bet · GM01KU7 · 1998-12-15 00:00:00 — Säkerhetskontrollen vid sammanträde med riksdagenskammare och utskott m.m. I detta betänkande behandlas Riksdagensförvaltningskontors förslag 1997/98:RFK3 om ändringi lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vidsammanträde med kammare och utskott samten motion (c) som väckts med anledning av förslaget.Förslaget innebär att säkerhetskontrollen vidkammarens åhörarläktare och vid offentlig del av ettutskotts sammanträde kan äga rum kontinuerligt.Säkerhetskontroll skall dessutom vid vissatillfällen kunna ske vid entréerna till byggnadersom disponeras av . Bevakningspersonalen iriksdagen skall få möjlighet att på egen hand utförasäkerhetskontroll som görs med metalldetektor.Kroppsvisitation på annat sätt än genom användandeav metalldetektor eller liknande skall dock endastfå utföras av polisman. Utskottet tillstyrkerförslaget och avstyrker motionen.FörslagetRiksdagens förvaltningsstyrelse föreslår attriksdagen antar förvaltningskontorets förslag tilllag om ändring i lagen (1988:144) omsäkerhetskontroll vid sammanträde med riksdagenskammare och utskott.Motionen1997/98:K55 av () vari yrkas1. att avslår Riksdagensförvaltningskontors förslag om ändradsäkerhetskontroll,2. att uppdrar åt Riksdagensförvaltningskontor att utreda en säkerhetskontrollbyggd på människokunskap i stället för maskiner.Yttrande från LagrådetLagrådet har lämnat lagförslaget utan erinran,bilaga 1. FörslagetFörvaltningskontorets förslag innebär attmöjligheterna att vidta säkerhetskontroll utvidgastill att omfatta samtliga lokaler, vilketockså föranleder ändring av lagens rubrik. Medriksdagens lokaler avses de lokaler som disponerasför verksamhet, förutom Västra och ÖstraRiksdagshuset bl.a. lokalerna i Brandkontoret ochfastigheterna i kvarteren och Neptunus.I förslaget framhålls vidare att det finns ettbehov av att låta säkerhetskontrollen vid besök tillkammarens åhörarläktare och offentlig del avutskottssammanträde kunna ske kontinuerligt.Tidsbegränsningen till en månad bör därför enligtförslaget ersättas med en regel om . Däremotbör kontrollen i andra sammanhang endast komma ifråga vid vissa tillfällen.Förslaget gäller slutligen frågan om vem som skallutföra säkerhetskontrollen. Det framhålls att det ipraktiken visat sig svårt att upprätthålla kravetatt kontrollen skall utföras av polisman. I ställetskall enligt förslaget gälla att riksdagensvaktpersonal bör kunna utföra kontrollen så längedet endast är fråga om visitation genommetalldetektor eller liknande anordning, och dåunder polismyndighetens ansvar.MotionenBirgitta () framhåller i motion1997/98:K55 att förvaltningskontorets förslaginnebär att elektroniska och mekaniska hinder byggsupp. När folk besöker sina förtroendevaldai skall de känna att de kommer tillsitt eget hus. Säkerhetskontrollen skall bygga påpersonkännedom. Okända personer släpps naturligtvisinte in utan kontroll, och en ständig bevakning avöppna dörrar är självklar. Det räcker om maskinellbevakning kan användas vid enstaka tillfällen förinträde till allmänhetens läktare och vid öppnautskottsutfrågningar, vilket är vad som gäller idag.BakgrundGrundlagsregler m.m.Enligt 2 kap. 4 § riksdagsordningen är sammanträdemed kammaren offentligt. Vidare kan utskott enligt 4kap. 12 § riksdagsordningen besluta att sammanträdetill den del det avser inhämtande av upplysningarhelt eller delvis skall vara offentligt.Enligt 2 kap. 1 § första punkten regeringsformen ärvarje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkradyttrandefrihet, dvs. frihet att i tal eller skrifteller bild eller på annat sätt uttrycka tankar,åsikter och känslor. Denna frihet kompletteras genombestämmelsen om informationsfrihet i andra punkten isamma paragraf. Informationsfriheten är ett uttryckför offentlighetsprincipen och tillförsäkrarmedborgarna frihet gentemot det allmänna att inhämtaoch motta upplysningar samt i övrigt ta del avandras yttranden.Varje medborgare är enligt 2 kap. 6 §regeringsformen skyddad mot påtvingat kroppsligtingrepp, liksom mot kroppsvisitation, husrannsakanoch liknande intrång. Med påtvingat kroppsligtingrepp avses enligt förarbetena tillregeringsformen framför allt våld motmänniskokroppen. Med kroppsvisitation avsesundersökning av en persons kläder och av sådant somdenne i övrigt bär på sig liksom föremål, t.ex. enväska som han bär med sig. Uttrycket husrannsakanskall förstås som varje av myndighet företagenundersökning av hus, rum eller slutetförvaringsställe.Informationsfriheten är inte oinskränkt. Enligtbestämmelserna i 2 kap. 12 § regeringsformen fårdenna frihet liksom skyddet mot påtvingat kroppsligtingrepp, kroppsvisitation och husrannsakan i vissutsträckning begränsas genom lag. Så får enligt 13 §samma kapitel yttrande- och informationsfrihetenbegränsas med hänsyn till rikets säkerhet,folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet,enskilds anseende, privatlivets helgd ellerförebyggandet och beivrandet av brott eller omsärskilt viktiga skäl föranleder det.De begränsningar som regeringsformen sålunda i ochför sig tillåter får dock enligt 12 § andra stycketsamma kapitel bara göras för att tillgodose ettändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Sådana begränsningar får dessutom aldriggå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som föranlett dem. Denna s.k.proportionalitetsprincip innebär att varjebegränsning som anses nödvändig, och som i övrigtuppfyller grundlagskraven för att vara tillåten,måste utformas på ett sådant sätt att den innebärett så litet ingrepp i medborgarnas fri- ochrättigheter som möjligt. En sådan begränsning fårvidare aldrig sträcka sig så långt att den utgör etthot mot den fria åsiktsbildningen som en avfolkstyrelsens grundvalar. Vidare får begränsningarinte göras enbart på grund av politisk, religiös,kulturell eller annan sådan åskådning.Att sammanträde med kammare och i vissafall med utskott skall vara offentligt innebär attallmänheten har fritt tillträde till lokalen. Dennaoffentlighet måste tillsammans med dengrundlagsskyddade informationsfriheten ansesinnefatta en rätt för envar att övervarasammanträdet utan att behöva vare sig utsättas föridentitetskontroll, uppge sitt namn eller förklaravarför man önskar närvara vid förhandlingen. Sammaprincip måste rimligen gälla som i fråga om den rättatt ta del av allmänna handlingar som föreskrivs i 2kap. 1 § tryckfrihetsförordningen. I 2 kap. 14 §tryckfrihetsförordningen preciseras rättigheten attta del av allmänna handlingar genom bestämmelsen attmyndighet i princip inte på grund av att någon begäratt få ta del av en allmän handling får efterforskavem denne är eller vilket syfte han har med sinbegäran. Någon annan princip kan knappast gälla förden som i stället önskar ta del av vad som muntligensägs vid ett sammanträde som enligtriksdagsordningen skall vara offentligt.Konstitutionsutskottet underströk vid behandlingenav grundlagspropositionen m.m. den i ettdemokratiskt statsskick fundamentala principen attriksdagens förhandlingar skall vara offentliga (bet.KU 1973:26). Utskottet har också vid upprepadetillfällen uttalat att öppenhet i vårt statsskickutgör en grundläggande förutsättning för vårtdemokratiska samhällssystem och att dettaförhållande självfallet skall prägla arbetet iriksdagen i dess egenskap av ledande statsorgan.Kontrollåtgärder som syftar till att förebygga brotteller förhindra störningar av allmän ordning ochsäkerhet kan innebära mer eller mindre kännbarainskränkningar i fri- och rättigheter. Vidbedömningen av vilka begränsningar som får görasskall särskilt beaktas vikten av vidaste möjligayttrande- och informationsfrihet. Det gäller i höggrad politiska angelägenheter och därmed ocksåallmänhetens tillträde till sammanträden medpolitiska församlingar (bet. KU 1982/83:19, KU1983/84:6). I samband med behandlingen av förslagettill lag (1988:144) om säkerhetskontroll vidsammanträde med kammare och utskottframhöll utskottet att det borde finnas en möjlighetför att i extraordinära situationer kunnabesluta om säkerhetskontroll vid sammanträde medkammaren och offentliga utskottsutfrågningar (bet.KU 1987/88:34).Gällande regler om säkerhetskontroll i SverigesriksdagRiksdagens möjlighet att anordna säkerhetskontrollregleras i lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vidsammanträde med kammare och utskott(förslag 1987/88:9, bet. KU 1987/88:34). I lagensursprungliga lydelse fick enligt 1 §säkerhetskontroll äga rum om det till följd avsärskilda omständigheter fanns risk för att det isamband med ett sammanträde med kammareeller vid offentlig del av ett sammanträde med ettutskott kunde komma att förövas brott som innebar enallvarlig fara för någons liv, hälsa eller friheteller för omfattande förstörelse av egendom. Beslutom säkerhetskontroll fattas av talmannen (2 §).Genom lagändring (förslag 1989/90:7, bet.1989/90:KU33) utökades möjligheten att anordnasäkerhetskontroll på så sätt att det i 1 §uppställda kravet på att det skulle föreliggasärskilda omständigheter togs bort. I ställetföreskrevs att sådan kontroll får äga rum i syfteatt förebygga att det i samband med ett sammanträdemed kammare eller vid offentlig del avsammanträde med ett utskott kan komma att förövasbrott som innebär en allvarlig fara för någons liv,hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelseav egendom. föreskrevs att beslut omsäkerhetskontroll som skulle avse visst sammanträdeeller , fick gälla högst en månad varje gång(2 §).Enligt 3 § omfattar säkerhetskontrollen besökaretill plenisalens åhörarläktare vid sammanträde medriksdagens kammare och till sammanträdeslokalen vidsammanträde med ett utskott. Talmannen får, omsärskilda skäl talar för det, undanta personer frånkontrollen.Enligt 4 § utförs säkerhetskontrollen av polismanefter närmare anvisningar av polismyndigheten medbiträde av vaktpersonal vid . Besökare sominte underkastar sig föreskriven säkerhetskontrollskall enligt 6 § vägras tillträde tillåhörarläktaren eller vid sammanträde med ettutskott, sammanträdeslokalen. Besökare som intetillåter undersökning av väska eller annat föremålskall, om det inte kan anses olämpligt, beredastillfälle att lämna föremålet till förvaring. Omföremålet lämnas till förvaring, får tillträde intevägras.Vid säkerhetskontroll skall enligt 5 § vapen ochandra föremål som är ägnade att komma tillanvändning vid brott som avses i 1 § eftersökas. Fördetta ändamål får kroppsvisitation äga rum ochväskor och andra föremål undersökas.Enligt 9 § skall kroppsvisitation som är av merväsentlig omfattning verkställas i enskilt rum ochom möjligt i vittnes närvaro.Den ändring som skedde 1990 har sin grund främst itvå ordningsstörande händelser som inträffade vidkammarens sammanträden . Vid detena tillfället klättrade en grupp demonstranter nerfrån läktaren och tog sig fram till talarstolen ochvid det andra tillfället kedjade demonstranter fastsig vid stolarna på åhörarläktarna och ropadeslagord. beslut innebar en vissbegränsning av möjligheterna till säkerhetskontrolli jämförelse med det förslag som lagts fram avriksdagens förvaltningsstyrelse. I en promemoria somremitterats till Lagrådet framhölls att det inte varmöjligt att närmare ange när kontrollen bordeanordnas. I varje särskilt fall måste en avvägninggöras mellan å ena sidan intresset av säkerhet vidsammanträden med kammare och utskott ochå andra sidan intresset av största möjliga öppenheti arbete och den enskildes intresse avskydd för den personliga integriteten. Som exempelpå anledningar till kontroll angavs det vidtillfället rådande debattklimatet i samhället ellernärvaron av särskilt utsatta personer isammanträdeslokalen. Utskottet framhöll i sinbedömning att en stor del av landets politiskaledning ibland kan vara samlad i plenisalen. Det varenligt utskottet uppenbart att det vid sådanatillfällen kan finnas behov av åtgärder för attgarantera säkerheten även om det inte föreliggernågot konkret hot om våldshandlingar. Utskottetville också erinra om att vissa statsråd harständigt livvaktsskydd på grund av hot som de bedömsvara utsatta för och att ett sådant hot givetvisinte bortfaller när statsrådet är i plenisalen.Behov av säkerhetskontroll kunde föreligga vid vissatillfällen då många ledamöter och andra var samlade,t.ex. vid öppnande eller vid behandlingenav ärenden som väcker starka känslor hos olikagrupper i samhället.I sammanhanget skall lagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. nämnas. Lageninnehåller bestämmelser om vissa åtgärder till skyddmot sabotage, terrorism och spioneri och medger attriksdagen får förklaras som skyddsobjekt eftermedgivande av talmannen. Detta har gjorts i sambandmed Kuwaitkrisen. Enligt 9 § får bl.a. för bevakningav skyddsobjekt anlitas särskilt utsedd personal(skyddsvakter).En skyddsvakt har förhållandevis vittgåendebefogenheter och får bl.a. besluta omkroppsvisitation och avvisa personer som vägrar attlämna uppgifter om namn m.m. eller vägrar attunderkasta sig kroppsvisitation.Tillträde till lokalerRiksdagen äger en rad fastigheter och hyr fleralokaler. äger Västra och ÖstraRiksdagshuset med Riksplan, ,underbyggnad, , Ledamotshuset ikvarteret och Vulcanus, som också innehållersammanträdeslokaler, kvarteret 10 medkontorsutrymmen och bostäder, kvarteret 14 med kontorsutrymmen och en störresammanträdeslokal, kvarteret 12 medRiksdagsbiblioteket och kontorsutrymmen, kvarteretKungliga trädgården 3 med lokaler för Riksdagensombudsmän samt som används förrepresentationsändamål. hyr lokaler ikvarteret från Brandkontoret samtOxenstiernska palatset och Beijerska huset frånStatens fastighetsverk. Dessutom hyrs fleraförrådsutrymmen.Rena bostadsfastigheter är fastigheterna kvarteretIason 1, kvarteret 6:1 och 6:2,kvarteret 2, kvarteret 9 och kvarteretKvasten 8. hyr ut ett antal lokaler, bl.a.Medeltidsmuseet och affärslokaler. Sammantaget finnsdet 34 gällande uthyrningskontrakt.Enligt 2 kap. 4 riksdagsordningen är sammanträde medkammaren offentligt. Enligt tilläggsbestämmelsen2.4.1 skall i plenisalen finnas särskilda platserför åhörare. Åhörare som uppträder störande kangenast utvisas. Om oordning uppstår bland åhörarekan talmannen utvisa samtliga åhörare.Besökare till åhörarläktaren skall enligttilläggsbestämmelsen på anmodan avlämna ytterkläderoch väskor samt föremål, som kan användas för attstöra ordningen i plenisalen, för förvaring underbesöket på åhörarläktaren i för ändamålet avseddautrymmen. Den som inte efterkommer sådan anmodan fårvägras tillträde till åhörarläktaren. Ytterligarebestämmelser om tillträde till åhörarläktaren finnsi 34 och 36 §§ lagen (1983:953) om säkerhetsskydd iriksdagen. Enligt dessa bestämmelser har besökaretill kammarens åhörarläktare tillträde till denna isamband med offentligt sammanträde med kammaren.Den som önskar tillträde till lokalereller den som uppehåller sig där eller skall lämnalokalerna är skyldig att på anmodan av bevaknings-personalen legitimera sig om inte besöket gällerutfående av allmän handling eller besök pååhörarläktaren.Besökare till eller riksdagenstryckeriexpedition äger enligt 34 § lagen omsäkerhetsskydd i tillträde tillbiblioteket och expeditionen på tider som bestäms avförvaltningskontoret. Tillträde till riksdagenslokaler är i övrigt tillåtet efter tillstånd avförvaltningsdirektören eller säkerhetschefen.Enligt 24 § skall identitetskort utfärdas förstatsråd, ledamöter och tjänstemän samtanställda vid partikanslier som är inrymda iriksdagens lokaler. Dessa personer har enligt 26 §rätt till tillträde till . Enligt27 § har de som har fasta arbetsplatser i riksdagenslokaler och är anställda hos massmedieföretag ellerentreprenörer, som anlitar, rätt tilltillträde till enligtförteckning.Under ordinarie arbetstid för tjänstemänoch under andra tider i anslutning till kammar- ochutskottssammanträde eller presskonferens ellerpartimöte i har journalister,fotografer, teknisk personal samt tjänstemän frånRegeringskansliet och statliga myndigheter viss rätttill tillträde. Rätt till tillträde har också densom deltar i studiebesök eller föranmält sammanträdeeller sammankomst (28-29 §§).Riksdagens byggnader bevakas av 30 anställdabevakningsmän med ordningsvaktsutbildning. Dessutomanlitas kontinuerligt ett tjugotal skydds-vaktsutbildade vakter från ett bevakningsföretag.Annan lagstiftning av intresseEnligt 1 § lagen (1970:926) om särskild kontroll påflygplats får till förekommande av brott som utgörallvarlig fara för säkerheten vid luftfart särskildkontroll på flygplats äga rum. Förordnande omsärskild kontroll meddelas av Rikspolisstyrelsenefter samråd med och skall avse visstid, högst varje gång (2 §). Särskildkontroll utförs av polisman efter beslut avpolisstyrelsen. Denna får förordna annan än polismanatt under ledning av polisman utföra sådan kontroll.Vid särskild kontroll eftersöks vapen eller annatföremål som är ägnat att komma till användning vidbrott som avses i 1 §. Väska eller annat slutetförvaringsställe inom flygplatsens område fårundersökas. Flygpassagerare eller annan somuppehåller sig inom området får kroppsvisiteras. Densom inte frivilligt underkastar sig kroppsvisitationkan avvisas från flygplatsens område (3 §).Enligt 28 kap. 11 § får - om detfinns anledning att anta att ett brott har begåttspå vilket fängelse kan följa - kroppsvisitationgöras på den som skäligen kan misstänkas för brottetför att söka efter föremål som kan tas i beslageller annars för att utröna omständigheter som kanvara av betydelse för utredning om brottet.Enligt 19 § polislagen (1984:387) får en polismansom med laga stöd griper eller annars omhändertareller avlägsnar någon i anslutning till ingripandetkroppsvisitera denne i den utsträckning som ärnödvändig antingen av säkerhetsskäl för att vapeneller andra föremål skall kunna tas om hand ellerför att hans identitet skall kunna fastställas. Enpolisman får också kroppsvisitera i den utsträckningdet behövs för att söka efter vapen eller andrafarliga föremål som är ägnade att användas vid brottmot liv eller hälsa om det med hänsyn tillomständigheterna kan antas att sådant föremål kanförklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § (brottsverktyg och vapen).I lagen (1990:52) med bestämmelser om vård av ungafinns bestämmelser om kroppsvisitation om det ärpåkallat för kontroll att den unge inte bär på signågot han inte får inneha i hem för särskiltnoggrann tillsyn.Enligt lagen 1 § (1981:1064) om säkerhetskontrollvid domstolsförhandlingar får säkerhetskontroll ägarum om det till följd av särskilda omständigheterfinns risk för att det i samband med endomstolsförhandling kan komma att förövas brott sominnebär allvarlig fara för någons liv, hälsa ellerfrihet eller för omfattande förstörelse av egendom.Enligt 2 § beslutas säkerhetskontroll av domstolenefter samråd med polismyndigheten och - i brottmål -åklagaren. Enligt 3 § omfattar säkerhetskontrollenåhörare och dem som kallats att närvara vidförhandlingen. Kontrollen avser inte rättensledamöter och inte heller andra som skall närvaravid förhandlingen på grund av utövning av allmäntjänst och inte heller advokater. Domstolen får omsärskilda skäl talar för det undanta andra personerfrån kontrollen. Enligt 4 § skallsäkerhetskontrollen utföras av polisman efternärmare anvisningar av polismyndigheten. I 5 §regleras vilka åtgärder en säkerhetskontroll fårinnehålla. Således stadgas att vapen och andraföremål som är ägnade att komma till användning vidbrott som innebär allvarlig fara för någons liv,hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelseav egendom skall eftersökas. För detta ändamål fårkroppsvisitation äga rum. Väskor och andra föremålsom medförs till eller påträffas i rättssalen fårundersökas.Domstolsverket har till justitieministernöverlämnat rapporten tillträdesskydd tilldomstolslokaler (1997:3). I rapportenföreslås att domstolarna skall ha möjlighet attbesluta om inpasseringskontroller att äga rum underviss tid om högst en månad åt gången. Syftet medkontrollen skall vara att förebygga våldsattentatmot domstolsbyggnaden eller mot personer som vistasdär. Kontrollerna kan utföras exempelvis genom attmetalldetektorer eller andra liknande anordningarinstalleras vid ingångarna till domstolslokalernaeller på annan plats som domstolen finner lämplig.Det skall alltså inte längre krävas särskilda besluti varje enskilt mål och inte heller att detföreligger någon risksituation. Kontrollen skallomfatta de personer som besöker domstolarna, dvs.inte bara personer som skall närvara vidförhandlingar utan även andra som har ärende tilldomstolen. I de fall risken för våldshandlingarbedöms större, bör domstolen ha möjlighet att isärskilda fall besluta om utvidgadsäkerhetskontroll, där kroppsvisitation ochröntgen av väskor skall kunna förekomma. Enligtförslaget skall polismyndigheten kunna förordnaannan än polisman att under ledning av polismanutföra sådan kontroll. En lagrådsremiss beräknasfärdigställas våren 1999.Rapporten har remitterats till 33 myndigheter,domstolar och organisationer. Tidningsutgivarnaframhåller att en generell säkerhetskontroll sominte sträcker sig längre än vad som föreslagits intesägas gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyntill ändamålet, dvs. Säkerhetskontroller i form avpassering genom larmbågar och liknande är allmäntförekommande i samhället och torde inteuppfattas som vare sig en integritetskränkning elleren begränsning av tillgängligheten till ochoffentligheten vid domstolarna. Självfallet är docksäkerhetskontroller inte något ändamål i sig och fårsåledes inte genomföras slentrianmässigt. Denföreslagna tidsbegränsningen en månad utgör i detsammanhanget knappast någon egentlig begränsningeftersom beslutet kan förnyas och kontrollen därmedgöras permanent. Tidningsutgivarna anser därför attdet finns skäl att överväga ytterligarebegränsningar, t.ex. att ett beslut omsäkerhetskontroll inte får förnyasutan att en hotbild med åtminstone en visskonkretion kan påvisas. Hovrätten för att väsentliga ingrepp i medborgerligafri- och rättigheter inte får införas med mindre detföreligger ett påtagligt behov. Vidare fårinskränkningarna inte ges ett vidaretillämpningsområde än vad som kan anses motiverat avbehovet. Hovrätten finner en generellsäkerhetskontroll befogad men en förutsättning äratt de grundlagsskyddade behovs- ochproportionalitetsprinciperna iakttas. Regleringenborde således vara knuten till indikation på vissrisk. Också tar upp frågan omatt beslut om säkerhetskontroll skall kunna fattasutan att det finns någon hotbild. Med hänsyn tillbl.a. det intrång i den enskildes fri- ochrättigheter som kontrollen innebär anser tingsrättenatt en sådan ordning inte är försvarbar. Däremot sertingsrätten med tillfredsställelse att enbestämmelse införs som ger möjlighet till generellkontroll när omständigheterna talar för det.Kammarrätten i framhåller att alla formerav säkerhetskontroll av besökande i domstol ärägnade att komma i konflikt med intresset av att endomstol är tillgänglig för dem som kommer till dennautan integritetskränkande personkontroller mentillstyrker i princip förslaget. Länsrätten iVärmlands län, ochBrottsoffermyndigheten delar Domstolsverketsuppfattning att en generell kontroll av det slag somdiskuteras i rapporten inte kan anses utgöra en såallvarlig inskränkning av den enskildes fri- ochrättigheter att behovet av säkerhet vid domstolarnaskall tvingas vika.Länsrätten i avstyrker förslaget attsäkerhetskontroll får utföras av annan än polisman.Polismän torde generellt vara mer lämpade änordningsvakter med hänsyn till utbildning ocherfarenhet att utföra sådana uppgifter. Det finnsanledning att vara försiktig med att överlåtapolisiära uppgifter på andra då det är enrättssäkerhetsfråga att den som ingriper gentemotoch kontrollerar medborgarna har tillräckligutbildning och är lämplig för uppgiften.Rikspolisstyrelsen hänvisar till att styrelsen iskrivelse till 1995 påtalatbehovet av att kunna anförtro kontrollverksamhetenligt lagen om säkerhetskontroll viddomstolsförhandlingar till annan personal änpolismän och välkomnar därför förslaget attsäkerhetskontroll skall kunna utföras avordningsvakter under ledning av polisman.