bet · GL01JuU13 · 1998-05-12 00:00:00 — Den engångssumma om 5miljoner kronor som regeringen avser att tillföra för arbetetmed frågor om våld mot kvinnor skall även avse arbetet motprostitution.MotionernaI motion Ju23 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om atten strategi för att nå drogmissbrukande prostituerade kvinnor bör utarbetas.Mot bakgrund av förslaget i propositionen om att förbjuda köp av sexuellatjänster anser motionärerna att gruppen drogmissbrukande prostituerade kankomma att behöva extra stöd. Motionärerna anser att det krävs individuellalösningar för varje enskild kvinna. Stödet kan komma att omfatta allt frånterapi och medicinska behandlingar till ekonomisk hjälp med skuldsanering ochbostad. För att detta skall kunna uppnås måste berörda kommuner, landsting ochpolis samverka för att utarbeta en strategi för att nå och hjälpa dessakvinnor.I motion Ju26 av och () begärs etttillkännagivande om behovet av ett för utveckling ochförbättring av samhällets insatser mot prostitution. Verksamheten vid ettsådant centrum skulle enligt motionärerna kunna inordnas under Socialstyrelsen.Mot bakgrund av att det i redan finns en sådan verksamhet börcentrumet av effektivitetsskäl förläggas dit.I motion Ju27 av m.fl. (fp) begärs en utredning av hursamverkan mellan polismyndighet, socialtjänst, hälso- och sjukvård och andraberörda myndigheter skall kunna komma till stånd för att motarbetaprostitutionen (yrkande 18).I motion Ju31 av m.fl. (kd) begärs tillkännagivanden om vad imotionen anförts om ett nationellt centrum för arbetet mot prostitution och omvård och behandling av prostituerade med missbruksproblem (yrkandena 3 och 4).Motionärerna anser att förslag om ett nationelltcentrum för arbetet mot prostitution bör förverkligas. Vid ett sådant centrumkan de som är engagerade inom området ha sin bas för att arbeta med forskning,information och opinionsbildning samt för att upprätthålla kontakt med deoperativa verksamheterna på lokal nivå. Vid sidan av detta uppdrag skullecentrumet också ha det nationella ansvaret för kontakter med andra länder förutbyte av erfarenheter och information. I motionen betonas också vikten av attde prostituerade med missbruksproblem får en reell möjlighet tillrehabilitering och att vården och behandlingen anpassas efter den enskildakvinnans behov. Vidare anser motionärerna att det måste finnas bestämdasamarbetsformer mellan prostitutionsgrupperna, hälso- och sjukvården ochnarkomanvården för att adekvata insatser skall kunna sättas in på ett tidigtstadium.I motion Ju933 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omvad som anförts om åtgärder för att bekämpa prostitutionen (yrkande 9).Motionärerna anser bl.a. att stödet till prostitutionsgrupperna inomsocialtjänsten bör öka. Det är också viktigt att samarbetet mellanprostitutionsgrupperna och polisen, sjukvården och andra berörda myndigheterutvidgas. Det vore också, menar motionärerna, önskvärt att skapa ett nationelltcen-trum för arbetet mot prostitution, där forskning, arbetsmetoder m.m. kansammanställas.I motion So668 av m.fl. (mp) yrkas att skall geregeringen i uppdrag att ta initiativ till ett forskningsprojekt inom EU föratt studera hur de olika vägvalen att stödja den prostituerades situationpåverkar samhällsutvecklingen.Utskottets övervägandenEn mycket betydelsefull del i arbetet med att minska prostitutionen är deinsatser som görs av . Sociala insatser mot prostitution görsfrämst av de särskilda prostitutionsgrupper som inrättats inom iStockholm, , och . Prostitutionsgrupperna bedriver ettuppsökande arbete och försöker påverka kvinnorna att upphöra med prostitutionoch motivera dem till behandling. Stödjande och behandlande arbete bedrivsockså inom missbruksvård, kriminalvården och av de frivilligaorganisationerna. Prostitutionen betraktas då som en del av dessa kvinnorssamlade problem. har pekat på attprostitutionsgrupperna med de metoder och resurser som de förfogar över harsvårt att nå kvinnorna i inomhusprostitutionen, prostituerade med utländskhärkomst och prostituerade som lider av psykisk sjukdom. Utskottet anser attdet är angeläget att det utvecklas metoder och tillskapas resurser i kommunernaför att nå och erbjuda dessa grupper av prostituerade stöd och hjälp med attkomma ifrån prostitutionen. Ytterligare kunskap om de prostituerade kvinnornasbakgrund och motiv behövs enligt utskottet för att utforma behandlingsåtgärderoch andra sociala insatser men även när det gäller det förebyggande arbetet motprostitution. Det behövs också ökat stöd till metodutveckling när det gällersociala insatser på lokal nivå. Någon samlad bild över könshandeln, denforskning som bedrivs eller de insatser som görs för att motverka denna finnsför närvarande inte. Dessa brister har regeringen nu beslutat att åtgärda genomatt ge i uppdrag att fortlöpande följa och samla kunskap omprostitutionens omfattning och utveckling samt sammanställa kunskap om desociala insatser som bedrivs på lokal nivå. I uppdraget ingår också att ge stödtill utveckling och förbättring av insatserna på lokal nivå. Socialstyrelsenskall även följa den internationella utvecklingen på området. Utskottetvälkomnar detta initiativ. Genom uppdraget tillgodoses också väsentliga delarav och vissa motionärers förslag om inrättande av ettnationellt på området. Motionerna Ju26, Ju31 yrkande 3 ochJu933 yrkande 9 är därmed i allt väsentligt tillgodosedda.För att det samlade arbetet mot prostitutionen skall bli effektivt behövssamverkan mellan berörda myndigheter och organisationer förbättras. Dennainställning delas också av regeringen. Någon särskild utredning härom somföreslås i motion Ju27 yrkande 18 behövs inte. Motionsyrkandet bör därföravstyrkas.När det gäller gruppen drogmissbrukande kvinnor som finansierar sitt missbrukgenom prostitution anser utskottet i likhet med motionärerna i motionerna Ju23och Ju31 att särskilda åtgärder behövs. Först och främst behöver kvinnorna fåadekvat vård för att komma ifrån missbruket. Därutöver finns behov avytterligare insatser t.ex. terapi, medicinska behandlingar, ekonomiskt biståndoch hjälp till bostad. Det behövs en väl utarbetad strategi på området och enfungerande samverkan mellan kommuner, landsting och polis. Detta får anses ingåi ovan nämna uppdrag m.m. Utskottet anser inte att riksdagenbör göra något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionernaJu23 och Ju31 yrkande 4 utan föreslår att dessa avstyrks.Utskottet finner det inte påkallat att ge regeringen i uppdrag att tainitiativ till ett sådant forskningsprojekt inom EU som föreslås i motionSo668. Utskottet föreslår att motionen avstyrks.KönsstympningEnligt lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor är könsstympningav kvinnor förbjuden i . Förbudet gäller oavsett om samtycke tillingreppet har lämnats eller inte. Lagen syftar till att förhindra attkönsstympning av kvinnor utförs i . är avsikten att markeraett avståndstagande från den kvinnosyn som bruket av könsstympning ger uttryckför. Med ingrepp enligt lagens mening förstås alla former av ingrepp i dekvinnliga yttre könsorganen i syfte att stympa eller åstadkomma andra beståendeförändringar av könsorganen. Den som bryter mot förbudet kan dömas tillfängelse i högst . Om omständigheterna är förmildrande döms till böter.Straffet för det grova brottet uppgår till fängelse i lägst ett och högst tioår.I propositionen föreslås att begreppet omskärelse i lagen skall ersättas avbegreppet könsstympning eftersom det bättre beskriver vad ingreppet verkligenär, nämligen en stympning. Könsstympning är också en term som används iinternationella sammanhang. Med hänsyn till brottets allvarliga art, dvs. attpå rituell grund utföra ingrepp som förstör väsentliga kroppsdelar på enmänniska, ofta med invalidiserande följder både fysiskt och psykiskt, är detenligt regeringens mening motiverat med en straffskärpning. Böter börutmönstras ur straffskalan för brottet, och straffet för normalbrottet börskärpas till fängelse i högst . För det grova brottet, som avser de mestingripande stympningarna, bör minimistraffet inte understiga fängelse i två år.Enligt nu gällande lagstiftning är även försök till sådant ingrepp som lagenomfattar straffbart. I propositionen föreslås att även förberedande åtgärderoch stämpling till brott bör vara straffbara, liksom underlåtelse att avslöjakönsstympning som är å färde.När det gäller det internationella arbetet anförs att debatten om kvinnligkönsstympning för var närmast obefintlig, medan frågan i dagsom ett resultat av aktiva insatser från bl.a. behandlas i olikainternationella sammanhang. Det gäller i t.ex. FN:s övervakningskommittéer avkonventioner om de mänskliga rättigheterna, i , , och iVärldshälsoorganisationen, WHO. Även FN:s kvinnokommission och FN:s kommissionför mänskliga rättigheter har engagerat sig i denna fråga. Vid 1997 årsgeneralförsamling har, med stöd från bl.a. , antagitsen särskild resolution mot könsstympning.I vilken utsträckning som könsstympning förekommer i är inte känt, mendet torde framför allt vara under vistelse i hemlandet som barn blir utsattaför denna typ av ingrepp, anförs det i propositionen. Om fårkännedom om att en flicka skall resa utomlands för att genomgå könsstympningbör ingripa med stöd av lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU). Det föreligger vidare en skyldighet föralla myndigheter, vars verksamhet berör barn, att anmäla till socialnämnden omde får kännedom om att ett barn kan komma att utsättas för ett sådant ingrepp. (Vad som avses är anmälningsskyldigheten som finns till skydd för denunderårige i 71 § SoL.) Sådana uppgifter kan lämnas mellan myndigheter inomhälso- och sjukvård och utan hinder av att det saknas samtyckefrån den enskilde (14 kap. 2 § sekretesslagen). I propositionen framhålls ocksåvikten av att arbeta för att förändra inställningen till denna sedvänja, hossåväl de grupper i där detta är brukligt som internationellt. I bl.a.Göteborg och i kommun bedrivs ett framgångsrikt arbete påmödravårdscentralerna, som riktar sig speciellt till vissa invandrargrupper, isyfte att få blivande föräldrar att inse konsekvenserna av könsstympning ochdärigenom förhindra att det väntade barnet utsätts för ett sådant ingrepp.I propositionen berörs också frågan om man i skall kunna lagföra enperson för könsstympning som utförts i utlandet. Den som är svensk medborgareeller utlänning med hemvist i eller, i vissa fall, utlänning som finnshär i riket kan dömas efter svensk lag och i svensk domstol för medverkan tillatt könsstympning utförts i ett annat land, om ingreppet är straffbart i detland där det utfördes. Om ingreppet däremot inte är straffbart i det land därdet har utförts kan ansvar inte utdömas i . (Detta följer av principenom dubbel straffbarhet, dvs. att gärningen skall vara straffbar både i Sverigeoch på gärningsorten, 2 kap. 2 § BrB.) Principen om dubbel straffbarhet gällerinte om det lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet ärfängelse eller därutöver. I betänkande, Barnet ifrämsta rummet (SOU 1997:116), föreslås att könsstympning skall undantas frånprincipen om dubbel straffbarhet. Regeringen anser att frågan om en sådanutvidgning av det straffbara området bör övervägas i samband med beredningen avBarnkommitténs betänkande.I motion So312 av () hemställs om ett tillkännagivande omvad som anförts om utveckling av behandlingsmetoder för rehabilitering avkvinnor som könsstympats (yrkande 1). Motionärerna menar att även om skadornatill följd av könsstympning är irreversibla bör allt göras för att utvecklabehandlingsmetoder för att återställa så mycket som möjligt av den ursprungligafunktionen. Det viktigaste är dock enligt motionärerna att förebygga attkönsstympning över huvud taget utförs, vilket också tidigare betonat.Socialstyrelsen bör följa upp och återrapportera vad som hänt när det gällerdet förebyggande arbetet. Även detta bör ges regeringen till känna (yrkande 2).Ett tillkännagivande om återrapportering till om vad som gjorts närdet gäller förebyggande insatser framförs också i motion Ju27 (fp) (yrkande23).Även i motion So335 yrkande 1 av och ()begärs ett tillkännagivande om behovet av att motarbeta kvinnlig könsstympningoch ge olika typer av stöd till de kvinnor som utsatts för ett sådant ingrepp.I motion Ju31 av m.fl. (kd) yrkas att skallåläggas ett ansvar för att söka förändra inställningen till könsstympning hosberörda invandrargrupper (yrkande 5). Motionärerna är positiva till destraffskärpningar som föreslås men vill påpeka attinformationsinsatser för att nå människor vars sedvänjor påbjuder könsstympningär av största vikt. bör därför ha ansvaret för uppgiften attförsöka ändra inställningen till denna tradition hos vissa invandrargrupper.I motion Ju27 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omatt i det internationella arbetet aktivt måste stödja ansträngningarnaatt eliminera kvinnlig könsstympning (yrkande 22).I motion Ju29 av m.fl. (c) yrkas att skallbesluta om en ändring i så att brottet könsstympning undantas frånprincipen om dubbel straffbarhet (yrkande 2).I motion Ju934 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförts om könsstympning (yrkande 9). Motionen är från denallmänna motionstiden, och yrkandet överensstämmer med de förslag omstraffskärpningar som läggs fram i propositionen.I motion So225 av () framförs ett liknande yrkande omstraffskärpningar. Motionären anser att också rättsväsendet bör ägna ökaduppmärksamhet åt brott som omfattas av lagen om förbud mot omskärelse avkvinnor.Utskottets övervägandenUtskottet ställer sig i alla delar bakom regeringens förslag till ändringar ilagstiftningen när det gäller könsstympning av kvinnor och anser att riksdagenbör anta lagförslaget. Motionerna Ju934 yrkande 9 och So225 är därmedtillgodosedda och bör avstyrkas.Utskottet anser inte att nu bör besluta om en sådan ändring avbrottsbalken som föreslås i motion Ju29 yrkande 2. Yrkandet bör avstyrkas.Utskottet har behandlat frågor om åtgärder mot kvinnligkönsstympning, senast i det av godkända betänkandet 1997/98:SoU2.Utskottet vidhöll inställningen att det är synnerligen angeläget medinformation och utbildning om kvinnlig könsstympning till både vuxna och barninom de grupper där detta kulturmönster fortfarande lever kvar och till berördapersonalgrupper. Utskottet ansåg det också angeläget med återkommandeuppföljning av insatserna på området. Den kompetens på området som byggts uppinom landet måste kunna bibehållas och ytterligare förbättras. Utskottet utgickfrån att regeringen och berörda myndigheter noga följer utvecklingen och vidtarde åtgärder som är påkallade utan något tillkännagivande härom. Utskottet harinte ändrat uppfattning i frågan. Motionerna Ju31 yrkande 5, Ju27 yrkande 23och So312 yrkande 2 bör därför avstyrkas. Frågan om information och upplysninghar även tagits upp av utredningen om föräldrautbildning som i sitt betänkande,Stöd i föräldraskapet, föreslår att bör ges i uppdrag attinformera om kvinnlig könsstympning och dess skadeverkningar till berördainvandrargrupper samt till yrkesverksamma som möter föräldrar från länder därsådan sedvänja praktiseras.Utskottet instämmer med motionärerna i motionerna So312 yrkande 1 och So335yrkande 1 om att hälso- och sjukvården bör utveckla behandlingsmetoder för attsåväl fysiskt som psykiskt rehabilitera kvinnor som utsatts för könsstympning.Utskottet kan inte finna att regeringen har någon annan uppfattning i dennafråga. Motionsyrkandena bör därför avstyrkas.Sverige har bedrivit ett aktivt internationellt arbete för atteliminera kvinnlig könsstympning, bl.a. inom olika FN-organ och inom WHO. Vid1997 års generalförsamling har, med stöd från bl.a. , för första gångenantagits en särskild resolution om kvinnlig könsstympning. har ocksåratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter. Enligt denna konvention ärkvinnlig könsstympning en för barnets hälsa skadlig sedvänja somkonventionsstaterna skall vidta alla effektiva åtgärder för att avskaffa.Sverige bör enligt utskottet fortsätta att arbeta aktivt i olikainternationella sammanhang för att bryta denna sedvänja. Med hänsyn till detanförda anser utskottet att motion Ju27 yrkande 22 är tillgodosedd. Yrkandetbör därför avstyrkas.Stockholm den 24 mars 1998På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit: (), (), RinaldoKarlsson (s), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (),Elisebeht (), () och ().Avvikande meningar1. Ändring i socialtjänstlagenSten , , , (alla m) anför:Enligt vår uppfattning är det angeläget att kommunernas socialtjänst blirbättre på att stödja och hjälpa inte bara misshandlade kvinnor utan ävenbrottsoffer i allmänhet. ansvar för brottsoffer bör liksom närdet gäller våldsutsatta kvinnor komma till klart uttryck i socialtjänstlagen.Vi anser att regeringen bör överväga att utvidga den i propositionenföreslagna tilläggsbestämmelsen i socialtjänstlagen till att omfatta även andrabrottsoffer än kvinnor. Vad vi nu anfört bör med anledning av motionJu24 yrkande 2 ge regeringen till känna. Motionerna Ju31 yrkande 1 och Ju32yrkande 1 bör avstyrkas.2. Ändring i socialtjänstlagenIngrid () anför:I likhet med motionärerna i motion Ju32 yrkande 1 (mp) anser jag att ordet?bör? i regeringens förslag till 8 a § socialtjänstlagen skall bytas ut mot?skall?. Jag anser också att det bör klargöras att i sitt arbetemed utsatta barn skall, och inte enbart bör, ägna särskild uppmärksamhet åt debarn som växer upp i miljöer där det förekommer våld och misshandel. Detta börriksdagen med anledning av motion Ju32 yrkande 1 som sin mening ge regeringentill känna. Motionerna Ju24 yrkande 2 och Ju31 yrkande 1 bör avstyrkas.3. Ändring i socialtjänstlagenMichael () anför:Kvinnovåldskommissionen har visat att det finns brister när det gällersocialtjänstens möjligheter att på ett kvalitetsmässigt sätt arbeta med kvinnorsom utsatts för våld. Detta beror dels på att många kvinnor döljer att de ärutsatta för våld i hemmet, dels på att personalen inom , bl.a. pågrund av bristande kunskaper om våld mot kvinnor, inte är tillräckligtuppmärksamma på problemet. Jag anser i likhet med regeringen attsocialtjänstens ansvar för kvinnor som är eller har varit utsatta för våldeller andra övergrepp bör klargöras bättre genom att socialtjänstlagenkompletteras med en bestämmelse härom. ansvar blir tydligareoch troligen blir mer uträttat på detta område på socialtjänstkontoren runt omi landet om ordet ?bör? ersätts med ?skall? i förslaget till ändring isocialtjänstlagen. Jag anser vidare att ordet ?får? bör ändras till ?erbjuds?.Det går inte att tvinga en kvinna att förändra sin situation. Man kan endasterbjuda henne stöd och hjälp. Med det anförda föreslår jag att riksdagenbeslutar att 8 a § socialtjänstlagen skall ha den lydelse som föreslås i motionJu31 yrkande 1. Motionerna Ju24 yrkande 2 och Ju32 yrkande 1 bör avstyrkas.4. uppdragIngrid () anför:Vänsterpartiet är positivt till det uppdrag som fått när detgäller att leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor. Uppdragetbör dock utvidgas till att omfatta även flickor. Flickor som utsatts försexuella övergrepp behöver förutom terapi för att bearbeta sina upplevelseräven s.k. mentala självförsvarskurser. anser att regeringen börge i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete för flickor sombl.a. skall syfta till att stärka självkänslan hos de flickor som utsatts försexuella övergrepp eller vars mödrar finansierar sitt missbruk genomprostitution. Dessa flickor behöver inse värdet av sin kropp och sin rätt attsäga nej. Jag anser att med anledning av motion Ju28 yrkande 6 bör geregeringen till känna vad jag nu anfört.5. Barn som blivit vittne till våldRoland () anför:Många barn lever i utsatta miljöer där de vuxnas problem tar över. Barnen bliri många fall bifigurer i det kaos och de svårigheter som familjen lever i. Viden undersökning som gjorts av av polisanmälningar om misshandelhar det framkommit att det är mycket slumpartat om barnen över huvud tagetnämns i polisens rapporter och att även om så sker är det inte självklart attsocialtjänsten nås av dessa uppgifter eller att barnen får hjälp med attbearbeta sina upplevelser. Jag ser mycket allvarligt på detta förhållande ochanser att bättre rutiner för samarbetet mellan polisen, ochbarnpsykiatrin måste utarbetas så att barn som blir vittnen till våld i hemmetfår det stöd och den hjälp som de behöver. Jag anser att medanledning av motion So801 yrkande 15 bör ge regeringen till känna vad jag nuanfört.6. VårdgarantiBarbro () anför:Folkpartiet liberalerna anser att det finns starka skäl att nu införa ensärskild vårdgaranti för kvinnor som har utsatts för våld. Denna fråga harunder förhalats. bör nu ta ställning och som sin meninguttala att rätten till psykoterapi för våldtagna och misshandlade kvinnor skallingå i den heltäckande vårdgaranti som regeringen och underinnevarande år förhoppningsvis skall komma överens om.Det finns enligt min mening inte skäl för att i denna fråga avvaktade beredningar av förslagen från bl.a. HSU 2000 och delegationen för samverkanmellan offentlig och privat hälso- och sjukvård som pågår inomRegeringskansliet, särskilt inte med tanke på att det tagit innanKvinnovåldskommissionens slutrapport lett en proposition. Jag anser attriksdagen med anledning av motionerna Ju27 yrkande 6, Ju32 yrkande 4 och Ju933yrkande 6 bör ge regeringen till känna vad jag nu anfört. Motion Ju919 yrkande6 bör avstyrkas.7. Kostnadsfri vård och behandlingIngrid () anför:Kvinnor som utsatts för långvariga och systematiska övergrepp är ofta i mycketdålig fysisk och psykisk kondition och har stort behov av läkarvård och olikaformer av terapeutiska behandlingar. Jag anser att det är orimligt att dessakvinnor, som oftast blivit utsatta för våld och andra övergrepp från en man somstår dem nära, själva skall behöva ta det ekonomiska ansvaret för denbehandling de har behov av för att kunna överleva och återigen fungera somhela människor. Att kvinnor blir utsatta för våld på grund av sitt kön visardessutom att det är ett samhällsproblem och inte ett individproblem. Jag anserdärför att kvinnor som utsatts för misshandel och sexuella övergrepp skall harätt till kostnadsfri läkarvård, kristerapi och övrig erforderlig behandling.Detta bör med anledning av motion Ju919 yrkande 6 ge regeringen tillkänna. Motionerna Ju27 yrkande 6, Ju32 yrkande 4 och Ju933 yrkande 6 böravstyrkas.8. KvinnojourerIngrid () anför:Kvinnojourerna har spelat en avgörande roll för att synliggöra och beskrivavåld mot kvinnor men också för att utveckla metoder för att hjälpa och stödjakvinnor som utsatts för misshandel och andra övergrepp. Landets 131 lokalakvinnojourer står för en stor del av de direkta insatserna när det gäller stödoch hjälp till våldsutsatta kvinnor och deras barn. Enligt Vänsterpartietsmening är det angeläget att kommunerna i högre utsträckning än för närvarandestödjer kvinnojourernas arbete. Så länge det inte råder kvinnofrid i samhälletär det också statens uppgift att ekonomiskt stödja de lokala kvinnojourerna ochde två riksorganisationerna.Det är positivt att regeringen i propositionen uppmärksammat invandradekvinnor och deras speciella situation. anser dock att särskildamedel bör avsättas till kvinnojourerna för att de i sitt arbete skall kunnastödja och hjälpa utsatta invandrade kvinnor. Kvinnojourerna är enligtVänsterpartiets mening bättre lämpade än invandrarorganisationernaskvinnoorganisationer att arbeta med brottsofferverksamhet.Jag anser att med anledning av motion Ju28 yrkandena 9 och 11 börge regeringen till känna vad jag nu har anfört. Motionerna Ju901 yrkande 8,Ju933 yrkande 7, Ju934 yrkande 4 delvis, So634 och A804 yrkande 23 böravstyrkas.9. Fortbildning i frågor som rör brottsofferSten , , , (alla m) anför:Som vi tidigare anfört måste bli bättre på att stödja och hjälpainte bara misshandlade kvinnor utan även brottsoffer i allmänhet. Vi anser detdärför angeläget att regeringen överväger behovet av fortbildning för personalinom i frågor som rör brottsoffer.