bet · GL01TU9 · 1998-03-17 00:00:00 — Kravet på den som körpersontransporter måste därför i hälsohänseende vara minst lika högt som kravetpå den chaufför som ombesörjer godshantering.I motion 1997/98:T10 (c) framhålls att det bör finnas en möjlighet tillundantag från kravet på taxiförarlegitimation för förare av personbil ilinjetrafik, om trafiken är ett led i att utveckla nya småskaliga former avkollektivtrafik i glesbygdsområden. Motionärerna befarar att det utan sådantundantag kan bli problem med att i glesbygden upprätthålla kollektivtrafik ochutveckla nya småskaliga former av kollektivtrafik.6.3.3 Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens uppfattning att det särskilda ansvar som ärförknippat med yrkesmässig personbefordran starkt talar för attbehörighetskraven för att föra taxi skärps. Det innebär, som nämnts, främst attbehörighetsåldern höjs från till . Regeringens förslag till nyyrkestrafiklag tillstyrks följaktligen såvitt avser 3 kap. 3 §. Motionerna1997/98:T5 (kd) yrkande 4 och 1997/98:T10 (c) yrkande 3 avstyrks.I proposition 1997/98:124 om en ny körkortslag, som lades på bordden , föreslår regeringen att 3 kap. 12 § skall få följandelydelse:Behörigheten C, CE, D eller DE gäller tills det att körkortshavaren fyller 45år och därefter för perioder om högst , om körkortshavaren har visat attde medicinska kraven för att ha sådan behörighet är uppfyllda.Förslaget skall ses mot bakgrund av EG:s körkortsdirektiv, som i ifrågavarandeavseende endast gäller de nämnda behörigheterna. Mot bakgrund av direktivet ochmotion 1997/98:T8 (s) anser utskottet att regeringen bör överväga lämplighetenav att låta även innehavare av taxilegitimation omfattas av en bestämmelse attfr.o.m. en viss ålder kunna visa att de medicinska kraven för legitimationenfortfarande är uppfyllda. Regeringen bör möjligt för riksdagenredovisa resultatet av sina överväganden.Vad utskottet nu anfört - och som torde tillgodose syftet med motion1997/98:T8 (s) - bör som sin mening ge regeringen till känna.Enligt 8 kap. 1 § i regeringens förslag till ny yrkestrafiklag får regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer medge undantag från lagen.Undantag får förenas med villkor. Enligt utskottets mening bör den i motion1997/98:T10 (c) väckta frågan om undantag från kravet på taxiförarlegitimationi vissa fall prövas i den ordning som det sålunda föreslagna lagrummet innebär.Med det anförda finner utskottet syftet med motionsyrkandet till väsentlig deltillgodosett. Det bör därför inte föranleda någon åtgärd ochavstyrks följaktligen.6.4 Taxefrågor6.4.1 Regeringens överväganden och förslagLångt före genomförandet av avregleringen av taxi har enligt propostionen ens.k. En sådan består av två tariffvärden, dels ettpris per körd sträcka (kr/km), dels ett pris per använd tidsenhet (kr/tim).Dessa parametrar jämförs kontinuerligt i taxametern, och en uppräkning avpriset sker enligt den parameter, sträcka eller tid, som momentant genererarden snabbaste ökningen av beloppet.Regeringen erinrar om att den av samhället fastställda maximitaxan upphördevid avregleringen av taxinäringen . I stället infördes en skyldighetför taxiåkaren att låta passageraren före färden få kännedom om den taxa somtillämpas (14 § i den nu gällande yrkestrafiklagen). Till grund förbestämmelsen låg uppfattningen att priset är den viktigaste enskilda faktornsom styr kundens val på en fri marknad. En tydlig redovisning av den taxa somtillämpas borde för taxinäringens del innebära att den som håller ett högt prisi förhållande till konkurrenterna blir utan köruppdrag och därmed tvingad attsänka priset eller att låta sig bli utträngd från marknaden. Så har emellertidinte skett. Som en följd härav har det blivit svårt att tillämpa priset som enkonkurrensfaktor i de fall då inte fasta priser används för vissa bestämdakörningar. En starkt bidragande orsak till svårigheterna är - betonarregeringen - brytpunktstariffen. För en transport som debiteras enligtbrytpunktstariff kan nämligen priset inte, även om sträcka och tid är kändaeller uppskattade, bedömas med ledning av angivet pris per km och pris pertimme. Anledningen härtill är att grunderna för taxameterns beräkningförändras beroende på hur fordonet framförs. Inte heller efterfärden kan någon bedömning av priset göras, eftersom det då skulle krävas enredovisning av hur beräkningsgrunderna har förändrats under uppdraget.Regeringen säger sig dela slutsats att användandet avbrytpunkstaxan utgör ett allvarligt hinder för en positiv utveckling mot entaxinäring på lika konkurrensvillkor för samtliga trafikutövare och att dendärför bör utmönstras. Utöver nu gällande bestämmelse om skyldigheten att låtapassagerare före färden få kännedom om den taxa som tillämpas, bör därförkrävas att prisuppgiften skall möjliggöra prisjämförelser mellan olikaalternativ och att ?taxan skall vara uppbyggd så att priset för transportendels enkelt kan bedömas före färden, dels med kännedom om körd sträcka ochnyttjad tid enkelt kan bedömas efter färden?. I 2 kap. 19 § andra stycket iförslaget till ny yrkestrafiklag anges utöver det sålunda citerade att taxaninte får vara uppbyggd så att grunderna för prisets bestämmande förändras underfärden.6.4.2 MotionsförslagI motion 1997/98:T6 (m) framhålls att brytpunktstaxan medger en prissättningsom fungerar bra i de miljöer där trafiksituationen växlar och igeografin. Regeringens ambition att underlätta för kunden att göraprisjämförelser går inte att genomföra, eftersom det knappast är praktisktgenomförbart att stoppa en taxibil på gatan, läsa prisinformationen och beföraren vänta under det att man stoppar ytterligare en bil för att kontrollerapriset och därefter göra sitt val. Det torde inte heller vara enklare förkunden att göra ett val mellan fyra olika taxibolag, där en användersträcktariff, den andre summatariff, den tredje tidstariff och den fjärde fastapriser. I stället måste man förlita sig på att de flesta kunder genomerfarenhet kan välja det taxiföretag som anses vara bäst, i fråga om såväl prissom kvalitet. Det är också uppenbart att kunden kan be föraren att lämna ettberäknat pris för färden. De problem som förekommer med kunder som är påtillfälligt besök och därför inte kan göra rimlighetsbedömningar eller väljaett taxiföretag på grundval av erfarenhet är av annan art och måste lösas inomramen för den tillsyn som skall bedrivas. Det ligger självfallet i de seriösaföretagens intresse att branschen inte förknippas med lurendrejeri ellerekonomisk brottslighet. Taxesättningen måste få bestämmas med utgångspunkt idet enskilda företagets bedömningar av hur den medverkar till att ge en godmöjlighet att erhålla rimlig ersättning för utfärd tjänst.Motionärerna yrkar att dels som sin mening ger regeringen tillkänna vad de anfört om taxesättning för taxi, dels beslutar om sådan ändring iregeringens förslag till yrkestrafiklag att i 2 kap. 19 § andra stycket andrameningen utgår. Den meningen lyder: Taxan får inte vara uppbyggd så attgrunderna för prisets bestämmande förändras under färden.I motion 1997/98:T11 (mp) framhålls att ett stort taxiföretag i taxebeteckningar som är ägnade att vilseleda kunden i fråga om prisetpå en resa. Regeringen bör enligt motionärerna återkomma till medförslag på hur länsstyrelserna skall kunna tvinga taxiföretagen att hatydligare taxor. Detta bör utformas som en generell föreskrift, eftersom det ärsvårt att i förväg förutsäga vilken form av mindre lämpliga taxor som kanuppkomma.I motion 1997/98:T432 (s) framhålls att det med den taxekonstruktion som bryt-punktstaxan utgör är närmast omöjligt för en kund att, med stöd avinformationen som ges på taxibilens ruta, sluta sig till vad en taxiresa kankomma att kosta. För att kunderna skall kunna avgöra skillnaderna mellan olikataxiföretag krävs jämförpriser, betonar motionärerna. Det förutsätter attpriserna enbart är baserade på körsträckan eller på tid.I motion 1997/98:T430 (s) framhålls att det är allmänt känt att allt flerförare inom taxinäringen efterfrågar möjligheten att kunna köra svart. Denmöjligheten ges enligt motionärerna nästan uteslutande i samband med att bilenman kör har så många ?fastprismöjligheter? som möjligt och att inte alltbehöver rapporteras in. Vissa fasta taxor, som gäller för t.ex. flygtaxi ochfärdtjänst, är svåra att ersätta med taxameterkörningar. Men den fråga viställer oss, säger motionärerna, är om det måste finnas andra fasta taxor änjust för flygtaxi och färdtjänst. Motionärerna vill ha en översyn ochuppstramning av möjligheten att använda fasta taxor.I motion 1997/98:T922 (mp) med rubriken framhålls att lokaltrafikenär byggd så att kvinnor får gå av i mörkret om kvällen eller , ofta påen busshållplats långt från bostaden eller vid en ensligt belägentunnelbanestation. På privat initiativ erbjuder några taxibolag s.k. tjejtaxaefter , fortsätter motionären. Men även om det blirbilligare än normalt, så har tyvärr inte alla råd med taxiresan. Lokalalösningar i och i med att låta kvinnor åka taxi hem påkvällen till en låg fast kostnad har minskat antalet våldtäkter. Motionärenvill att regeringen skall låta utreda möjligheterna till en ettårigförsöksverksamhet i och inom vars ram kvinnor får åka taxitill lokaltrafiktaxa kvällar och nätter. Kostnaden för verksamheten bör därvidsättas i relation till samhällets kostnader för våldtäkt.6.4.3 Utskottets ställningstagandeUtskottet ansluter sig till de överväganden som enligt regeringen talar för attbrytpunktstaxan utmönstras och för att taxebestämmelsen i den nyayrkestrafiklagen skall utformas i enlighet med regeringens förslag.Möjligheten för en resenär att enkelt kunna bedöma priset för en transportinnebär enligt utskottets mening en fördel i förhållande till den ordning somanvändningen av brytpunktstaxa innebär. Priset får därmed den betydelse somkonkurrensfaktor som förutsattes då beslutade om avregleringen.Av det sålunda redovisade ställningstagandet följer att utskottet inte kanställa sig bakom yrkandena 8 och 9 i motion 1997/98:T6 (m), som båda syftartill brytpunkstaxans bevarande.Den av regeringen föreslagna ordningen synes utskottet ägnad att tillgodosesyftet med kravet på tydligare taxor enligt motion 1997/98:T11 (mp) yrkande 3.Enligt utskottets mening bör priset för en taxiresa kunna baseras både påkörsträcka och på tid, så länge som grunderna för prisets bestämmande inteförändras under färden. Utskottet delar därför inte den i motion 1997/98: T432(s) uttalade uppfattningen att priset måste baseras antingen på körsträckaeller på tid.Som framhålls i propositionen utgör fasta priser en konkurrensfaktor avbetydelse. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom kravet i motion1997/98:T430 (s) på att begränsa användningen av fasta priser. Möjligheternatill fusk är inte begränsade till körningar med fasta priser.Utskottet är inte berett att förorda sådan försöksverksamhet i fråga omtaxiresor för kvinnor som föreslås i motion 1997/98:T922 (mp).Sammanfattningsvis avstyrker utskottet motionerna 1997/98:T6 (m) yrkandena 8och 9, 1997/98:T11 (mp) yrkande 3, 1997/98:T430 (s), 1997/98: T432 (s) och1997/98:T922 (mp). Regeringens förslag till ny yrkestrafiklag tillstyrks,såvitt avser 2 kap. 19 §.6.5 Regionala föreskrifter6.5.1 Regeringens överväganden och förslagRegeringen framhåller att betingelserna för taxitrafiken naturligt nog inte ärlikartade i alla delar av landet. Så har t.ex. en taxiåkare i glesbygd ofta enstörre andel samhällsbetalda resor än storstadsåkaren. I gengäld har den senareen större andel körningar till och från flygplatser, järnvägsstationer, störresjukhus m.m. Landsbygdens omfattande behov av transporter finansierade av detallmänna medför även stora skillnader gentemot storstadstrafiken vad gällerkontantdelen av transporterna, beställningssätt och anonymitet gentemotkunderna. Det är just förekomsten av en stor andel kontanttransaktioner ochanonymitet mellan trafikutövare och kunder som anses vara en bidragande orsaktill de stora problem inom taxibranschen som framför allt påvisats istorstadsområden.Länsstyrelserna med sin lokala förankring och goda lokalkännedom bör enligtregeringen bemyndigas att för storsstadslänen meddela sådana ytterligareföreskrifter för branschen som kan motiveras av särskilda förhållanden. Vidavgränsningen av tillämpningsområdet talar främst konkurrensskäl för att sådanaföreskrifter skall gälla för trafiken i länet och inte enbart för de tillståndsom beviljats av i aktuellt län. Föreskrifterna skall såledesknytas till verksamhetsområdet och gälla för den tillståndshavare eller föraresom är verksam inom länet.Under rubrikerna Prisinformation, Utmärkning och identifikation av taxifordonoch Lokalkännedom ger regeringen tre exempel på vad regionala föreskrifter kaninnehålla.Lokala föreskrifter - t.ex. tillämpade priser mellan en flygplats och stadenscentrum - skall ses som ett komplement till bestämmelserna i yrkestrafiklagenoch verkställighetsföreskrifter.Det är angeläget, framhåller regeringen, att ett fordon kan härledas till ettbestämt företag eller en bestämd beställningscentral. Syftet härmed är attkunderna inte skall förväxla olika företag/centraler. Vidare är en klaridentifikation betydelsefull från konkurrenssynpunkt. Föreskrifter om en sådanutmärkning bör därför kunna falla in under tillämpningsområdet förlänsstyrelsernas föreskriftsrätt.Under rubriken framhåller regeringen att länsstyrelserna iförekommande fall bör få meddela de grundläggande föreskrifterna om vilka kravpå lokalkännedom som kan anses behövliga.8 kap. 2 § i regeringens förslag till ny yrkestrafiklag har i nu aktuell delföljande lydelse:Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligareföreskrifter i de avseenden som anges i denna lag samt meddela föreskrifter om1. taxitrafik såvitt gäller prisinformation, utmärkning av fordon och denlokalkännedom som taxiförare bör ha.6.5.2 MotionsförslagI motion 1997/98:T6 (m) framhålls att de regionala föreskrifter somlänsstyrelserna föreslås få utfärda kommer att leda till problem förtaxiföretag som är verksamma i flera län. Ett företag, som t.ex. SäröTaxi, som har sin naturliga hemmamarknad i två län kan få svårigheter ombestämmelserna utformas på olika sätt i de två länen. Det är mot denna bakgrundrimligt att utfärdar generella föreskrifter som gäller hela riket.Dessa bestämmelser måste dock utformas på ett sätt som inte i onödan höjerkostnaden för den enskilda företagaren.I motion 1997/98:T7 (fp) framhåller motionärerna att de stöder tanken på attlänsstyrelserna skall få utfärda regionala föreskrifter för taxitrafiken. Avrättssäkerhetsskäl är det emellertid viktigt, betonar motionärerna, attlagstiftningen är tydlig vad gäller tillämpningsområdet. Det räcker då inte somprecisering att de regionala föreskrifterna skall gälla för trafiken i länet,såsom regeringen föreslår. Det får inte vara så att nya regler skall blitillämpliga så fort en taxibil passerar en länsgräns vid en enstaka körning.Det måste vara helt klart när de olika länsstyrelsernas föreskrifter skall varatillämpliga. En möjlighet är då att låta länsföreskrifterna vara tillämpliga påsådan taxitrafik som ligger under den föreskrivande länsstyrelsenstillsynsansvar.6.5.3 Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens uppfattning att regionala föreskrifter i vissa fallkan behövas i storstadslänen som komplement till yrkestrafiklagensbestämmelser. Som framhålls i propositionen är det i och för sig möjligt attutvidga bemyndigande att meddela föreskrifter för verkställighetenav yrkestrafikförordningens bestämmelser till att omfatta en rätt för verketatt för storstadslänen meddela sådana ytterligare föreskrifter som kanmotiveras av särskilda förhållanden. Det är emellertid, som regeringen anför,länsstyrelserna som har den lokala förankringen och därmed den bästa kännedomenom de lokala förhållandena. Utskottet anser därför att de särregler det ärfråga om bör meddelas på länsnivå.Vidare anser utskottet i likhet med regeringen att tillämpningsområdet för deregionala föreskrifterna bör avgränsas så att det gäller trafiken i länet ochinte enbart de tillstånd som beviljats av i aktuellt län.De regionala föreskrifternas inriktning på prisinformation, utmärkning avfordon och den lokalkännedom som taxiförare bör ha synes utskottet väl avvägd.Av det anförda följer att utskottet avstyrker motionerna 1997/98:T6 (m)yrkande 7 och 1997/98:T7 (fp) yrkande 6. Regeringens förslag till nyyrkestrafiklag tillstyrks såvitt avser 8 kap. 2 § punkt 1.6.6 Beställningscentraler m.m.Regeringen säger sig hysa förhoppningen att de åtgärder som föreslås ipropositionen på ett verksamt sätt skall förbättra situationen inomyrkestrafiken i allmänhet och taxitrafiken i synnerhet. Regeringen delar dockden oro över missförhållandena inom taxibranschen - främst i storstadsområdena- som framförts från många håll. Därvid har hävdats att en obligatoriskanslutning till en beställningscentral som en förutsättning för att fåtillstånd till taxitrafik skulle undanröja många av de negativa effekter somuppstått inom näringen. Bland annat skulle taxiresenären ges ökade möjligheteratt vid behov komma i kontakt med taxiföretaget eller den enskilde förarenefter färden. Även samhällets möjligheter att utöva tillsyn och effektivkontroll skulle underlättas.Regeringen framhåller mot bakgrund av det anförda att en särskild utredarekommer att tillkallas för att undersöka förutsättningarna för och effekterna avatt införa krav på obligatorisk anslutning till en beställningscentral ellerannat gemensamt organ.I motion 1997/98:T10 (c) framhålls att redan nu bör uttala sinprincipiella inställning om att obligatorisk anslutning tillbeställningscentral inte kan komma i fråga.I motionerna 1996/97:T907 (s) och 1997/98:T412 (s) framhålls att taxiföretageni de större städerna bör inordnas i beställningscentraler.Utskottet väljer att i detta sammanhang också behandla motion 1997/98:T11 (mp)yrkande 4 enligt vilket regeringen bör återkomma till med förslagtill lagtext om att det i taxibilar måste finnas skriftlig information om varten kund kan vända sig med eventuella klagomål.Utskottet ansluter sig till de överväganden som enligt regeringen talar för enutredning av frågan om beställningscentraler. Utskottet förutsätter att ävenden i mp-motionen aktualiserade frågan övervägs i samband med utredningen. Meddet anförda torde syftet med motionerna 1996/97:T907 (s) yrkande 1,1997/98:T412 (s) och 1997/98:T11 (mp) yrkande 4 få anses tillgodosett.Motionsyrkandena bör därför inte föranleda någon åtgärd och avstyrksföljaktligen. Av utskottets ställningstagande följer vidare att motion1997/98:T10 (c) yrkande 4 avstyrks.6.7 Internordisk taxitrafikI motion 1997/98:T6 (m) framhålls att ett svenskt taxiföretag med dagens reglerkan köra en värmlänning till , men inte ta upp någon passagerare i bilenför resan tillbaka till . Detta problem kommer att understrykas dåen ny stor internationell flygplats öppnas i . På samma sätt kommer enåkare i att kunna transportera en kund till när stårklar, men inte få ta kunder tillbaka. En samordning av denna trafik skulle ledatill lägre kostnader, effektivare energianvändning och minskade påfrestningarpå miljön. Motionärerna vill att regeringen vidtar åtgärder som skaparmöjligheter att åstadkomma en sådan samordning.Enligt vad utskottet erfarit pågår ett arbete i - isamverkan med motsvarande organ i och - som syftar till attutröna möjligheterna till en sådan samordning som motionärerna önskar. Fråganhar också uppmärksammats i . Utskottet anser att resultatet avdet pågående arbetet bör avvaktas och avstyrker därför motionsyrkandet.7 Biluthyrning7.1 BakgrundRegeringen framhåller att biluthyrningssektorn inte har kommit att diskuteras iså hög grad som den egentliga yrkestrafiksektorn. Anledningen till detta fårantas vara att branschen, på ett fåtal undantag när, fungerartillfredsställande. Regler om biluthyrning finns i lagen(1979:561) om biluthyrning. Författningsregleringen av biluthyrningen har storalikheter med den som finns i yrkestrafiklagen och yrkestrafikförordningen.Således finns det också i biluthyrningslagen bestämmelser om tillståndskrav ochvillkor för tillstånd, prövning av sökandens lämplighet och möjlighet att vidmissförhållanden varna tillståndshavaren eller återkalla tillståndet.Skillnaderna i regelverkens uppbyggnad ligger främst i attbiluthyrningsinstitutet är långt mindre detaljreglerat.Av propositionen framgår att Lagrådet i sitt yttrande över det till rådetremitterade förslaget till ny biluthyrningslag föreslagit en ytterligareminskning av lagens detaljföreskrifter. Det gäller prövningen av andra än demsom driver biluthyrningsrörelse eller som har särskilt ansvar för verksamheten.Lagrådet anser att det inte föreligger någon anledning att ställa andra krav pådessa personer än som gäller för näringsverksamhet i allmänhet och attkostnaderna för det allmänna och för enskilda skulle minska om någon prövninginte skedde beträffande dem.7.2 Regeringens överväganden och förslagRegeringen föreslår att antar en ny lag om biluthyrning, som skallträda i kraft , då den nu gällande lagen skall upphöra attgälla. I lagförslaget ställs krav på att den som förhyr en buss avsedd förfler än 17 personer inklusive föraren skall ha ett yrkesförarkompetensbevis.En annan nyhet, i förhållande till den nu gällande lagen, är en bestämmelse omatt taxifordon endast får hyras ut till den som har tillstånd att bedrivataxitrafik.I den fråga som Lagrådet tar upp i sitt yttrande framhåller regeringen attnuvarande regler om lämplighetsprövning, som gäller för såväl yrkestrafiken istort som för biluthyrningsbranschen, infördes med verkan från den 1 januari1989. Avsikten med att utöka den personkrets som skulle prövas var bl.a. attkomma till rätta med bulvanförhållanden. Det finns ingen utvärdering av om detär den utökade prövningen som bidragit till att problemen inombiluthyrningsbranschen är få, eller om prövningen saknar betydelse för dettaförhållande. Utan en sådan analys finns inte tillräckligt underlag - betonarregeringen - för att nu ändra den gällande ordningen. Regeringen hänvisarockså till sitt förslag om en väsentlig höjning av de ekonomiska kraven för attfå bedriva yrkesmässig trafik och framhåller att det mot den bakgrunden kanfinnas särskild anledning att behålla ett starkt skydd mot bulvanförhållandenäven för biluthyrningsbranschen. Några förslag i avreglerande riktning har inteheller framförts från branschen eller från prövningsmyndigheterna.7.3 MotionsförslagI motion 1997/98:T6 (m) framhålls att Småföretagardelegationen i sittbetänkande Bättre och enklare regler (SOU 1997:186) anför att den omfattandespecialreglering som omgärdar biluthyrning kan reformeras, eftersomförhållandena i branschen är stabila och problemen är få. Enligtutredningsbetänkandet föreslår att nuvarande krav på tillstånd slopasför att ersättas av ett krav på registrering av verksamheten. Detta skulleunderlätta för den som vill etablera sig i näringen och ändå möjliggöraövervakning från myndigheternas sida. Småföretagardelegationen, vars betänkandeframlades , föreslår att förslaget till förenklatregistreringsförfarande för biluthyrning inarbetas i det kommande lagförslaget.Motionärerna framhåller att Moderata samlingspartiet delar den uppfattningen.7.4 Utskottets ställningstagandeUtskottet anser i likhet med regeringen att det behövs ett starkt skydd motbulvanförhållanden i biluthyrningsbranschen och att gällande ordning förlämplighetsprövning därför inte bör ändras . Av detta ställningstagandeföljer att utskottet avstyrker motion 1997/98:T6 (m) yrkande 11.Av propositionen framgår att lagrådsremissens förslag till en bestämmelse ombemyndiganden i 25 § i förslaget till ny biluthyrningslag hade följandelydelse:Regeringen får föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från denna lag.Undantag får förenas med villkor. Regeringen får också meddela ytterligareföreskrifter i de avseenden som anges i denna lag.