bet · GL01KU25 · 1998-05-12 00:00:00 — Flera ärenden har initierats avPosten genom begäran om s.k. icke-ingripandebesked.Syftet med de två s.k. stämmotalen har enligt vadsom framgår av dessa varit att ge information ochtydliggöra ägarens syn på verksamhetens inriktningsamt säkerställa en bra kommunikation mellanrepresentanter för ägare, styrelse ochbolagsledning. Dokumenten avser att övergripandebelysa ägarens förväntningar och krav på bolaget.Enligt utskottet har inget framkommit somföranleder något särskilt uttalande från utskottetssida.4.5 Statsrådet roll isamband med export av Boforskomponentertill IndienÄrendetI en anmälan till utskottet anförs attkrigsmaterielinspektören godkäntexport via företaget av Boforskomponenteravsedda för granatgeväret till ,trots den indiska regeringens bojkott av . Ianmälan frågas bl.a. huruvida de sedan 1990ansvariga statsråden informerats om att den aktuellamaterielen är tillverkad av och attleveranserna därmed sker i strid med den indiskaregeringens bojkott. Anmälan bifogas, bilaga A4.16. Med anledning av anmälan har utskottet frånStatsrådsberedningen inhämtat en promemoria, somupprättats inom . Promemorian äri sin helhet sekretessbelagd.Allmän bakgrundFörenade Fabriksverken (FFV) ingick 1976 avtal medIndien om export och licenstillverkning avgranatgeväret 26 juni 1986 gav regeringen tillståndatt exportera 410 fälthaubitsar (FH 77 B) m.m. tillIndien till ett värde av 8,4 miljarder kronor.Frågan om utnyttjat mellanhänder (middlemen) och betalat ut mutor till dessa ventileradesfrån tid till annan redan under den tidförhandlingarna om affären fördes. Dessadiskussioner fördes delvis på regeringsnivå, bl.a.vid samtal mellan premiärminister ochstatsminister och ijanuari 1986.I ett brev till statssekreterareni det indiska försvarsdepartementet försäkradeBofors att man inte hade någon särskildrepresentant/agent anställd i i syfte attvinna kontraktet i fråga. I brevet tillades attBofors utnyttjade ett indiskt företag .I april 1987 framfördes i ett inslag i Dagens ekouppgifter om att med hjälp av mutor skulle ha"tagit hem" Indienordern. I inslaget uppgavs bl.a.att skulle ha gjort storautbetalningar till personer med bankkonton iSchweiz. I ett uttalande av följande dagförnekades påståendet om mutor. begärdesenare att den skulle undersökasaken, informera ambassaden och vidta erforderligaåtgärder. Regeringen uppdrog tillRRV att göra en revisionell granskning av en rapportsom lämnat till den indiska ambassaden ivilken den tidigare lämnade uppgiften om att Boforsinte använt sig av mellanhänder upprepats.Av den öppna delen av RRV:s rapport framgick bl.a.att det inte fanns några avtal om provisioner, attlokala kontakter utnyttjats men att dessa avvecklatsinnan förhandlingarna slutförts och att dessa"avvecklingskostnader" uppgått till 170-250 miljonerkronor samt att slutbetalningen skedde . (Källa: 1989/90:KU30)Den indiska regeringens bojkott av Bofors1989 förlorade parlamentsvalet, somtill stor del präglats av korruptionsfrågan. Enkonsekvens av valutgången var att premiärministerRajiv fick avgå. Den nye premiärministernV.P. deklarerade att Indienskulle bojkotta med anledning av Boforsvägran att berätta vilka som tagit emot de 326miljoner kronor som medgett att man betalatut till olika mellanhänder. Ett formellt beslut omembargo mot och dess produkter fattadesdärefter.1990 inleddes i en brottsutredning medanledning av dessa uppgifter och ett flertalbankkonton i spärrades. Den indiskaregeringen begärde att banksekretessen skulle brytasså att dokumentation kunde lämnas ut beträffande deaktuella bankkontona. Först i januari 1997överlämnades den efterfrågade dokumentationen tillIndien. anklagade den indiskarikskriminalen 14 personer, däribland framlidnepremiärminister , för korruptionsbrott.Enligt uppgift i den 28 augusti 1997pågår sedan senaste årsskiftet hemliga samtal mellanBofors och den indiska regeringen med syftet attundanröja det vapenembargo som infördes 1990.Uppgiften har bekräftats i en intervju av Boforsinformationschef . Enligt detindiska försvarsdepartementet är ett villkor förhävandet av embargot att medverkar till attklarlägga de föregivna mutaffärerna. Den indiskaregeringen vill också att kompenserar denindiska staten för de somutbetalats av i form av s.k. provisioner.Från indisk sida hävdas att de indiskaskattebetalarna bekostat utgifter för de s.k.provisionerna, eftersom dessa bakats in itotalpriset på haubits-affären.Export av Boforskomponenter till via MiproEnligt uppgifter i massmedia och i skriftliga svarpå skriftliga frågor i (1996/97:678 resp.687) har viss export till krigsmateriel, som tillverkas av , ägt rummed företaget som mellanhand. Fyra tillståndför utförsel av Boforsmateriel har beviljats Miprosedan den 1 februari 1996, då Inspektionen förstrategiska produkter (ISP) ersatte den tidigareKrigsmaterielinspektionen. I två fall har enligtuppgifter i massmedierna tillstånden avsettkomponenter till granatgeväret till ettvärde av . Två av tillstånden har avsettkomponenter till fälthaubits FH 77 B. Enligt uppgifti har det totalavärdet av exporten uppgått till 1,5 miljon kronor.De exporterade komponenterna har varit optik tillgranatgevär resp. elektronik till fälthaubitsar.Mipro, som enligt ägsav dess VD och en styrelseledamot, ägdes tidigare avsvenska staten genom . Företaget köptesut av två personer, då och slogs sammantill en koncern . Mipro har 25 anställda vidsin fabrik i . Företaget tillverkar främstammunitionsdelar till svenska vapensystem, bl.a.granatgevär av den här aktuella exporten till varit det statsägda företaget ,som tillverkar granatgeväret på licens iIndien.Regeringens kännedom om exportenStatsrådet , som inom regeringen äransvarig för krigsmaterielfrågor, har den 1 augusti1997 lämnat skriftliga svar på skriftliga frågorfrån () (1996/97:678) resp. EvaZetterberg (v) (1996/97:687) angåendekrigsmaterielexport till . Enligt Pagrotskyssvar till har varken ellerMipro lämnat någon särskild information tillregeringen om de ansökningar om utförseltillståndsom Mipro lämnat till ISP sedan den 1 februari 1996.I sitt svar till meddelade Pagrotskyatt han, då han svarade på frågor i massmedierna ijuli 1996, inte var informerad om att ISP tidigare,, beviljat utförseltillstånd förkomponenter till granatgeväret kännedom om exportenI en skriftlig fråga (1996/97:739) till statsrådetLeif har den 4 augusti 1997frågat om avsåg att vidta några åtgärdermed anledning av att krigsmaterielinspektör inte hade rådfrågat omde aktuella Indienaffärerna. I sitt svar den 18augusti meddelade att några åtgärder intevar aktuella. sade sig ha "förstått attinformation om bl.a. Mipro och fortlöpandehar lämnats till ".I en debattartikel i den 28 augustihar förnekat att Exportkontrollrådetfått den information som åsyftat i sittfrågesvar. hänvisade i artikeln till etthemligstämplat protokoll upprättat vid ISP. EnligtSchlaug nämns inte vid namn i det aktuellasammanhanget. Sju av ledamötersom intervjuats i hade svarat nej påfrågan om de kände till att exporterarkrigsmateriel till via en mellanhand.Frågor till regeringenMed anledning av anmälan har utskottet ställt frågortill regeringen om vilka beslut angående tillståndtill utförsel till av krigsmaterieltillverkad vid som fattats , vilkeninformation som i förekommande fall lämnats tillvederbörande statsråd om materielens ursprung och omIndiens bojkott samt om någon information omtillstånd till export via mellanhänder lämnats tillden indiska regeringen.Frågorna har besvarats i en promemoria frånStatsrådsberedningen, upprättad inomUtrikesdepartementet och daterad den 8 januari 1998.Promemorian har av UD belagts med sekretess enligt 2kap. 1 § och 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100).Utskottet har inte funnit anledning att inta någonannan ståndpunkt i fråga om sekretessbedömningen änregeringen.Utskottets bedömningAv det öppna materialet har framgått att viss exporttill har ägt rum av krigsmateriel somtillverkats av och som förmedlats avföretaget . Utförseln har skett trots attden indiska regeringen infört embargo motBoforstillverkade produkter. Bakom detta beslut lågindiska mutanklagelser mot i samband medexport av fälthaubitsar till under 1980-talet.Utskottet konstaterar att det inte finns någraformella hinder mot att anlita mellanhänder videxport av krigsmateriel, förutsatt att detexporterande företaget erhållit tilllstånd förutförsel i vederbörlig ordning.Med hänsyn till den sekretess som föreligger iärendet, kan utskottet här inte gå närmare in påvilka beslut som fattats angående utförseltillståndeller vilken information som ansvariga svenskastatsråd eller den indiska regeringen fått angåendeden här aktuella exporten.Utskottet konstaterar på basis av den informationutskottet inhämtat, att det saknas grund förkonstitutionell kritik vad gäller handläggningen iSverige av det här aktuella ärendet.Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligareuttalande av utskottet.5 Vissa frågor med anknytning tillrikets säkerhet5.1 Regeringens föreskrifter omSäkerhetspolisens registerÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A 5.1, har tillkonstitutionsutskottets granskning anmältsregeringens reglering av genom hemliga föreskrifter.I anmälan påpekas att enligt (SOU 1997:65) meddelade regeringen hemligaföreskrifter för att gevägledning åt vid anteckningar i . Anmälaren anför att uppenbarligen flerapersoner, även efter 1981, på grundval av uppgiftersom lämnats ut från register blivit av medarbeten eller inte erhållit tjänster som de annarsvarit väl meriterade för. Han hemställer attutskottet granskar de hemliga föreskrifterna utifrånom de stått i överensstämmelse med gällandeförfattningar eller eljest innehållit sådant sominte är godtagbart i ett demokratiskt samhälle.Utskottet bör även granska huruvida flera hemligaföreskrifter av denna art meddelats av regeringarfrån tiden efter det att förbud motåsiktsregistrering skrevs in i regeringsformen ochhur i så fall dessa förhållit sig till förbudet motåsiktsregistrering och det demokratiska samhälletskrav. Enligt anmälaren bör granskningen i synnerhetgälla hur föreskrifterna beaktat förhållandet till 2kap. 2 § RF om medborgarnas skydd mot tvång att getill känna åskådning i politiskt, religiöst,kulturellt eller annat sådant hänseende samt 2 kap.3 § RF om skydd mot politisk åsiktsregistreringeller om föreskrifterna medgett registrering avdeltagande i öppet och legitimt politiskt arbete förpolitiska partier som ställt upp i allmänna valeller annars öppnat för registerverksamhet somstrider mot demokratins principer.Till grund för granskningen har statssekreteraren iJustitiedepartementet vid tvåtillfällen lämnat redogörelser inför utskottetbeträffande regeringens föreskrifter förSäkerhetspolisens register. Något ytterligareunderlag för granskningen har utskottet inteinhämtat.Redogörelsen för utskottets bedömning hardisponerats i skilda avsnitt så att ett särskiltavsnitt avser . Dettaförklaras av att två av utskottets ledamöter pågrund av jäv inte deltagit i den delen avgranskningen.Gällande grundlagsbestämmelserFörbud mot åsiktsregistrering m.m.Enligt 2 kap. 2 § regeringsformen (RF) är varjemedborgare gentemot det allmänna skyddad mot tvångatt ge till känna sin åskådning i politiskt,religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende.Han är därjämte gentemot det allmänna skyddad mottvång att delta i sammankomst för opinionsbildningeller i demonstration eller annan meningsyttringeller att tillhöra politisk sammanslutning,trossamfund eller annan sammanslutning för åskådningsom avses i första meningen.I 2 kap. 3 § första stycket RF stadgas attanteckning om medborgare i allmänt register inteutan hans samtycke får grundas enbart på hanspolitiska åskådning.Bestämmelsen i 2 kap. 2 § om de "negativaopinionsfriheterna" fick sin nuvarande lydelse genom1976 års grundlagsreform och trädde i kraft den1 . Bestämmelsen i 2 kap. 3 § om förbudmot åsiktsregistrering tillkom i samband med nämndareform och trädde i kraft samma datum.När det gäller 2 kap. 3 § anförs iHolmberg/Stjernquists kommentar till grundlagarna(s. 84 f.) att till grund för bestämmelsen liggeruppfattningen att åsiktsregistrering utan anknytningtill farhågor för brottslig handling inte skall fåförekomma, men att en viss form av registreringmåste vara tillåten till skydd för det demokratiskasamhällsskicket. Man har enligt kommentaren härsyftat på det s.k. , som förs inomRikspolisstyrelsen för den särskildapolisverksamheten för hindrande och uppdagande avbrott mot rikets säkerhet. I kommentaren påpekasvidare att paragrafen fick sin slutliga avfattningunder departementsbehandlingen med anledningen avett påpekande i ett remissyttrande (prop.1975/76:209 s. 243). Justitieministern anförde (s.118):En regel av denna lydelse innebär bl.a. att ettregister där en person finns antecknad på någongrund som saknar varje samband med politiskåskådning inte får kompletteras med en anteckning omden registrerades åskådning i sådant hänseende. Idetta fall får en anteckning av senast nämnt slagnämligen anses vara helt självständig och därmedgrundad enbart på den antecknades åskådning.Bestämmelsen utgör däremot inte något hinder mot attanteckningar t.ex. om partitillhörighet tillförs ettregister över personer som på andra grunder änenbart sin politiska åskådning kan betraktas somsäkerhetsrisker. Grunden för anteckningen är i dettafall att vederbörande med hänsyn till samtligaförekommande omständigheter anses utgöra en sådanrisk.I /Stjernquists kommentar påpekas vidare attförbudet bara gäller anteckning som görs utan denregistrerades samtycke. Av 2 kap. 22 § RF framgåratt förbudet inte gäller utländsk medborgare.Kungörande av lagar och andra författningarEnligt 8 kap. 19 § RF skall beslutad lag utfärdas avregeringen utan dröjsmål och kungöras så snart detkan ske. Även förordningar skall kungöras så snartdet kan ske, om inte något annat föreskrivs i lag.I 1 § lagen (1976:633) om kungörande av lagar ochandra författningar anges att författningar som harbeslutats av , regeringen eller kyrkomöteteller av en myndighet under regeringen, riksdageneller kyrkomötet skall kungöras enligt denna lag, ominte annat följer av 2 §.Enligt 2 § 1 skall i fråga om andra författningar änlagar 4-9 §§ inte tillämpas på en författning som pågrund av sekretesslagen inte får lämnas ut tillenvar. Bestämmelsen innebär bl.a. att en förordningsom utfärdas av regeringen och för vilken det rådersekretess inte behöver kungöras i Svenskförfattningssamling.Säkerhetspolisens registreringsverksamhetSäkerhetspolisenEnligt 7 § andra stycket polislagen (1984:387) kanregeringen uppdra åt () attleda polisverksamhet för att förebygga och avslöjabrott mot rikets säkerhet. Regeringen kan ocksåuppdra åt RPS att i särskilda hänseenden leda annanpolisverksamhet. När RPS leder polisverksamhet skallvad som i lag eller annan författning föreskrivs ompolismyndighet i tillämpliga delar gälla även RPS.Med stöd av bestämmelsen i 7 § polislagen harregeringen uppdragit åt RPS att leda polisverksamhetför att förebygga och avslöja brott mot riketssäkerhet. Att RPS har denna uppgift framgår av 4 §förordningen (1989:773) med instruktion för RPS. Idenna bestämmelse föreskrivs vidare att RPS ocksåleder, även om verksamheten inte avser att förebyggaeller avslöja brott mot rikets säkerhet,polisverksamhet i fråga om1. terroristbekämpning,2. bevaknings- och säkerhetsarbete som avser dencentrala statsledningen eller som har samband medstatsbesök och liknande händelser samt3. annat personskydd i den utsträckning somstyrelsen bestämmer.Den polisverksamhet som beskrivs i 4 § bedrivs vidSäkerhetspolisen ().Av 1 § instruktionen för RPS framgår att hörtill RPS.Enligt 5 § instruktionen skall också fullgörade uppgifter som RPS har att utföra enligtsäkerhetsskyddslagen (1996:627) ochsäkerhetsskyddsförordningen (1996:633). Därutöverskall svara för den beredskapsplanering som RPShar att utföra samt lämna tekniskt biträde åtpolisväsendet i den utsträckning som det är lämpligtmed hänsyn till verksamhetens art.Bestämmelser i olika författningar som reglerarpolisens verksamhet gäller i huvudsak även för SÄPO.Till skillnad från vad som är fallet i många andraländer är alltså den civila svenskasäkerhetstjänsten fast integrerad i polisväsendet(SOU 1997:65 s. 240).Säkerhetspolisens registerEnligt 1 § polisregisterlagen (1965:94) är lagentillämplig på register som förs hosRikspolisstyrelsen eller någon annan polismyndighetför att tjäna till upplysning om brott, för vilkennågon har misstänkts, åtalats eller dömts, eller omnågons personliga förhållanden i övrigt. Lagen ärsålunda tillämplig på register.Av 1 § polisregisterkungörelsen (1969:38, omtryck1996:709) framgår att denna dock inte är tillämpligpå register. Där anges att särskildaföreskrifter gäller för register avsedda för densärskilda polisverksamheten för hindrande ochuppdagande av brott mot rikets säkerhet m.m.Särskilda föreskrifter om fannstidigare i 2 § personalkontrollkungörelsen(1969:446). I2 § kungörelsen angavs att det för den särskildapolisverksamheten för hindrande och uppdagande avbrott mot rikets säkerhet m.m. förs polisregistervid säkerhetsavdelningen inom RPS. I detta registerfick RPS anteckna uppgifter som behövdes för densärskilda polisverksamheten. Vidare angavs att ipolisregister som avsågs i bestämmelsen fickanteckning inte göras enbart av det skälet att någongenom tillhörighet till organisation eller på annatsätt gett uttryck för politisk uppfattning. Närmarebestämmelser om tillämpningen av denna föreskriftmeddelades av regeringen (sistnämnda mening tillkomgenom en ändring ).Föreskrifterna om i 2 §personalkontrollkungörelsen har den 1 juli 1996flyttats över till 5 a § instruktionen för RPS(1989:773). I denna bestämmelse anges att för förs polisregister. I detta register fårRPS anteckna de uppgifter som behövs förverksamheten. Därutöver anges att i ett sådantpolisregister får anteckning inte göras enbart avdet skälet att någon genom tillhörighet tillorganisation eller på annat sätt gett uttryck för enpolitisk uppfattning.För tillämpningen av den tidigare gällande 2 §personalkontrollkungörelsen har regeringen meddelatsåväl öppna som hemliga föreskrifter. De nu gällandeöppna föreskrifterna meddelades genom ett kungligtbrev och de gällande hemligaföreskrifterna genom en förordning den 3 december1981. Hemliga föreskrifter meddelades första gångenden . De ersattes av den ännu gällandeförordningen, som meddelades den 3 december 1981.Däremellan gjordes ingen ändring av föreskrifterna.Förordningen har ändrats femgånger. Detta skedde senast i februari 1993.Regeringens öppna föreskrifterSom berörts ovan meddelades öppnaföreskrifter om tillämpningen av bestämmelsen 2 §personalkontrollkungörelsen om förbud mot anteckningi registret enbart av det skälet att någon genomtillhörighet till organisation eller på annat sättgivit uttryck för politisk uppfattning.I föreskrifterna konstateras att det i vårt landfinns organisationer och grupper som bedriverpolitisk verksamhet som innebär att våld, hot ellertvång utnyttjas eller kan komma att utnyttjas sommedel för att uppnå de politiska syftena.Vidare anges att vissa organisationer i antagetprogram har angivit att organisationen skall verkaför att omvandla samhället med våld. En stor del avsådana organisationers medlemmar kan emellertidantas aldrig komma att medverka till att vad somsålunda uttalas i programmet förverkligas. Enbarttillhörigheten till en sådan organisation skalldärför inte utgöra skäl att anteckna någon isäkerhetsavdelningens polisregister. Anteckning fårdock ske, om någon medlem i eller sympatisör medsådan organisation genom sina åtgärder har givitanledning till misstanke att han kan vara beredd attdelta i verksamhet som innebär fara för riketssäkerhet eller som syftar till att med våld förändradet demokratiska statsskicket eller påverka riketsställning som oberoende stat.I föreskrifterna anges därutöver att det finnsorganisationer och grupper som kan befaras här iriket eller i andra stater bedriva eller ha bedrivitpolitisk omstörtningsverksamhet vari ingårutnyttjande av våld, hot eller tvång som medel.Uppgift om medlem i eller sympatisör med sådanorganisation eller grupp skall antecknas isäkerhetsavdelningens register.Regeringens hemliga föreskrifterI de hemliga föreskrifterna ges mer preciseradeanvisningar för i vilka fall registrering får ske avmedlemmar i eller sympatisörer med grupper ellerorganisationer som enligt antaget program skallverka för att omvandla samhället med våld.Av de redogörelser som statssekreteraren iJustitiedepartementet har lämnat till utskottet harbl.a. framgått att föreskrifterna inte har utgjorteller utgör grund för registering av medlemmar ieller sympatisörer med något riksdags-parti.UtredningarDen parlamentariska nämnden i WennerströmärendetAvslöjandet av spionen föranledde att enparlamentarisk nämnd tillsattes med uppgift attbl.a. överväga principiella riktlinjer förhandläggningen av säkerhetsfrågor. De riktlinjer somnämnden sedermera drog upp i sitt utlåtande (SOU1968:4) kom att ligga till grund förpersonalkontrollkungörelsen.Här följer en sammanfattning av nämndens förslag(källa: SOU 1990:51):- Bestämmelserna om personalkontroll borde intelängre vara hemliga.- De tjänster för vilka personalkontroll skulle fåäga rum borde bli färre och delas in i tvåriskklasser.- Utöver vad som följde avpolisregisterlagstiftningen borde inte heller ifortsättningen gälla några begränsningar i fråga omvad som skulle få antecknas i säkerhetspolisensregister, men däremot borde liksom tidigare gällarestriktiva bestämmelser för att uppgifter skulle fålämnas ut från registret.- Bestämmelserna om utlämnande borde ändras så attuppgifter om en persons medlemskap i ett visst partiinte alltid skulle få lämnas ut; sådana frågor bordeprövas från fall till fall i rikspolisstyrelsensstyrelse.- Utlämnandekontrollen borde förstärkas genom attfler parlamentariska ledamöter än tidigare skulledelta i styrelsens beslut om utlämnande avuppgifter.- Den kontrollerade borde i största möjligautsträckning beredas tillfälle att yttra sig överdet utredningsmaterial som framkommit.Den särskilde utredaren gav genom ett beslut den 27 oktober 1988Carl i uppdrag att göra en genomlysning avden polisiära säkerhetstjänsten. Uppdragetavslutades med en rapport om arbetsmetoder(SOU 1989:18), som föreligger i en öppen och enhemlig version.I sin rapport lämnade bl.a. synpunkterpå den rådande ordningen för personalkontroll. Hananförde härvid bl.a. (s. 99) att han var tveksamtill värdet av många av de uppgifter om dekontrollerades aktiviteter med politisk anknytning,som registrerades i i linje medregeringens föreskrifter för detta. Han konstateradeatt uppgifterna bl.a. kunde röra medlemskap iextrema politiska organisationer och olikaförehavanden som har samband därmed. Enligt CarlLidbom kunde givetvis sådana uppgifter under vissaförhållanden ha betydelse för bedömningen av denkontrollerades pålitlighet från säkerhetssynpunkt.Han påpekade att registreringar av detta slag dockär ytterst integritetskänsliga och ligger näragränsen för vad som kan anses tillåtet med hänsyntill det grundlagsfästa förbudet motåsiktsregistrering. Till detta kom att uppgifter ompolitiska aktiviteter som förekom i imånga fall var tämligen gamla. Enligt sig uppgifterna ofta till dåaktiviteten bland extrema politiska grupper varbetydligt högre och tillmättes större betydelse medavseende på rikets säkerhet än vad som varfallet.Carl anförde vidare att (s. 100) att han varmedveten om att en viss registering av politiskaaktiviteter inom extremiströrelserna fortfarandehade en funktion att fylla i skyddet för riketssäkerhet. Han ansåg dock inte att det fanns skäl attregistrera andra än sådana som genom brottsligtbeteende eller på något annat påtagligt sätt visatatt de utgjorde en fara för säkerheten. I övrigtborde den registrering med politisk anknytning somfortfarande förekom kunna upphöra och äldreuppgifter gallras.