bet · GL01KU21 · 1998-02-17 00:00:00 — I sin bedömning anförde utskottet att det i samband medpolitiska bedömningar i kommunerna i fråga om skatteuttag och prioriteringarkan te sig naturligt att ta fasta på sådana tankar som redovisats i ?Citizen´sCharter?, men utskottet ansåg inte att ett tillkännagivande till regeringen ifrågan var påkallat.Ett aktivt kort eller ett (integrated circuit) är ett kort av sammaformat som ett betal- eller kreditkort som är försett med en inbyggd,integrerad krets innehållande en processor (ett chip). En bearbetning av datakan härigenom utföras direkt i det aktiva kortets chip. Kortet kan ocksåutformas som ett SIS-standardiserat, visuellt ID-kort.På uppdrag av Toppledarforum studerar en projektgrupp under ledning avLandstingsförbundet användningen av aktiva kort i offentlig verksamhet. Iuppdraget ingår att kartlägga aktuell och planerad användning av aktiva kort istaten, kommunerna och landstingen samt att föreslå inriktning för ettfortsatt, gemensamt agerande. I projektgruppen ingår företrädare för statligamyndigheter, kommuner och landsting. Projektgruppen har lämnat tvårapporter. I den senaste, Säkrare IT i offentlig sektor, har föreslagits att engemensam IT-säkerhetslösning införs i den offentliga sektorn. Lösningen avsesbaseras på användningen av aktiva kort och innebär att anställda som använderIT förses med elektroniska identitetskort för tjänstebruk. Korten avses bära degrundläggande säkerhetsfunktionerna säker identifiering, digital signatur ochstöd för kryptering. Enligt rapporten tillgodoser den gemensammasäkerhetslösningen en lång rad av de säkerhetskrav som måste uppfyllas för attfördelarna med IT skall kunna nyttiggöras fullt ut i offentlig verksamhet. Omäven andra sektorer i samhället än den offentliga inför aktiva kort med sammafunktioner skapas en elektronisk infrastruktur för IT-säkerheten i samhälletsom helhet. Enligt regeringens skrivelse 1997/98:10 har rapportenremissbehandlats och Toppledarforum har ställt sig bakom förslaget vad avserinfrastrukturen för informationssäkerhet i kommunikationen mellan myndigheter ioffentlig verksamhet baserad på aktiva kort.I en tredje delrapport kommer projektgruppen att behandla frågor omanvändningen av aktiva kort som hjälpmedel för förbättrat IT-stöd iallmänhetens kontakter med offentlig verksamhet.I fråga om produktion och distribution av offentliga publikationer harutskottet inhämtat följande information från och ansvarar förupphandlingen av tryckning och distribution av skriftserierna SOU och Ds. Avtalhar träffats med tre tryckerier, Gotab, och , mellanvilka departementen kan välja enligt s.k. avropsavtal. Upphandlingen har sketti öppen anbudskonkurrens. Vidare har avtal träffats med beträffandedistributionen av SOU- och Ds-serien. Företaget var det enda som lämnade anbudvid förvaltningskontorets öppna förfrågning. Avtalet innebär bl.a. attRegeringskansliets intäkter motsvarar av förlagets försäljningspris.Granskningsenheten vid svarar för upphandlingen avtryckning, försäljning och distribution av ().Avtal har efter öppen anbudskonkurrens träffats med Fakta Informationsförlagför tiden . Avtalet innehåller bl.a.bestämmelser om prissättningen på tas vid all upphandling hänsyntill produkternas miljövänlighet, vilket även omfattar papper för tryckning avSOU-, Ds- och SFS-serierna.Enligt riktlinjerna för prissättning av informationsprodukter harmedborgarna rätt att kostnadsfritt ta del av sådan information som de behöverför att bevaka sina rättigheter och uppfylla sina förpliktelser mot samhället.På vissa produkter, t.ex. riksdagsdokumenten i tryckt form (propo-sitioner,motioner, utskottsbetänkanden, protokoll, riksdagsskrivelser) får taut en avgift. Som exempel på avgiftsnivåer kan nämnas attårsprenumerationspriset på samtliga propositioner, motioner ochutskottsbetänkanden är (i bundet skick), medan samtligautskottsbetänkanden kostar /år. Hela serien riksdagsprotokoll kostar /år. Årspriset på departementsvisa propositioner exklusivebudgetpropositionen varierar mellan och 1 000 kr.Enligt finns det i det närmaste 3 000 enskilda,företag och organisationer som prenumererar på riksdagstrycket. Av dessa finnsdrygt hälften inom den privata sektorn i form av främst företag, advokat- ochrevisionsbyråer, intresseorganisationer och i begränsad omfattning enskilda.Medborgarna tar således relativt sällan direkt del av de trycktagrunddokumenten, utan tillgodogör sig den information de behöver i bearbetadform via massmedier eller vidareinformatörer vid bibliotek ellermedborgarkontor. finns flertalet grunddokument tillgängliga påriksdagens hemsida på Internet. Förvaltningskontoret förväntar sig ettsuccessivt ökat utnyttjande av de kostnadsfria elektroniska dokumenten påbekostnad av de tryckta.Bestämmelser om statens och kommunernas skadeståndsansvar finns dels iskadeståndslagen (1972:207) 3 kap. 2 samt 7-10 §§, dels i ett antal lagar sominnehåller bestämmelser om skadestånd på speciella områden. Enligt 3 kap. 2 §skadeståndslagen skall staten eller kommun, landstingskommun, kommunalförbund,församling eller kyrklig samfällighet ersätta personskada, sakskada eller renförmögenhetsskada, som vållats genom fel eller försummelse vidmyndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen(motsvarande) svarar. Enligt 6 § kan ersättning enligt 2 § för sakskada jämkasom det är skäligt med hänsyn till föreliggande försäkringar ellerförsäkringsmöjligheter. Talan om ersättning enligt 2 § får inte enligt 7 §föras med anledning av beslut av eller regeringen eller av Högstadomstolen eller Regeringsrätten, om inte beslutet upphävts eller ändrats. Sådantalan får inte heller föras med anledning av beslut av lägre myndighet, vilketefter överklagande prövats av regeringen, ellerRegeringsrätten, utan att beslutet upphävts eller ändrats. Talan om ersättningenligt 2 § med anledning av dom eller beslut av ,Regeringsrätten, hovrätt eller allmän underrätt väcks enligt 10 §skadeståndslagen vid den domstol som enligt är behörig attuppta där angivna mål på grund av brott av domare vid den domstol som meddelatdomen eller beslutet. Motsvarande gäller i fråga om ersättningstalan enligt 2 §med anledning av beslut eller åtgärd av någon som anges i det nämnda lagrummeti . Sådan talan med anledning av beslut av ellerregeringen väcks i Högsta domstolen.Reglerna om det allmännas skadeståndsansvar har utsatts förkritik som gått ut på att enskilda har ett alltför dåligt skyddnär skador drabbar dem i samband med myndighetsutövning. genomfördesvissa ändringar i skadeståndslagen med verkan från den 1 januari 1990.I november 1989 tillsattes en kommitté med uppdrag att utreda frågor om detallmännas skadeståndsansvar. Kommittén överlämnade sitt betänkande (SOU 1993:55). På grundval av kommitténs förslag har i Regeringskanslietutarbetats en lagrådsremiss, som överlämnats till Lagrådet . Ilagrådsremissen föreslås dels att en ny lag ersätter den nu gällande lagen(1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning, dels att det iskadeståndslagen införs en bestämmelse om det allmännas ansvar för felaktigmyndighetsinformation.Den nya lagen om ersättning för skada som orsakas av vissa myndighetsåtgärderinnebär att möjligheterna utökas i fråga om att få ersättning från staten förden som har fått sin frihet inskränkt, framför allt när någon grips elleranhålls kortvarigt på grund av misstankar om brott. Också den somfrihetsberövas i administrativ ordning får en utökad rätt till ersättning.I lagrådsremissen föreslås också att staten eller en kommun skall ersättaskada som orsakats en enskild medborgare genom fel eller försummelse när enmyndighet lämnar felaktiga upplysningar eller råd.Den nya lagen om skada som orsakats av vissa myndighetsåtgärder och den nyabestämmelsen i skadeståndslagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1999.Frågan om den enskildes rätt till allmänt biträde i förvaltningsmål harbehandlats av i samband med behandlingen av regeringens förslag tillny rättshjälpslag (prop. 1996/97:9, bet. 1996/97:JuU3). Enligt propositionengör förvaltningsdomstolarnas materiella processledning och utredningsansvarenligt förvaltningsprocesslagen att biträdesbehovet i dessa domstolar inte ärdesamma som i mål vid allmän domstol. I lagrådsremissen som föregickpropositionen framhölls att det dock kan finnas behov av juridiskt biträde ivissa mål i allmän förvaltningsdomstol, t.ex. i vissa socialförsäkringsmål ochandra mål som rör funktionshindrade personer, och att det kan finnas anledningatt bevilja rättshjälp om en förvaltningsmyndighet överklagar ett beslut somhar ändrats till den rättssökandes fördel.Lagrådet ansåg för sin del att denna redovisning inte var tillräckligtfullständig eller klarläggande och pekade på ett antal faktorer som kan påverkabehovet av biträde i förvaltningsprocessen, bl.a. kravet på beaktande av EG-rätten i förvaltningsrättskipningen och kravet på prövningstillstånd ikammarrätt i flertalet mål.I propositionen anfördes att det som regel får anses att behov av biträdefinns i mål om verkställighet av domar och beslut om vårdnad och umgänge. Ivissa mål angående åtgärder av mer ingripande karaktär för den enskilde täcksbiträdesbehovet av reglerna om offentligt biträde.Justitieutskottet erinrade i sitt utlåtande över propositionen i denna delatt det i många mål- och ärendetyper som skall avgöras av förvaltningsdomstolfinns möjlighet att förordna ett offentligt biträde, bl.a. i frågor omtvångsvård och omhändertagande, omsorg om psykiskt utvecklingsstörda ochutlänningars vistelse i landet, t.ex. asylsökande, och att några materiellaförändringar av lagstiftningen i denna del inte föreslogs i propositionen.Regeringens förslag fick enligt utskottet anses erbjuda tillräckligamöjligheter att förordna rättshjälpsbiträde i förvaltningsmål. Representanternaför liberalerna och reserverade sig i denna del motutskottets uttalande och menade bl.a. att rättshjälp borde kunna beviljas istörre utsträckning i förvaltningsmål än vad regeringen föreslagit. Enligtreservanterna borde regeringen återkomma till med ett förslag som toghänsyn till dessa synpunkter och som kunde beredas av innan denaktuella lagstiftningen trädde i kraft.När det gäller frågan om en rättighetskatalog för ungdomar kan nämnas attuppgifter om medborgerliga rättigheter och skyldigheter finns samlade ipublikationen Samhällsguiden, som utkommit i sin senaste version under 1997.Samhällsguiden finns även tillgänglig via hemsidapå Internet.Under 1995 och 1996 fördes diskussioner mellan representanter för , , och om en eventuellutgivning av en ungdomsversion av Samhällsguiden. Diskussionen utmynnade i enrekommendation från och att en satsning i ställetskulle ske på en elektronisk lösning. öppnades en ny avdelning,, på hemsida, där samhällsinformation särskilttillrättalagd för ungdomar lämnas. innehåller i denna del avdelningarnaUng i världen med bl.a. EU-information, Bostad, Utbildning, Inflytande, Jobb,Åldersgränser, Ny i samt Brott och straff.Utskottets bedömningI motion 1997/98:K256 (s) yrkande 2 anförs att systemet med röstbrevlådor intefungerar tillfredsställande, vilket påverkar myndigheternas tillgänglighet inegativ riktning. Som framgått av bakgrundsredovisningen i det föregående finnsdet en teknisk lösning på detta problem, innebärande att ett samtal som hamnari en röstbrevlåda automatiskt kopplas tillbaka till växeln. Ett sådant systemavses införas inom . Med detta får motionen ansesbesvarad, varför den avstyrks.I motion 1996/97:K403 (fp) behandlas frågor om medborgarkontrakt (yrkande 1),medborgarkort (yrkande 2) och medborgarkontor (yrkande 4). Som framgått av detföregående har idén med medborgarkontrakt, som utvecklats i ,inte vunnit insteg i . En anledning till detta kan enligt utskottetsmening vara att i jämförelse med har en mer utveckladlokal självstyrelse. Därav följer uppfattningen att ansvaret för dålig ellerutebliven service främst bör utkrävas på politisk väg. har inomsjukvården utvecklats olika s.k. vårdgarantier, dvs. rätt till viss serviceinom , vilka har vissa likheter med Citizen´s Charter-systemet.Senare års kommunallagstiftning har också öppnat nya möjligheter till direktmedborgar- eller klientinflytande på driften av t.ex. daghem, skolor ochvårdinrättningar. Andra reformer, t.ex. inrättandet av kommun- ellerstadsdelsnämnder, är ägnade att minska avståndet mellan kommunmedlemmarna ochde styrande respektive dem som tillhandahåller service av olika slag.Utskottet finner mot denna bakgrund inget skäl att ändra sin inställning tillmedborgarkontrakt som den kommit till uttryck i betänkandet 1992/93:KU2, avvilket framgår att utskottet inte ansåg att ett tillkännagivande tillregeringen i frågan var påkallat. Motionen avstyrks i denna del (yrkande 1).I samma motion (yrkande 2) föreslås en utredning om att införa s.k.medborgarkort i . Av utskottets redovisning i denna del framgår att detpågår ett utvecklingsarbete med den inriktning som motionären önskar, även omförsöken inledningsvis främst tar sikte på användning av medborgarkort (aktivakort eller ) inom offentlig verksamhet. Med detta får motionen i dennadel anses besvarad, varför den avstyrks.I motion 1997/98:K405 (mp) behandlas frågan om tillgänglighet ochprissättning (yrkande 1) respektive miljövänlig produktion vad gälleroffentliga publikationer (yrkande 2). Motionärerna menar att en möjligfinansieringskälla för en prissänkning är de vinster som finns i nuvarandeproduktions- och distributionstjänst. När det gäller prissättning framgår avredovisningen i det föregående att tryckning och distribution av serierna SOU,Ds och SFS upphandlas av i öppen anbudskonkurrens, vilketeliminerar risken för oskäliga vinstmarginaler. Beträffande riksdagstrycketgäller att tar ut avgifter på tryckta riksdagsdokument, av vilka dockflertalet finns fritt tillgängliga på hemsida påInternet. Förvaltningskontoret räknar med ett ökat utnyttjande av dekostnadsfria dokumenten på bekostnad av de avgiftsbelagda tryckta. När detgäller frågan om miljövänliga produkter har utskottet inhämtat attRegeringskansliet vid all upphandling tar hänsyn till produkternasmiljövänlighet inklusive tryckpapper för de aktuella publikationerna. Vadgäller riksdagstrycket är allt papper som riksdagstryckeriet användermiljöanpassat. Med hänvisning till vad utskottet här anfört anser utskottet attmotion K405 får anses besvarad, varför den avstyrks.I motion 1997/98:K530 (c) anförs att den enskildes rättsställning gentemotmyndigheter bör stärkas (yrkande 1). Utskottet instämmer i motionens krav attden enskilde bör kunna lita på rättssystemet och kunna räkna med att bli rättbehandlad, få upprättelse och tillförsäkras gottgörelse om myndigheten begårfel eller försummelse. Utskottet konstaterar att kritik har riktats motreglerna för myndigheternas skadeståndsansvar, vilket lett till dels vissaändringar i skadeståndslagen (1972:207), dels att frågan utretts. Regeringenhar med anledning av utredningsarbetet utarbetat en lagrådsremiss, i vilkenföreslås såväl ny lagstiftning angående ersättning för skada som orsakas avvissa myndighetsåtgärder som en ny bestämmelse i skadeståndslagen om ersättningför felaktig myndighetsinformation. Regeringen har också aviserat enproposition i fråga om skadeståndslagstiftningen . Mot dennabakgrund finner utskottet ingen anledning att ta något initiativ med deninriktning som föreslagits i motionen. Motion K530 avstyrks i denna del(yrkande 1).Frågan om den enskildes rätt till allmänt biträde i förvaltningsärenden, somockså behandlas i motion K530 (yrkande 2), har behandlats av så sentsom vid /97, då regeringens förslag till ny rättshjälpslagantogs. Det framgår av bakgrundsredovisningen att Lagrådet och regeringengjorde delvis olika bedömningar av behovet av juridiskt biträde i vissa mål iförvaltningsdomstol. ansåg emellertid att regeringsförslageterbjöd tillräckliga möjligheter att förordna rättshjälpsbiträde iförvaltningsmål. Inte heller i denna del av motionen finner utskottet, motbakgrund av det anförda, anledning att ta initiativ av det slag sommotionärerna vill. Motion 1997/98:K530 yrkande 2 avstyrks.I motion 1997/98:So673 (v) begärs att en rättighetskatalog för ungdomarupprättas (yrkande 1). Utskottet hänvisar i detta sammanhang till attUngdomsstyrelsen tillhandahåller information av det slag som efterfrågas imotionen via styrelsens hemsida som kan nås via webbplatsen Direkt. Motdenna bakgrund finner utskottet ingen anledning att ta något initiativ ifrågan, varför motion 1997/98:So673 avstyrks i denna del (yrkande 1).Statlig regional organisationMotionernaI motion 1997/98:K519 föreslår och , båda (c), attbesluten över de statliga sektorsorganens organisation och lokaliseringåterförs till och länsmyndigheter (yrkande 1). Enligt motionärernablir följden av den pågående omstruktureringen av olika statliga verksamheterförödande för stora delar av landet, särskilt landsortsområdena. Motionärernaföreslår att de statliga sektorsorganens regionala organisation bör upphöra ochefter omstrukturering och nedbantning läggas in under länsstyrelserna.Regeringen bör utreda en sådan organisationsmodell och återkomma till riksdagenmed förslag i linje med vad som föreslås i motionen.Rolf Kenneryd m.fl. (c) föreslår i motion 1997/98:K528 att man vid förändringav den regionala nivån först bör ta ställning till funktionsfördelningen isamhället och vad som skall flyttas mellan olika nivåer (yrkande 4). Med dettatorde motionärerna avse uppgiftsfördelningen mellan centrala, regionala ochlokala myndigheter. I motionen behandlas också frågan om statliga verksamhetersregionala organisation, där verksamhetsområdena i många fall gjorts större änlänen och därmed inte överensstämmer med länsindelningen. Dessa förändringarbör enligt motionärerna utvärderas innan ytterligare organisatoriskaförändringar genomförs (yrkande 6).BakgrundStatskontoret har i en rapport (diarienr 458/96-5) redovisat en undersökning av29 statliga myndigheters eller ?myndighetskoncerners? organisatoriska struktur,däribland den regionala organisationen. Fem av de undersökta myndigheterna,, , , samtuniversitets- och högskoleväsendet, saknar regional organisation i egentligmening, även om verksamhet bedrivs på olika orter. Sex myndigheter,, (länsrätterna), , polisen,skatteförvaltningen (före planerad omorganisation) ochsocialförsäkringsadministrationen (de allmänna försäkringskassorna), har enregional organisation som stämmer överens med länsindelningen ellerlandstingsindelningen, dvs. det finns 24 eller 25 regionala enheter.Skatteförvaltningen kommer enligt beslut med anledning avbudgetpropositionen (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:SkU1) att få en nyregional organisation från , då antalet skattemyndigheterskall vara 10.20 myndigheter, om kammar- och hovrätterna räknas in bland Domstolsverketsregionala organ, har en organisation där antalet regionala enheter uppgår tillmellan 2 och 12. Tre femtedelar av dessa (12 myndigheter) har mellan 2 och 6regioner: (2), Försvarsmakten och (vardera3), (4 regionledningar), (4 kammarrätter),vidare , , , och (samtliga 5) samtSocialstyrelsens tillsynsorganisation och (hovrätterna) medvardera 6 regionala enheter.8 myndigheter har 7-12 regionala enheter: , (väg- ochtrafikregioner) och åklagarväsendet har samtliga 7 regionala enheter,exekutionsväsendet har 10, , skogsvårdsorganisationen har samtliga 11 och har 12 regio-nalaenheter.Av de nämnda 20 myndigheterna som har 2-12 regionala enheter har 17 enorganisation som bygger på att län slagits samman till större enheter, medan 3av myndigheterna, , fältorganisation och , haren regional organisation som inte bygger på länsorganisationen. Gränserna förde regionala enheterna korsar i dessa fall med andra ord länsgränserna.Pågående utredning m.m.En parlamentarisk kommitté tillsattes med uppgift (dir. 1997:80) attdels följa upp och utvärdera försöksverksamheten med ändrad regionalansvarsfördelning (prop. 1996/97:36, bet. 1996/97:KU4, rskr. 1996/97:77 samtprop. 1996/97:108, bet. 1996/97:BoU13, rskr. 1996/97:228), dels utforma vissaförslag om den framtida regionala organisationen. Kommittén har antagit namnetDen parlamentariska regionkommittén (PARK).Försöksverksamheten innebär att i , och län har ansvaretöverförts för det sektorsövergripande arbetet med att utarbeta en strategi förlänets långsiktiga utveckling, som ligger på , och vissaandra statliga uppgifter överförs till ett regionalt självstyrelseorgan,regionförbund. Uppgiftsöverföringen regleras i en särskild lag (1996:1414) omförsöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning, som trädde i kraft den1 . På , där kommunen svarar för det regionalasjälvstyrelseorganets uppgifter, bedrivs också försök med vidgad samordnadlänsförvaltning genom att länsarbetsnämnden och förts in ilänsstyrelsen. Från skall den allmänna försöksverksamhetenockså omfatta det nybildade . Försöksverksamheten skallpågå till den 31 december 2002.När det gäller den statliga länsförvaltningens struktur och uppgifter skallkommittén enligt direktiven särskilt uppmärksamma de problem, inte minst förlänsstyrelserna, som följer av att det inom förvaltningen finns ett stort antalregionala indelningar, vilket bl.a. påverkat möjligheterna att samordna ochsamutnyttja statliga resurser. Kommittén bör också överväga hur samverkanmellan och andra statliga myndigheter bör utvecklas.Den statliga regionala förvaltningsstrukturen har också uppmärksammats i denförvaltningspolitiska kommissionens slutbetänkande (SOU 1997:57), som förnärvarande bereds i med sikte på att en proposition skallföreläggas . I detta sammanhang avser regeringen att taställning till den regionala förvaltningens struktur i dess helhet. Deöverväganden som PARK gör om den statliga länsförvaltningens struktur skallenligt direktiven utgöra ett komplement till regeringens förvaltningspolitiskaställningstaganden.Utskottets bedömningI de här aktuella motionerna behandlas frågan om de statliga myndigheternasregionala organisation i olika hänseenden. I motion 1997/98:K528 yrkande 4föreslås att uppgiftsfördelningen mellan centrala, regionala och lokalamyndigheter bör bestämmas innan förändringar vidtas vad gäller den regionalanivån och dess organisation. I motion 1997/98:K519 yrkande 1 framhålls att denpågående omstruktureringen av de statliga sektorsorganens organisation börupphöra och att beslutanderätten i dessa frågor bör återföras till riksdagenoch länsmyndigheterna. I motion 1997/98:K528 yrkande 6 framhålls att debeskrivna förändringarna bör utvärderas innan ytterligare organisatoriskaåtgärder genomförs.Utskottet finner inledningsvis att den situation som beskrivs i motionernavad avser varierande gränsdragningar för myndigheternas regionala organisationinte är tillfredsställande. Utskottet konstaterar emellertid att de frågor somaktualiseras i motionerna är föremål för beredning inomRegeringskansliet med utgångspunkt från den förvaltningspolitiska kommissionensöverväganden. Frågorna är dessutom föremål för utredning inom denparlamentariska regionkommittén (PARK) som har i uppgift att bl.a. lämnaförslag om den framtida regionala organisationen och uppgiftsfördelningenmellan statliga och kommunala myndigheter. Mot denna bakgrund är utskottet inteberett att ta något initiativ av det slag som förespråkas i de här aktuellamotionerna som därför avstyrks. beträffande ombudsmannainstitutionenatt avslår motionerna 1997/98:K215, 1997/98:K231, 1997/98:K236,1997/98:K238, 1997/98:K257, 1997/98:K311 och 1997/98:K508,res. 1 (v, mp)2. beträffande alkoholfri representationatt avslår motionerna 1997/98:K261, 1997/98:K504 och 1997/98:So655yrkande 8,res. 2 (mp)3. beträffande arvoden i statliga styrelseratt avslår motionerna 1997/98:K265 och 1997/98:K514,res. 3 (v, mp)4. beträffande IT-frågoratt avslår motionerna 1996/97:K403 yrkande 3, 1997/98:K333 yrkande14, 1997/98:K522 och 1997/98:T815 yrkandena 18-22,res.