bet · GL01UU17 · 1998-05-26 00:00:00 — I hur hög grad innehålletförändrats på det sätt som den starka kritiken mot avtalet kräver, så attutvecklingsländerna inte utestängs från möjligheterna att skydda och tillvaratasina intressen utan kan påverka utformningen av det avtal som så ingriper iländernas både kortsiktiga och långsiktiga ekonomi, återstår att se.Det är emellertid viktigt att också aktivt agerar för attpåverka innehållet i avtalet, så att små och fattiga länder inte utnyttjas ochderas utsatta situation förvärras.8. Asylsökande från (mom. 33)() och () anför:USA är till sitt styrelseskick en demokrati. Begreppet är enligt vårt sätt attse inget statiskt tillstånd som inte behöver återbekräftas i enskildaprocesser. Detta innebär att även demokratiska stater kan ha bristanderättssäkerhet i vissa avseenden i mer eller mindre stor utsträckning. När detgäller vill vi framhålla att flera internationella organ pekat på att bl.a.etnisk diskriminering är ett problem av inte oväsentlig betydelse inom detamerikanska rättssystemet. Andra problem är en i vissa fall populistiskpropaganda för dödsstraffet liksom omfattande, dokumenterade problem medkränkning av barns och kvinnors rättigheter och integritet i mötet medrättssystemet. Ingen stat i världen är perfekt, inte heller . Med tanke påUSA:s internationellt sett ledande ställning är det viktigt att kritiken motinterna förhållanden i inte tystnar och att landet hamnar i en ?skyddadzon? för omvärldens eventuella kritik. Vi instämmer i vad utskottet anför omatt lagstiftning förespråkar en likvärdig, rättssäker behandling av allamedborgare och att myndigheterna vidtagit olika åtgärder för att komma tillrätta med de övergrepp som inrapporterats. Emellertid finns det en omfattandediskriminering och rättslöshet som inte åtgärdas på det sätt som borde ske. Vianser det därför vara befogat att utskottet riktar kritik mot i denna frågasamt att utskottet fastslår att det inte är korrekt att automatiskt utgå ifrånatt ingen flykting från kan ha ett skyddsbehov. Detta år harInvandrarverket och prövat en ansökan om politisk asyl frånen amerikansk medborgare. Denne ansökte om asyl efter att ha utsatts förmisshandel och trakasserier i sitt hemland som en följd av sitt engagemang i enmedborgarrättsrörelse mot polisvåld. menar att även medborgarefrån borde få en individuell prövning som behandlar de skäl som denasylsökande åberopar och inte helt summariskt på en dogm som ochregeringen fastslagit i fråga om att är en rättsstat och en demokrati ochatt ingen människa därifrån per definition kan tänkas ha ett skyddsbehov frånpåstådda övergrepp.9. Mänskliga rättigheter i (mom. 57)(), (), () ochIngrid () anför:Vi anser att situationen i är mycket instabil. PresidentKhatemi har förvisso anslagit en annan ton som visserligen starkt påverkat detpolitiska klimatet i landet i positiv riktning mot större yttrandefrihet ochökad tryckfrihet.Den religiösa makten i form av Rådet för systemets bästa är dock fortfarandeöverordnad stats- och presidentmakten. Det är likaså ledaren för Rådet försystemets bästa som är landets överbefälhavare. Han harnaturligtvis även stort inflytande inom Hisbollah-grupperna och andrakonservativa väpnade grupper.Att maktkampen är hård mellan konservativa och mer liberalt sinnade grupper idagens framgick bl.a. i samband med att borgmästaren i för en tidsedan på grumliga grunder anklagades för korruption och fängslades.Inrikesministern i Khatemis regering avsåg därvid att besöka borgmästaren ifängelset, men förbjöds att göra detta av Khamenei och hans anhängare.Borgmästaren frigavs dock efter demonstrationer och komplicerade politiskastridigheter.Likaså har chefredaktören för iranska , Firozi, nyligenpå mycket oklara grunder dömts till döden för spioneri genom stening. Detbesynnerliga i denna dom är dock att man i inte avrättar spioner genomstening. Detta är ett straff som tillämpas i samband med äktenskapsbrott.Vissa uppgifter gör emellertid gällande att det faktiskt handlar om enanklagelse för äktenskapsbrott och inte spioneri.Det mest upprörande är dock den rättslöshet som till följd av denfundamentalistiska regimen drabbat kvinnorna. På ytterligt lösa grunder ochilla grundade vittnesmål kan kvinnor i summariska processer dömas föräktenskapsbrott, för vilket straffet är döden genom stening. Många iranskakvinnor, som riskerar en anklagelse för äktenskapsbrott med åtföljandedödsstraff genom stening, lever i med ett utvisningsbeslut fattatav hängande över sig.Dessa exempel är endast ett axplock när det gäller situationen i somfortfarande kännetecknas av instabilitet, maktkamp, rättslöshet, korruption ochgodtycke.Det politiska klimatet i har förändrats i och med presidentskiftet, mensamtidigt har antalet avrättningar ökat - med andra ord har respekten för denmest grundläggande av de mänskliga rättigheterna inte på något sätt konkretförbättrats, snarare tvärtom. Ingen skall leva i den föreställningen attrespekten för den mest grundläggande mänskliga rättigheten - rätten till liv -förbättrats i till följd av skiftet på presidentposten.Vi vill understryka att det finns anledning för regeringen att för vårt landsolika myndigheter göra klart att det instabila politiska läget och ökandeantalet avrättningar betyder att är en riskfylld plats förpolitiskt oppositionella, religiöst oliktänkande och kvinnor som flytt undan enanklagelse för äktenskapsbrott, varför avvisningar av människor som flytt frånIran av politiska och religiösa skäl torde upphöra.Det är uppenbart att svenska myndigheter inte har tillräcklig kunskap omsituationen i , vilket bl.a. framgår av att kvinnor som riskar dödsstraffför äktenskapsbrott fortfarande lever i under hot om avvisning. Detframgår också av ett annat aktuellt fall, där Utlänningsnämndenfattat beslut om att avvisa en flykting tillhörande den förbjudnavänsterorganisationen (majoritet) - i fallet MasoudKhalili offentliga utfrågning om mänskliga rättigheter i internakonflikter -det civila samhällets roll, den 19 mars 1998Panel:Ove , professor i internationell rätt vid universitet.Christina , läkare och representant i mottortyr.Anita , generalsekreterare i fond för MänskligaRättigheter (MR-fonden).Anders Möllander, ambassadör, , professor i freds- och konfliktforskning vid Uppsalauniversitet.Jan , freds- och konfliktforskare och chef för Transnationella stiftelsenför Freds- och Framtidsforskning (TFF).Närvarande ledamöter från utrikesutskottet:Viola Furubjelke (s), ordförandeGöran Lennmarker (m)()()()()()()()(s)()()()()()()Ordföranden: Jag vill hälsa er alla hjärtligt välkomna till utrikesutskottetsutfrågning på temat mänskliga rättigheter i interna konflikter - det civilasamhällets roll.Bakom en så lång titel döljer sig naturligtvis någonting helt annat. Vi serhär de enormt stora utmaningar som mänskligheten har att hantera inför det nyaseklet. Först och främst handlar det om att förhindra att väpnade konflikterbryter ut, och om så sker att snabbt få ett slut på våldsamheterna. Vidarehandlar det om att skapa förutsättningar för en hållbar fred och försoningmellan stridande parter. Slutligen handlar det om att lära av begångna misstag.Men det är minst lika viktigt att lära av de skeenden som faktiskt har letttill att konflikter har stoppats i sin linda. Jag har märkt att väldigt oftanär man talar om att man måste lära av historien handlar det om att inteupprepa misstag. Men naturligtvis är det minst lika viktigt att se närnågonting har gått väl, att analysera och på djupet ta till vara de kunskapersom gjorde att det faktiskt gick rätt den gången. Kabinettssekreterare brukar ofta referera till en händelse i när han varundergeneralsekreterare i . Han lyckades att avvärja en torrkatastrof iBulawayodammen.Det blev inga stora rubriker, men ett sådant skeende, som annars skulle halett instabilitet och stora flyktingströmmar, borde naturligtvis analyserasordentligt. Det är verkligen lärdomar att ta till vara.Likaså tänker jag på 1996-1997 där man lyckades att stävja en mycketkonfliktladdad och instabil situation. är ett annat exempel.Varför blev det inte krig i ? Vi bör ta till oss de kunskaper som leddetill att vi kunde avvärja detta, i alla fall just nu.FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, detta grundläggandedokument för att främja mänskliga rättigheter, fyller . Det är enalldeles fantastisk text. Om man läser den inser man att den inte skulle hakunnat skrivas . Den är ren, klar, utan undantag och egentligen inte allsen juridisk text. Det är en text som ordentligt klargör vilka rättighetermänniskor har var helst de bor i världen, oberoende av vilken politik somregeringar för eller vilka gränser som de har fötts inom.Det var naturligtvis en stor beslutsamhet som ledde fram till den enighet somFN:s medlemsländer visade prov på när man förhandlade fram och antog denallmänna förklaringen om mänskliga rättigheter. Det var en beslutsamhet som vikan luta oss mot än . Vi måste alla hjälpa till att arbeta för attmänskliga rättigheter genomförs bit för bit. Att markera 50-årsjubileet av denallmänna förklaringen är en viktig anledning till att utskottet valt attanordna dagens utfrågning.FN-deklarationen om mänskliga rättigheter konkretiseras i de konventioner somsedan följde. Jag tänker närmast på of Human Rights som kom 1966. Därstadgas medborgerliga och politiska rättigheter, och där fastläggs ekonomiska,sociala och kulturella rättigheter. Ett stort antal andra konventioner harsedan antagits och tillkommit. En internationell kontroll av dessakonventioners efterlevnad har byggts upp.Kommissionen för mänskliga rättigheter i är en av flerainternationella forum där brott mot mänskliga rättigheter diskuteras. Den harinlett sin sammankomst just den här veckan.Rätten till arbete, rätten till ekonomisk utveckling, rätten att intediskrimineras och yttrandefrihet är exempel på områden som behandlas i denallmänna deklarationen om mänskliga rättigheter.Vi vet ju alla att brister i dessa avseenden kan bilda grogrund för internakonflikter. Och det är alltmer viktigt att betrakta frågorna om mänskligarättigheter också i ett säkerhetspolitiskt perspektiv. Utrotande av fattigdomoch att tillse att länder respekterar förklaringens rättigheter är därför enangelägenhet för oss alla som individer, som representanter för samhällsorganoch som statsmedborgare. Alla medel, diplomati och påtryckningar av olika slag,måste också prestigelöst och förutsättningslöst tillgripas av detinternationella samfundet för att förhindra att våld används som medel för attlösa interna konflikter.Även krigets lagar och den humanitära rätten vidareutvecklades efter andravärldskrigets slut då bl.a. de fyra antogs. Detta skedderedan 1949, efter det att den allmänna deklarationen hade antagits. Ennyskapelse var den fjärde konventionen som avsåg skydd av civilbefolkningenunder ockupation. Även här finns ett system för efterlevnad med bl.a. lagföringför svåra överträdelser. Men till skillnad från situationen beträffandemänskliga rättigheter finns det beträffande den humanitära rätten inte någotsjälvklart internationellt forum där brott begångna i interna konflikter kandiskuteras. Det är en brist som måste åtgärdas.För att varaktig fred och försoning skall kunna uppnås måste ånyo arbetet medatt främja mänskliga rättigheter intensifieras. Försoning måste komma tillstånd mellan forna fiender. Det är intressant att följa och dra lärdomar av i arbetar. skrev en intressantartikel i . Han har en tankeväckande tes i inledningen som sägeratt i söker man sanning utan rättvisa, i söker vi rättvisautan sanning. Det tål att tänka på - olika system som möts, och kanske ocksåolika syn på vad man skall använda, hur man skall läka konflikter och användarättsväsendet.En helhetssyn på mänskliga rättigheter i interna konflikter utgår ifrån vadvi kallar det bredare säkerhetsbegreppet. Utskottet har redan tidigare, 1995,haft en utfrågning i syfte att ringa in det nya säkerhetsbegreppet. vill vianlägga ett MR-perspektiv på det bredare säkerhetsbegreppet och fördjupa vårakunskaper på just det här området.Det är vår förhoppning att de inbjudna experterna skall hjälpa oss . Jagvill rikta ett särskilt och mycket varmt välkommen till , professor iinternationell rätt vid , , läkare ochSveriges representant i mot tortyr, ,generalsekreterare i för mänskliga rättigheter, , chefför UD:s södra , , freds- och konfliktforskare vidUppsala universitet och , freds- och konfliktforskare och chef förTransnationella och framtidsforskning. Dessutom har viinbjudit som är direktör för . Hanskall avslutningsvis på ett oväldigt och objektivt sätt sammanfatta våradiskussioner här i dag.Ni är alla hjärtligt välkomna till riksdagen.De synpunkter och slutsatser som kommer fram under utfrågningen kommer att blivärdefulla för utskottet när vi bereder regeringens två skrivelserom mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik och demokrati och mänskligarättigheter i utvecklingssamarbete.Vi har planerat att följa en plan som ser ut ungefär så här: Först vill vibelysa folkrätt/humanitär rätt i interna konflikter, konflikteftervård, detcivila samhället före, under och efter konflikter och det vi har kallat lessonslearned, dvs. hur förbättra det internationella samfundets agerande.Jag har för avsikt att låta ledamöterna styra så mycket som möjligt av denhär utfrågningen för att vi på så sätt skall få precis den kunskap som visaknar och efterfrågar. Jag skall därför inleda med att låta utrikesutskottetsledamöter, efter korta presentationer där de ringar in sina frågeställningar,ställa sina frågor. Därefter får vi svar samlat från panelen så att vi kan fåen helhetsbild. Det innebär att vi inleder med avpresentationer och frågor från utrikesutskottet. Därefter blir det ungefär likalång tid för svar från panelen. Sedan bryter vi för kaffe en kvart och inte enminut mer, eftersom dessa minuter är dyrbara när vi har så värdefull kompetenstill vårt förfogande. Så fortsätter vi därefter med diskussionoch fortsatta samtal och kommentarer kring det här.Än en gång hjärtligt välkomna! Jag hoppas att vi får en livlig och fruktbardiskussion.Som jag nämnde skall vi börja med att släppa in ledamöterna.Inger : Tack, fru ordförande! har ju redogjort för FN:shuvudsakliga uppgift som är att främja och uppmuntra respekten för mänskligarättigheter. Rättigheterna allmänna förklaring är universella. InomFN-systemets ram har det antagits en rad konventioner som alla syftar till attstärka de mänskliga rättigheterna inom alla områden. Kontroll- ochövervakningsmekanismer har knutits till de olika konventionerna. Rättigheternaär alltså också en internationell angelägenhet. Vi har alltså rätt ochskyldighet att kritisera och fördöma ett land som grovt och systematisktkränker sina medborgares mänskliga rättigheter. kan vi konstatera attde grövsta övergreppen och de svåraste kränkningarna sker i samband med internaväpnade konflikter.Mina frågor blir därför: Vilka möjligheter och rättigheter har världsamfundeti dag att ingripa i interna konflikter utan att det aktuella landet kan hävdaatt det är en inblandning i interna angelägenheter? Behöver det internationellaregelverket förstärkas i detta avseende? Om så är fallet, på vilket sätt ellerinom vilka områden?Jag ställer frågorna närmast till , men kanske också till PeterWallensteen.Ingrid : Fru ordförande! Jag kommer att vara mycket konkret. Undersenare år har vi sett ett oerhört grymt våld mot civilbefolkningen i internakonflikter. I 1994 var det fråga om ett folkmord av oanade proportioner.Världen stod häpen både inför det snabba förloppet och det stora antalmänniskor som fick sätta livet till. Signalerna om vad som höll på att händahade varit mycket tydliga. Hatpropagandan var ingen hemlighet. Från höga FN-tjänstemän hade vi hört vad som var på gång. Kunde man ha förhindratfolkmordet? Var det FN:s skyldighet att ingripa tidigare?I visade sin hänsynslöshet redan när han i början av sinkrigskarriär gick in på sjukhuset i och mördade över 30 människor. Hadedet varit möjligt att stoppa redan i Kivu och förhoppningsvis förhindramånga människors lidande och död? Var de tusentals människor på flykt somriskerade att svälta ihjäl - en hel del gjorde det ju också - ett skäl attingripa för att skydda dem och göra det möjligt för hjälparbetare att kommafram ? Hade detta varit möjligt?Jag låter er fördela frågorna själva. Vi vill att alla skall vara aktiva.Agneta Brendt: Jag skulle vilja ställa en fråga angående de systematiskavåldtäkter som man ofta använder som ett vapen i krig. Bl.a. talar man ju inteom våldtäkt utan om sexuella övergrepp. Jag vill gärna ha en kommentar tilldetta av panelen.Det skapar ju ofta skam och skuld hos framför allt kvinnorna som drabbas avdetta. Vad jag vet har ingen blivit dömd för dessa brott, framför allteftersom man inte har fått fram några vittnen. Vad skulle man kunna göra föratt stärka dessa kvinnor så att de vågar träda fram och vittna när lugnet harlägrat sig igen för att männen som har begått brotten och de som även äransvariga skall kunna ställas till ansvar och dömas?Urban : Min fråga kretsar kring sanktioner och sanktionsinstrumentet. Mankan väl kortfattat säga att sanktioner har tre syften. Det första är attvärldssamfundet skall kunna visa omvärlden att man engagerar sig. Mansignalerar och säger: Titta, vi reagerar! Det andra skälet är naturligtvis vill straffa det land som begår dumheter. Det tredje skälet är väl attockså ge en signal om att skärper man sig inte, kan det komma ännu värre tagframöver.I dag kan vi tydligt se att sanktionsinstrumentet är oerhört trubbigt. Vi kanta som ett exempel. Där kan vi se på TV-bilderna hur ledarefortfarande är ganska feta och välmående som vi ser småbarn dö pågrund av sanktionerna. Min fråga är då: Borde inte det globaliseradeinformationstekniksamhälle som vi lever i på ett bättre sätt preciserasanktionerna för att de mer direkt skall träffa dem som det egentligen handlarom, dvs. Är detta möjligt? Eller är sanktionsinstrumentet ettdöende instrument? Då är frågan naturligtvis: Har sanktionerna spelat ut sinroll? Om inte, vad skall vi då göra för att de skall bli precisa och effektiva?Om de har spelat ut sin roll, vad skall då komma i stället?Bodil : Jag skall ställa några frågor om konflikteftervård. Detjag fick associationer till när jag hörde det ordet var omsorg, humanitärainsatser av olika slag, omhändertagande, att någon lyssnar, tar del av svåraminnen och tröstar. Men den konflikteftervård som jag skall ta upp här i daghandlar om utredning av brott, antingen det resulterar i amnesti eller istraff.Man kan säga att det finns två olika motpoler när det gäller utredning avbrott. Det ena exemplet är i . Det andra är envanlig domstol. I det ena fallet gäller det alltså att få fram sanningen och geamnesti och i det andra fallet att slå fast brottet och skulden och straffa densom har begått brottet.Om man under utredningen i en eller i en vanlig domstolplockar fram den onda gärningen och offret i strålkastarljuset, får man alltsåfram den enskilda människan och den enskilda brottslingen. Då är kränkningeninte längre en diffus kollektiv gärning som gärningsmannen kan gömma sig bakomoch slippa ett eget ansvar för, utan det är ett enskilt brott med en ansvarig.Man pekar alltså ut en enskild förbrytare.Då skulle jag vilja ställa några frågor till . Är det så inte kan åtalas för ett brott om man frivilligt har ställt upp i densydafrikanska ? Får man inget straff alls? Kan man åtalasefteråt när ett brott ligger , som det ju gör i ?Får man fram sanningen bättre i en än i en vanlig domstol?Vad beror det på? Beror det på avsaknaden av straff eller finns det andra skäl?Känner den drabbade att rättvisa har skipats i en ellerkänner man det bättre i en vanlig domstol med straff?Tone Tingsgård: Jag skall spinna vidare på detta med konflikteftervård. Detfinns en lång rad institutioner som hanterar frågor kring mänskliga rättigheteroch brott mot dem. Det finns en lång rad s.k. instrument, dvs. deklarationer,avtal, konventioner osv. arbetas det på att få till stånd en internationellbrottmålsdomstol. Erfarenheterna från domstolen för mänskliga rättigheter iStrasbourg pekar på att det är långa väntetider och en omfattande hantering.Hur skall denna , om den kommer till stånd,fylla sin plats i konflikteftervården? Den är min ena fråga.Den andra frågan anknyter också litet grand till det som var inne på. Vi får kanske olika associationer när vi talar omeftervård. Själv tänker jag litet grand på detta med återuppbyggnad avsamhällen, mat, vägar, hus osv. Men jag tror att en del som många upplever somlitet försummad är just den som är mer inriktad på att människor skall få enchans att återupprätta sin självkänsla och sitt självförtroende. Vad är det somsätter gränserna där? Är det brist på resurser, felprioriteringar eller heltenkelt att det är en fråga som väldigt mycket berör staters suveränitet? Det ärmin andra fråga.Nils T : Jag tänkte fråga om ett grannland till och det ärnärmast jag vänder mig till. Vi har haft en djup konflikt i Moçambique.Det vore intressant att få en kommentar kring hur man löser denna fråga iMoçambique. Man hör inte så mycket om det, men eftersom det är ett land sommottar ett stort bistånd från kunde det vara intressant att få enkommentar från om hur han ser på frågan i just Moçambique.Den andra frågan jag har är närmast riktad till . skrivit en notis i där hon gör ett våldsamt utfallmot det avtal som har tecknat med om återvändande. vet vivad hon tycker i den frågan, men jag vill fråga som folkrättsexpertom det här avtalet strider mot folkrätten eller inte.Karl-Göran Biörsmark: Vi är flera i den här gruppen som vill komma in på detcivila samhällets roll före, under och efter konflikter. Vi har delat upp detså att skall tala om kyrkans roll, om Liv och Fredsverksamhet, om medierna och själv skall jag komma in på de enskildaorganisationernas roll i det här sammanhanget.Jag har två spörsmål som jag har stött på i olika sammanhang under olikaresor och vid olika sammanträffanden. Det ena rör just uppbyggnaden av enskildaorganisationer. När vi tänker på NGO:er ser vi en svensk folkrörelse som växerfram underifrån. När man kommer ut i världen ser man ofta att en NGO kan beståav bara några personer, upp till 5-6 stycken. Den fråga jag ställer mig då är:Hur pass förankrade är de NGO:er ute i världen som har den strukturen? Medvilken rätt talar de för grupper i samhället? Jag är övertygad om att de harkontakt med dessa, men har de den demokratiska förankring som vi är vana vidatt se? Är detta något problem i sammanhanget? Frågan om NGO:er rör sig ju överhela fältet, så jag vet inte om jag skall rikta frågan till någon speciell. Densom känner sig manad kan svara.Den andra frågan rör NGO:ers ställning. Jag har ett papper här som PärGranstedt har skrivit för om early warning. Han tar därupp NGO:ers ställning som informell och formell status. Han menar att NGO:erhar en roll att spela för att samla folk runt ett bord. De talar friare och harfriare kontakter. Det är bra för att få människor att samlas runt ettförhandlingsbord. måste det bli något slags formell status på dethela för att det skall ha bäring i fortsättningen. Är detta ett problem förenskilda organisationer? När agerar de i sin kapacitet av självständigorganisation och när glider de in i en mer formell kapacitet?Berndt : Jag vill fråga något allmänt om kyrkans roll i konflikter. Attkyrkan har en roll är alldeles uppenbart. Det räcker med att nämna sådanaländer som , , , , i ochen mängd . Det är kanske inte så konstigt eftersom kyrkankänner människors livsmönster och samlevnadsproblem - alltså det mänskligabeteendet - genom sitt sociala arbete men kanske i ännu högre grad genom densjälavård som man utför, t.ex. bikten i den katolska kyrkan.Jag undrar om man inte borde använda kyrkor och religiösa grupper mera aktivtvid konfliktlösningar, särskilt som de också ibland medverkar till att skapakonflikter.