bet · GL01JuU10 · 1998-02-10 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet två skrivelser från regeringen rörandetillämpningen av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning . Skrivelsen för gälleräven de nya bestämmelserna om hemlig kameraövervakning. Som ett led iutskottets arbete med uppföljning och utvärdering har utskottet företagit enomfattande granskning av användningen av hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning . Resultatet av granskningen redovisas ibetänkandet.Utskottet föreslår att skrivelserna läggs till handlingarna.SkrivelsernaI skrivelse 1996/97:57 har regeringen () berett riksdagentillfälle att ta del av vad som anförts i skrivelsen om tillämpningen avbestämmelserna i om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning vid förundersökning i brottmål under år 1995.I skrivelse 1997/98:26 har regeringen () berett riksdagentillfälle att ta del av vad som anförts i skrivelsen om tillämpningen avbestämmelserna i om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning samt om tillämpningen av bestämmelserna i lagen (1995:1506) omhemlig kameraövervakning . Gällande rättLagregler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning som tvångsmedelvid förundersökning i brottmål finns i första hand i 27 kap. (RB). Sådana bestämmelser finns även i lagen (1952:98) med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, lagen (1988:97) om förfarandethos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig ellerkrigsfara m.m. samt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll.Bestämmelser om hemlig kameraövervakning som tvångsmedel vid förundersökningi brottmål finns i första hand i lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning.Även lagen med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagenom förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna underkrig eller krigsfara m.m. upptar bestämmelser om hemlig kameraövervakning.Hemlig teleavlyssning innebär att telemeddelanden som befordras till ellerfrån ett telefonnummer, en kod eller annan teleadress, i hemlighet avlyssnaseller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel för återgivning av innehållet imeddelandet. Sådan avlyssning får användas vid förundersökning angående brott,för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse ellerförsök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om gärningen är belagdmed straff (27 kap. 18 § RB).Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in omtelemeddelanden som har expedierats eller beställts till eller från en vissteleadress eller att sådana meddelanden hindras från att nå fram. Hemligteleövervakning får användas vid förundersökning angående brott, för vilketinte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Övervakning avdetta slag får vidare alltid användas vid förundersökning angående brott enligt1 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller brott enligt 1 § lagen (1960:418) omstraff för varusmuggling om det avser narkotika samt vid förundersökningangående misstanke om försök, förberedelse eller stämpling till brott, förvilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , om gärningen(försök, förberedelse eller stämpling) är belagd med straff (27 kap. 19 § RB).Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan också komma i fråga vidmisstanke om medhjälp eller anstiftan till brott av angivet kvalificerat slag.För båda slagen av tvångsmedel gäller att de får vidtas endast om någon ärskäligen misstänkt för brottet och åtgärden är av synnerlig vikt förutredningen. Åtgärden får endast avse en teleadress som innehas eller annarskan antas komma att användas av den misstänkte (27 kap. 20 § RB). Frågor omhemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning prövas av rätten på ansökan avåklagaren. I ett beslut att tillåta en sådan åtgärd skall anges vilkenteleadress och för vilken tid tillståndet gäller. Tiden får inte bestämmaslängre än nödvändigt och får inte överstiga en månad för beslutet(27 kap. 21 § RB). Finns det inte längre skäl för åtgärden, skall rätten elleråklagaren häva beslutet därom (27 kap. 23 § RB).Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrda TV-kameror, andra optisk-elektroniska instrument eller andra därmed jämförbara utrustningar används föroptisk personövervakning vid förundersökning i brottmål, utan att upplysning omövervakningen lämnas (1 § lagen om hemlig kameraövervakning). Kameraövervakningfår användas vid förundersökning angående brott, för vilket inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse eller försök, förberedelse ellerstämpling till sådant brott, om gärningen är belagd med straff (2 § samma lag).Övervakningen får endast avse en plats där den misstänkte kan antas komma attuppehålla sig. För användning av hemlig teleövervakning gäller härutövermotsvarande förutsättningar som beträffande hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning (3 §). Även i fråga om ansökan och beslut gäller motsvaranderegler för kameraövervakning som för teleavlyssning och teleövervakning.I fråga om all tvångsmedelsanvändning anses tre allmänna principer gälla. Detre principerna som anknyter till innehållet i 2 kap. 12 § regeringsformen ärändamålsprincipen, behovsprincipen och proportionalitetsprincipen.Ändamålsprincipen innebär att en myndighets befogenhet att använda etttvångsmedel skall vara bunden till det ändamål, för vilket tvångsmedlet harbeslutats. Behovsprincipen innebär att en myndighet får använda ett tvångsmedelbara när det finns ett påtagligt behov och en mindre ingripande åtgärd inte ärtillräcklig. Proportionalitetsprincipen, som är lagfäst i bl.a. 27 kap. 1 §tredje stycket RB och 3 § första stycket 3 lagen om hemlig kameraövervakning,innebär att en tvångsåtgärd i fråga om art, styrka, räckvidd och varaktighetskall stå i rimlig proportion till vad som finns att vinna med åtgärden.Genom beslut beslöt regeringen att tillkalla ensärskild utredare som skall utreda ett antal frågor om kriminalpolisiäraarbetsmetoder inom ramen för straffprocessuella tvångsmedel. se över reglerna om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning ochhemlig kameraövervakning. Utredaren skall avsluta sitt arbete före den 1 april1998 (dir. 1996:64).Skrivelserna m.m.I enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 298 och prop.1988/89:124 s. 55, 1988/89:JuU25, rskr. 313) redovisar regeringen hurrättegångsbalkens regler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakninghar tillämpats (se senast skr. 1995/96:9, 1995/96:JuU1, rskr. Iöverensstämmelse med vad som uttalades under förarbetena till lagen om hemligkameraövervakning lämnar regeringen en motsvarande redogörelseom hemlig kameraövervakning (prop. 1995/96:85 s. 37, 1995/96:JuU11 s. 11 f,rskr. 125).I skrivelse 1996/97:57 lämnar regeringen en redogörelse 1995 av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning vid förundersökning i brottmål. Redogörelsen bygger påuppgifter som har lämnat i en skrivelse till regeringen den15 augusti 1996.Regeringen lämnar i skrivelse 1997/98:26 en redogörelse för tillämpningen avbestämmelserna om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning samt omtillämpningen av bestämmelserna i lagen om hemlig kameraövervakning under år1996. Redogörelsen bygger på uppgifter som Riksåklagaren och Rikspolisstyrelsengemensamt har lämnat i en skrivelse till regeringen den 29 augusti 1997.Av skrivelserna framgår att de ifrågavarande tvångsmedlen främst har använtsi förundersökningar där det funnits starka misstankar om organiserad ellerannan handel med narkotika. Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och,såvitt avser , hemlig kameraövervakning har använts då andraspaningsmetoder har prövats utan resultat eller redan från början befunnitsotillräckliga. Huvudsyftet har, , varit att avslöja denmera omfattande narkotikasmugglingen till och försäljningen avnarkotika inom landet.Utskottet har företagit en egen granskning avseende vissa ärenden om hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning . Granskningen redovisasnedan.Regeringens redovisning av hemlig teleavlyssningEnligt regeringens redogörelse för har domstol, när det gällerförundersökning avseende grova narkotikabrott, meddelat tillstånd att ihemlighet lyssna av kommunikation till eller från telefonapparater eller andrateleanläggningar som innehafts eller använts av 333 misstänkta personer. Avredogörelsen för framgår att tillstånd till hemlig teleavlyssning underdet året beviljades avseende 306 misstänkta personer. Nedan anges i tabellformantalet redovisade fall under åren 1983-1996.1983 418 1988 210 1993 2611984 414 1989 214 1994 3091985 233 1990 214 1995 3331986 213 1991 243 1996 3061987 205 1992 258När det gäller andra grova brott, där det enligt är tillåtetatt använda hemlig teleavlyssning, har avlyssning, enligt regeringensskrivelser, skett i 83 fall och i 91 fall . Det hargällt förundersökningar huvudsakligen rörande mord eller försök, förberedelseeller anstiftan till sådant brott, grovt rån eller medhjälp, försök,förberedelse eller stämpling till sådant brott, människorov, mordbrand, grovallmänfarlig ödeläggelse och försök till sådant brott samt förberedelse tillväpnat hot mot laglig ordning. Antalet redovisade fall har under åren 1983-1996varit följande.1983 17 1988 15 1993 841984 13 1989 24 1994 811985 6 1990 13 1995 831986 15 1991 31 1996 911987 15 1992 61Den genomsnittliga avlyssningstiden var och underår 1996 . Motsvarande siffror var i antaletdagar 43 (1994), 43 (1993), 47 (1992), 44 (1991), 46 (1990), 44 (1989), 48(1988), 54 (1987), 53 (1986) och 60 (1985). Avlyssningstiderna varierar dockkraftigt. Den längsta avlyssningen pågick och 9dagar, medan den kortaste avlyssningen endast omfattade . Under år 1996pågick den längsta avlyssningen och , under det attvissa avlyssningar bara pågick under 1 dag.Avlyssningen har, enligt regeringen, haft betydelse för förundersökningen ifråga om den misstänkte i av fallen och i knappt 49 %av fallen . Motsvarande siffra är för , för år1993 , för , för , för , för år1989 , för , för , för och för år . har avlyssningen inte givit något resultat i fråga om denmisstänkte i av fallen, och den har avbrutits med kvarståendemisstanke i av fallen. Motsvarande siffror för anges tilldrygt respektive av fallen.Under år 1995 har det förekommit fyra fall, i vilka en ansökan om hemligteleavlyssning lämnats utan bifall eller där vid sinförhandsprövning lämnat ett negativt besked (jfr prop. 1980/81:76 s. 277 f).Under år 1996 har något sådant fall inte förekommit.Regeringens redovisning av hemlig teleövervakningEnligt regeringens redogörelser lämnades tillstånd till hemlig teleövervakningi 44 fall och i 99 fall . Av de tillstånd somlämnades avsåg 33 narkotikabrott, under det att de övriga gälldegrovt rån eller medhjälp eller försök till sådant brott, grovt bedrägeri, grovstöld, grovt mutbrott och förberedelse till mord samt förberedelse tillmänniskorov. Av de tillstånd som meddelades avsåg 70narkotikabrott. Övriga tillstånd gällde mord, förberedelse eller anstiftan tillsådant brott, grov stöld, grovt häleri, grovt rån, grovt bedrägeri, grovtbokföringsbrott och grov varusmuggling. Det kan nämnas att lämnades 68tillstånd, varav 62 fall avsåg narkotikabrott.Den genomsnittliga tiden för teleövervakning var knappt 49dagar och . Den längsta tiden för teleövervakninguppgick och till knappt 10månader. uppgick den kortaste tiden för teleövervakning till 3dagar, medan den tidsmässigt kortaste teleövervakningen omfattade 16dagar.Teleövervakningen har haft betydelse för förundersökningen i fråga om denmisstänkte i av fallen och i av fallen år 1996.Övervakningen har inte givit något resultat i fråga om av fallen under år1995. Motsvarande siffra för är . Andelen fall där åtgärdenhar avbrutits med kvarstående brottsmisstanke uppgick till knappt23 % och till drygt 9 %.Enligt regeringen förekom det inte något fall, i vilket domstollämnade en ansökan om tillstånd till hemlig teleövervakning utan bifall. Underår lämnade en tingsrätt en sådan ansökan utan bifall, men ansökan biföllsav hovrätten efter överklagande. Varken eller förekom detnågot fall där lämnat negativt besked vid sinförhandsgranskning.Regeringens redovisning av hemlig kameraövervakningRedovisningen för hemlig kameraövervakning omfattar under år 1996.Tillstånd till sådan övervakning lämnades i 40 fall, av vilka 30 avsågnarkotikabrott. Övriga fall avsåg försök och anstiftan till mord, grovt råneller försök, förberedelse eller medhjälp till sådant brott, mordbrand samtförberedelse till väpnat hot mot laglig ordning.Den genomsnittliga tiden för hemlig kameraövervakning uppgick till drygt 32dagar; den längsta tiden uppgick och den kortaste till 3dagar.I av fallen har kameraövervakningen haft betydelse i fråga omförundersökningen mot den misstänkte. I av fallen gav åtgärden ingetresultat och i av fallen avbröts den med kvarstående brottsmisstanke.Under år 1996 har det inte förekommit något fall där en domstol lämnat enansökan om tillstånd till hemlig kameraövervakning utan bifall. Inte heller harRikspolisstyrelsen i något fall lämnat ett negativt besked vid förhandsprövningav en sådan åtgärd.Utskottets granskningSom ovan nämnts, har utskottet företagit en egen granskning av tillämpningen avrättegångsbalkens bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning . Granskningen har utgjort ett led i utskottetsuppföljningsverksamhet. Syftet med undersökningen har varit dels attkontrollera att de ifrågavarande tvångsmedlen används på ett lagenligt sätt,dels att söka få en uppfattning om tvångsmedlens effektivitet. harutskottet kunnat bedöma tillförlitligheten av de uppgifter regeringen redovisattill . Undersökningen har skett med utgångspunkt i Rikspolisstyrelsensredovisning till regeringen.När det gäller undersökningen av ärenden rörande hemlig teleavlyssning, harutskottet biträtts av () och revisorer.Med deras biträde har utskottet valt ut ett antal sådana ärenden förgranskning. Med ärende avses utredningar under samma diarienummer hos polisen.Ett ärende kan alltså omfatta ett eller flera tillstånd till hemligteleavlyssning. Urvalet har omfattat 50 ärenden och redovisats som ett s.k.självvägt systematiskt urval. Att urvalet är självvägt innebär att andelenutvalda ärenden per redovisningsgrupp svarar approximativt mot andelen ärendeni gruppen för hela materialet. Urvalet har skett med hänsyn dels till helamaterialets fördelning på narkotikabrott och övriga brott, dels till dessfördelning mellan de tre storstadslänen och övriga län. Vidare har antaletmisstänkta och avlyssningstiden beaktats vid urvalet.Av de sålunda utvalda ärendena har 35 avsett misstanke om narkotikabrott. Avdessa härrör 14 ärenden från storstadslän och 21 från övriga landet. 15 utvaldaärenden har avsett misstanke om annan brottslighet. Av dessa ärenden härrör 8från storstadslänen och 7 från landet i övrigt.I fråga om hemlig teleövervakning har utskottet valt att granska samtliga avRikspolisstyrelsen redovisade ärenden.Granskningen har gått till så att utskottet fordrat in polismyndigheternasakter i de utvalda ärendena. Vidare har utskottet begärt in akterna i detingsrättsärenden, i vilka frågan om tillstånd till hemlig teleavlyssning ellerhemlig teleövervakning i de ifrågavarande förundersökningarna prövats. I defall, där förundersökningen lett till åtal har utskottet fordrat inbrottmålsakterna från tingsrätten och, i förekommande fall, akterna ellerdomarna från hovrätten.Utskottet har granskat 91 tingsrättsärenden avseende hemlig teleavlyssningeller hemlig teleövervakning. Av dessa har 22 ärenden rört hemligteleövervakning och 58 ärenden hemlig teleavlyssning, under det att 11 ärendenrört förundersökningar i vilka både avlyssning och övervakning förekommit.Utskottet har vidare granskat 50 brottmålsakter eller brottmålsdomar. Avdessa var 33 tingsrättsakter och 17 hovrättsakter eller hovrättsdomar. Avtingsrättsakterna har 4 avsett mål i vilka hemlig teleövervakning förekommit,25 har gällt mål där hemlig teleavlyssning använts som tvångsmedel och 4 mål, ivilka båda tvångsmedlen förekommit. Vad gäller hovrättsakterna har 2 avsett måldär hemlig teleövervakning förekommit, 12 mål i vilka hemlig teleavlyssninganvänts under förundersökningen och 3 mål där båda tvångsmedlen använts.Resultatet av granskningen har sedan jämförts med uppgifterna i regeringensskrivelse till och i redogörelse till regeringen.Utskottet vill inledningsvis anmärka följande. Enligt de instruktioner somRikspolisstyrelsen lämnat till polismyndigheterna skall domstols tillstånd tillhemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning avseende en misstänkt personredovisas som ett tillstånd, oavsett antalet beslut i ärendet. Förekommer fleramisstänkta personer i samma ärende, skall dessa redovisas som skilda tillstånd.Utskottet har emellertid kunnat notera, att vissa polismyndigheter redovisarendast ett tillstånd även i sådana fall, där tvångsmedlet avsett fleramisstänkta personer. Enligt regeringens skrivelse har den hemligateleavlyssningen avseende narkotikabrottslighet gällt 333 misstänkta personer.I skrivelse till regeringen anges antalet tillstånd tillhemlig teleavlyssning vid misstanke om narkotikabrott till 333. Ipolismyndigheternas redovisning till anges emellertidantalet tillstånd av ifrågavarande slag till 250. Härutöver redovisarpolismyndigheterna - vilket också och regeringen gör - 83tillstånd till hemlig teleavlyssning gällande annan brottslighet. Antalet avpolismyndigheterna redovisade tillstånd till hemlig teleavlyssning uppgåralltså sammanlagt till 333. Vissa av dessa tillstånd rör fler än en misstänktperson. Eftersom utskottet endast granskat ett urval av ärenden rörande hemligteleavlyssning, saknar utskottet underlag för att bedöma hur många sådanatillstånd det rör sig om.När det gäller de av utskottet granskade ärenden, i vilka åtal väckts motpersoner som utsatts för något av tvångsmedlen, har granskningen givit vidhanden följande. I fråga om mål, i vilka hemlig teleavlyssning använts somtvångsmedel under förundersökningen, har polismyndigheterna uppgivit attavlyssningen varit framgångsrik i 22 fall. Av de 25 granskade brottmålen harutskottet kunnat finna att den hemliga teleavlyssningen varit av omedelbarbetydelse för målets utgång i 9 fall, medan dess betydelse inte gått att avgörai 2 mål. I 14 fall har avlyssningen inte haft någon omedelbar betydelse förmålets utgång, såvitt går att utläsa av brottmålsakterna.I fråga om mål, i vilka hemlig teleövervakning använts underförundersökningen, har polismyndigheterna redovisat att denna varitframgångsrik i 4 fall. Utskottet har vid sin granskning av brottmålsakternakunnat finna att hemlig teleövervakning haft direkt betydelse för målets utgångi 3 fall. Vad gäller mål, där båda tvångsmedlen kommit till användning, harpolismyndigheterna redovisat framgång i 4 fall. Av brottmålsakterna harutskottet kunnat finna 3 fall där en kombination av tvångsmedlen varit avbetydelse för målets utgång.Såvitt avser övriga ärenden om hemlig teleavlyssning, har polismyndigheternai ett fall redovisat att tvångsmedel lett till resultat, trots att något åtalinte synes ha väckts. I ett fall har det inte varit möjligt att klarlägga omnågot åtal med anknytning till avlyssningen kommit till stånd. Beträffandeåterstående ärenden där hemlig teleövervakning eller både sådan övervakning ochhemlig teleavlyssning förekommit, har polismyndigheterna i ett fall av vartderaslaget redovisat ett framgångsrikt resultat, oaktat att något åtal inte synesha väckts.Att tvångsmedlets användning inte haft omedelbar betydelse för målets utgånginnebär emellertid inte att den varit betydelselös. Utskottets granskning avbrottmålsakterna ger vid handen att avlyssningen eller övervakningen i flerafall haft betydelse för förundersökningen även i sådana fall, i vilka uppgifterfrån avlyssningen eller övervakningen inte legat till grund för domen i målet.I andra av de granskade fallen har utskottet inte kunnat avgöra tvångsmedletsbetydelse för förundersökningen. Av polismyndigheternas redovisning framgåremellertid att hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning i dessa fallkunnat bekräfta brottsmisstankar eller ge uppslag till vidare spaning.Vad gäller förfarandet vid tingsrätternas prövning av framställningar omtillstånd till hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning, tillgårdetta som regel så, att åklagaren vid ett personligt besök på tingsrätteninlämnar en skriftlig framställning om tillstånd samt bifogar en avpolismyndigheten upprättad promemoria som underlag. Inte sällan kompletteras deskriftliga uppgifterna med en muntlig föredragning. Någon protokollföring avden muntliga föredragningen sker emellertid endast sällan. I flertalet fallgörs bara en anteckning på tingsrättens dagboksblad att föredragningen ägt rumsamt vilka som företrätt åklagare och polis vid denna. Avfattningen avtingsrätternas beslut varierar åtskilligt. I ett mindre antal fall har ettsärskilt protokoll satts upp över beslutet. Vanligen har dock beslutet tecknatsdirekt på åklagarens framställning. I flera fall har rekvisiten förtvångsmedlen och tillämpliga lagrum angivits endast genom hänvisning tillåklagarens framställning, vilket ibland medfört att beslutet formellt settvarit ofullständigt.Utskottet redovisar nedan sina slutsatser av granskningen.ÖvervägandenNär det gäller utskottets granskning av hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning , vill utskottet anföra följande.Polismyndigheternas bedömning av om användning av de ifrågavarande tvångsmedlenlett till resultat synes i allt väsentligt vara riktig. Som framgått ovan äremellertid redovisningen av antalet av tingsrätt meddelade tillstånd tillteleavlyssning avseende misstanke om narkotikabrott inte korrekt. Antalet harsålunda överskattats med omkring en tredjedel. Det kan i sammanhanget ocksåanmärkas att vissa polismyndigheter inte redovisat antal meddelade tillstånd pådet sätt anvisat. Utskottet vill därför understryka viktenav att redovisningen sker på ett korrekt och konsekvent sätt. Att redovisningentill regeringen för tiden görs gemensamt av Riksåklagaren ochRikspolisstyrelsen bör medföra att risken för en felaktig redovisning avantalet tillstånd minskar.Såvitt avser tingsrätternas prövning av ansökningar om tillstånd till hemligteleavlyssning och hemlig teleövervakning, har utskottet inte funnit annat änatt bestämmelser tillämpats på ett lagenligt sätt. Utskottet- som väl känner till den ansträngda arbetssituationen i domstolarna - villdock framhålla att det synes lämpligt att beslut i ifrågavarande slag avärenden avfattas på ett sådant sätt, att det framgår att rekvisiten förtvångsmedlets användning är uppfyllda. Vidare synes det önskvärt att innehålleti muntliga föredragningar dokumenteras i de fall föredragningen tillfört någotav betydelse utöver vad handlingarna i ärendet utvisar.Enligt regeringens skrivelse till för har såväl hemligteleavlyssning som hemlig teleövervakning använts med framgång under detta år.Utskottets granskning motsäger inte denna slutsats.Av regeringens skrivelse avseende framgår att den hemligateleavlyssningen även under det året varit framgångsrik. Vad gäller den hemligateleövervakningen har denna varit mindre framgångsrik än men harändå givit resultat i omkring en tredjedel av fallen. Att användningen avhemlig teleövervakning ökat kan, som regeringen påpekar,förklaras med det ökade utbudet av teletjänster, t.ex. mobiltelefoner utannågot abonnemang som kan härledas till viss person. har ocksåhemlig kameraövervakning kommit till användning. Av regeringens skrivelseframgår att kameraövervakningen utgör ett värdefullt och personalbesparandekomplement i polisens arbete. Resultatutfallet för kameraövervakningen liggerväl i nivå med resultatutfallet för den hemliga teleavlyssningen, vilket tyderpå att den utgör ett effektivt tvångsmedel.Enligt utskottets mening ger regeringens redovisning vid handen att såvälhemlig teleavlyssning som hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakningutgör värdefulla delar i den brottsutredande verksamheten.