bet · GM01FiU1 · 1998-11-19 00:00:00 — I föll defrån mitten av juli fram tilloktober med . Allt dethär, med den finansiella aspekten,som utlöstes av Asienkrisen slogsuccessivt in på världsekonomin ochhar påverkat exportefterfrågan menkan också - vi ser vissa tecken pådet - leda till ökad försiktighethos konsumenter och företagare iden industrialiserade västvärlden.Problemen med hedge-fonden väcktefarhågor om en betydligtallvarligare risk, som intetidigare diskuterats i någon störreutsträckning. Det är den risk sominnebär att bankerna i västvärldenskulle bli så försiktiga med sinkreditgivning att det i sig skulleförlama världsekonomin. Närbankerna försöker dra ned på sinexponering och minska sinabalansräkningar - och de harglobalt sett varit inne i en sådanfas , för att undvikakreditförluster - minskarmöjligheterna att få tillgång tilllånekapital. Det kan, om rädslanblir alltför stor, komma att drabbaäven goda låntagare och därmedpåverka den totala aktivitetsnivåni världsekonomin mer eller mindreallvarligt. Ett tecken på denannalkande kreditåtstramningen varatt ränteskillnaderna mellanlåntagare med hög respektive lägrekreditvärdighet visade sig ha ökatpå marknaden efter sommaren.Den finansiella krisen bedömdes pådetta sätt få negativa realaeffekter. Prognosmakare världenrunt, inklusive i , ändradesina bedömningar och reviderade nedtillväxt- och inflationsutsikterna.Det gjorde också Riksbanken.Bedömningen att tillväxten iomvärlden blir svagare än vad vitidigare har räknat med ledde osstill slutsatsen att inflationenskulle komma att underskrida måletom reporäntan hölls oförändrad. Denbakomliggande analysen är då attresursutnyttjandet blir lägre ochdärmed också inflationstrycket. Detfinns flera tecken, som har visatsig i statistiken, på att svenskekonomi svalnar av något. nettoexporten, som harförsvagats. Vi har sett enlageruppbyggnad, och en del av denär sannolikt ofrivillig. Dessutomfinns det tendenser att utlåningentill företagen har ökat i någotlångsammare takt. Några teckenfinns också på att den finansiellaoron har påverkat hushållensframtidstro i en viss negativutsträckning, och det kan påverkaprivat konsumtion.De här dämpande effekterna bedömdevi skulle komma att få störreeffekter på inflationsutvecklingenframöver än den stimulans somkommer från en svagare kronkurs.Mot den bakgrunden beslutadeRiksbanken att sänka reporäntan med25 räntepunkter till den 3november.Jag kanske bör påpeka att vårnedrevidering av efterfrågebildenoch inflationsutsikterna inteinnehåller någon dramatik, menrevideringen är ändå tillräckligför att påverka våraarbetsbetingelser.För att öka handlingsfriheten ipenningpolitiken beslutadefullmäktige i går att sänka dens.k. Det är inomden korridoren som reporäntanlöper. Sänkningen uppgick till enhalv procentenhet, till påinlåningsräntan och till påutlåningsräntan.Oron för en ofrivillig neddragningav kreditgivningen - och deallvarliga konsekvenser det skullefå - har inneburit attcentralbankerna runt om i världenhar skärpt bevakningen av detfinansiella systemet. För vår delhar det inneburit kontakter med destora bankerna och en ökadbevakning av derasfinansieringssituation, framförallt i utländsk valuta. Det har vigjort i samarbete medFinansinspektionen.Den slutsats som vi har dragit äratt banksystemet i Sverigeförefaller att i stort varastabilt. Det är den slutsats somfullmäktige också drog i åretsandra finansmarknadsrapport, som vipublicerade och offentliggjorde . Utlåningen från svenska bankertill de mest drabbade länderna ärrelativt liten. För säkerhets skullhar bankerna byggt upplikviditetsreserver i det fallsituationen på den internationellamarknaden skulle förvärrasframöver. Det verkar som omkreditgivningen på den svenskamarknaden så här långt inte harpåverkats negativt. Vi har inteheller fått några indikationer påatt man skulle vilja göra detframöver.Vad vi har sett är en viss dämpning av denglobala finansoron. Om det är etttecken på det lugn som brukarinställa sig när man befinner sigmitt inne i ett lågtryck är svårtatt säga . Det är svårt attbedöma om den internationellafinansiella oron kommer tillbaka,eller om lågtrycket har dragit bortoch det lugn som vi nu upplever ären återgång till det mer normala.Vad vi gör på är attfortsätta att analysera och följautvecklingen i banksystemet med enförhöjd beredskap till dess att vikänner en större trygghet attsituationen har stabiliserats.Det som har skett på deninternationella arenan har påkallatåtgärder av kortsiktig natur föratt skapa förutsättningar för detglobala finanssystemet att kunnafullgöra sin uppgift. På längresikt måste arbetet inriktas på attskapa ett internationellt regelverkoch system som begränsar - ochhelst helt förhindrar - risken föratt den här typen av kriser vi harsett över huvud tagetkan uppkomma. Det som har häntute i världen visar på tydligabrister i det globalafinanssystemets sätt att fungera.Nu skall vi i inte slå ossför bröstet, därför att vi harprecis gått igenom en mycket svårbankkris. Men det visar sig att dentypen av problem som vi levdeigenom har uppträtt runt om ivärlden och också har påverkat heladet globala systemet. Men när detär sagt är det också viktigt attkomma ihåg att frihandel på detfinansiella området med allrastörsta sannolikhet ger ossbetydande välfärdsvinster, precissom fallet är när det gäller frihandel med varor och tjänster närsystemet fungerar som det skall.För att komma till en avslutningkan jag säga att det senaste åretshändelser på olika sätt visar på devillkor som råder för prognoser ochbedömningar om framtiden i störstaallmänhet och för penningpolitikenmed inflationsmål i synnerhet; attutifrån en rad indikatorer försökabilda sig en bestämd uppfattning omden framtida utvecklingen. Tyvärrkan inte vi i centralbankerna väntaoch avvakta fullständig informationinnan vi agerar, eftersom våraåtgärder då skulle få full effektför sent. Vi kan alltså inte väntatills alla pusselbitar faller påplats. Det gör att det kan se utsom om vi i efterhand har gjortfelbedömningar, vilket mannaturligtvis kan säga att denräntehöjning som vi gjorde idecember var. Men medden information vi hade då bedömerjag det som viktigt att vi gjordeden räntehöjningen, eftersom vikontinuerligt och med stortydlighet skall följa den tankeramsom vi arbetar efter. Dessutom ärdet så, att om vi väntar tills vifår full information får vi enpenningpolitik där vi måste ta imed större åtgärder. Det kan ledatill en instabilitet i ekonomin sominte är önskvärd.Asienkrisen med dess förlopp ochspridning till industriländerna ären händelse som har fått störreeffekter än vad vi tidigare räknatmed. Jag kan givetvis inte uteslutaatt det kan komma att krävasytterligare justeringar avpenningpolitiken i den riktning somvi har gjort för att vi skallnå inflationsmålet på ett till tvåårs sikt. Det är helt enkelt så atten svagare utveckling i omvärldenpåverkar även förhållandena härhemma i svensk ekonomi.Ordföranden: tackar UrbanBäckström för inledningen och gåröver till frågor.Sonia (): Herrordförande! I sin inledning nämnderiksbankschefen attRiksbanken får en självständigareställning om så beslutar.I propositionen om Riksbankensställning sägs att utanatt åsidosätta prisstabilitetsmåletbör stödja målen för den allmännaekonomiska politiken i syfte attuppnå hållbar tillväxt och högsysselsättning. Mot den bakgrundenskulle jag vilja veta lite mer omhur riksbankschefen ser på hurstort sambandet kan vara mellantillväxt och räntesänkning. Jagnoterar att harnämnt att har sänktreporäntan två gånger i år.Min fråga gäller i vilkenutsträckning en ytterligareräntesänkning skulle kunna bidratill ytterligare tillväxt.Urban : Det är riktigt attdet står så i propositionen.Inflationsmålet beslutades ijanuari 1993. är det så välordnat att tanken är att man skallarbeta symmetriskt. Det vill sägaatt det är lika viktigt att undvikaatt man får för hög inflation somatt man får för låg inflation. Vihar kommit till en fas där vi harställt in förväntningarna. De allraflesta i vårt land tror attinflationen för ganska lång tidframöver kommer att hålla sig kring2 %. Då är det i mycketresursutnyttjandet i ekonomin sombestämmer inflationstrycket.Därmed blir efterfrågeutvecklingenoch resursutnyttjandet den andrasidan av myntet. Det är någontingsom i allra högsta grad återspeglasav vår analys under just dennahöst. När efterfrågeutvecklingenutomlands mattas påverkar detefterfrågeutvecklingen här hemma.Därmed påverkasinflationsutsikterna nedåt. När vidå sänker räntan, eftersom viriskerar att komma under målet, ärinnebörden attefterfrågeutvecklingen här hemmablir bättre än vad den annarsskulle ha varit.Genom att formulera och arbetaefter ett symmetriskt inflationsmålbeaktar man den typen av effektersom tar upp.Sonia (): Det som UrbanBäckström svarade var mer en allmänsynpunkt. Jag förstår att det kanvara svårt att beräkna, men finnsdet några exakta siffror? Jag vetatt har skaffat sigväldigt goda analysmetoder ochockså ökade resurser för att kunnagöra sådana ekonomiska beräkningar.Jag undrar om riksbankschefenskulle kunna diskutera detta litemer utförligt.Urban : Vad vi har talatom är att det i varje fall inte såhär långt är fråga om någradramatiska revideringar. Vi hartalat om en revidering nedåt avOECD-tillväxten med ungefär en halvprocentenhet jämfört med de siffrorsom vi hade i inflationsrapporten -2-2,- till kanske 1,iOECD-området. Det slår in på svenskekonomi. Jag är inte beredd att nuredovisa några mer exaktaprognoser.Det är naturligtvis avgörande närman väljer att göra en prognos hurpolitiken fram till dess harbedrivits. Vi talar och året därpå. Men det ärklart att en reporäntesänkning med25 punkter, som vi har gjort,kommer att ha en viss effekt påefterfrågutvecklingen i svenskekonomi nästa år.Lars (): Herr ordförande!Jag skulle vilja börja medutgångspunkten att , närman lade fram sin inflationsrapporti september, räknade med enproduktionsutveckling i ien takt av styvt . Av denredogörelse riksbankschefen nu gavföreföll det i alla fall mig som omman är inställd på attaktivitetsnivån 1999 kommer attbehöva dras ned längre än de 2,5 %som ochregeringen nu är inne på. Jagnoterade också att riksbankschefeninte blåste faran över för deinternationella finansmarknadernautan med liknelsen om lågtrycketföreföll räkna med att det kan blilika mycket trassel framöver somdet redan har varit.Nu är ju mål att värnapenningvärdet. Ett hot kan vara attfinanspolitiken inte ärtillräckligt stram. Det får vi häri se till att den blir.En annan påverkansfaktor som liggerriksbankschefens ämbetsområdenärmare är kronkursen. Vi har settatt den har varit fortsatt svängigunder hösten. Den försvagadesmarkant vid tiden för valet ochdagarna därefter. Sedan var det enåterhämtning. har den åter gåttned. Jag vet inte vad dagssiffranär, men den står i uppemot 130 påTCW-index. Det skapar en risk intebara för en importerad inflation,utan det berör också vår möjlighetatt införa euron. Man kommer inteifrån att det är ett politisktfaktum att vi underkändes vidprövningen inte bara därföratt vi inte deltagit i , utanockså därför att kronan i praktikeninte visat stabilitet.Jag skulle vilja fråga kringkronkursen, som jag tycker ärintressant i detta perspektiv. Fördet första undrar jag omriksbankschefen anser attkronkursen utgör ett problem frånpenningvärdessynpunkt. Det fannsformuleringar här som tydde på attimportpriserna inte spelar så storroll under vissa förutsättningar.För det andra undrar jag omRiksbanken räknar med att kronanblir en än mer perifer valuta eftereurons genomförande ,och därmed kanske utsatt för riskför ännu större volatilitet.I höst har det förekommit attRiksbanken har gått in medinterventioner. Är det någontingsom riksbankschefen räknar med kanbli behövligt i än störreutsträckning i fortsättningen? Detvar den tredje frågan.Den fjärde gäller vad som skullehända med kronkursen om Sverigepolitiskt gav klartecken förinförande av euron i landet. Jagutgår ifrån att det skulle ske enförstärkning, men jag skulle gärnavilja höra riksbankschefensbedömning av detta.Den femte och sista frågan gällervilken nivå riksbankschefen räknarmed att vi måste komma till vadgäller kronkursen mätt i ecuindexför att bli insläppta i till enbörjan och sedan EMU.Urban : Det var mångafrågor, . Det är klartatt det inte finns någoncentralbank eller centralbankschefsom tycker om att se att valutanförsvagas i snabb takt. Vi har haftsådana perioder . Detär väl helt klart, även om jag intevill ge mig in på att ange någranivåer, att kronkursen nu t.ex.inte återspeglar fundamentalafaktorer i svensk ekonomi. Men härkommer brytpunkten. Vad är det förpolitik som för? Är deten politik som syftar till fastväxelkurs, eller är det en politiksom syftar till att hålla nereinflationen på ? Det är detsenare. Vi har ett inflationsmål.Det är inte växelkursstabiliteten isig som är det viktiga för oss,även om vi skulle önska att kronanutvecklades mer stabilt. Det ärinflationen.Växelkursen och kronans utvecklingkommer in som en komponent ibedömningen avinflationsutsikterna. Ominflationsutsikterna pekar på attvi överskrider målet går räntanupp. Pekar de på att vi går undermålet går räntan ned. Detta ärviktigt att säga, så att det intefinns någon baktanke om att det ärfast växelkurs som vi arbetarefter.Sedan är det en helt annan sak attdet kan finnas vissa nervösa lägendå kronan rör sig väldigt snabbt pågrund av att marknaderna präglas avstark finansiell turbulens, dvs.nervositet i marknaden. Då kan detfinnas skäl - vi har gjort det engång - att gå in ochgöra en intervention för attmarkera att det finns risker åtbåda håll. Det är inte för attmarkera att nivåer är viktiga föross, utan det är för att markeraatt det går väl fort. Har nifunderat över om kronans värdeskall förändras så snabbt som sker?Under just den period när vi gjordeinterventioner hade det skett enmycket snabb rörelse.Det gäller att vi ser distinktionenmellan rörlighet och nivåer. Nivåerspelar ingen roll för oss annat ännär det gäller vårinflationsbedömning. Det ärrörelsen som under vissaomständigheter kan påverka oss närdet gäller att intervenera.Be mig inte, , attgöra några kommentarer kringeventuellt framtida agerande på detområdet. Hela mekanismen bygger påatt vi agerar om vi finner detlämpligt. Be mig inte att ställadet ena eller det andra i utsikt.Det är någonting som finansiellaaktörer vaktar väldigt noga på ochförsöker tjäna pengar på.Efter årsskiftet kommer mycketriktigt euron. Vi har gjort enbedömning av hur detta kan kommaatt påverka kronans ställning. Omvi bedriver prisstabilitetsinriktadpolitik från sida ochom det finns förtroende förbudgetpolitiken kommer det övertiden också att leda till en stabilkrona. Jag kan naturligtvis inteutesluta kortsiktiga rörelser. Detförekommer , och det kanförekomma . Menfundamentala värderingsfaktorerkommer ändå alltid förr ellersenare in i bilden. Så tror jag attdet blir även då euron existerar.Vad skulle hända om Sverigedeklarerade att vi skulle gå in iERM? Då tror jag att kronan skullestärkas betydligt, eftersom manförväntar sig att de fundamentalafaktorerna kommer att få betydelseför den centralkurs kronan får. Somjag sade gör jag bedömningenatt kronan nu helt klart ärvärderad på ett sätt som intestämmer med fundamentala faktorer.Inte heller när det gäller eneventuell nivå för ett ERM-medlemskap och vad en sådaneventuell förhandling skulle hamnapå vill jag ange vad jagpersonligen tycker. Det saknarkanske betydelse. Frågan har hellerinte diskuterats i fullmäktige medtanke på att den är hypotetisk.Även här vill naturligtvis olikaaktörer på den finansiellamarknaden gärna höra någonting föratt kunna göra affärer. Därför villjag gärna avhålla mig från att göraens en bedömning i den frågan.Lars (): Jag skall intepressa fram några nivåer ellerpreciserade besked beträffandeantalet interventioner ifortsättningen. Jag förstår att detinte går att kommentera. Ändånoterar jag förhållandet att manfrån sida jag vet intehur länge har talat om attkronkursen inte svarar motfundamentala värden i Sverigesekonomi. Det är väl ett sätt attuttrycka att kronan är mer ellermindre permanent undervärderad. Jagkan inte komma fram till annat änatt det enligt allmän ekonomiskteori bör leda till risker. Det kanalltså äventyra prisstabiliteten.Jag tyckte inte att riksbankschefensvarade riktigt på detta.Efter den förra sänkningen avreporäntan har vi sett åtgärder; kom en, och dagens anförandetyder på att det kan gå vidare.Kommer en försvagning av kronan pådet sätt som har skett attmotverka benägenheten frånRiksbanken att föra denpenningpolitik som man ändå tyckeratt man har anledning att göra medhänsyn till inflationsutsikterna,eller ligger det ett spöke i dettaatt kronan är fundamentaltundervärderad som håller neremöjligheterna att agera på denpenningpolitiska sidan medräntevapnet?Jag kan nöja mig med dennaföljdfråga, för jag tycker att detbör belysas mera.Urban : Riksbankenbedriver inte penningpolitik efterkortsiktiga fluktuationer påvalutamarknaden. Vi måste bilda ossen uppfattning om hur dagsläget ochkommande utveckling på ekonominsolika områden - naturligtvisinklusive valutamarknaden, men äveninklusive efterfrågebilden -påverkar inflationen på ett . Därför är det intekortsiktig utveckling som är detprimära intresset för oss. Underhösten har vi frågat oss vilkenbedömning vi har anledning att göranär det gäller den internationellatillväxten, den svenskautvecklingen ochkapacitetsutvecklingen i svenskekonomi. Vilken rimlig långsiktigbana kan man räkna med förväxelkursen? Man väger ihop alltdetta till en bedömning förinflationsutvecklingen, och såagerar vi därefter.Sedan får vi i en rörligväxelkursmiljö leva med att valutanockså fluktuerar lite grand. Detser vi i andra länder som harrörlig växelkurs. Vi ser det iStorbritannien, i , i NyaZeeland och i , som ocksåarbetar på liknande sätt som vi göri med flytande växelkursoch inflationsmål.Man skall också komma ihåg att manfår en större stabilitet i deinhemska räntorna om man har rörligväxelkurs. Har man en fastväxelkurs får man en störrestabilitet i växelkursen, men enstörre instabilitet i de inhemskaräntorna. Det är inte så att denvolatilitet som ibland kan finnaspå de finansiella marknadernaförsvinner om man t.ex. går in iERM. Den kan då i stället ta signågot annat uttryck. Detta är enavigsida av ett globaliseratfinansiellt system som vi kan seklart. Precis som när det gällerandra faktorer finns det en delavigsidor, men det finns ocksåstora fördelar. De får väl ansesöverväga, även om vi just nuidentifierar att vi behöver skärpareglerna för det globalafinansiella systemet.Siv Holma (v): Det är fler som harvarit inne på målet för Riksbankensverksamhet. Det är att upprätthållaett fast penningvärde och att ståoberoende gentemot den demokratisktfolkvalda . Därutöverskall utan attåsidosätta prisstabilitetsmåletstödja målet om hållbar tillväxtoch hög sysselsättning.Jag skulle vilja ställa följandefrågor. Är det en riktigiakttagelse att är meruppmärksam på att motverkainflation än deflation? Riksdagenhar definierat låg inflation med ennivå. Det är alltså ett politisktvärderat mål. Detta mål är hårdareän t.ex. . Hade man intehaft ett större handlingsutrymmenär det gäller att sänka räntornaom inflationsmålet varit mjukare?Det skulle i sin tur ha gjort attmålet hög sysselsättning hadekunnat nås på ett mycket bättresätt än vad som har skett i dag.Urban : Första frågangäller om vi är symmetriska ellerasymmetriska. Den diskussionen harvi fört här iutskottet. Mitt svar ärkategoriskt: Vi är symmetriska.Den andra frågan gäller om vi harett tuffare inflationsmål änTyskland. Svaret är nej på denfrågan. Man kan säga att ECB, somTyskland nu går upp i, har etttuffare mål än vad har.Jag tycker inte att man skall göranågra stora poänger av detta närdet gäller hur den praktiskapenningpolitiken kommer attutformas. Vi har ett inflationsmålpå ± . I deneuropeiska har manefter en del klarlägganden visatsig ha ett mål mellan 0 och 2 %.Den tredje frågan gällde om det gåratt vinna någonting påsysselsättningsområdet om manaccepterar högre inflation. Mittsvar är nej. Det tycker jag att vårhistoria har visat. Vi försökte attpå acceptera enhög inflation för att få en bratillväxt och en hög sysselsättning.Vi fick hög sysselsättning underett tag, men de obalanser som hadebyggts upp ledde till ett drastisktfall i sysselsättningen och endramatisk ökning av arbetslösheteni . Det visar attdet i längden inte går att välja enhögre inflation för att få högresysselsättning.Jag försökte i min inledning visaatt det inte finns något klartsamband mellan tillväxt ochsysselsättning. Det tycker jag ären viktig distinktion. Vi talarofta i debatten om att vi måste fåbättre fart i ekonomin och höjatillväxten för att få mersysselsättning. Om höjd tillväxtinte ger någon sysselsättningdärför att företagen är inriktadepå kapitalintensiv produktion blirdet inga jobb. Det antyder att manmåste identifiera de strukturellaproblem som sannolikt finns här.Jag tror i och för sig att en merbalanserad utveckling av ekonominger något bättre utfall påsysselsättningsområdet. Vi är påväg in i en sådan fas. Men det gördet än svårare att göra en kopplingmellan inflation och arbetslöshet.Stefan Attefall (kd): Jag skullevilja fortsätta resonemanget omekonomins tillväxt, efterfrågan ochsysselsättning. Som riksbankschefenvisade har vi haft en tillväxt på3 % . I regeringensfinansplan hoppas man på enfortsättning med samma utveckling.Samtidigt har vi under de senastedagarna fått veta att alltflerprognosmakare pekar på att man fårjustera ned dessa prognoser omtillväxten. har vi också fåttrapporter om att varslen ökar ochatt arbetslösheten stiger. Det äroerhört viktigt att vi kan skapavad riksbankschefen kallar mersysselsättningsintensiv tillväxtför att komma urmassarbetslösheten.Utifrån detta resonemang, ochutifrån vad du har sagt tidigare,skulle jag vilja ställa någrafrågor. Du talar om strukturellaproblem. Jag skulle vilja att duytterligare preciserar vad duåsyftar. Vilka är de strukturellaproblem i ekonomin som man måsteangripa? Hur bedömerriksbankschefen sambandet mellan enmer sysselsättningsintensivtillväxt och möjligheten attytterligare justera ned räntornaoch föra en mer expansivpenningpolitik?Urban : När det gällervilka strukturella problem vi har iekonomin är det just kopplingenmellan sysselsättning och tillväxtsom jag vill ta upp här iutskottet, så att vi klarar ut vadpenningpolitik med inflationsmålegentligen leder till. Sedan villjag säga att det är en svår analys.Vad skall man göra för att kommatill rätta med dessa frågor? Jagtycker inte att vi kan tillföra enanalys som är klokare än den somgörs i det svenska samhället istort när det gäller att komma tillrätta med dessa saker. Jag vetockså att detta är politiskt mycketladdade frågor.Vad vi kan göra från Riksbankenssida är att peka på dettaförhållande och säga att härsannolikt ligger en delstrukturella problem. Sedan trorjag att varken ekonomer, politikereller ens utskottets ledamöter vetexakt vad man bör göra för attkomma till rätta med detta, men detär viktigt att vi inser att vi medall sannolikhet har ett problem häroch att diskussionen sedan förs.Vi har ingen speciell kompetens pådetta område. Jag tror att jagavhåller mig från att ge någranärmare synpunkter på detta.När det gäller reporäntansutveckling är detinflationsutsikterna som är heltavgörande. De bestämmer om vi skallha en högre ränta eller en lägreränta. För att föra diskussionenvidare skulle man kunna sägaföljande. Om vi ökade kapacitetenoch potentialen för tillväxt isvensk ekonomi är det klart attockså efterfrågan kunde vara högreutan att inflationen tog fart.Därmed kan man också föra en någotmer stimulativ penningpolitik utanatt man riskerar att överskridamålet.Stefan Attefall (kd): Skall jagtolka riksbankschefen så, atträntan skulle kunna sänkasytterligare om ochregeringen förde en ekonomiskpolitik som gjorde att vi kundeskapa fler arbeten inom befintligtillväxtram?Urban : Nej, det var intedet jag sade.