bet · GL01KU19 · 1998-05-05 00:00:00 — Som skäl för detta framförssammanfattningsvis att det av regeringen föreslagna undantaget från detstraffbara området blir för snävt varigenom seriös nyhetsförmedling, forskningoch opinionsbildning kommer att hämmas. Detta kommer i sin tur att vara tillnackdel för bekämpningen av förekomsten av barnpornografi.Utskottet har ställt sig bakom en avsevärd utvidgning av detkriminaliserade området. Detta talar i sig för att utrymmet för andra än de somi sin myndighetsutövning har att ta befattning med barnpornografiskt material ifortsättningen bör vara betydligt mindre än det är . Vidare måste manbeakta att de bevekelsegrunder som ligger bakom den utvidgade kriminaliseringenbör få genomslag fullt ut. Ur det enskilda barnets perspektiv är det likakränkande oavsett i vilket medium en bild eller film förekommer och om bildenpubliceras i opinionsbildande syfte eller inte. En försvarlig spridning kränkeralltså barnet lika mycket som en oförsvarlig. Till detta måste läggas attrisken för oförsvarlig vidarespridning är uppenbar. Slutligen finns det enligtutskottet skäl att fråga sig om det är en rimlig avvägning att göra ettgenerellt undantag för sådan befattning som kan sägas vara betingad av seriösaoch allmänt lovvärda syften när det är fråga om en så långtgåendekriminalisering som är fallet. Om i princip all befattning medbarnpornografi således blir kriminaliserad måste detta få genomslag även på deseriösa områdena. Annars riskerar man att lagstiftningen uppfattas som att denger dubbla signaler och att respekten för straffbudet i övrigt undergrävs. Attbehålla försvarlighetsrekvisitet trots den omfattande utvidningen av detstraffbara området framstår enligt utskottet därför som mindre tilltalande.Det finns enligt regeringen situationer där befattning med barnpornografi kanframstå som befogad. De fall som regeringen avser är de där syftet medgärningen är skyddsvärt, konkret och specifikt och omständigheterna är sådanaatt det i princip är uteslutet att t.ex. hantera en situation utan attexempelvis inneha en viss barnpornografisk skildring. Med tanke på dessa fallbör straffstadgandet om barnpornografibrott enligt regeringen förses med enregel som innebär att i särskilda fall en gärning inte skall föranleda straff.Även om det främst är hänsynen till massmediernas ochfrivilligorganisationernas arbete som man har i åtanke är det enligt regeringennaturligtvis inte uteslutet att regeln kan vara tillämplig även i andrasituationer där en motsvarande intressekonflikt kan uppkomma, t.ex. inomforskningen. Regeringen understryker dock att det inte är meningen att regelnskall träffa någon viss yrkesgrupp generellt sett eller någon viss situation iallmänhet, utan det krävs för straffrihet att det i det enskilda fallet finnssärskilda omständigheter som gör att gärningen måste anses uppenbart befogad(prop. s. 89 f).Utskottet instämmer i regeringens bedömning och anser att bestämmelsen börutformas i enlighet med förslaget i propositionen. Utskottet vill tillägga attden snäva utformningen av möjlighet till lagligt innehav inte i sig hindraropinionsbildning och debatt. Utskottet avstyrker bifall till motionerna K18yrkande 7, K19 yrkande 4 (delvis), K20, K21 yrkande 2 och K22 yrkande 4.Övriga lagstiftningsfrågor rörande barnpornografibrottetI regeringens förslag till ny lydelse av bestämmelsen om barnpornografibrottinförs en definition av begreppet barn innebärande att med barn avses en personvars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår avbilden och omständigheterna kring den, är under 18 år.Vad gäller straffskalan för barnpornografibrott införs ett ringa brott medböter eller fängelse i straffskalan; normalgraden avbrottet kommer endast att innehålla fängelse i straffskalan, maximum två år.Slutligen införs en särskild straffskala för grovt barnpornografibrott med enstraffskala om fängelse i lägst och högst fyra år.Den som i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte spriderbarnpornografi skall enligt regeringens förslag kunna dömas för brott även närgärningen begås av oaktsamhet. För detta oaktsamhetsbrott skall kunna dömas förringa brott eller normalgraden av barnpornografibrott. Försök till uppsåtligabarnpornografibrott av normalgraden straffbeläggs och när det gäller grovtbrott straffbeläggs även förberedelse till sådant brott.Regeringen föreslår i propositionen att införsel till och utförsel frånSverige av barnpornografi skall förbjudas och att förbudet skall tas in i ensärskild lag. För att förbudet skall gälla med avseende på gräns motannat EU-land görs vissa tillägg i den lag som reglerar Tullverketsbefogenheter vid gräns mot ett annat EU-land.Genom en ändring av den särskilda lagen om förverkande av barnpornografiutvidgas möjligheterna till förverkande. Lagen kommer i praktiken att utgöraett komplement till allmänna regler om förverkande och denmöjliggör förverkande av alla barnpornografiska bilder oavsett hur depåträffas.Slutligen gör regeringen den bedömningen att s.k. anspelningspornografi, dvs.pornografi där vuxna modeller framställs som barn eller förses med olikaattribut för att påminna om barn, inte bör omfattas av kriminaliseringen ibestämmelsen om barnpornografibrott.Utskottet har inte något att anföra när det gäller de ovan nämnda förslagen.SammanfattningSammantaget leder regeringens förslag rörande barnpornografibrottet enligtutskottets mening till en lagstiftning som medger en mer effektiv bekämpning avförekomsten av barnpornografi. Utskottet tillstyrker propositionen i dessadelar.Sambandet mellan barnpornografibrottet och brottet olaga våldsskildringSom en följd av regeringens förslag om att flytta ut barnpornografibrottet frångrundlagarnas tillämpningsområde kommer samtliga barnpornografibrott atthandläggas av allmän åklagare och hanteras i vanlig brottmålsprocess medtillämpning av regler. Ett problem som då uppstår gällersådana skildringar som är barnpornografiska och som dessutom utgör sådan olagavåldsskildring som faller inom grundlagarnas tillämpningsområde. Åtal för olagavåldsskildring - på det område som omfattas av grundlagarna - skall ju alltjämtväckas av Justitiekanslern och hanteras enligt den särskildarättegångsordningen för tryck- eller yttrandefrihetsmål.I propositionen tar regeringen först upp den situationen att en och sammaskildring, t.ex. en viss sekvens i ett videogram, dels är barnpornografiskdels utgör olaga våldsskildring (s. 75 f).Regeringen framhåller att det inte vore en rimlig ordning om olikastraffprocessuella regler skulle behöva tillämpas vid ingripande mot en ochsamma stillbild eller filmsekvens. En viss bild eller sekvens som ärbarnpornografisk men som också innehåller moment som kan bedömas som olagavåldsskildring måste enligt regeringen behandlas som en enhet och kunnahanteras enligt ett och samma regelsystem. Regeringen gör i sammanhangetföljande bedömning.Enligt regeringens mening är det därför naturligt att för dessa fall anläggadet synsättet att barnpornografibrottet, som inte i något fall kommer att varastraffbart som tryck- eller yttrandefrihetsbrott, som typiskt sett får ansesallvarligare är olaga våldsskildring och som, enligt regeringens förslag kommeratt ha ett straffmaximum som är dubbelt så högt, konsumerar brottet olagavåldsskildring. Detta innebär att våldsmomenten i skildringen - i den mån dekan omfattas av gärningsbeskrivningen för barnpornografibrottet - bör betraktassom en försvårande omständighet och bestraffas inom ramen förbarnpornografibrottet.Lagrådet har med anledning av den föreslagna lösningen anfört bl.a. följande(prop. s. 316).Häremot kan emellertid hävdas att ett gärningspåstående som innebär att ettyttrande faller under tryckfrihetsförordningens beskrivning av brottet olagavåldsskildring, vartill yttrandefrihetsgrundlagen hänvisar, endast kan prövas iden ordning som gäller för yttrandefrihetsbrott. En säker lösning av dettaproblem kan emellertid inte åstadkommas utan mycket betydande ingrepp i detföreslagna systemet. Man får därför nöja sig med att överlämna problemet tillrättstillämpningen.Regeringen har med anledning av Lagrådets yttrande i denna del framhållit attgränsen för vad som kan lagföras inom ramen för barnpornografibrottet följer avbrottsbeskrivningen för detta brott. Ett gärningspåstående som innefattarskildrande i bild av sexuellt våld eller tvång med uppsåt att bilden sprids kanenligt regeringen sålunda inte rubriceras som barnpornografibrott. En annan sakär att det inte torde möta något hinder att åberopa en viss bilds motiv ellerkaraktär som en försvårande omständighet vid t.ex. en gärning avseende innehavav barnpornografi.Utgångspunkten för resonemanget är alltså att någon skildrar barn ipornografisk bild och att bilden har sådana inslag av sexuellt våld eller tvångförenat med en avsikt att bilden sprids att rekvisiten för olaga våldsskildringockså är uppfyllda.Inledningsvis konstaterar utskottet att det i den beskrivna situationen ärfråga om en och samma gärning. Detta innebär bland annat att gärningen ienlighet med allmänna straffrättsliga principer skall bedömas vid ett tillfälleoch att det inte i efterhand är möjligt för åklagaren att efter en frikännandedom i fråga om barnpornografibrott återkomma och yrka ansvar för olagavåldsskildring eller omvänt (se prop. s. 76).Utskottet konstaterar vidare att det, då fråga är om konkurrens mellanbrottsbalksbrotten barnpornografibrott respektive olaga våldsskildring,knappast uppstår några systematiska eller andra problem. I enlighet med vad somnormalt gäller har åklagaren möjlighet att utifrån samma gärningsbeskrivningyrka ansvar för barnpornografibrott alternativt olaga våldsskildring. Om bådabrotten kan styrkas kommer, som regeringen anför, det lindrigare brottet olagavåldssskildring att konsumeras av det svårare brottet barnpornografibrott.Såvitt gäller den situationen att den olaga våldsskildringen faller inomgrundlagarnas tillämpningsområde blir situationen emellertid mer komplicerad.Brottsbalksbrotten skall ju som tidigare framgått handläggas i den irättegångsbalken stadgade ordningen medan det för yttrandefrihetsbrottet finnssärskilda processregler som bl.a. innebär att målet kan handläggas med jury. Idenna situation uppstår det alltså en konkurrens mellan de olikaprocessrättsliga regelsystemen utöver den konkurrens som finns mellanyttrandefrihetsbrottet och brottsbalksbrottet. är det som nämts enstraffrättslig princip att gärningen skall bedömas vid ett och samma tillfälle;att gärningen kan bedömas antingen som brottsbalksbrott eller somyttrandefrihetsbrott gör härvidlag ingen skillnad.Från strikt straffrättsliga utgångspunkter är det enligt utskottets meningnaturligt att, i linje med vad regeringen anför, den olaga våldsskildringenockså i detta fall får vika för det allvarligare brottet barnpornografibrottoch att målet alltså handläggs i den i stadgade ordningen. Omman anlägger ett mer konstitutionellt synsätt och i stället utgår frångrundlagarna ligger det dock måhända närmare till hands att ge detryckfrihetsrättsliga och yttrandefrihetsrättsliga regleringarna företräde.Detta är dock en fråga som det i första hand ankommer på konstitutionsutskottetatt bedöma.Utskottet vill i detta sammanhang peka på ytterligare en konsekvens avregeringsförslaget som har samband med de olika processformerna.Det kan uppkomma situationer när JK/allmän åklagare med utgångspunkt i vadhan tror sig kunna styrka måste välja mellan att åtala för barnpornografibrotteller för yttrandefrihetsbrottet olaga våldsskildring. Situationen kan t.ex.vara den att det råder tveksamhet beträffande möjligheten att styrkabarnpornografibrott - det kan t.ex. vara osäkert om det går att styrka attrekvisitet ?barn? är uppfyllt - medan det däremot står klart att rekvisiten förolaga våldsskildring är uppfyllda. I detta läge riskerar åklagaren om hanåtalar för barnpornografibrott att hans talan ogillas och han kan då, ienlighet med vad som anförts i det föregående, inte återkomma med ett åtal förolaga våldsskildring avseende samma gärning. Det går emellertid att utformaåtalet på ett sådant sätt att frågan om barnets ålder kommer att saknabetydelse för åtalet; detta kan man göra genom att åtala föryttrandefrihetsbrottet olaga våldsskildring med dess lindrigare straffskala.Utskottet vill i sammanhanget anmärka att den föreslagna regleringen i 1 kap.10 § TF och 1 kap. 13 § YGL inte lägger hinder i vägen för en sådan lösning.En annan situation som rör sambandet mellan barnpornografibrottet och brottetolaga våldsskildring är den att en viss videofilm i olika sekvenser innehållerbåde barnpornografiska alster och olaga våldsskildringar med vuxna aktörer.Olika straffrättsliga regler kan då komma att gälla för de olika sekvensernaoch olika rättegångsordningar kommer att gälla för de olika brotten (prop. s.76 f).I propositionen pekar regeringen på att olikheterna i straffrättsligthänseende kan föranleda gränsdragningsfrågor, exempelvis kanstraffbara försök förekomma när det gäller spridning av barnpornografi men intenär det gäller olaga våldsskildring. I likhet med regeringen anser utskottetdock inte att man här har anledning att befara några allvarligare problem irättstillämpningen.De praktiska olägenheterna som kan uppkomma genom att olikarättegångsordningar kommer att gälla för de båda brotten bör enligt utskottetsmening kunna begränsas genom förslaget i propositionen om att geJustitiekanslern möjlighet att i enskilda fall delegera åklagaruppgiften tillallmän åklagare när det gäller bl.a. brottet olaga våldsskildring (prop. Det går emellertid inte att undvika att olika rättegångsordningar kommeratt gälla för de olika brotten.Den möjlighet till gemensam handläggning av ett vanligt brottmål med etttryck- eller yttrandefrihetsmål som öppnas i 7 kap. 7 § andra stycket lagen(1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden torde enligt utskottet - och som regeringenframhållit (prop. s. 77) - vara tillämplig i här åsyftade situationer. Dennämnda bestämmelsen innebär att ett vanligt brottmål får handläggas i sammarättegång som ett tryckfrihetsmål eller yttrandefrihetsmål i vilket talan försom ansvar, om det på grund av samband mellan målen skulle skapa allvarligaolägenheter att de handlades i skilda rättegångar. Om huvudförhandling irättegången hålls inför jury, skall dock andra mål än tryckfrihetsmål ochyttrandefrihetsmål prövas enbart av rätten som i dessa fall består av trelagfarna domare (7 kap. 7 § andra stycket jämfört med 9 kap. 1 § ovannämndalag).För det fall en gemensam handläggning inte skulle komma till stånd kommer debåda brotten att handläggas och i olikarättegångsordningar. Utskottet vill här peka på att bestämmelserna omsammanträffande av brott i 34 kap. kan vara tillämpliga, vilkabl.a. innebär att rätten kan förordna att en tidigare ådömd påföljd skall avsejämväl det andra brottet.Mot bakgrund av att motionärerna i motion K18 (m) motsätter sig attbarnpornografibrottet flyttas ut från grundlagarnas tillämpningsområde tar deavstånd från de lösningar regeringen förespråkat i propositionen såvitt avsersambandet mellan barnpornografibrott och olaga våldsskildring.Som framgått ovan har utskottet pekat på några konsekvenser av den avregeringen föreslagna ordningen. Det skall dock också framhållas att betydelsenav här nämnda förhållanden inte bör överdrivas; det är bara om den som skalllagföras för barnpornografibrott bär ensamansvaret för tryck- elleryttrandefrihetsbrottet olaga våldsskildring som några egentliga olägenheteruppstår. Särskilt bör nämnas att det aldrig kan bli aktuellt att bedöma innehavav barnpornografi som något annat än barnpornografibrott oavsett våldsinslag.Innehav av våldsskildringar är nämligen över huvud taget inte straffbart.Utskottet avstyrker motion K18 yrkande 6.Registrering av barnpornografiI motionerna K18 (m) och K22 (fp) föreslås att en internationellt tillgängligdatabank med barnpornografiska framställningar inrättas i medRikspolisstyrelsen som huvudansvarig. Vidare föreslås att ett särskilt arkivskall inrättas för bevarande av barnpornografiska framställningar.Regeringen har (dnr Ju 97/3061) beslutat att det hosRikspolisstyrelsen skall inrättas och föras ett personregister med namnet?Digitalt referensbibliotek över barnpornografiska framställningar?. Ändamåletmed registret är att utföra bildanalys i brottsutredningar samt att biståutländska brottsutredande myndigheter med uppgifter om bildanalys ibrottsutredningar. Innehållet i registret skall bestå av barnpornografiskaframställningar som tagits i beslag. Registret får också innehållabarnpornografiska framställningar som överlämnats av utländsk brottsutredandemyndighet samt uppgifter om var framställningen tagits i beslag.Enligt propositionen (s. 105) bedriver ettarbete med att internationellt presentera registret och de möjligheter tilleffektivisering i den brottsutredande verksamheten detta kan medföra.Regeringen anser det ännu vara för tidigt att dra några slutsatser om hur dettasamarbete över gränserna kommer att uveckla sig, men har stora förhoppningar omatt det skall visa sig vara ett mycket värdefullt redskap i kampen mot sexuellaövergrepp mot barn.I likhet med regeringen anser utskottet att det redan existerandepersonregistret i allt väsentligt torde motsvara de önskemål om effektivaremöjligheter att komma till rätta med barnpornografin genom bl.a.internationellt samarbete som ligger bakom motionärernas förslag i denna del.Utskottet delar också regeringens bedömning att det - utöver eventuellaregleringar när det gäller registerinnehåll m.m. - inte finnsskäl att vidta några ytterligare åtgärder när det gäller registrering avbarnpornografiskt material. Utskottet avstyrker bifall till motionerna K18 ochK22 i nu berörda delar.Resurser till rättsväsendet för bekämpning av barnpornografiI motion K18 (m) anförs att statsmakternas skyldighet att garantera barns behovav skydd mot sexuella övergrepp förutsätter att såväl polisen som det övrigarättsväsendet har tillräckliga resurser att avsätta till förebyggande åtgärdersamt till bekämpningen av sexualbrott och andra övergrepp riktade mot barn.Inledningsvis noterar utskottet att det merarbete som kan bli följden av de ipropositionen framlagda förslagen såvitt avser barnpornografifrågan enligtregeringen torde kunna rymmas inom den vanliga verksamheten hos aktuellamyndigheter; förslagen beräknas därför kunna finansieras inom ramen förbefintliga medel.Det är en uppgift för polisen att utifrån statsmakternas uttalanden om deprioriteringar som bör göras, tillämpliga straffskalor, lokala förhållandenm.m., fatta beslut om insatser mot olika slag av brottslighet. Något uttalandehärutöver från sida behöver enligt utskottets mening inte göras.Motion K18 yrkande 3 avstyrks.Övriga frågorÖvriga ändringar i brottsbalkenI propositionen föreslås att benämningen tekniska upptagningar förs in i YGLsom ett samlingsbegrepp för upptagningar som innehåller text, bild eller ljudsom kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskthjälpmedel. Utskottet har inte något att erinra mot de följdändringar som medanledning härav föreslås i 16 kap. 10 b, 10 c och 12 §§ brottsbalken.Jury i tryckfrihets- och yttrandefrihetsmålI motion K23 (fp) föreslås vissa ändringar i . Sålunda föreslåsatt 4 kap. 13 § skall ändras så att det av lagtexten klart framgår att jäv avpolitisk natur faller under lagen samt att förbudet i 54 kap. 8 § om attöverklaga hovrättens beslut angående jäv mot domare i tingsrätt upphävs.Yrkandena tar uteslutande sikte på jävsinvändningar mot jurymän itryckfrihetsmål.Motionsönskemålet har sin bakgrund i det s.k. fallet där Europadomstolenfann att i ett tryckfrihetsmål kränkt artikel 6.1 i Europakonventionenom rätten till prövning av en oavhängig och opartisk domstol. En redogörelseför fallet finns i propositionen (s. 129 f) och fallet diskuteras ävenutförligt i departementspromemorian Jurymedverkan och fallet (Ds 1997:25).Regeringen kommer i propositionen bl.a. fram till att det inte behövs någralagändringar för att skall uppfylla sina konventionsåtaganden.Utskottet, som instämmer i regeringens bedömning, konstaterar attmotionsönskemålet dessutom sträcker sig längre än vad som krävs för attåstadkomma en ändring i fråga om jurymän. Utskottet vill här också erinra omatt nämndemän är domare (se 4 kap. ). Motionsförslaget skullemed hänsyn till att nämndemän enligt 4 kap. 7 § utses avkommunfullmäktige kunna få svåröverblickbara konsekvenser. I denna del saknasockså beredningsunderlag.Frågor av det slag som motionärerna aktualiserar skulle i och för sig kunnatas upp inom ramen för den speciella reglering som finns för processen i tryck-och yttrandefrihetsmål. Detta är emellertid något som utskottet vill avrådafrån med hänsyn till att utskottet som ovan framgått inte anser att någotlagstiftningsbehov föreligger. En särreglering skulle inte heller vara lämpligmed hänsyn till det nära sambandet med regler.Sammanfattningsvis anser utskottet att motion K23 yrkandena 1 och 2 böravstyrkas.Stockholm den 3 mars 1998På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), GöranMagnusson (s), (), (), (),(m), (), (), KiaAndreasson (mp), (), (), (),(), () och ().Avvikande meningar1. Undantag från det annars straffbara områdetGun (), (m), (), (),() och () anför:För närvarande gäller att en gärning som med hänsyn till omständigheterna ärförsvarlig inte bedöms som barnpornografibrott även om rekvisiten i övrigt äruppfyllda. Det finns enligt vår mening starka skäl att ifrågasätta om inte detlagliga utrymmet för att inneha barnpornografi blir för snävt med denformulering som valts i propositionen, nämligen att innehavet skall varauppenbart befogat.Inte sällan är det medierna som genom grävande journalistik ochefterforskningar kunnat nysta upp olika barnpornografihärvor. Enkriminalisering av innehavet av barnpornografiskt material i kombination medett slopande av försvarlighetsrekvisitet skulle allvarligt kunna hämma dentypen av journalistik och även seriös forskning på området. Även seriöstarbetande organisationers arbete med opinionsbildning mot sexuell exploateringav barn skulle komma att hämmas. Härigenom kommer kampen mot förekomsten avbarnpornografi att försvåras.Mot den nu angivna bakgrunden anser vi att försvarlighetsrekvisitet börbehållas i bestämmelse om barnpornografibrott.Vi anser att med anledning av motionerna K18 yrkande 7, K19 yrkande4, K20, K21 yrkande 2 och K22 yrkande 4 bör besluta att ge 16 kap. 10 a § sistastycket sista meningen följande lydelse:?Även i andra fall skall en gärning inte utgöra brott om gärningen med hänsyntill omständigheterna är försvarlig.?2. Sambandet mellan barnpornografibrott och brottet olaga våldsskildringGun , och (alla m) anför:Regeringens förslag till hur man skall lösa de problem som uppstår när en bildinnehåller såväl ett barnpornografibrott som yttrandefrihetsbrottet olagavåldsskildring är enligt vår mening långt ifrån övertygande. Som anförs imotion K18 yrkande 6 tar vi avstånd från förslaget, som väl illustrerar vilkapraktiska olägenheter och svåröverblickbara konsekvenser regeringens förslag omatt flytta ut barnpornografibrottet ur grundlagarna medför. Enligt vår meningär frågorna otillräckligt utredda. Ett bifall till regeringens förslag om attutmönstra barnpornografibrottet ur grundlagarna kräver således ytterligareöverväganden.3. Registrering av barnpornografiGun (), (m), () och () anför:Enligt vår mening fyller det personregister som regeringen gettRikspolisstyrelsen i uppdrag att inrätta inte fullt ut de behov som finns. Iförsta hand saknas ett arkiv för bevarande av barnpornografiska skildringar somkan användas som referensmaterial av såväl svenska som utländska myndighetervid utredning av nya brott.