bet · GL01LU18 · 1998-03-10 00:00:00 — Uppmärksamheten i bl.a. massmedia har ökat kundernas medvetande och kompetensnär det gäller innebörden av leasing. Den ökade informationen frånleasingbolagens sida i samband med ränteannonsering och avgiftsaviseringar harverkat i samma riktning. Enligt Bankföreningens uppfattning beskriver intemotionen nu gällande situation på leasingmarknaden.2. Det är, enligt motionärerna, svårt för de mindre företagen att kontrollerariktigheten av avgiftsändringar.Man måste här skilja på två olika situationer - referensräntefallen och falldär koppling sker till bolagets upplåningskostnad. När räntorna är koppladetill STIBOR eller annan referensränta finns det inga ?kontrollsvårigheter?.Sådan koppling förekommer i ökad utsträckning, inte bara i avtal med störrekunder, och torde tillämpas på stora delar av leasingvolymen, i vissaleasingbolag hela leasingvolymen. Leasegivarna erbjuder numera regelmässigt dekunder som så önskar referensräntekopplade leasingavtal. I detta avseende haralltså en förändring skett sedan 1994.Det måste emellertid beaktas att det med varje form av koppling till enreferensränta kan följa en viss ränterisk för leasegivaren, vilket är en avanledningarna till att det för många leasegivare är betydelsefullt att avgifteni en betydande andel av leasingavtalen är kopplad tillrefinansieringskostnaden. Ett annat skäl är att en del leasetagare faktisktväljer att få leasingavgiften kopplad till leasegivarens upplåningskostnad,eventuellt med en option att senare kunna övergå till referensräntekopplingen.Många gånger ger detta en lägre leasingavgift än vid referensräntekoppling.Med de häftiga ränterörelser och det höga ränteläge som utmärktepenningmarknaden under det sena 1980- och tidiga kan det säkert havarit svårt för leasetagarna att förstå mekanismerna bakom avgiftsändringarna.Situationen är helt annorlunda - ett lågt och stabilt ränteläge medutomordentligt pressade marginaler på utlåningssidan och en daglig ochomfattande information i massmedia om ränterörelserna på marknaden görleasingavgifterna mer transparenta. Klagomål från leasingkunderna avseendeavgifter i kontrakt förekommer följaktligen knappast.Eftersom leasegivarens upplåningssituation är komplicerad kan det lika fullthävdas att skälen för avgiftsändring fortfarande ibland kan vara svåra attförstå för en kund. För en kund som vill bli informerad finns det emellertidalltid information att tillgå. Det bör vidare återigen understrykas att en kundsom känner sig osäker på sina möjligheter att följa utvecklingen påräntemarknaden alltid har möjlighet att välja en parameterbaseradleasingavgift.En kommersiell låntagare står i samband med ett finansieringsbeslut alltidinför ett val mellan olika finansieringsformer - banklån, checkkredit,avbetalningsköp, leasing etc. Att lagstiftaren mot bakgrund härav skullereglera avgiftssättningen på en av dessa finansieringsformer, som inte ens ärden största, ter sig minst sagt egendomligt när det i dessa andra fall handlarom att krediträntan antingen är relaterad till kreditgivarens upplåningskostnadeller inte är relaterad till någon särskild parameter över huvud taget.TillgänglighetI motionen anförs vidare att en leasinglag skulle ha positiva effekter påmindre företags möjligheter att finansiera en expansion av företaget, utan attdet exakt anges hur denna effekt skulle uppkomma.Det hävdas ibland att förekomsten av en civilrättslig reglering av leasingskulle underlätta uppkomsten av Cross border-avtal eftersom utländska placeraredå lättare skulle kunna beräkna riskerna. Huruvida detta resonemang är riktigteller ej är svårt att fastställa utan en närmare undersökning. Däremot går detlätt att redan nu konstatera att resonemanget inte har någon särskild bäring påleasing till små och medelstora företag eftersom dessa i princip aldrig ställsinför situationen. Som framhölls i remissyttrande 1995 liggeren av de stora riskerna med en lagreglering i definitionsproblematiken. Närmarebestämt avses därmed gränsdragningen i lag mellan å ena sidan leasing ochavbetalningsköp, å andra sidan finansiell och operationell leasing. En felaktiggränsdragning skulle kunna slå undan grunden för hela leasingformen, varigenomett finansieringsalternativ skulle försvinna, även för små och medelstoraföretag.Leasingutredningen misslyckades på denna punkt och dess förslag har, förutomav remissinstanserna, senare kritiseras av bl.a. i SvJT 1995 s. 545(?Kreditköp eller hyra. En fråga om verklighetens inflytande på rättsligaklassificeringar? ).Sedan utredningsbetänkandet kom har utfärdat sinrekommendation. Redovisning av leasingavtal, RR-6. Den trädde i kraft den 1januari 1997, och är givetvis avsedd endast för redovisningsändamål.Redovisningsrådet har i defininitionsfrågan ställts inför samma problem som encivilrättslig lagstiftare skulle ha och har, såvitt gäller gränsen motavbetalningsköp, valt att ge en allmänt avfattad definition av leasingavtal:?Ett leasingavtal är ett avtal enligt vilket en leasegivare på avtaladevillkor ger en leasetagare rätt att använda en tillgångi utbyte mot leasingavgift (hyra). Avtal som betecknats som hyres- ellerleasingavtal men med villkor som gör att de rättsligt är att jämställa medavbetalningsköp skall i redovisningen behandlas som sådant och är således inteleasingavtal enligt denna rekommendation. ?Enligt Bankföreningen är modell bättre anpassad tillgällande rätt på det civilrättsliga området än . Rådet gårsedan vidare med att definiera finansiella och operationella avtal, nödvändigtfrån redovisningsmässiga utgångspunkter, men inte från civilrättsliga. Här görsig emellertid också skattemässiga hänsyn gällande. Hela sambandet mellancivilrätt, redovisning och beskattning på leasingområdet är utomordentligtkomplicerat. Det gäller även gränsdragningen mellan finansiell och operationellleasing. Rådets sätt att dra den senare gränsen (se t.ex. RR-6, bilaga 1)skapar tolkningsproblem för parterna i ett leasingavtal, vilket har föranlettBankföreningen att utfärda ett ?tolkningsuttalande? till ledning förmedlemsbolagen och deras kunder, bilaga 1. Hur marknaden kommer att tillämpaRR-6 i bokslutet är dock just nu mycket oklart.Bankföreningen vill i denna fråga avslutningsvis understryka att denomständigheten att ansett det nödvändigt att utfärda enrekommendation för redovisningsändamål ingalunda medför att det därför ärnödvändigt eller lämpligt att reglera leasing civilrättsligt. I praxistillämpas, beträffande gränsdragningen mot avbetalningsköp, redan den syn somRådets inledande definition återspeglar och det går utmärkt utan annan lagre-glering än den som redan finns i lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare.Rätt att innehålla leasingavgiften när egendomen inte fungerarDet är viktigt att komma ihåg att den leasingprodukt som i huvudsaktillhandahålls av olika kreditmarknadsbolag är en finansiell tjänst därfaktorer som leasetagarens återbetalningsförmåga samt andrahandsmarknaden förleasingobjektet är avgörande vid kreditbedömningen. När det gäller frågor kringleasingobjektets kvalitet och funktion hos leasetagaren har leasegivaren ingenmöjlighet att bedöma eller påverka detta. Valet av leverantör och leasingobjektsamt villkoren kring inköpet (garantier, service etc.) beslutas av naturligaskäl av leasetagaren ensam utan inblandning av leasegivaren. Leasegivaren harju ingen kunskap om leasetagarens behov härvidlag. Attleasegivaren i denna situation skulle ta en risk även på objektets kvalitet ochfunktion är således inte realistiskt. Frågor som rör felansvar etc. beträffandeobjektet måste, liksom vid kontantköp, avgöras i avtalet mellan leverantörenoch leasetagaren, vilket också sker , ibland med leasegivarens hjälp. Deleasingvillkor som finns på marknaden innehåller i princip alltid en noggrannreglering om hur dessa situationer skall hanteras så att leasetagaren inteskall möta något hinder i sitt eget agerande mot leverantören.Om motionärerna vill verka för ett utökat objektsansvar från leasegivarenssida så handlar det om en helt annan produkt än leasing somfinansieringstjänst. Man är då inne på en mer renodlad form av uthyrning däruthyraren först går in och bedömer objektet och dess kvalitet varefter hanköper in det för att sedan tillhandahålla det för uthyrning till den hyresmansom så önskar. Att marknaden för en dylik uthyrningsprodukt skulle kunna taöver marknaden för finansiell leasing är föga troligt mot bakgrund bl.a. av attde maskiner etc. som normalt är föremål för leasing ärspecialanpassade efter leasetagarens särskilda behov och av att priserna skullebli helt annorlunda, dvs. Mot bakgrund härav kan man, i motsats till vadmotionärerna hävdar, inte vänta sig en expansion av leasing om utredningensförslag genomförs. Resultatet kommer i stället att bli att leasing somfinansieringstjänst motverkas, vilket främst drabbar de små och medelstoraföretagen, för vilka leasing är en viktig finansieringsmetod.KonsumentleasingLeasingutredningen föreslog att den s.k. privatleasingen skulle regleras genomvissa tillägg till konsumentkreditlagen. framhöll attsituationen på marknaden inte påkallade någon sådan lagstiftning, bl.a.eftersom praxis när det gäller synen påprivatleasing som en finansieringsform, i relevanta hänseenden jämställd med enkonsumentkredit, kunde accepteras på marknaden. Vidare pekade föreningen bl.a.på att utredningens definitioner var lika otjänliga i konsument- som inäringsidkarsammanhang.Såvitt Bankföreningen vet har företeelsen privat- eller konsumentleasing nuförsvunnit ur finansbolagens produktutbud och Föreningen ser därför ingenanledning att ändra inställning i frågan.BilagaUttalande av om innebörden av god branschpraxis i vissa fallInledningRedovisningsrådet har till uppgift att utfärda rekommendationer och spridainformation om sådana redovisningsfrågor som har betydelse för publika företag,dvs. huvudsakligen företag som är noterade vid . Rådet harutfärdat en rekommendation om redovisning av leasingavtal, i kraft den 1januari 1997 (RR-6).Ett viktigt inslag i RR-6 är att en åtskillnad i redovisningen skall görasmellan finansiell och operationell leasing. I RR-6 har gränsen mellan dessaleasingformer beskrivits på ett relativt allmänt sätt, genom s.k. mjukakriterier, vilket kan medföra problem i den praktiska tillämpningen.Nedanstående uttalanden är avsedda att underlätta tillämpningen av RR-6 genomatt god branschsed på området preciseras, t.ex. när det gäller räckvidden avRR-6 och kriteriernas närmare innebörd.Tillämplighet av RR-61. För sådana leasegivare som är kreditinstitut under Finansinspektionenstillsyn gäller att RR-6 skall tillämpas i den egna koncernredovisningen.2. RR-6 skall i övrigt i sin helhet tillämpas på koncernnivå i publika företagenligt ovan. På de grunder som anförs i RR-6 p. 31 får det anses stå iöverensstämmelse med god branschsed att inte tillämpa RR-6 pp. 9-19 i denjuridiska personens redovisning.3. Beträffande andra koncerner än publika bör tillämpning av RR-6 pp. 9-19kunna ifrågakomma endast när den leasade egendomens värde är betydande iförhållande till företagets totala balansomslutning och tillämpningen i detenskilda fallet kan anses fylla ett viktigt informationsbehov som ej kantillgodoses i fotnotsform.4. Enligt RR-6 p. 38 skall RR-6 tillämpas för bokslut som upprättas förräkenskapsår som påbörjas fr.o.m. . 39 kan enretroaktiv tillämpning av RR-6 i vissa fall medföra betydande svårigheter.Redovisning enligt RR-6 ?kan därför ske med tillämpning enbart på transaktionerefter ikraftträdandetidpunkten?. I enlighet härmed kan det anses förenligt medgod branschsed att inte tillämpa RR-6 på avtal som ingåtts före den 1 januari1997. Dock bör, i enlighet med p. 39, rekommendationerna i pp. 33-36 ominformation i not till balansräkningen tillämpas även på avtal somklassificerats enligt de principer som gällde före denna tidpunkt.Vissa definitioner i RR-6Finansiellt leasingavtal: Ett finansiellt leasingavtal är ett leasingavtal varide ekonomiska risker och förmåner som förknippas med ägandet av ett objekt iallt väsentligt överförs från leasegivaren till leasetagaren.Operationellt leasingavtal: Ett leasingavtal som inte är ett finansielltleasingavtal är ett operationellt leasingavtal.Verkligt värde: Det värde till vilket en tillgång skulle kunna överlåtas mellanen säljare och en köpare på armslängds avstånd, dvs. såväl köpare som säljareförutsätts vara välinformerade och ha ett intresse av transaktionen.KlassificeringskriterierJfr RR-6, bilaga 1.1. SubstanskriterietBedömningen av ?om de ekonomiska risker och förmåner som förknippas med ägandeav objektet i allt väsentligt överförts från leasegivaren till leasetagaren?skall ske med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Om inget avkriterierna enligt 2-4 nedan är uppfyllt är avtalet i regel att anse somoperationellt. Undantagsvis kan, även om något eller några av kriterierna äruppfyllda, avtalet ändå komma att klassificeras som operationellt om t.ex.fördelningen mellan leasegivaren och leasetagaren av funktionsansvaret föregendomen eller av avkastningen av denna eller fördelningen av resultatet vidavyttring av egendomen föranleder det.2. VärdekriterietEnligt RR-6 skall ett avtal normalt betraktas som finansiellt om nuvärdet avminimileasingavgifterna överstiger eller i det närmaste uppgår tillleasingobjektets verkliga värde. Om ett restvärde har angivits vid avtaletsingående bör i enlighet härmed som finansiellt ses ett avtal där detdiskonterade nuvärdet av restvärdet vid avtalets utgång utgör högst av detverkliga värdet vid anskaffningstidpunkten.3. TidskriterietEnligt RR-6 skall ett avtal normalt betraktas som finansiellt om avtaletsgiltighetstid omfattar huvuddelen av objektets återstående livslängd. Medlivslängd bör avses den tid under vilken objektet normalt brukas. Bedömningenkan variera för olika typer av objekt men i normalfallet bör avtalet anses somfinansiellt om dess giltighetstid är av den återstående livslängden.4. OptionskriterietI leasingavtal finns det ofta klausuler om rätt för leasetagaren att köpaobjektet vid leasingperiodens utgång, en s.k. köpoption. Enligt RR-6 föreliggernormalt ett finansiellt leasingavtal om optionspriset så mycket understiger detförväntade verkliga värdet att det vid avtalets ingång framstår som ?rimligtsäkert? att optionen kommer att utnyttjas. Bedömningen skall i princip göras avsåväl leasegivaren som leasetagaren. Eftersom utgångspunkten är att bedömningenskall grundas på erfarenheter av vad som med hänsyn bl.a. till avtalets löptidoch till förväntad teknisk utveckling kan anses sannolikt bör dock i praktikenleasegivarens bedömning av vad som är ?rimligt säkert? Att en optionkommer att utnyttjas bör normalt inte framstå som ?rimligt säkert? om antingenförhållandet mellan optionspriset och det förväntade försäljningsvärdet ärsådant eller annan omständighet föreligger som gör att det kan antas finnasfall när objektet inte kommer att förvärvas.ÖvrigtVid tillämpning av RR-6 bör, för att det enkelt skall klargöras vilkatillgångar i koncernen som är ägda och vilka som är leasade, finansiellaleasingavtal redovisas under en egen rubrik såväl på tillgångs- som påskuldsidan och, i förekommande fall, uppdelade i grupper (t.ex. inventarier,maskiner, byggnader). Hänvisningen till noten i balansräkningen (RR-6 p. 33)kan lämpligen göras i anslutning till raden ?leasade anläggningstillgångar?.Svenska KommunförbundetSvenska Kommunförbundet vidhåller den uppfattning som redovisats i vårttidigare avgivna remissyttrande. Förbundet tillstyrker således att finansiellleasing regleras även utanför konsumentområdet.Sveriges advokatsamfundAdvokatsamfundet avstyrker, som tidigare, att det lagförslag som presenteras ibetänkandet Finansiell leasing av lös egendom (SOU 1994:120) läggs till grundför lagstiftning. De invändningar samfundet har mot förslaget är i alltväsentligt desamma som redovisats i samfundets tidigare remissyttrande.Samfundet önskar endast i korthet tillägga följande.Sedan samfundet avgivit remissyttrande över nämnda betänkande har ingetframkommit som ökat behovet av reglering av de obligationsrättsliga aspekternaav finansiell leasing. När det gäller utformningen av de obligationsrättsligareglerna har utvecklingen stärkt samfundets kritik. Utredningenföreslog att inkorporera Unidroitkonvention i svensk rätt såvittgäller internationella förhållanden och lägga densamma till grund för dennationella lagstiftningen. Förslaget baserades bl.a. på förutsägelsen att?åtskilliga? stater skulle komma att ansluta sig till konventionen. Sedanbetänkandet presenterades 1994 har emellertid konventionen endast vunnitanslutning av ytterligare två stater (och ).Även såvitt gäller behovet av reglering av konkurs- och sakrättsliga frågorvidhåller samfundet sin tidigare redovisade inställning. Visserligen har praxispå senare tid besvarat några utestående frågor (se NJA 1995 s. 367 I +II ochjfr NJA 1995 s. 157), men mängden av frågor som är olösta ger ändåvid handen att ett visst behov av klargörande regler föreligger. Samfundetsåsikt är dock fortfarande att en lagreglering av dessa frågor bör åstadkommasinte genom en särreglering för finansiell leasing, utan i ett störresammanhang. Det vore härvid att föredra att en utredning med breda direktivtillsätts för att ta ett samlat grepp om dessa och andra centrala sakrättsligafrågor.Sveriges IndustriförbundDet har inte kommit några omständigheter till kännedom sominnebär att det finns anledning att ändra det ställningstagande som avgavs iremissvaret över betänkandet Finansiell leasing av lös egendom (SOU 1994:120).Vid detta tillfälle avstyrkte den föreslagna lagstiftningen.Industriförbundets uppfattning är att det i motionen görs påståenden och drasslutsatser som är dåligt underbyggda och som i flertalet fall i högsta grad kanifrågasättas. Det finns dock ingen anledning för att i dettayttrande närmare gå in i en diskussion rörande dessa påståenden och slutsatser.I detta sammanhang kan emellertid noteras att det i betänkandet Rättigheter iluftfartyg (SOU 1997:122) föreslås att det införs ett genom inskrivningsakrättsligt skydd för ägande-, nyttjande- och optionsrätt. Förslaget motiverasmed att leasing är vanligt förekommande vid anskaffande av luftfartyg. I sittremissyttrande över betänkandet anför att det i stället börgenomföras en allmän och systematisk genomgång av sakrättsliga förhållanden ochde ändringar som är nödvändiga.