förvissa anordningar till en sådan organisation är hannaturligtvis inte skyldig att betala ersättning församma anordningar till en annan organisation.I motion 1997/98:L28 av m.fl. (v)görs det gällande att den föreslagna ordningenbeträffande ersättningsrättens förvaltning kan ledatill ovälkomna tillämpningsproblem förrättighetshavarna. Risken finns enligt motionärernaatt flera olika organisationer konkurrerar mer ellermindre seriöst. Mot denna bakgrund förordas imotionen att endast en organisation som företräderen väsentlig del av de ersättningsberättigade ochsom har godkänts av skall harätt att kräva in ersättningen (yrkande 2).Utskottet vill för sin del framhålla vikten av attsystemet för att göra gällande krav på ersättningblir såväl smidigt som kostnadseffektivt. Det är ettkänt faktum att upphovsmännens och de närståenderättighetshavarnas organisationer har storerfarenhet av hur man effektivt administrerarersättningssystem som rör ett mycket stort antalanvändare.