bet · GL01SoU13 · 1998-03-26 00:00:00 — Enligt utskottet sätter den rådandefamiljepolitiken barnets bästa i centrum, möjliggör flexibla lösningar av olikafamiljesituationer, främjar jämställdheten och gynnar en godfördelningspolitik.De senaste årens strama finanspolitik, med åtföljande effektiviseringar ochbesparingar inom de flesta sektorer i samhället, har även påverkat barn ochungdomar. Den ekonomiska krisen, arbetslösheten och nedskärningarna har drabbatbarnfamiljerna mer än andra grupper. Saneringen av statsfinanserna har varitnödvändig sett på lång sikt. Utskottet delar skatteutskottets bedömning att detutrymme i de offentliga finanserna som står till buds inte i första handskall gå till skattelättnader utan till ändamål som bäst gynnar en rättvisfördelning och mest bidrar till tillväxt och ökad sysselsättning. De som buritde tyngsta bördorna i saneringen av de gemensamma finanserna bör stå främst.Utskottet konstaterar att trots besparingarna är ett avde länder som satsar mest på stöd till barn och barnfamiljer mätt som andel avlandets utgifter. Enligt utskottet är det dock angeläget att regeringenfortsatt noga följer barnens uppväxtvillkor. Utskottet ser positivt på attregeringen har för avsikt att fördjupa och bredda analysen av barnfamiljernasekonomiska situation och på att ett förslag till basstatistik om barn och derasfamiljer skall utarbetas.Utskottet anser att regeringens skrivelse ger en i huvudsak korrekt bild avde lagstiftningsåtgärder och andra insatser som genomförts när det gäller barnoch deras familjer och som är aktuella.Med det sagda avstyrker utskottet motionerna So6 (m) yrkandena 1, 2 och 4,So7 (c) yrkande 2, So8 (kd) yrkande 4, So11 (fp) yrkande 1 och So610 (m)yrkande 4.Enligt skrivelsen har regeringen givit i uppdrag attnärmare analysera orsakerna till det minskade barnafödandet. Motion So677 (v)yrkande 1 är tillgodosedd och avstyrks därför.Utskottet vidhåller sin inställning att barnvårdarverksamheten är ettnödvändigt komplement till barnomsorgen men att det bör ankomma på den enskildakommunen att avgöra vilken omfattning verksamheten skall ha. Utskottetavstyrker därmed motionerna So677 (v) yrkande 7 och So629 (kd) yrkande 13.Utskottet delar utbildningsutskottets oro över att rätten till barnomsorg harurholkats när det gäller t.ex. barn till arbetslösa. Barnomsorgen fyller såvälföräldrarnas behov av att kunna arbeta eller studera som barnens behov avtrygga förhållanden och pedagogisk verksamhet. Detta gäller inte minst barn somhar arbetslösa föräldrar. Något tillkännagivande till regeringen med anledningav motion So10 (mp) yrkandena 3 och 5 behövs enligt utskottets mening inte.Utskottet avstyrker motionen.FN:s konvention om barnets rättigheterSkrivelsenEnligt skrivelsen skall hänsyn tas till barnets bästa i alla sammanhang därbarn berörs. Intentionerna i skall genomsyra all verksamhetsom rör barn. Artikel 4 i innebär att staten är skyldig attvidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra konventionen. Det är statensansvar att åtagandena i konventionen genomförs oavsett på vilken administrativnivå ansvaret för olika åtgärder ligger.Stora insatser i arbetet med att genomföra har enligtregeringen gjorts fram till nu och insatserna kommer att behövas även ifortsättningen. Arbetet med att utbilda och informera om måstepågå ständigt eftersom det tillkommer nya barn och vuxna som behöverkänna till konventionen. Det är enligt regeringen viktigt att barnkonventionenblir känd och att den ingår som ett vardagligt instrument i arbetet hos dem somarbetar med eller fattar beslut i frågor som rör barn. Kommuner, landsting ochstatliga myndigheter är viktiga målgrupper för genomförandearbetet. Enligtskrivelsen bereds inom frågor om formerna fördetta arbete. avser regeringen även att göra en översyn av BO:suppgifter och organisation.Det kommunala självstyret innebär att mycket av den direkta tillämpningen avbarnkonventionen sker på den kommunala nivån. Det gäller t.ex. beslut som berörutformningen av samhällelig service som skola och barnomsorg, hälso- ochsjukvård samt socialtjänst. Att ansvaret för skolan nu ligger på kommunerna gerenligt regeringen goda förutsättningar att nå de intentioner som anges ibarnkonventionens artikel 12 om barns rätt till inflytande samt är en avförutsättningarna för att det skall gå att efterleva artikel 3 om barnetsbästa. Det lokala beslutsfattandet gör det möjligt att på ett aktivt sättengagera barn och unga i hur beslutet fattas i frågor som på olika sätt berördem. Regeringen redogör för resultatet av den enkät som BO genomförde undervåren 1997 när det gäller kommunernas tillämpning av . Enligtskrivelsen avser att ge BO i uppdrag att följa upp 1995 och1997 års enkäter till kommunerna genom nya undersökningar under 1998 och 1999.Skulle det visa sig att många kommuner fortfarande släpar efter med den lokalaanpassningen till bestämmelser kommer regeringen att övervägavilka ytterligare åtgärder som är nödvändiga för att påskynda genomförandet.De ideella organisationerna har enligt regeringen gjort betydande insatserför att göra känd. Informationen har i första hand nått uttill de egna organisationerna, till barn och ungdomar genom framför alltlärarna samt till olika grupper av barnprofessionella som t.ex. förskollärare,kulturarbetare, barnhälso- och skolhälsovårdspersonal och barnpsykologer.Regeringen fattade beslut om ytterligare en stor satsning påinformation om . får sammanlagt 20miljoner kronor användas av olika frivilligorganisationer för projekt som ökarkunskaperna om bland förtroendevalda och anställda i kommuneroch landsting. Enligt skrivelsen är regeringens målsättning att varje kommun islutet av skall ha kommit ett steg vidare i arbetet med att införlivabarnkonventionen i det dagliga arbetet.Enligt skrivelsen har det funnits önskemål om attregeringen, i anslutning till budgetpropositionen, skall utarbeta en särskild?barnbilaga? där de särskilda effekter som budgetförslaget får för barnen skallredovisas. Eftersom staten endast förfogar över en mindre del av den totalasumma som samhället satsar på barn och unga medan huvuddelen av pengarnafördelas efter beslut i kommunerna, har regeringen inte ansett en sådanbarnbilaga särskilt meningsfull. I anslutning till budgetarbeteproducerades i stället promemorian Barn (Ds 1996:57), i avsikt att ge enaktuell bild av barns uppväxtvillkor. Enligt regeringen förefaller detnaturligt att varje departement, i anslutning till sitt budgetarbete, göranalyser av konsekvenserna för barnen av sina förslag. Detta arbetssättunderstryker också att varje departement självständigt ansvarar förbarnfrågorna inom sitt bevakningsområde, anförs det.Enligt skrivelsen överväger regeringen att i sina anvisningar rekommendera destatliga myndigheterna att i anslutning till sina budgetframställningaranalysera vilka effekter budgetförslagen har för barn.Sverige påverkas av den internationella utvecklingen även när det gäller synenpå barn och ungdomar. Enligt regeringen är det möjligt att också, iviss mån, påverkar den internationella utvecklingen. I det internationellaarbetet är inte minst forskning och forskningssamarbete ett viktigt inslag.Även det bilaterala regeringsarbetet innebär ett idéutbyte länder emellan. Iskrivelsen redogör regeringen bl.a. för samarbetet inom FN och ochmed de nordiska länderna. Inom pågår en översyn avbarnfrågorna i det internationella samarbetet.MotionernaI motion So801 av m.fl. (c) begärs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om och desstillämpning i praktiken (yrkande 2). Motionärerna anser att barnkonventionenskall genomföras på liknande sätt som handlingsprogrammet fåttgenomslag i kommunerna, dvs. genom kommunala handlingsplaner och genom ennationell strategi som innefattar mål och en tidsplan för det kommunalagenomförandet. Alla som arbetar med barn eller fattar beslut om barn måsteenligt motionärerna få utbildning om . Det gäller såvälpolitiker som lärare, socialarbetare, stadsplanerare, jurister, poliser,åklagare, domare, psykologer samt personal inom sjukvården och barnomsorgenetc. Även alla barn och ungdomar måste få kännedom om , anförsdet. Motionärerna hemställer vidare om ett tillkännagivande av vad i motionenanförts om att utveckla en metod för konsekvensanalys med barnet i fokus(yrkande 3). Motionärerna påpekar att det, till skillnad från vad som gäller påmiljöområdet, inte finns några krav på barnkonsekvensbeskrivningar vid olikabeslut i t.ex. samhällsplaneringen eller på det sociala området. Enligtmotionärerna måste barnkonsekvensbeskrivningar göras innan beslut fattas.Motionärerna anser att , och bör få iuppdrag att tillsammans utveckla en metod för konsekvensanalyser. Regeringenbör även ta upp överläggningar med kommunförbundet i samma fråga, anförs det.Motionärerna begär även ett tillkännagivande om att ett barnperspektiv skallbeaktas i olika myndigheters verksamhet (yrkande 4). Motionärerna anför attbarnkonventionen berör alla departement och att det därför är viktigt attregeringen har en samlad syn på barn- och ungdomsfrågor. För attbarnkonventionen skall få genomslag måste det enligt motionärerna framgå avregeringens anvisningar till myndigheterna att ett barnperspektiv skall beaktasi verksamheterna.I motion So7 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande om FN:sbarnkonvention (yrkande 1). Samma synpunkter framförs som i motion So801yrkande 2. I motionen begärs även ett tillkännagivande om vad i motionenanförts om barnfrågor inom EU (yrkande 3). Motionärerna anför att det inom EUfinns goda möjligheter att påverka den internationella utvecklingen när detgäller synen på barn och ungdomar. Enligt motionärerna har enskyldighet att agera för att förverkliga i hela Europa.Regeringen bör agera för att placera barnets rättigheter på den politiskadagordningen inom EU. Den gemensamma politiken inom EU bör grundas på barnensrätt, anförs det.I motion So11 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omstatens ansvar för att informera och kontrollera efterlevnaden avbarnkonventionen (yrkande 2). Staten delegerar mycket av ansvaret förbarnhälsovård, skola och barnomsorg till kommunerna, vilkas ekonomiska lägeunder senare år resulterat i stora neddragningar. Motionärerna anser attregeringen bör återkomma med ett förslag om hur staten på ett mer effektivtsätt kan kontrollera att kommunerna efterlever . Motionärernaanför vidare att huvudansvaret för att informera makthavare och andra aktörerom vilka skyldigheter de har enligt ligger hos regeringen ochstatsmakterna. Det finns en risk med att delegera detta ansvar till andra delarav det allmänna, anförs det.I motion K343 av m.fl. (v) yrkas att hos regeringenbegär förslag till lag om inkorporering av (yrkande 1). Enligtmotionärerna skulle en inkorporering av i svensk lag göragenomförandet effektivare än vid transformering av konventionen. Motionärernaanför bl.a. att det finns bestämmelser i konventionen som är tekniskt ochrättsligt detaljerade. Om domstolarna skulle tolka konventionen i inskränkanderiktning kan regering och riksdag utnyttja rätten att införa eller behållanationella bestämmelser som går längre än konventionen när det gäller attförverkliga barnets rättigheter. Motionärerna anför vidare att det hela tidenkommer att dyka upp nya diskrepanser mellan den nationella lagstiftningen ochbarnkonventionen och att den enda möjligheten att få ett fullt genomslag isvensk rätt för konventionen är att inkorporera den.I motion So9 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om RäddaBarnens rapport till FN om barns rättigheter i (yrkande 2). De krav ochförslag som redovisar sammanfaller väl med motionärernas egnaåsikter. anser att kommunala handlingsplaner måste upprättas ochatt beslutsfattare på olika nivåer måste få utbildning om barnkonventionen.Regeringen bör ha en övergripande samordningsfunktion knuten tillRegeringskansliet. Barnens rätt till kunskap om konventionen måste förbättras.Informationen till barnen måste ökas, anpassas till olika åldrar och finnastillgänglig på alla invandrarspråk. efterlyser vidarebarnkonsekvensbeskrivningar samt barnkonventionsdirektiv avseende statligautredningar. anser också att de regler som gäller för förvärv avsvenskt medborgarskap inte uppfyller krav. I motionen begärsvidare ett tillkännagivande om statens ansvar för efterlevnaden av FN:skonvention för barnets rättigheter (yrkande 5). Motionärerna anför att detövergripande politiska ansvaret för konventionens genomförande ligger hosstaten men att statens roll i arbetet med är för svagoch behöver förstärkas. Motionärerna hemställer vidare om ett tillkännagivandeom vad i motionen anförts om kommunernas arbete med (yrkande6). Arbetet med kommunala handlingsplaner för barn och ungdomar är enligtmotionärerna väsentligt och bör intensifieras. Regeringen bör därför få iuppdrag att till lämna förslag om hur sådana handlingsplaner kananvändas i arbetet med i kommunerna. Vidare anser motionärernaatt det måste finnas beslutsunderlag som beskriver vilka konsekvenser ettbeslut kan väntas få för barn. Utan sådana analyser kan barnkonventionensintentioner inte uppnås, anförs det.I motion So640 av m.fl. (v, s, m, c, fp, mp, kd) framförs iyrkandena 1-3 liknande synpunkter som i motion So9 yrkandena 5 och 6.I motion So10 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförts om statens ansvar och inkorporering av (yrkande 1). Enligt motionärerna är tillämpning väsentlig påden kommunala nivån. Det är emellertid statens ansvar att följa upp ochsäkerställa att barnen verkligen får sina rättigheter enligt konventionentillgodosedda. Motionärerna anser att skall inkorporeras isvensk lagstiftning. I motionen begärs även ett tillkännagivande om vikten avkonsekvensanalyser av beslut om barn (yrkande 2). har mångabeslut fattats om nedskärningar som slagit hårt mot barnen. Motionärerna anseratt alla beslut som rör barn samt alla skallföregås av konsekvensanalyser för att tillförsäkra barnen deras rättigheterenligt barnkonventionen.I motion So662 av Per m.fl. (mp) hemställs att hos regeringenbegär att den utformar ett direktiv om barnkonsekvenser som ett obligatoriumför alla . Motionärerna anser att alla offentligautredningar bör förses med ett särskilt barndirektiv, på samma sätt somjämställdhetsperspektivet är obligatoriskt. Med utgångspunkten att barnenär framtiden och den minsta gemensamma nämnaren för samhället, blir alla beslutavhängiga av hur de påverkar barnens situation, anförs det.I motion So8 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande omstatens ansvar för att tillämpas i kommunerna (yrkande 1). Detfinns enligt motionärerna ett behov av uppföljningsmekanismer för attsäkerställa att verkligen tillämpas i kommunerna. Kommunernagör exempelvis inte några konsekvensanalyser av hur olika beslut påverkarbarnen, och kunskaperna om konventionen är ofta bristfälliga hos de lokalapolitikerna och tjänstemännen. Enligt motionärerna bör staten därför ta ettstörre ansvar för tillämpning och utforma handlingsplaner fördess genomförande i samarbete med kommunerna. I motionen yrkas vidare etttillkännagivande om vad i motionen anförts om analys av och diskussion kringbegreppet ?barnets bästa i främsta rummet? (yrkande 2). Även ett demokratisktland som kan uppleva svårigheter i tillämpningen av barnkonventionen.En djupare debatt kring målkonflikter, olika vägval och prioriteringar skulleenligt motionärerna bidra till ett berikande erfarenhetsutbyte och till attbegreppet ?barnets bästa? får ett konkret innehåll.I motion So624 av () begärs ett tillkännagivande avvad i motionen anförts om behovet av samordning inom ett ansvarsområde vadgäller frågor som rör barn. Enligt motionären är det viktigt att alltid ha ensamlad överblick över barnens situation och villkor i samhället och att kunnasamordna de resurser som finns för barnen. Det är därför väsentligt att frågorsom rör barn samlas inom ett ansvarsområde, anförs det.I motion So631 av () begärs ett tillkännagivande av vad imotionen anförts om förverkligande av intentioner på kommunalnivå. Motionären anser det rimligt att alla kommuner före utgången av år 1998utarbetar barn- och ungdomsplaner som visar hur de tänker genomförabarnkonventionen, bl.a. hur barns och ungdomars inflytande skall stärkas.Enligt motionären är det arbetssätt som används i Agenda 21-arbetet en braförebild. Kommunerna skall ha en utbildningsplan för både politiker ochanställda. I varje kommun bör det även finnas någon som har ettsamordningsansvar i frågor som rör barn. Motionären efterlyser vidare bättreuppföljningssystem och konsekvensbeskrivningar.Bakgrund och tidigare behandlingI utskottets betänkande 1996/97:SoU8 Barnfrågor behandlades ett stort antalmotionsyrkanden rörande barn. I flera motioner begärdes tillkännagivanden omFN:s barnkonvention, bl.a. om behovet av utbildning och kunskapsspridning omkonventionen, om kommunala barn- och ungdomspolitiska handlingsplaner och ombarnkonsekvensbeskrivningar. Yrkandena avstyrktes med hänvisning till detarbete som redan pågick. följde utskottet.I betänkandet, vartill hänvisas, redogörs för bl.a. barnkonventionensinnehåll och tillkomst m.m., verksamhet samt olika åtgärdersom vidtas i syfte att konventionens intentioner skall beaktas på olika nivåeri samhället (s. 8-16).Sverige lämnade sin andra rapport till för barnets rättigheter iseptember 1997. En svensk version av rapporten är under utarbetande.För att få reda på vilket genomslag har fått i kommunerna harBarnombudsmannen genomfört två undersökningar i samtliga kommuner, På spaningefter 1995 och Spaningen går vidare 1997, den senaste isamarbete med . Resultaten kommer att följas upp av både BOoch under 1998.Den senaste enkäten besvarades av av kommunerna. Enligt BO harbarnkonventionen ännu inte fått något större genomslag i kommunerna.Kommunernas intresse för har dock ökat under de senaste åren.Andelen kommuner som behandlat i kommunfullmäktige ellerkommunstyrelsen har ökat från 7 till . 20kommuner uppgav att de fattat beslut om att anta eller arbeta fram en barn- ochungdomsplan med utgångspunkt i . Fyra kommuner (,, och ) har fattat ett beslut som innebär attkonventionen skall beaktas av kommunens samtliga organ. Andra kommuner anseratt de redan arbetar med utgångspunkt från men att de saknarstrukturer för tillämpningen. 1997 hade av kommunerna, jämfört med 35 %1995, fattat beslut om att öka ungas inflytande i kommunerna. 100 kommuner harnågon form av ungdomsråd och 8 kommuner har inrättat ett ungdomsparlament.Behovet av vägledning i att tillämpa konventionen är stort. Enligt BO vill fyraav fem kommuner ha mer information och kunskap kring tillämpningen.Barnombudsmannen har i uppdrag att ta fram en informationsskrift om hurkommunerna kan arbeta med att integrera i sin verksamhet samtatt därvid lyfta fram exempel på hur barns och ungas åsikter och inflytandebäst kan tas till vara. presenterades en preliminär version avskriften framåt för - en ikommuner och landsting.Enligt regleringsbrev för skall senast den30 göra en kartläggning över hur centrala myndigheter arbetar medbarnkonventionen. BO skall vidare samordna informationssatsningen Dags förbarnkonventionen och avlämna en lägesrapport över hurarbetet fortgår.I föreslås att regeringen skall fastslå ennationell strategi som innefattar mål för ett kommunalt genomförande avbarnkonventionen samt en tidsplan för detta.I budgetpropositionen 1997/98:1 anger regeringen som en av prioriteringarna för1998 att hänsyn till barnets bästa skall tas i alla sammanhang där barn berörsoch att intentionerna i skall genomsyra verksamheter som rörbarn.Barnkommittén anför i sitt huvudbetänkande Barnets bästa i främsta rummet bl.a.följande.När det gäller genomförandet av anför Barnkommitténsammanfattningsvis bl.a. följande. Genom åtagandet i konventionen är statenskyldig att vidta sådana åtgärder att de rättigheter som konventionen gerbarnen verkligen genomförs och kommer alla barn i landet till godo. Det krävsenligt kommittén en kombination av åtgärder, bl.a. lagstiftning, effektivastyrsystem, opinionsbildning och upplysning. När det gäller de ekonomiska,sociala och kulturella rättigheterna skall staten vidta åtgärder till detyttersta av sina resurser. Genomförandet av är ett politisktansvar för staten, inte bara för regering och riksdag utan för alla myndigheteroch offentliga organ.Kommittén har kommit fram till att inte bör inkorporeras idet svenska rättssystemet utan att den valda vägen med s.k.transformering är att föredra. Konventionen innehåller bl.a. många relativtvaga formuleringar som är svåra att direkt tolka av en domstol. För ett landmed så omfattande barnrättslig lagstiftning som finns det enligtkommittén inte mycket att vinna på att ge status av nationelllag. Viktigare är att det sker en ordentlig genomgång av att lagarna stämmeröverens med konventionen och att dess anda och innebörd fortsättningsvisbeaktas i varje lagstiftningsärende. Kommittén menar att tolkningen avbarnkonventionen bör göras politiskt av , som därvid kan stifta delagar som krävs för att rättigheterna i konventionen bäst skall slå igenom.Kommittén påpekar att berör samtliga departement och anseratt det är en brist att det inom inte finns någon enhet somhar en uttalad samordningsfunktion i frågor som rör barn. En sådan samordningborde bl.a. innefatta att granska alla lagförslag och andra förslag frånregeringen ur ett barnperspektiv.Vidare anser kommittén att det bör ges ett generellt ?barnkonventions-direktiv? till de utredningar som tillsätts av regeringen, liknande detjämställdhetsdirektiv som finns.Kommittén anser att det bör formuleras en nationell strategi förgenomförandet av på alla nivåer i samhället. I strategin böringå nationella mål samt ställas krav på kommunala handlingsplaner. Det börockså anges mekanismer för en fortgående uppföljning av hur de nationella målenförverkligas. Utbildning om och barnperspektivet för deyrkesgrupper som arbetar med barn och ungdom bör enligt kommittén vara ettviktigt element i den nationella strategin.Barnkommittén konstaterar att det inte på någon samhällsnivå görs en samladuppföljning av budgetnedskärningarnas betydelse för barn och ungdomar.Konsekvenserna för barn av varje tänkt åtgärd måste analyseras. Kommitténefterlyser bättre uppföljningssystem och konsekvensbeskrivningar på lokal,regional och nationell nivå.Kommittén föreslår att varje kommun i före utgången av 1998 skall haupprättat en barn- och ungdomsplan i vilken skall ingå en plan förgenomförande av , en utbildningsplan för såväl politiker somanställda samt förslag om hur barns och ungdomars inflytande skall förstärkas.Det arbetssätt som används i Agenda 21-arbetet bör tjäna som förebild, anförsdet.Alla beslutsfattare som på något sätt kommer i kontakt med frågor somregleras i måste enligt kommittén ha utbildning i ochkunskaper om konventionen. Det är av stor vikt att det sker en centralgenomgång av kursplaner inom olika utbildningsområden i syfte att lyfta inbarnkonventionen i utbildningen. Vidare bör enligt kommittén regeringen tainitiativ till utbildning av personal inom rättsväsendet (domstolar, polis ochåklagarväsende) om vad står för och vilka krav den ställer närdet gäller hantering av frågor som rör barn. Konventionen bör också varaobligatorisk i all skolundervisning, anförs det.Kommittén konstaterar att barnfrågorna har fått liten uppmärksamhet inomramen för arbetet i EU. Detta beror på att EU huvudsakligen är ett samarbeteav ekonomisk karaktär och inte har någon mer långtgående kompetens vad gällersociala frågor. Genom skapades en särskild social dimensioninom EU men denna har främst syftat till att komplettera EU:s ekonomiska sida.Inga rättsakter inom EU berör direkt barnets rättigheter. Kommissionen kansamordna och sprida information och forskning på området och har framför alltuttalat sig mot sexturism. har inte officiellt diskuteratbarnkonventionen eller barnets rättigheter som sådana.