bet · GM01FiU1 · 1998-11-19 00:00:00 — I ställetborde målet för sysselsättningenvara 300 000 nya jobb undermandatperioden.Finansutskottets ställningstagandeI budgetpropositionen föreslårregeringen att ettsysselsättningsmål införs. Målet ärformulerat som att andelensysselsatta av befolkningen mellan20 och skall öka från till 80 % 2004. Det betyderatt omkring 375 000 nyaarbetstillfällen behöver tillkommanetto ,vilket motsvarar omkring 55 000 nyaarbetstillfällen . Regeringenanger i finansplanen och i bilaga 4att ökningen av sysselsättningenskall komma både kvinnor och mäntill del samt att huvuddelen avarbetstillfällena skall komma i denprivata sektorn.Sysselsättningsmålet föreslås iöverenskommelse med Vänsterpartietoch Miljöpartiet.Utskottet välkomnar attarbetslöshetsmålet om en halveradöppen arbetslöshet nukompletteras med ett konkretsysselsättningsmål. mening har underde haft godaerfarenheter av att precisera ochkvantifiera mål för den ekonomiskapolitiken. Målen har fått ett stortgenomslag och har haft en storbetydelse vid utformningen av denekonomiska politiken. Två mål somstarkt bidragit till den snabba ochframgångsrika saneringen avstatsfinanserna och den positivaränteutvecklingen är målen förinflationen och för de offentligafinanserna. Enligt utskottetsbedömning kommer detsysselsättningsmål som föreslås ibudgetpropositionen att få sammapositiva betydelse för denekonomiska politiken.Det nya sysselsättningsmåletinnebär en höjning avambitionsnivån inomsysselsättningspolitiken och bidrartill att den ekonomiska politikenfår en mer långsiktig inriktning.En hög sysselsättning är på mångasätt avgörande för samhälletsutveckling. Om en så stor del avbefolkningen som möjligt ärsysselsatt i reguljärt arbete ökartillväxten, inkomstfördelningenblir jämnare och samhället merjämställt. En hög sysselsättning ärockså avgörande för välfärdensutveckling och finansieringen av deoffentliga verksamheterna. En lågandel sysselsatta och en högarbetslöshet medför stora kostnaderför både samhället och enskildapersoner. Arbetslöshet innebär atttillgängliga resurser äroutnyttjade. Det är också enkostnad för den offentliga sektorngenom att skattebaserna utvecklasmindre gynnsamt än vid en högsysselsättning, somutgifterna för olika typer avarbetsmarknadsrelaterade bidrag ochtransfereringar blir högre.När fler kan försörja sig genomreguljärt arbete minskar trycket påde offentliga försäkringssystemenoch de offentliga finansernastärks. Utskottet delar regeringensuppfattning i budgetpropositionenatt en återgång till densysselsättningsgrad som rådde föreden ekonomiska överhettningen islutet av är en viktigförutsättning för att garantera ettväxande och stabilt välfärdssystem.Utskottet vill därför erinra om attsysselsättningsmålet är intimtsammankopplat med ett mål förutvecklingen av socialaersättningar och bidrag. Målet pådenna punkt är att antalet personervars försörjning utgörs aversättning vid ohälsa,arbetslöshet, deltagande iarbetsmarknadsåtgärder ochsocialbidrag skall minska fråndrygt 1 miljon personer 1997 till0,8 miljoner personer tillföljd av en stigandesysselsättning. Siffrorna äruttryckta i helår.Helårsförsörjningen av bidrag ochsociala ersättningar skall alltsåminska med ca 240 000 personerunder , eller medca 35 000 personer . För attgarantera en uppföljning avutvecklingen på detta område kommerregeringen att ge Statistiskacentralbyrån (SCB) i uppgift attlöpande producera statistik överantalet personer som försörjs genomsociala ersättningar och bidrag.De kriterier som används ibudgetpropositionen för attdefiniera sysselsättningsmåletskiljer sig i två avseenden från dekriterier som normalt används idefinitionen av sysselsatta i SCB:sarbetskraftsundersökning (). Fördet första anges attsysselsättningsmålet skall omfattapersoner . I AKUomfattas statistiken normalt avpersoner . Fördet andra angerarbetsmarknadsutskottet i sittyttrande till finansutskottet(protokoll 1998/99:4) attRegeringskansliet under handmeddelat att avsikten är attsysselsättningsmålet skall varaantalet sysselsatta exklusivepersoner som deltar ikonjunkturberoende åtgärder. Dettaframgår också av bilaga 4 ibudgetpropositionen. I AKUklassificeras personer som deltar ivissa typer av konjunkturberoendeåtgärder som sysselsatta.Enligt utskottets mening är det avstor vikt att mål inom denekonomiska politiken formuleras påett sådant sätt att de löpande kangranskas och följas upp. En sådangenomlysning bidrar i hög grad tilluppfyllelsen av målet. Eftersomdefinitionen avsysselsättningsmålet ibudgetpropositionen skiljer signågot från den normala AKU-statistiken utgår utskottet frånatt regeringen ger SCB i uppgiftatt ta fram och löpande publicerastatistik över utvecklingen avantalet sysselsatta enligt dendefinition som gäller försysselsättningsmålet. Förslagsvisbör en sådan statistik, om det ärmöjligt, publiceras med sammaperiodicitet som den nuvarande AKU-statistiken.I motionerna framförs kritik motatt slutåret försysselsättningsmålet är satt tillår 2004, dvs. vid mitten av nästamandatperiod. Det försvåraruppföljningen av målet ochmöjligheterna till utvärdering avmålet i ordinarie riksdagsval,enligt motionärerna.Enligt utskottets mening krävs enrelativt lång tidshorisont för attåtgärder som vidtas under denärmaste åren skall hinna fågenomslag i ekonomin och påarbetsmarknaden. Tidpunkten år 2004är utifrån dessa synpunkter välvald.När det gäller kritik mot målet omen halvering av den öppnaarbetslösheten till år 2000hänvisar utskottet till utskottetsställningstagande i samband medbehandlingen av motion Fi211 (fp) iavsnitt 1.3.Med anledning av vad som sagts ovanavstyrker utskottet motion Fi208(m) yrkande 2, motion Fi209 (kd)yrkande 9, motion Fi211 (fp)yrkande 2 och motion A257 (kd)yrkande 2.1.5 Den ekonomiska och monetäraunionen1.5.1 Formerna för beslutsfattandeom framtida deltagande ivalutaunionenMotionernaI motion Fi216 av . (v) framhålls att ett beslutom att skall vara med i EMUär så historiskt betydelsefullt attdet måste bygga på enfolkomröstning. Motionärerna serhelst att en folkomröstning ägerrum i samband med valet till 1999.I motion U509 av . (kd) framhålls att det krävsen strukturell reformering av densvenska ekonomin om utanskadeverkningar skall kunna anslutasig till EMU. Motionärerna stöderriksdagens beslut att inteskall delta i EMU:s tredje fas den1 . Omriksdagsmajoriteten ändraruppfattning i EMU-frågan skallsvenska folket få möjlighet attsäga sin mening. Det bör ske genomallmänt val eller folkomröstning.En eventuell folkomröstning börutgå från klara alternativ som intekan uppfattas som manipulativa.I motion Fi210 (c) framhålls attCenterpartiet är tillfreds medriksdagens beslut att "...inte bör införa Europeiska unionensgemensamma valuta euron då dentredje etappen av den ekonomiskaoch monetära unionen (EMU) inleds".Om en riksdagsmajoritet avser attändra detta beslut skall fråganavgöras av medborgarna. Enfolkomröstning om svensktdeltagande bör avhållas först sedankonsekvenserna av EMU blivitmöjliga att bedöma. Därmed framstårenligt motionärerna valdagen 2002som första möjliga och lämpligatidpunkt för en folkomröstning.I motion Fi215 av Karl-GöranBiörsmark m.fl. (fp) menarmotionärerna att införSveriges ordförandeskap i EU 2001bör bryta den passiva hållningen iEMU-frågan. Därför bör Sverigeansöka om medlemskap före den 1januari 2001. En sådan ansökankräver en folklig förankring. Enfolkomröstning bör därför hållassenast år2000. I motion U507 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) framförsförslag med ungefär samma innebördsom i motion Fi215.I motion Fi201 av . (mp) framhålls att EMU-fråganär av så stor betydelse att ettbeslut om svenskt inträde i EMU:stredje fas måste föregås av enfolkomröstning.Finansutskottets ställningstagandeI utskottets betänkande1997/98:FiU9 om och denekonomiska och monetära unionenfastslog utskottet att intebör införa EU:s gemensamma valutaeuron när den tredje etappen av EMUinleds den 1 januari 1999.Utskottet framhöll vidare attSverige bör hålla största möjligahandlingsfrihet ochhandlingsberedskap inför etteventuellt framtida deltagande ivalutaunionen.När det gäller frågan omfolkomröstning anförde utskottetatt om det efter den 1 januari 1999bedöms lämpligt att deltari valutaunionen skall fråganunderställas svenska folket förprövning. Vidare menade utskottetatt det är önskvärt att en sådanprövning sker i allmänt val, menatt det inte kan uteslutas att deti stället kan ske genom ettextraval eller en folkomröstning.Därefter ankommer det på riksdagenatt fatta slutligt beslut.Utskottet har i avgivna yttrandenunder förra ( FiU1y ochFiU3y) inte sett någon anledningatt ändra uppfattning i frågan.Inte heller nu ser utskottet någonanledning till omprövning.Med det ovan anförda avstyrkerutskottet motionerna Fi201 (mp),Fi210 (c) yrkande 31, Fi215 (fp),Fi216 (v) yrkandena 1 och 2, U507(fp) yrkande 3 och U509 (kd)yrkande 7.1.5.2 Analyser av eurons effekteroch information till allmänheten omkonsekvenserna av ett deltagande ivalutaunionenMotionernaI motion Fi216 av . (v) menar motionärerna attett beslut om skall varamed i bör föregås av en bredinformationskampanj som opartisktbeskriver fakta. I kampanjen böranhängare och motståndare till ettsvenskt EMU-medlemskap ges likaförutsättningar att nå ut med sinavärderingar.I motion Fi905 av () framhållermotionärerna att det med tanke påden slagsida som tidigare EU-information haft är angeläget attsäkra en mer objektiv informations-och studiekampanj om EMU. Därförbör redan nu slå fast attanslagen till information ävenskall gälla information som tydligtlyfter fram riskerna med EMU-projektet.I motion N275 av m.fl.(c) framhålls attkonsekvensanalyserna av euronhittills mest handlat om effekternapå länder som helhet. Dessa geringa besked om vilka nya krav somställs på regionalpolitikens medeli en situation där euron införts ivårt närområde eller om den skulleinföras i . Därför behövsdet enligt motionärerna en analysav eurons regionalpolitiskakonsekvenser som kan användas iinformationen och folkbildningenrunt EMU och euron.Finansutskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening är detmycket viktigt attinformationskampanjen om denekonomiska och monetära unionen ochdess konsekvenser är bred samt attden information som distribueras ärallsidig och att den sammantaget äropartisk.Folkbildningsorganisationerna börfå en stor roll i kampanjen.Regeringen anger också ibudgetpropositionen attinformations- ochfolkbildningsarbetet om denekonomiska och monetära unionenskall vara vittomfattande ochopartiskt.Utskottet vill i anslutning tilldetta erinra om att regeringen iapril 1998 beslutade om en nyförordning (1998:173) omprojektbidrag för informations- ochkunskapshöjande insatser om EU.Genom förordningen ges ideellaorganisationer och stiftelsermöjlighet att söka projektbidrag.Projekt som kan komma i fråga förbidrag skall vara avfolkbildningskaraktär och ha godspridning. Vilken inställning tillEU den organisation som sökerbidrag har är dock inte avgörandeför utdelning av projektbidrag.Projektbidragen kan även ansökasför information om den ekonomiskaoch monetära unionen.Valutaunionens konsekvenser påregioner inom ett land och vilkakrav det kan ställa påregionalpolitiken och deregionalpolitiska resurserna i EUoch inom respektive land är enligtutskottets mening en viktig fråga.Utskottet utgår därför i från attregeringen i sin fortsattaberedning av den ekonomiskapolitiken också beaktar euronsregionala konsekvenser.Med hänvisning till det anfördaavstyrker utskottet motion Fi216(v) yrkande 3, motion Fi905 (c) ochmotion N275 (c) yrkande 3.1.5.3 Mellanstatligt samarbete förökad sysselsättningMotionenI motion Fi216 av . (v) framhålls att en uthålligtillväxt i ekonomin förutsätter enfinanspolitisk beredskap för attmöta konjunktursvängningar på bådenationell och mellanstatlig nivå.Enligt motionärerna finns godaförutsättningar för ettmellanstatligt samarbete i Europamed syfte att skapa fler jobb ochen socialt progressiv politik.Reglerna för den ekonomiska ochmonetära unionen utgör dock etthinder för tillväxt och försvårarmöjligheterna till samarbete förnya arbetstillfällen i . Ensamordnad finanspolitisk expansionmotsvarande av BNP skulle gebetydande tillväxt- ochsysselsättningseffekter. Fördelenmed ett mellanstatligt samarbete iEuropa är att man undviker de storaläckage som annars drabbar mindreoch utrikeshandelsberoende länder.Regeringen bör enligt motionärernafå i uppdrag att utarbeta förslagtill hur ett mellanstatligtfinanspolitiskt samarbete för attöka sysselsättningen och motverkaarbetslösheten skulle kunnagenomföras. Det behövsöverenskommelser om att gemensamtdriva en mer expansiv finanspolitiksamt om att penningpolitiken skallunderordnas den samlade ekonomiskapolitiken. I de olika staternaskall då budgetmål - av den typ sompräglar stabilitetspakten eller avden typ som finns ibudgetpropositionen - varaunderordnade sysselsättningsmålet.I motion N336 av . (v) framhålls att det ocksåmåste etableras ett mellanstatligtsamarbete i med målet attupphöra med osund skattekonkurrens,undvika fientligdevalveringspolitik och i ställetmobilisera för en finanspolitiskexpansion i syfte att ökasysselsättningen och minskaarbetslösheten i hela ställningstagandeEuropapolitiken är, enligtutskottets mening, ett mycketcentralt avsnitt i regeringensframtidspolitik. Utgångspunkten förpolitiken är att i samarbete medövriga EU-länder verka för eninriktning av EU:s ekonomiskapolitik som gynnar sysselsättningoch välfärd, ökar tillväxten ochstärker EU-ländernaskonkurrenskraft och utvecklarfrihandeln. Enligt utskottetsmening är också de politiskaförutsättningarna för gemensammainsatser nu bättre än någonsin.Utskottet vill erinra omatt EU:s samarbete på detekonomiska området har varit ettviktigt stöd i de senaste årenssanering av den svenska ekonomin.Fokuseringen på stabila offentligafinanser och prisstabilitet harbidragit till starkaoffentliga finanser, de lågaräntorna och den låga inflationen.Därmed har en god grund lagts föruthållig tillväxt och ökadsysselsättning under de kommandeåren.För svensk del innebär ocksåinförandet av en särskild avdelningom sysselsättningen iAmsterdamfördraget en mycketvälkommen utveckling. Den innebäratt kampen mot arbetslösheten harförts upp som högsta politiskaprioritet i EU-samarbetet. VidEuropeiska rådets möte i Luxemburgi antogs riktlinjerför sysselsättningen 1998. Dessafaställdes av rådet och medlemsstaternauppmanades att läggafram en första nationellhandlingsplan för sysselsättningeni enlighet med riktlinjerna.Sveriges handlingsplanpresenterades i vårpropositionen1998, bilaga 4. Riktlinjerna är 19till antalet och är indelade i fyrahuvudområden: att förbättraanställbarheten, att förbättraföretagande, att förbättraföretagens och de anställdasanpassningsförmåga och att stärkajämställdhetspolitiken. Trots denmycket korta tidsfristen harsamtliga medlemsstater under våren1998 utarbetat, antagit och lämnatin sina nationella handlingsplanerför sysselsättningen. mening visar detta påatt det finns en stark politiskvilja att göra framsteg när detgäller kampen att ökasysselsättningen och minskaarbetslösheten i Europa.Enligt utskottets mening börSverige nu verka för atthandlingsplanerna omsätts ipolitiskt handlande och att detinförs en verksam uppföljning ochövervakning. Regeringen anger ocksåi budgetpropositionen attregeringen avser att arbeta för attriktlinjerna försysselsättningspolitiken och dessövervakning ges samma vikt sommotsvarande instrument på detekonomiska och monetära området.Utskottet delar bedömningen imotion N336 av m.fl.att internationaliseringen ställerökade krav på skattepolitiken. Meden ökad internationalisering blirdet allt svårare att beskattaskattebaser som är lättrörliga.Sverige verkar därför inom EU föratt få till stånd minimiregler vidbeskattning av framför allt kapitaloch energi. Inget land tjänar påatt alla länder försöker bjudaunder varandra för att locka tillsig skattebaser. En viktigutgångspunkt för svensk del är dockatt direktiven fortfarande skall gevarje land möjlighet att besluta omsina egna ambitioner inomvälfärdspolitiken och därmed vilkaskatter som skall tas ut.Med anledning av vad som anförtsovan avstyrker utskottet motionernaFi216 (v) yrkande 4 och N336 (v)yrkande 1.2 Budgetpolitikens inriktning ochutgiftstak för staten2.1 Utformningen av utskottetsförslag till rambeslutEnligt riksdagsordningen (5 kap. 12§) skall i ett och sammabeslut fastställa ramarna för deolika utgiftsområdena och enberäkning av statsbudgetensinkomster. Av detta följer att ibeslutet ingår också att taställning till hur storaförändringar som kommer att ske avanslagsbehållningarna under året.Vidare ingår att ta ställning tillvilka förändringar som skall görasav olika skatte- och avgiftsregleroch beräkna effekterna av dessainkomstförslag. Utifrån de reglersom kommer att gälla under nästa årgörs en beräkning av hur storainkomsterna på statsbudgeten blir.För att kunna beräknaupplåningsbehovet görs också enbedömning av hur nettot avmyndigheternas m.fl. in- ochutlåning i Riksgäldskontoretutvecklas under budgetåret. Genomatt tar ställning tilldessa storheter framkommerbudgetsaldot som en restpost, ochdetta saldo visar statensamorteringar/upplåningsbehov underåret.Beslutsordningen innebär alltså attriksdagen tar ställning till alladessa poster genom ett beslut.Mot denna bakgrund har utskottet ien beslutspunkt sammanfört allaförslag som avser utgiftsramar m.m.och beräkningen av statsbudgetensinkomster.Följande yrkanden i propositionenbehandlas i detta sammanhang:· yrkande 3 om utgiftstak förstaten inklusiveålderspensionssystemet vid sidan avstatsbudgeten ,·· yrkande 5 om revideradberäkning av de offentligautgifterna ,·· yrkande 7 om beräkning avförändringarna av myndigheternasm.fl. in- och utlåning iRiksgäldskontoret samt beräkningenav överföring av medel från AP-fonden ,·· yrkande 8 om beräkning avstatsbudgetens inkomster ,·· yrkande 9 om fördelning avutgifterna på utgiftsområden ,·· yrkande 10 om beräkningenav förändringarna avanslagsbehållningarna 1999 och·· yrkandena 30-32 omlagförslag som avser skattefrågormed budgeteffekt 1999.·Partimotionernas yrkanden avseendemotsvarande punkter behandlas ocksåi detta sammanhang, och ställningtas således även till dessa samlati ett beslut.Motiven till utskottetsställningstagande redovisas på deefterföljande sidorna underrubriken 2.4 Budgetpolitikensinriktning efter det att utskottetförst behandlat 2.2Budgetutvecklingen och 2.3 Mål förbudgetpolitiken. Utskottet tar idetta sammanhang ställning tillmotionernas olika budgetförslagparti för parti och bedömer därvidförslagens samlade effekter underrubriken 2.4.3 Finansutskottetssammanfattande bedömning avbudgetförslagen.I detta avsnitt behandlar utskottetden samlade nivån förstatsutgifterna som den kommer tilluttryck i utgiftstaket. Utskottettar också ställning till vilkaramar som skall gälla för de olikautgiftsområdena när iandra steget av budgetprocessenfördelar utgifterna på anslagen.I två avsnitt behandlar utskottetde förslag som gäller 2.9Anslagsbehållningar och 2.10Myndigheternas in- och utlåning iRiksgäldskontoret.Därefter redovisar utskottet sittställningstagande mer i detalj vadgäller olika inkomstförslag(avsnitt 3) och de olikautgiftsområdena (avsnitt 4.1).I avsnitt 3 Inkomster behandlarutskottet olika inkomstförslag.Avsnittet är disponerat på följandesätt. Under rubriken 3.1Skattepolitikens inriktning tarutskottet först ställning till desamlade förslagen i kommitté- ochpartimotionerna, vilka utgöroppositionspartiernas samladealternativ till inkomstförslaget ibudgetpropositionen. Därefter gårutskottet över till att behandla despecifika förslagen i propositionenoch de i det sammanhanget väcktamotionerna. Förslag ominkomstförändringar som tagits uppi olika motionsyrkanden behandlas ihuvudsak i den ordning respektiveinkomsttitel redovisas istatsbudgeten.I avsnitt 4 Utgifter behandlarfinansutskottet de förslag ipropositionen och motionerna somgäller utgiftsområden. Det görsunder rubriken 4.1 Fördelning avutgifter på utgiftsområden år 1999.I detta sammanhang behandlas bl.a.yrkanden om att omfördela resurserfrån ett utgiftsområde till ettannat.Finansutskottets förslag tillbeslut beträffande budgetförslagenför återfinns i moment 7 ihemställan. De lagförslag somomfattas av beslutet behandlas imoment 23, men deras materiellainnehåll har godkäntsi moment 7. I moment 7 hänvisasdessutom till två appendix tillhemställan.Utskottets och reservanternasförslag till fördelning av utgifterpå utgiftsområden m.m. redovisas iappendix 1.I samma appendix redovisas påmotsvarande sätt också utskottetsoch reservanternas förslag tillberäkning av statsbudgetensinkomster fördelat på inkomsttitlari tabellform.I appendix 2 redovisas samtligamotionsyrkanden, uppräknadeämnesområdesvis, somfinansutskottet avstyrker i moment7.I bilaga 1 återges de lagförslag ibudgetpropositionen som utskottetbehandlar i detta betänkande. Enhänvisning görs i moment 23 tilldenna bilaga.2.2 BudgetutvecklingenStaten har åter börjatamortera statsskulden. Mätt somandel av BNP upphörde statsskuldenatt växa , men minskarden också i nominella termer.Regeringen räknar med att kunnaamortera statsskulden med 12miljarder kronor . Senaststatsskulden amorterades /90.Även andra tecken visar att deoffentliga finanserna nu återhämtarsig snabbare än väntat. Målet ombalans kommer att uppnåsmed bred marginal i och med att denoffentliga sektorns finansiellasparande nu väntas uppgå till 38,1miljarder kronor. Det motsvarar2,av BNP. har statensfinansiella sparande därmedförbättrats med motsvarande 14,4procentenheter av BNP.Till en del är årets väntadeöverskott en rent bokföringsmässigeffekt föranledd av att AP-fondensinhemska fastighetsinnehavbolagiserats . Men ävendenna effekt förutan beräknassparandet uppgå till 23,1 miljarderkronor eller av BNP.Enligt propositionen väntas föråren 2000 och 2001 överskotten i deoffentliga finanserna uppgå till2,3 respektive av BNP, vilketinnebär att de budgetpolitiskamålen överskrids även då.Regeringen framhåller dock attberäkningen är förhållandevisosäker och att den betingas avbl.a. att lönebildningen fungerarväl och att den internationellakonjunkturen inte avtar alltförsnabbt.Ålderspensionsreformen kommer underde närmaste åren att bidra till attlånebehovet övergångsvis minskarkraftigt, och främst av dennaanledning väntas staten kunna göraamorteringar på drygt 200 miljarderkronor . Även utan hänsyntill ålderspensionsreformen kommeremellertid lånebehovet att minskasuccessivt ,från 1997 tillamorteringar på 12 miljarder kronor1998 och 2001.2.3 Mål för budgetpolitikenRiksdagen har lagt fast ettlångsiktigt mål för budgetpolitikensom innebär att de offentligafinanserna skall uppvisa ettöverskott på i genomsnitt avBNP sett över en konjunkturcykel.Gradvis skall man uppnå dettalångsiktiga saldomål. Överskottetskall sålunda - vid deprognosförutsättningar som angavs i1997 års vårproposition - motsvara0,av BNP , av BNPår 2000 och av BNP år 2001.De som mål angivna överskottenskall användas för att amortera avden offentliga nettoskulden.Riksdagen lägger ocksåfast ett utgiftstak för de närmastetre åren vilket sätter en gräns förhur stora utgifter som staten kandra på sig. Utgiftstaket omfattardels de egentliga utgifterna påstatsbudgeten exklusivestatsskuldsräntor, dels utgifternaför ålderspensionssystemet vidsidan av statsbudgeten. Dessutomingår i utgiftstaket enofinansierad budgeteringsmarginal.BudgetpropositionenRegeringen föreslår att saldomåletför skall höjas från 1,5till av BNP. Även dettatillkommande överskott skallanvändas för att amorterastatsskulden.I propositionen sägs attjusteringen av målet är föranleddav behovet att ytterligare stärkaförtroendet för den svenskaekonomin. Den tilltagande oron påde finansiella marknaderna harmedfört stigande räntor för ländersom inte har marknadernas fullaförtroende. Trots att desenaste åren har genomfört enmycket omfattande sanering av deoffentliga finanserna finns det,enligt regeringen, en viss misstromot mot bakgrund av densvaga ekonomiska utvecklingen ibörjan av .