bet · GL01LU12 · 1998-04-21 00:00:00 — För av barnen väljer föräldrarna gemensam vårdnad efterskilsmässa. Skall den kunna framtvingas för de resterande? Varför inte?Oenighet mellan föräldrarna är destruktivt för barnet. Det är man enig om iinternationell forskning. Engelska erfarenheter visar dessutom bl.a. på riskerför en serie av nya processer om delfrågor angående barnet. Oenigheten hardessutom alltför ofta en våldsam bakgrund.En genomgång av domar vid , där domstolen har slitit tvisten,visar att våld redovisas i en femtedel av fallen. Men beaktas det? Riskenför att barn far illa underskattas i nuvarande rättstillämpning och tas inte påallvar i förslagen. Mål om vårdnad, umgänge och verkställighet av dem liksom omomhändertagande präglas av ett brottmålstänkande och krav på att brott motbarnet skall bevisas med samma styrka som i ett brottmål. Riskbedömningar ärmycket sällsynta. Barns rättsskydd är bräckligt. Att upprepade uttalanden finnsi förarbetena om hur denna riskbedömning bör ske har inte förändrat detta.Lagrådet konstaterar nu att domstolarna gör sig alltmer oberoende avförarbeten.Vi kan också jämföra kraven på vidareutbildning av jurister, socionomer ochsjukvårdspersonal som finns i regeringens lagrådsremiss om våld mot kvinnor.Där erkänns stora brister i hanteringen av våldsprocesser på vuxennivå.Kompetensbristerna är ännu större om våldets effekter för barn.Sammanfattningsvis riskerar förslagen, tvärtemot uppgivet syfte och i stridmot , att medföra att rättsväsendet sviker utsatta barn ochtvingar fram en upprepad verkställighet av sveken. I jämställdhetens namnanvänds barnen som jämställdhetsmoderatorer. Det måste vara fel. Barnens bästaskall vara främst.Charlotte Uggla, : Jag företräder här . Jag har följande synpunkter på gemensam vårdnad mot enförälders vilja.För att inte begreppet barnets bästa skall bli till intet förpliktande börman i varje enskilt fall söka definiera detta begrepp närmare. En vägledning idetta kan vara att se varje företeelse i barnets perspektiv och således användabarnets perspektiv i språkbruk och tankesätt, t.ex. tala om växelvis boendehellre än delad vårdnad.Att förespråka gemensam vårdnad i alla fall där barnet ej ?utsätts förövergrepp, olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa? är enalltför låg ambitionsnivå om man sätter barnets bästa i främsta rummet. Detfinns ju många grader av sviktande föräldraskap till följd av krisreaktioner,psykisk labilitet o.dyl. Och ett barn får aldrig åläggas att ha enföräldraterapeutisk uppgift. Med barnets bästa för ögonen får naturligtvisheller aldrig flyttning av barn ske som något slags sanktion mot s.k.umgängessabotage. Det framkommer i texterna att så skulle kunna ske.Slutligen riskerar gemensam vårdnad mot den ena förälderns vilja att förlängatvisten, som vi har hört här tidigare, med en ständig lojalitetskonflikt förbarnet och med stora svårigheter i samband med val av bostadsort, skola,passansökan, behandling hos PBU, BUP och mycket annat. Det bästa, dvs. gemensamvårdnad med föräldrar i gott samarbete, får i sin ouppnåelighet inte bli detgodas fiende, dvs. en förälders fullgoda ansvarstagande. Det är viktigt förbarnet, som vid alla kriser, att man ganska snabbt låter det landa i en bra ochlugn lösning och inte låter det stå i korsdrag för länge.Ordföranden: Då tackar vi samtliga inledare. Ordet är då fritt för frågor frånutskottets ledamöter i första hand.För att summera kan man säga att de flesta av er som har representerat här ärpositiva till det här delförslaget. Det finns några som är väldigt kritiska,och jag skulle vilja ställa en inledande fråga till er som är det, framför allttill er som är från kommun och jobbar på fältet. Ni säger er intebehöva någon lagstiftningsförändring på den här punkten. Är det rimligt att mani lagstiftningen har ett veto för föräldrarna när det gäller vårdnaden? Kommerverkligen den gemensamma vårdnaden, dvs. alla barns möjligheter att få umgåsmed båda föräldrarna, till uttryck i den nuvarande lagstiftningen? Har alla desom har yttrat sig positivt fel?Företrädare för kommun: Samtliga inlägg här visar ju att det är likamycket för och emot. Det är också ett tecken på hur vansklig frågan är. Men vihar bedömt detta utifrån våra erfarenheter. Vi anser att barn kantillförsäkras kontakt med båda sina föräldrar. Någon uttryckte att reformen,underförstått från , var radikal, positiv och väldigt gynnsam.Det tycker vi också. Där definieras ju barnets bästa som en möjlighet till ennära och god kontakt med båda föräldrarna. Vi tycker inte att det är nödvändigtatt det skall kopplas till vårdnadsformen. När tvisten blir lång blir det juvanligtvis ett domstolsutslag, och det är två att-satser, vårdnaden är denförsta och umgänge den andra.Marietta de (): Jag tycker att vi har fått en ganska splittradbild. Det är i och för sig inte så konstigt, eftersom frågan är väldigt svåratt lagstifta om. Jag har två frågor.Är det någon som ser någon skillnad i detta att själv dra sig ur och säga inte vill ha gemensam vårdnad och att bli utknuffad av den andra parten sominte vill att man skall vara med och ha gemensam vårdnad? Jag skulle vilja höravad och säger om det.Sedan har jag en annan fråga också. Går det att förena rättvisa mellanföräldrarna och förverkliga barns bästa? Eftersom bilden är såsplittrad vore det väldigt bra att få svar på just den frågan.Inger (): Jag har två frågor till ochSocialstyrelsen. Sedan har jag ytterligare en fråga till Domstolsverket.Mina frågor till och är: Hur bemöter ni denkritik som kommer från ROKS att det här inte är bra för barnen, eftersom barnenfar så illa i misshandelsfamiljer. Sedan har ROKS också sagt att man inte hartagit hänsyn till forskningen i den här propositionen. Delar ni denuppfattningen? Om ni inte gör det, vad är det då för forskning som vi iutskottet skall initiera när vi skriver det här betänkandet?Sedan har jag en fråga till . Om det här nya förslaget gårigenom lägger det ett stort ansvar på domstolarna att faktiskt bli ytterligarekänsliga för de fall där det finns våld i familjen. Då undrar jag om vi kan seden här förändringen i praxis. Kan vi lita på att barn som far illa kommer attfå den extra uppmärksamhet som vi eftersträvar?Hans-Erik , Mansjourers : Jag vill kort svaraMarietta de att skillnaden är mycket stor mellan att bli utsattför ett veto om vårdnaden och själv avsäga sig den. Det kan jämföras med attbli avskedad från en arbetsplats eller att själv välja att gå från enarbetsplats och söka nytt jobb.Till kommun vill jag säga att vi inte förväntar oss något annatfrån , eftersom mansjourerna i norr har väsentligt mycket fler fall percapita. Det vill vi nog tillskriva det förhållningssätt som socialnämnderna ide norra länen har. Vi väntar oss inte annat än att det svaret skall kommanorrifrån.Helén , : En förutsättning för att man skall beviljagemensam vårdnad mot en förälders vilja är ju vad som är bäst för det enskildabarnet. I familjer där det pågår misshandel eller där en förälder har ettförhållningssätt mot barnet som gör att barnet far illa skall man ju intebevilja gemensam vårdnad. Där tycker vi att propositionen är ganska tydlig. Somvi ser det räcker de skrivningar till som finns i förarbetena.Sedan vill jag säga en sak när det gäller forskningen. Vad vi vet finns denhär möjligheten i också. Den togs inte upp i Vårdnadstvistutredningen.Men vad jag förstår pågår det en utvärdering där. Det kan ju vara intressantatt se vad den kommer fram till.Universitetslektor : Jag vill anknyta till vad representantenför sade . Den forskning som vi har i är bl.a. enfärsk avhandling om ?Vårdnad och vårdnadstvister? som är gjord i avJohanna Schiratzki. Där dokumenterar hon en del av de problem som vi nu är innepå och kommer fram till att vi har en existerande faderspresumtion.En annan avhandling från är gjord av och jagrekommenderar samtliga ledamöter att läsa den. Den innehåller intervjuer med 15ungdomar om hur det är att växa upp i våldets närhet. Den ger inblickar i enverklighet som vi inte vanligtvis vill se eller höra om. Där kommer ungdomarnatill tals om sina upplevelser som är väldigt dramatiska. Vad som är än värre äratt den visar att de inte blir hörda när de försöker ta kontakt medmyndighetspersoner. De uppfattas inte som trovärdiga, och man försöker blundapå olika sätt.Barbro Hindberg från har gjort en omfattande dokumentation omhur vi blundar för barnmisshandel och hur den ökar . Det ser vi väldigtlitet av i den allmänna debatten i övrigt.Kvinnomaktutredningen tar inte upp våldsaspekterna, men mycket om denfaktiska fördelningen av ansvaret kring barn. Där talar man bl.a. om attkvinnor bär merparten av tidskostnaderna för barn.Jag skulle bli mer imponerad om fadersrättsrörelserna argumenterade för attde vill ha mer än en pappamånad i stället för att motarbeta den reformen. Denkringgås så att pappornas andel av föräldraförsäkringsuttaget harminskat. Där skulle jag möjligen kunna se en öppning till det bättre om vi ficken obligatorisk vårdnad. För vad är det som händer med samboende föräldrar ? Många fäder säger nej tack till gemensam vårdnad om inte modern försttagit ut föräldramånaderna. Därefter är fäderna intresserade.Det finns alltså laddningar i verkligheten som är svåra att hantera.Jag tycker att detta med hur man tar ansvar för sina barn från början bordevara värdefullt och väsentligt. Våldssituationerna är värre. Där tror jag inteatt ytterligare uttalanden i propositionen skulle skärpa upp detta och göra detbättre. Det har skett . Jag tycker att det är ett underkännande avdomstolar och rättsväsende att man har behövt markera i lagtext att man skallbedöma risken för att barn far illa innan man bestämmer om vårdnad och umgänge.Men inte ens det hjälper. Man får gå in med ytterligare förtydliganden. Vi serskräckexempel där s.k. umgängessabotage kan få den effekten att vårdnadenflyttas från den förälder som försöker skydda barnet till den förälder som ärriskabel för barnet.Sune Wiklander, (): Som svar påMarietta de Pourbaix-Lundins fråga skulle jag vilja säga att ärdet ytterligheterna av föräldrarna som inte har gemensam vårdnad. Det är de sominte är kapabla eller kan ta hand om sina barn eller de allra bästa föräldrarnasom inte får gemensam vårdnad. Det beror på att de inte vill skiljas från sinabarn. De vill ju fortfarande ha nära kontakt med sina barn. Därför tar de envårdnadstvist. I dagens läge får man inte gemensam vårdnad. Ju bättre förälderdu är, desto mindre chans har du att få vårdnaden om barnen, framför allt omdet gäller pappa.De som inte tar strid får gemensam vårdnad. Därför är detkränkande för många, som mycket aktivt har tagit hand om sina barn när de varsmå och vill fortsätta med det, att man inte skall kunna få ha gemensamvårdnad.Ingrid , : Jag skulle vilja svara på frågan från IngerSegelström. Det är naturligtvis oerhört viktigt att bemöta kritiken frånkvinnoorganisationerna. Vi tar det mycket allvarligt på . Ettsätt att göra det är att försöka få litet mer kunskap om hur de svåravårdnadstvisterna ser ut. är vi duktiga på att arbeta förebyggande ifamiljer som separerar. Det har gjorts forskning, bl.a. i , som visaratt de tvister som hamnar i domstol är av en mycket besvärlig art. Det ärfamiljer som har väldigt många problem. Men vi vet inte om det innebär att defamiljerna inte skall kunna ha gemensam vårdnad.Däremot bör man titta närmare på detta. Vi har ett sådant projekt på gång påSocialstyrelsen där vi går in och tittar på de svåra vårdnadstvisterna.Alldeles kommer det ut en skrift från som harsamlat ihop experter på området som har gått igenom vad som händer i de svåravårdnadstvisterna. Men det är naturligtvis viktigt att ta den här kritiken påallvar. När man läser avhandling är det förskräckligt attse hur litet man har lyssnat på de här barnen. Den statistik vi har visarändå att det är en minoritet som är i den här situationen bland de svåravårdnadstvisterna. Men vi måste ändå ta det på mycket stort allvar.Mats , : Jag sysslar med de här frågorna i praktiken. Detvar en fråga som direkt riktade sig till . Kan vi lita på att debarn som far illa får den extra uppmärksamhet de skall ha i domstolarna? Detkan vi.Jag vill också hänvisa dels till vad sade, dels tillvad sade. De frågor som kommer till oss i domstolarna ärmycket svåra. Det är djupgående konflikter. Domstolarna har enutredningsskyldighet där vi skall se till att slutprodukten av vårt arbete ärbarnets bästa. Den hjälp som domstolarna har att utnyttja ärsocialförvaltningen. Det skall utredas vad som har hänt, vad som är barnetsbästa och föräldrarnas lämplighet.De uttalanden som finns i propositionen tar domarna del av alldeles oavsettvad som antyddes här om att förarbetsuttalanden inte väger lika tungt längre.Det är min bestämda uppfattning att man kommer att ta del av dessaförarbetsuttalanden. De kommer att ligga till grund för de ställningstagandensom domstolarna kommer att göra.Visst finns de fall där det har skett olyckor, där resultatet inte har blivitdet bästa. Men de är få, tack och lov, om man ser till antalet tvister. Deskall inte inträffa alls, men de är få. Men de får också ett massmedialt fokussom kanske gör att man övervärderar antalet. Det sker kanske också på ett sättsom inte är rättvisande och förklenar det arbete som görs i domstolarna.Sedan vill jag också passa på att besvara frågan om det är någon skillnadmellan det förhållandet att en förälder säger att han eller hon inte vill hadel i vårdnaden och det förhållandet att någon blir utknuffad, dvs. bortvald,som vårdnadshavare.För domstolarna är det en mycket stor skillnad. I det fall den ena föräldernsjälv säger att han eller hon inte vill ha vårdnaden utan kan tänka sig attvara umgängesförälder, blir det inte en tvist. Måhända kommer man inte heltöverens om umgänget, men där kanske denna förälder viker sig.Men den förälder som själv vill ha del i vårdnaden och ha det aktivaföräldraskapet men kanske får ett nej - det finns inget bakomliggande våldeller någon direkt tvist - har stora problem.Enligt är det trots allt, tack och lov, i en minoritet avfallen som det har förekommit våld. Och man kan inte dra alla fäder över sammakam.Slutligen vill jag säga något om den allmänna frågan. Högsta domstolenuttalade att frågan om vårdnad om barn inte är en fråga om rättvisamellan föräldrarna och att det inte är någon jämställdhetsfråga utan att dethandlar om det individuella barnets bästa. Det har ävenVårdnadsstvistutredningen sagt. Tyvärr sägs det ingenting direkt ipropositionen om det. Men i propositionen tas det inte heller avstånd fråndomstolens uttalande. Det är alltså alltjämt detta som gäller när det är frågaom jämställdhet.Tanja Linderborg (v): Det har här talats om att man skall se strängare påumgängessabotage. Jag skulle med anledning av det vilja ställa en fråga tillnågon från UFR. Hur ser ni på eventuella sanktioner mot umgängesvägran?Rolf (): Jag vet inte vem som jag skall rikta min fråga till. Jagskulle vilja anknyta till ordförandens fråga till kommunsrepresentant men utvidga den. Det framkom från någon att det skulle varaskillnad på hur socialnämnder och socialtjänstemän hanterar dessa frågor iolika delar av landet. Det påstods att man i har en annan syn än iSverige i övrigt. är inte representerat här . Men ärdet någon som känner till att det är på det viset som det har påståtts? I såfall är det ganska uppseendeväckande.Henrik S Järrel (m): Jag har en fråga till Psykologförbundsrepresentant. Om jag uppfattade rätt sade hon att man snarareborde tala om växelvis boende än gemensam vårdnad. Även om detta är ett ganskaidealt tillstånd tror jag inte att det är så vanligt förekommande, eftersom detförutsätter geografisk närhet och ett mycket gott samarbetsklimat mellanföräldrarna, så att barnen också kan behålla sin skola och sin kamratkrets ävenom de bor ungefär lika stor tid hos respektive förälder. Men jag skulle gärnavilja höra litet mer utveckla tankarna bakom växelvis boendeoch gemensam vårdnad, vad som egentligen avses.Elisebeht (): Jag har två frågor. Den första vill jag rikta tillBRIS, till och till . Anser ni - utifrån erarespektive perspektiv kring det som alla oroar sig för, nämligen de barn somkan befaras fara illa på grund av misshandel eller annat som kan finnas krings.k. olämpliga föräldrar - att skrivningarna i förarbetena till lagtexten ärtillräckligt starka för att kunna användas ute i kommunerna men framför allt idomstolarna, eller ligger det något i det som har framförts frånfrivilligorganisationerna, att det måhända vore bra att ha en starkareskrivning, dvs. att det inte skall stå att det kan vara olämpligt om det ärfråga om misshandel eller andra övergrepp inom familjen utan det bör står attdet är olämpligt i dessa fall?Min andra fråga vill jag rikta till Umgängesrätts Föräldrarnas Riksföreningoch till . När kan det enligt er uppfattningvara befogat att häva gemensam vårdnad eller att i det enskilda fallet förordaenskild vårdnad?Lennart , (): Jag skallkortfattat svara på fråga angående umgängessabotage. Vi harfört fram och betonat vikten av att stävja det sabotage som pågår i landet,t.ex. när det gäller att inte lämna ut barn osv. när domstolen, oavsettumgängesform, kommer att ges mandat att reglera umgänget är detta särskiltangeläget att betona och föra in i utöver det som står i 6kap. Vi vill att det skall stå att risken för att barnet utsätts förövergrepp, olovligen förs bort, hålls kvar, hindras på annat sätt att umgås meden förälder eller annars far illa skall beaktas. Vi vill alltså föra in sjuåtta ord. Det är alltför vanligt i att barnet hindras att umgås med enförälder. Vår bestämda uppfattning är att det skall vara en striktare lagtextbeträffande umgängessabotage.Tanja Linderborg (v): Min fråga gällde umgängesvägran.Sune Wiklander, (): Från UFR vill visäga att det inte finns någon förälder, oavsett om man är pappa eller mamma,som inte vill träffa sina barn eller som inte vill ha en nära kontakt med sinabarn. Men det måste vara på båda föräldrarnas villkor. Det finns orsaker tillatt man inte träffar sitt barn. Det kan t.ex. bero på att konflikten mellanmamman och pappan är så djup att man inte tål varandra och att man inte orkarmed varandra. Det kan bero på att umgänge vägras, och då ger man i regel upp,såvida man inte vänder sig till tingsrätter eller framför allt länsrätter.Många umgängesföräldrar vill inte vara barnvakter, att träffa sina barn på denandra förälderns villkor eftermiddag och eller under sextimmar med kontaktperson eller liknande. Det kan också bero på ekonomin, inte har råd att träffa sina barn. Underhållet har ju höjts ganskadramatiskt. Man kanske har kvar och skall ha sitt barn under en helg.Det går inte. Det kan också bero på att avståndet är långt mellan barn ochförälder. Om vårdnadshavaren flyttar till andra änden av åligger detden som är umgängesförälder att betala samtliga kostnader för att åka ochträffa barnet eller hämta barnet och t.o.m. bo kvar på hotell. Vem har råd meddet? Det kan också bero på att det har bildats nya familjer, antingen attvårdnadshavaren har en ny familj eller att umgängesföräldern har en ny familj,och det blir nya barn och nya komplikationer i samband med det. Det kan ocksåbero på att många umgängesföräldrar upplever att det är enbart påvårdnadshavarens villkor som de får träffa sina barn. Umgängesföräldern kan fåhöra att han eller hon måste hämta barnet kl. 4, lämna barnet , måstekomma ihåg att tvätta strumporna, inte blanda röda kläder med gula kläder, osv.Det kan vara ganska jobbigt att höra detta.En annan faktor som också är mycket viktig är myndigheternas attityder. Dehar skapat en vinnare och en förlorare, dvs. att båda föräldrarnaär likvärdiga när de hamnar i konflikten, i tingsrätten och hos socialkontoretpå familjerätten. Men det slutar alltid med att det blir en vinnare som fåralla fördelar och en som i regel bara får kostnader och blir en förlorare.Avslutningsvis kan det finnas psykologiska orsaker till att man inte träffarsina barn, nämligen rädslan, främlingskapet. Om man inte har sett sina barn påett visst antal månader kan det vara mycket svårt att återuppta kontakten.Inger , : Jag representerarFamiljerättssocionomernas , och vi har medlemmar över hela landet.Vi kan inte säga att det är någon skillnad på hur vi hanterar ärenden ute ilandet. Själv kommer jag från , och vi räknas väl till . Istyrelsen har vi ledamöter från och . Vi står alla bakom detuttalande som jag har gjort här i dag.Ingrid , : Jag skulle svara på om anseratt skrivningarna är tillräckliga. Det tycker vi att de är. Vi tycker att dettydligt framgår att man skall se mycket allvarligt på de fall där detförekommer våld, misshandel och övergrepp i familjerna.Möjligen skulle man kunna komplettera detta. har ju fått ettstort uppdrag, ett treårigt uppdrag, att utveckla metoder mot kvinnovåld. Men idet uppdraget har barnen över huvud taget inte nämnts, vilket vi tycker ärlitet förvånande. Men det vore kanske bra att koppla ihop dessa två frågor. Imånga av dessa familjer förekommer det nämligen tvister om vårdnad och umgänge.Det är viktigt att vi mer tar reda på vad det är som vi behöver göra för atthjälpa dessa barn.Visst finns det fäder som inte vill träffa sina barn. Det är viktigt att manser detta och att man hittar stödjande metoder för att få dem att förstå hurviktigt det är att faktiskt göra det.Charles , Föreningen : I mitt arbete som rådgivare möterjag ständigt mammor och pappor som påvisar umgängesvägran. hör jagnaturligtvis talas om umgängessabotage. Det finns både mammor och pappor somvägrar att träffa sina barn på grund av karriär, ny partner, kompisar, osv. Dekanske väljer att flytta utomlands eller att flytta till en annan del avlandet. Den förälder som är kvar och har hand om barnen gör allt som står ihans/hennes makt för att försöka få den andra föräldern att verkligen ta sittansvar och vara delaktig.I detta sammanhang anser vi att det krävs mycket stora attitydförändringar.Vi anser också att man bör se över ett sanktionsinförande.Bodil Långberg, - Barnens Rätt i Samhället: Vi fick en fråga om vi varnöjda med skrivningen när det förekommer våld eller misshandel i familjen. Vitycker att den nuvarande skrivningen är tillräcklig. Argumentet för detta ärframför allt att vi måste lita på domstolarna. Om det behövs resurser i dettasammanhang skall det vara för att tillföra en kompetenshöjning hos personalen idomstolarna och för att man skall kunna arbeta med metodutveckling i dessafrågor. Vår absoluta övertygelse är nämligen att kompetensen skall finnas där.Då blir det också till fördel för det enskilda barnet.Mats , : På frågan om skrivningarna i propositionen ärtillräckligt starka vill jag svara att de enligt uppfattning ärtillräckligt starka. Någon ytterligare skärpning bör inte ske, eftersom detskall ske en individuell prövning i det enskilda exklusiva fallet.Ewa (): Jag har en kort fråga till . Ni har väl precis som jag tittat på den danska forskningendär man säger att det vid var tredje till var fjärde skilsmässa finns våld motkvinnan, mamman. Vi vet ju inte hur många av de 6 000 barnen eller deras mammorsom blir slagna. Jag skulle tycka att det kändes bättre om det beträffandegemensam vårdnad stod att det skall vara olämpligt om någon blir slagen, mammaeller barn. står det i förslaget att det kan vara olämpligt. Jag tycker attdet skall stå att det skall vara olämpligt. Vad tycker ni?Hans-Erik , Mansjourers : Jag ställer mig heltbakom föregående yttrande. Det får räcka.Charlotte Uggla, : Jag har ett svar till . Den här debatten handlar ju om gemensam vårdnad. Men det som ipraktiken kanske är det mest utslagsgivande för barnet är ju hur barnets boendeoch umgänge i praktiken blir. När jag talar om växelvis boende så är detdetsamma som delad vårdnad, inte gemensam vårdnad. Anledningen till att jaglyfte fram det är att jag tror att en del barn klarar detta mycket bra, dvs.att bo eller i taget hos respektive förälder, medan det förandra barn utgör en mycket stor påfrestning.