bet · GL01BoU3 · 1998-01-20 00:00:00 — Vidareanfördes att Regeringsrätten även bör kunna pröva om det förekommit något fel iförfarandet som kan ha påverkat utgången i ärendet samt om beslutet uppfyllerregeringsformens krav på saklighet, opartiskhet och allas likhet inför lagen.Fri- och rättighetskommittén ansåg i sitt slutbetänkande (SOU 1994:117) attregeringen borde vara den instans som prövar överklaganden endast i de fall detär oundgängligen nödvändigt för att utöva en politisk styrning av praxis. Dettaledde utredningen till slutsatsen att en ny princip borde införas iförvaltningsrätten där utgångspunkten skulle vara att ärenden hosförvaltningsmyndigheter får överprövas av de allmänna förvaltningsdomstolarna,såvida något annat inte är särskilt föreskrivet. Inom Justitiedepartementetpågår ett beredningsarbete i denna fråga.Utskottet anser att förslaget till inrättandet av särskilda miljödomstolarsamt att genomförandet av ett tydligare prövningsförfarande ochkompetensfördelning hos som återfinns i miljöbalkspropositionentill betydande del tillgodoser yrkande 4 i motion 1997/98:Bo517 (mp). Denregeringsprövning som kvarstår avseende en verksamhets tillåtlighet anserutskottet möjliggöra sådana politiska överväganden som i vissa fall äroundgängliga. En mer detaljerad miljölagstiftning, där domstolar svarar föralla avgöranden, är enligt utskottets uppfattning inte eftersträvansvärd.Eventuella förslag med anledning av det arbete som bedrivs inomRegeringskansliet avseende förändringar i förvaltningsprocessen bör dessutomavvaktas innan sådana förändringar som förordas i motionen övervägs. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet motion 1997/98:Bo517 (mp) yrkande 4 om ettriksdagens tillkännagivande om domstol som den mest lämpliga prövningsinstansenför ärenden som avgörs av regeringen och som gäller prövning med stödt.ex. av 4 kap. 2 § NRL.Prövningen av PolenkabelnI motion 1997/98:Bo517 (mp) yrkande 1 föreslås att bör ge regeringentill känna att den s.k. Polenkabeln bör prövas enligt 4 kap. NRL. I motion1997/98:Bo544 (fp) yrkande 1 föreslås att hos regeringen begär attbeslutet omprövas i den del som berör angiven kabelteknik och i yrkande 2 attPolenkabeln borde föregåtts av prövning enligt 4 kap. 2 § NRL.Liknande yrkanden behandlades av utskottet i betänkandet 1996/97: BoU10.Utskottet anförde då att regeringen avser att avgöra frågan och attutskottet genom ett tillkännagivande inte skall eller bör geberedningsprocessen en viss inriktning. Regeringen har sedermera genom sittkoncessionsbeslut av avseende kabelns miljöpåverkan i denaktuella sträckningen ansett att prövning enligt 4 kap. NRL inte är nödvändig.Erinras bör även att enligt 11 kap. 7 § regeringsformen (RF) inte fårbestämma hur förvaltningsmyndighet, tillika regeringen, i särskilt fall skallbesluta i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun ellersom rör tillämpning av lag. Kritik mot regeringsärendenas handläggning kanbehandlas av efter en granskning genomförd av konstitutionsutskottetenligt 12 kap. 1 § RF.Utskottets bedömning är att konsekvenserna av den planerade s.k. Polenkabelngenom regeringens koncessionsbeslut och ställningstagande angående kabelnsmiljöpåverkan givits erforderlig belysning. Utskottet avstyrker med det anfördamotionerna 1997/98:Bo517 (mp) yrkande 1 och 1997/98:Bo544 (fp) yrkande 1 om nyprövning av likströmskabeln till m.m. Inte heller finner utskottetanledning att ta initiativ till omprövning av ärendet i övrigt. Med det anfördaavstyrker utskottet även yrkande 2 i fp-motionen.Det kommunala vetot m.m.I några motioner tas upp frågan om det kommunala vetot. I stark sammanfattninginnebär reglerna om det kommunala vetot följande.Enligt bestämmelserna i 4 kap. 3 § första stycket NRL får tillstånd enligt 1och 2 §§ lämnas endast om kommunfullmäktige har tillstyrkt detta. Tillstånd fårdock inte lämnas om hinder möter på grund av 2 och 3 kap. NRL eller med hänsyntill allmänna planeringssynpunkter. Kommunernas avgörande inflytande brukarkallas det kommunala vetot. Undantag från vetot finns i 4 kap. 3 § andrastycket. Regeringen får nämligen i vissa fall lämna tillstånd även omkommunfullmäktige inte har tillstyrkt att så sker. Om en anläggning ärsynnerligen angelägen från nationell synpunkt får regeringen nämligen lämnatillstånd även mot en kommuns vilja bl.a. när det är fråga om en anläggning somavser mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall. Sammaförhållande gäller också bl.a. beträffande förbränningsanläggningar,gruppstationer för vindkraft och anläggningar för behandling av miljöfarligtavfall under förutsättning att anläggningarna är av viss minsta storlek.I förslaget till miljöbalk föreslås att de nu redovisade NRL-bestämmelsernainarbetas utan ändring i sak.I motionerna 1997/98:Bo507 (c) och 1997/98:Bo514 (mp) yrkandena 1 och 2föreslås att det kommunala vetot skall gälla oinskränkt dvs. 4 kap. 3 § andrastycket NRL bör utmönstras ur lagstiftningen. Vidare föreslås att vetot gesdenna utformning även i den kommande miljöbalken.En granskning i sak av förslaget i motionerna bör anstå och göras i sambandmed behandling av det framlagda regeringsförslaget om enmiljöbalk. Det får anses rimligt att den av motionärerna aktualiserade fråganbedöms i detta större miljöpolitiska sammanhang. Med det anförda avstyrkerutskottet motionerna 1997/98:Bo507 (c) och 1997/98:Bo514 (mp) yrkandena 1 och 2om utformningen av det kommunala vetot.Förslaget i motion 1997/98:Jo730 (fp) yrkande 2 går ut på att somsin mening bör ge regeringen till känna att och inte regeringen börbesluta om var kärnavfall skall placeras.Ett liknande yrkande prövade utskottet (bet 1989/90:BoU20 s. 8-9).Utskottet anförde då att en ordning som innebär beslut av om att enviss anläggning får placeras på viss plats torde innebära utövande avförvaltningsuppgift och således strida mot 11 kap. 8 § regeringsformen. Det dåaktuella motionsyrkandet avstyrktes alltså av utskottet. följdeutskottet.Utskottet vidhåller sin uppfattning. Motion 1997/98:Jo730 (fp) yrkande 2 omordningen avseende beslut om förvaring av kärnkraftsavfall avstyrks.Ett tillkännagivande från till regeringen om att MKB avseendeanläggningar för utbränt kärnbränsle skall utföras av oberoende instansföreslås i motion 1997/98:Bo514 (mp) yrkande 3 samt att allmänhetens inflytandei sådana frågor skall öka och samrådet förbättras.Som framgått ovan föreslås i miljöbalkspropositionen vissa skärpningaravseenden kravet på MKB samt på MKB-processen. Bl.a. förordas att ettförfarande kallat miljökonsekvensbedömning, som är att anse som ett utvidgatoch tidigt samråd, skall genomföras med företrädare för berörda intressen ochbredare allmänhet. I förslaget till balk föreslås också miljöorganisationer fåett större inflytande.Utskottet delar motionärernas uppfattning om vikten av att allmänheten gesmöjlighet till samråd i MKB-processen. Att även regeringen har dennauppfattning framgår som redovisats av förslaget till miljöbalk. Utskottet ärdäremot inte berett att ge sin anslutning till yrkandet i motionen om att MKBskall utföras av vad motionärerna kallar oberoende instans. Utskottet villerinra om att det vare sig i NRL eller i förslaget till miljöbalk finns reglerom var ansvaret för MKB bör ligga. Detta ansvar är knutet till reglerna om kravpå MKB och inte till att t.ex. en viss myndighet, organisation eller annanskall uppräötta en MKB. Den ordning som i korthet beskrivits är enligtutskottets uppfattning ändamålsenlig och bör inte ändras. De regler som kommeratt vägleda MKB-processen om förslaget till miljöbalk genomförs kommer enligtutskottets uppfattning att innebära ett rimligt inflytande bl.a. för olikaorganisationer och för allmänheten också på den fråga som motionärernaaktualiserat. Det tillvägagångssätt avseende ansvaret för MKB som motionärernaföreslår skulle kunna innebära en stelbent ordning som i olika hänseenden långtifrån alltid skulle vara till fördel för de avvägningar som en MKB avser attbelysa. I den mån vad i motion 1997/98:Bo514 (mp) yrkande 3 föreslagits om MKB-processen inte kan anses tillgodosett med vad nu anförts avstyrker utskottetbifall till det.I detta avsnitt behandlar utskottet avslutningsvis yrkande 4 i motion1997/98:Bo514 (mp). Motionärerna föreslår ett tillkännagivande tillregeringen som går ut på att den nationelle samordnaren på kärnavfallsområdetskall inbjuda företrädare för miljöorganisationer att delta i hans arbete. Somframgått ovan har samordnaren i uppgift att främja samordningen av deinformations- och utredningsinsatser som kommuner berörda av SKB:s () studier avseende lokalisering av använt kärnbränsleoch kärnavfall finner nödvändiga.Enligt vad utskottet erfarit har samordnaren inbjudit vissamiljöorganisationer att hålla sig informerade om arbetet med det i slutet av år1997 bildade Nationella MKB-forum på kärnavfallsområdet. Det samråd som dessaorganisationer eftersträvar bör enligt utskottets uppfattning kunnaförverkligas inom ramen för den ordning den nationella samordnaren etablerat.Syftet med förslaget i motion 1997/98:Bo514 (mp) yrkande 4 ommiljöorganisationernas delaktighet i kärnavfallsprocessen får ansestillgodosett med de åtgärder som vidtagits. Ett tillkännagivande kan inte anseserforderligt. Motionsyrkandet avstyrks.Utformningen av skyddet mot utbyggnad av vattenkraft m.m.I partimotion 1997/98:Jo785 yrkande 6 föreslås som sinmening ge regeringen till känna att utbyggnad av vattenkraft i outbyggda älvaroch andra i huvudsak orörda vattendrag i vårt land är avslutad. I Moderatasamlingspartiets partimotion 1997/98:N223 föreslås ett riksdagenstillkännagivande till regeringen om att dagens älvskydd är väl avvägt. Ettmotsvarande förslag förs fram i motion 1997/98:Jo731 (m) yrkande 9.Vad först rör förslaget i partimotion om ett riksdagenstillkännagivande om att epoken av utbyggnad av vattenkraft är avslutad kanerinras om att utskottet tidigare och senast för cirka ett årsedan (bet. 1996/97:BoU10) behandlat motionsförslag med liknande innebörd.Praktiskt taget varje gång har utskottet anfört att produktionsnivån frånvattenkraften enligt den beslutade vattenkraftsplanenberäknas till (TWh) och att någon utbyggnad därutöver inte varaktuell.Riksdagen beslöt (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12) om enuthållig energiförsörjning. I beslutet ingick bl.a. att bidrag tillinvesteringar i småskalig vattenkraft skall kunna utgå. Denna omständighet kani princip dock inte anses innebära en omprövning av vattenkraftens roll ienergibalansen. Att så skulle vara fallet har inte hävdats i det nu redovisaderiksdagsbeslutet. Inte heller bostadsutskottet finner att beslut fattats sominnebär en omprövning av de riktlinjer som under mera än väglettstatsmakterna när det gäller vattenkraftens del av energibalansen. Vid dennauppfattning finns inte tillräcklig anledning föreslå att göra det iFolkpartiets partimotion 1997/98:Jo785 yrkande 6 föreslagna tillkännagivandettill regeringen.Den fråga som tas upp i Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98: N223yrkande 25 och i motion 1997/98:Jo731 (m) yrkande 9 rör, som framgått ovan,frågan om skydd för vattenområden och älvar mot utbyggnad för kraftändamål.Motionärerna anser dagens älvskydd väl avvägt.Som också framgått ovan uppräknas i NRL (3 kap. 6 § första och andrastyckena) vattenområden och älvsträckor i vilka utbyggnad för kraftändamål intefår komma till stånd. En delvis annorlunda utformning av älvskyddet föreslogsår 1996 av (VDU) i betänkandet Omtankar om vatten. Ikorthet går utredningsförslaget ut på att vattendrag som på nationell nivåspeglar ett representativt urval av biologisk mångfald skall skyddas. Skyddetskall gälla inte bara en exploateringstyp - vattenkraftsutbyggnad - utan istället utgå från de skyddsvärden som bör beaktas.Utskottet har tolkat motionärerna så att de menar att utformningen avälvskyddet formulerat så som VDU föreslagit skulle vara mindre verkningsfulltmot vattenkraftsutbyggnad än det älvskydd som finns i NRL. Utanatt ta ställning i frågan vill utskottet upplysa om att ?NRL-skyddet? utansaklig förändring tagits in i det framlagda förslaget till miljöbalk.En anslutning till balkförslaget i denna del skulle alltså innebäraatt dagens älvskydd även framgent kommer att utgöra grunden för bevarande avvissa vattenområden och älvsträckor. Därmed kommer också förslaget i de nubehandlade m-motionerna att tillgodoses utan någon åtgärd. Med detanförda avstyrker utskottet de båda motionsyrkandena.I fempartimotionen 1997/98:Bo526 (v, c, fp, mp, kd) yrkande 1 föreslås ettriksdagens tillkännagivande till regeringen av innebörd att begreppet?miljöanpassad vattenkraftsutbyggnad? är en myt. Som exempel på en utbyggnadför kraftändamål som brukar anges som miljöanpassad nämner motionärernaKlippens kraftverk i Umeälven.Utskottet finner inte anledning föreslå att ge sin anslutning tillmotionärernas förslag. Att företag och organisationer m.fl. använder ettspeciellt begrepp för att beskriva, i detta fall en vattenkraftsutbyggnad medviss utformning, kan rimligen inte vara en fråga för att uttala sigom. Motion 1997/98:Bo526 (v, c, fp, mp, kd) yrkande 1 avstyrks med hänvisningtill det anförda.I motion 1997/98:Bo504 (mp) tas upp frågan om ombyggnad av Långforsenskraftstation. I detta avsnitt behandlar utskottet motionens yrkanden 1 och 3. Iyrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om definition av begreppenombyggnad och utbyggnad vad gäller investeringar för vattenkraftsändamål. uppfattat yrkandet gäller det de motiv som vägleder tillämpningen av3 kap. 6 § tredje stycket NRL. Enligt detta stycke kan vattenföretag somförorsakar endast obetydlig miljöpåverkan få komma till utförande ivattenområden och älvsträckor trots att dessa åtnjuter skydd enligt lagrummetstvå första stycken. Av motiven till 3 kap. 6 § tredje stycket NRL framgår bl.a.(se prop. 1985/86:3 s. 186-187) att lagrummet kan tillämpas på utbyggnader somhänför sig till en redan företagen utbyggnad t.ex. ersättningsbyggnader tillett befintligt kraftverk och ombyggnader eller effektiviseringar underförutsättningar att inverkan på naturmiljön inte ökar i nämnvärd mån.De motiv som vägleder lagstiftning i nu diskuterat hänseende är enligtutskottets mening tillräckligt klargörande vad avser begreppen ?ombyggnad? och?utbyggnad?. Utskottet finner det inte erforderligt att underställa regeringendenna fråga såsom föreslås i motion 1997/98:Bo504 (mp) yrkande 1.I yrkande 3 i samma motion föreslås ett tillkännagivande tillregeringen med anledning av det av fattade beslutet ombidrag till investeringar i småskalig vattenkraft (se bet. 1996/97:NU12 s.61--63). Motionärerna ser en fara i att bidragen kommer att innebäraoacceptabla ingrepp i naturmiljön. Det åsyftade beslutet ingår som en del avriksdagens energipolitiska ställningstagande. Syftet med bidraget är att ökatillförseln av el. Bidrag lämnas av en investering i miljövänliga,småskaliga vattenkraftverk. För bidraget har beräknats fören femårsperiod. Bidragsreglerna trädde i kraft vid halvårsskiftet 1997.Motionsyrkanden liknande det nu aktuella behandlades av våren 1997i samband med det ovan nämnda energipolitiska beslutet. Näringsutskottetavstyrkte dessa förslag och anförde att regeringsförslaget byggde påbedömningen att bidragsgivningen främst torde bli aktuell i redan befintligaanläggningar. Prövningen av projektens tillåtlighet skall ske bl.a. enligtvattenlagen (1983:291) och NRL. följde näringsutskottet.Bostadsutskottet delar näringsutskottets uppfattning. De farhågor sommotionärerna redovisar kan inte anses ha den tyngd de tydligen avser. Denprövning som skall ske av kommande ansökningar om investeringsbidrag kannaturligtvis inte ses isolerat från den prövning som skall ske enligt bl.a.vattenlagen och NRL. Någon förändring av dessa lagar har inte gjorts sominnebär en annorlunda bedömning av miljöaspekterna och deras tyngd vidställningstagande till sådana projekt för vilka investeringar i småskaligvattenkraft kan utgå. Med hänvisning till vad som anförts avstyrkerutskottet motion 1997/98:Bo504 (mp) yrkande 3 om utbyggnad av små vattendrag.Skydd av vissa älvsträckorSölvbacka strömmarOvan har beskrivits hur skyddet mot utbyggnad för vattenkraftsändamål utformatsför att förhindra utbyggnad av vissa vattenområden och älvsträckor. I 3 kap. 6§ första och andra styckena NRL har angivits de vattenområden och älvsträckordär utbyggnad i princip inte får komma till stånd.I motion 1997/98:Bo526 (v, c, fp, mp, kd) yrkande 2 och i motion1997/98:Bo537 (kd) denna motion i motsvarande del föreslås att Sölvbackaströmmar tas in bland de älvsträckor som anges i 3 kap. 6 § NRL. Ett liknandeyrkande behandlade utskottet (bet. 1996/97: BoU10 s.17-18). Utskottet anförde då:År 1979 beslöt dåvarande regeringen att lämna tillstånd till byggande ochbibehållande av Sölvbacka kraftstation samt att till förmån för kraftverketleda vatten från och utöva korttidsreglering av . Efter beslut iriksdagen senare upptog regeringen förhandlingar med den dåvarandeägaren till fallrättigheterna - - i avsikt att få till stånd enuppgörelse som innebar att bolaget avstod från att utnyttja det av regeringenmeddelade tillståndet att bygga ut strömmarna. Regeringens förhandlingar leddeinte till det av eftersträvade resultatet.Riksdagen uttalade därför (bet. CU 1980/81:3) på förslag av dåvarandecivilutskottet att förhandlingarna med skulle fullföljas med siktepå att nå en överenskommelse som innebar att Sölvbackaströmmarna inte byggs ut.Regeringen återkom året efter med en proposition (prop. 1980/81:195, CU42) omavveckling av . Propositionen bifölls av riksdagen.I svar på fråga i om Sölvbacka strömmar anfördemiljöministern bl.a. att en fråga om överlåtelse från staten till kommun,mot bakgrund av tidigare riksdagsbeslut, endast kunde bli aktuellt om riksdagenlämnade ett sådant uppdrag till regeringen. Frågan var föranledd av en begäranfrån kommunen till om förvärv av fallrättigheterna.Med hänvisning till vad som redovisats avstyrkte utskottet den år 1996behandlade motionen. Utskottet fann inte anledning föreslå att ändrasitt tidigare ställningstagande. Sölvbacka strömmar borde alltså inte byggasut. Utskottet anförde att intet i praktiken skulle stå att vinna på att attSölvbacka strömmar togs in bland de älvsträckor som anges i 3 kap. 6 § NRL.Sedan utskottet behandlade frågan om Sölvbacka strömmar harregeringen fattat beslut med anledning av kommuns framställning om attmed staten få ta upp förhandlingar med målet att fallrättigheterna vidSölvbacka strömmar skulle överföras från staten till kommunen. I beslutetkonstaterades att en överlåtelse av fallrättigheterna endast kan bli aktuell omriksdagen lämnar ett bemyndigande i frågan. Regeringen avser i beslutet inteatt begära ett sådant bemyndigande av riksdagen.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning om att det inte finns anledningatt ändra det tidigare riksdagsbeslutet om att Sölvbacka strömmar inte börbyggas ut. Denna uppfattning som vunnit i styrka i och med det ovan refereraderegeringsbeslutet innebär, som utskottet konstaterade, att ipraktiken intet väsentligt skulle stå att vinna på ett genomförande av förslagom att älvsträckan skall tas in i 3 kap. 6 § NRL. Med hänvisning till detanförda avstyrks motion 1997/98:Bo526 (v, c, fp, mp, kd) yrkande 2 och motion1997/98:Bo537 (kd), denna motion i motsvarande del.Yrkande 3 i fempartimotionen 1997/98:Bo526 går ut på att regeringen bör verkaför att den damm vid Storsjö som byggts för att delvis reglera vattenflödet iLjungans vattensystem rivs så att Sölvbacka strömmar återställs i naturligtskick.I motionen konstateras att dammen delvis reglerar vattenflödet i Ljungan.Denna omständighet innebär att dammen för vissa kraftverk nedströms Sölvbackafår anses ha en större betydelse än vad motionärerna tycks göra gällande. Enutrivning av dammen skulle dessutom sannolikt innebära stora kostnader förstaten bl.a. i form av ersättning för förlorad kraftnytta. Utskottet är inteberett föreslå att bifalla motion 1997/98:Bo526 (v, c, fp, mp, kd)yrkande 3 om förslag till projekt som återställer Sölvabacka strömmar iursprungligt skick.GideälvenSom utskottet uppfattat motionerna 1997/98:Bo529 (fp) och 1997/98:Bo537 (kd),denna motion i motsvarande del, går förslagen ut på att uppströmsBjörna bör skyddas genom att älvsträckan tas in i 3 kap. 6 § NRL. Motionärernauttrycker farhågan för att ett genomförande av VDU:s förslag till älvskydd kankomma att innebära att bl.a. får ett sämre skydd mot utbyggnad.Som framgått ovan har NRL-skyddet i sak oförändrat tagits in i miljöbalken.Denna omständighet måste tolkas så att ett älvskydd utformat enligt VDU:sförslag inte blir aktuellt, i vart fall inte . Skulleregeringen föreslå en annorlunda utformning av älvskyddet kan det finnasanledning att i samband med det förslaget också överväga frågan om Gideälvenuppströms . Det torde också bli aktuellt att vid den kommanderiksdagsbehandlingen av förslaget till miljöbalk även behandla frågan omutformning och omfattning av älvskyddet. Motionerna 1997/98:Bo529 (fp) och1997/98:Bo537 (kd), denna motion i motsvarande del, avstyrks med hänvisningtill det anförda.LånganLångan nedströms omfattas av älvskydd enligt 3 kap. 6 § NRL. Eneventuell utbyggnad av älvsträckan kan bli aktuell om utbyggnaden orsakarendast obetydlig miljöpåverkan.I motion 1997/98:Bo504 (mp) yrkande 2 föreslås göra etttillkännagivande till regeringen av innebörd att en förändring av älvsträckangörs så att ingreppen i miljön blir så små som möjligt. Yrkandet i motionen ärföranlett av att en ansökan om att få bygga om Långforsens kraftstation förnärvarande ligger hos regeringen.Ett liknande yrkande behandlade utskottet (bet. 1996/97:BoU10 s.16-17). Utskottet anförde då att ärendet är under beredning i regeringenskansli och att som lagstiftare har beslutat om ordningen för hurbeslut i ärenden skall beredas och vilka kriterier som skall vägas in i detenskilda ärendet. Ärendet kunde inte komma under prövning på detsätt motionärerna begär. Ett enhälligt utskott avstyrkte det då behandlademotionsyrkandet. följde utskottet.Utskottet vidhåller sin uppfattning. Med hänvisning till det anfördaavstyrker utskottet motion 1997/98:Bo504 (mp) yrkande 2 om ombyggnad avLångforsens kraftstation.NationalstadsparkerOvan har redovisats lagstiftningen om nationalstadsparker, utredningar ominrättande av sådana samt vissa pågående överväganden.Utredningen om nationalstadsparker lämnade sitt betänkandeNationalstadsparker (SOU 1996:38) . Utredningen anförde att sju avlandets större städer hade sådana oexploaterade centralt belägna markområdenatt de skulle kunna motivera förstärkt skydd enligt 3 kap. 7 § NRL(=nationalstadsparksparagrafen). Med hänsyn till attnationalstadsparksbegreppet är relativt nytt föreslog utredningen att endasttvå nya nationalstadsparker borde bildas nämligen området Uppsalaåsen-Fyrisån iUppsala och i . De båda kommunerna har fått regeringensuppdrag att ta fram det material som behövs för att bilda parkerna.Frågor om nya nationalstadsparker tas upp i partimotion1997/98:Jo784 yrkande 2 samt i de båda c-motionerna 1997/98:Bo532 och1997/98:Bo539 yrkande 11. I c-motionen 1997/98:Bo542 aktualiseras frågor om denbefintliga motion 1997/98:532 (c) föreslås ett tillkännagivande tillregeringen om att en nationalstadspark bör inrättas i men att därvidvissa ändringar görs i 3 kap. 7 § NRL så att kriterier fastställs som gör detmöjligt att förverkliga parken i huvudsak i enlighet med vad kommunenföreslagit.Uppsala kommun har i skrivelse till regeringen anfört att 3 kap.7 § NRL i dess nuvarande lydelse inte kan tillämpas för det planeradenationalstadsparksområdet i kommunen. Kommunen har upplyst att den avser atttillgodose naturvårdens, kulturmiljövårdens och friluftslivets intressen inomområdet för den ursprungligen planerade genom att läggaprogramförslaget om till grund för den fördjupning avöversiktsplanen för kommun som utarbetats.Enligt vad utskottet erfarit pågår ett arbete i regeringens kansli medanledning av och kommuners uppdrag om att ta fram underlagför nationalstadsparkerna.