bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — domar och beslut får överklagas tillHögsta domstolen men då krävs alltid prövningstillstånd. Mål som i förstainstans har prövats av en kommun eller en förvaltningsmyndighet får dock inteöverklagas till . Då är slutinstans eftersommålet redan har prövats i minst tre instanser.Vissa beslut enligt balken av statliga myndigheter skall överklagas tillregeringen, det gäller framför allt beslut om vissa typer av områdesskydd.Tillsyn m.m.Balkens femte avdelning behandlar tillsyn, avgifter och tillträde. Tillsynenöver efterlevnaden av och av föreskrifter och villkor som harmeddelats med stöd av balken skall enligt vad regeringen bestämmer utövas avstatliga myndigheter såsom , länsstyrelserna, generalläkarensamt av kommunerna. Viss tillsyn skall alltid ligga på kommunerna, i stort settden som de har . Kommunerna ges även möjlighet att ta över ytterligaretillsyn från länsstyrelserna. Tillsynsmyndigheterna får meddela deförelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att balken ellerföreskrifter, tillstånd, villkor eller andra beslut som har meddelats med stödav balken skall efterlevas. Till grund för beslut om förelägganden och förbudkan läggas även balkens allmänna hänsynsregler, och besluten kan förenas medvite.Frågor om utdömande av vite prövas av miljödomstolen efter framställan av denmyndighet som förelagt vitet.PåföljderI sjätte avdelning behandlas straff, förverkande ochmiljösanktionsavgift. Straffbestämmelserna på miljörättens område samlas i ettkapitel. Även bestämmelser från har förts över dit. I flera fallskärps straffskalan och sträcker sig vanligtvis från böter till fängelse i tvåår. För miljöbrott som är grovt är straffskalan lägst och högst sexår.Miljösanktionsavgifter föreslås som skall ersätta miljöskyddsavgifterna somfinns i miljöskyddslagen. Miljösanktionsavgifter skall betalas av näringsidkaresom har åsidosatt föreskrifter eller tillstånd och villkor som har meddelatsmed stöd av balken.Regeringen skall bestämma för vilka överträdelser som miljösanktionsavgiftskall betalas samt avgiftens storlek. Den kan uppgå till lägst ochhögst per beslut. beslutar ommiljösanktionsavgift skall påföras.Ersättning och skadeståndI balken sista avdelning finns bestämmelser om ersättning och skadestånd samtmiljöskadeförsäkring och saneringsförsäkring.Balkens regler om rätt till ersättning vid ingripanden från det allmänna,t.ex. vid beslut om naturreservat, motsvarar de ersättningsregler som finns inaturvårdslagen. Det finns även regler om ersättning vid tillståndsprövning avvattenverksamhet som motsvarar dem som finns i vattenlagen.Miljöskadelagens regler om skadestånd för vissa miljöskador har förts in ibalken och har samma tillämpningsområde som tidigare.Balkens regler om miljöskadeförsäkring överensstämmer med reglerna imiljöskyddslagen. Bestämmelserna utvidgas dock i balken till att omfatta ävenen saneringsförsäkring. Den skall täcka fall då den ansvarige saknar förmågaatt efterbehandla områden som förorenats.ÖvergångsbestämmelserMiljöbalken och övriga lagar föreslås träda i kraft . I enlag om införande av balken finns övergångsregler. Dessa innebär bl.a. att densom har bedrivit miljöfarlig verksamhet efter , dvs. efter detatt miljöskyddslagen trädde i kraft, är skyldig att dels avhjälpa kvarståendeskador eller olägenheter i miljön, dels efterbehandla förorenade områden omverkningarna av verksamheten alltjämt pågår när träder i kraft.Lagar som samordnas i miljöbalkenBestämmelserna i följande 15 lagar skall arbetas in i en miljöbalk:- naturvårdslagen (1964:822),- miljöskyddslagen (1969:387)- lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten,- lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle,- lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark,- renhållningslagen (1979:596),- hälsoskyddslagen (1982:1080),- vattenlagen (1983:291),- lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark,- lagen (1985:426) om kemiska produkter,- miljöskadelagen (1986:225),- lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.,- lagen (1991:639) om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel,- lagen (1993:900) om genetiskt modifierade organismer,- lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhörskyddade arter.Ärendet och dess beredningRegeringen bemyndigade dåvarande chefen för ochenergidepartementet att tillkalla en kommitté med högst 13 ledamöter att göraen översyn av miljöskyddslagstiftningen (dir. 1989:32). Kommittén antog namnetMiljöskyddskommittén. Enligt direktiven skulle kommittén arbeta fram förslagtill dels en samordning av miljöskyddslagstiftningen, dels en skärpning avlagstiftningen i syfte att medge ett ökat hänsynstagande till miljön. Den 29januari 1991 överlämnade kommittén principbetänkandet Miljölagstiftningen iframtiden (SOU 1991:4) till miljöministern. I propositionen En god livsmiljö(1990/91:90) konstaterade regeringen att principbetänkandet var väl ägnat attligga till grund för det fortsatta arbetet med att reformeramiljölagstiftningen. Regeringen förordade att kommitténs fortsatta arbeteskulle gå ett steg längre och ta sikte på att i en miljöbalk samla alla lagarsom i första hand avser att bevara, skydda och förbättra tillståndet i miljön,att garantera medborgarna rätten till en ren och hälsosam miljö och attsäkerställa en långsiktigt god hushållning med naturresurserna. Underriksdagsbehandlingen ställde sig (bet. 1990/91:JoU30, rskr.1990/91:338) i allt väsentligt bakom regeringens ställningstaganden. I sambandmed kompletteringspropositionen till 1990/(prop. 1990/91:150,bilaga II:13 s. 116, bet. 1990/91:FiU37, rskr. 1990/91:390) anfördes attomsorgen om människors hälsa och miljön skall bilda utgångspunkt förmiljöarbetet och att en samlad miljöbalk borde ge positiva effekter påsamhällsekonomin och minska byråkratin. I tilläggsdirektiv (dir. 1991:54) uppdrog regeringen åt kommittén att i det fortsattautredningsarbetet förutom de ursprungliga direktiven också beakta vadregeringen och anfört med anledning av principbetänkandet och isamband med nyssnämnda kompletteringsproposition.Miljöskyddskommittén överlämnade sitt huvudbetänkandeMiljöbalk (SOU 1993:27). Vidare avgav kommittén betänkandet Lag ominförande av (SOU 1993:66). Slutligen lämnade kommittén i juni 1994slutbetänkandet Följdlagstiftning till (SOU 1994:96). Betänkandenahar remissbehandlats.Regeringen bemyndigade chefen för ochnaturresursdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppgift attutreda organisationsförändringar med anledning av förslag till en miljöbalk,dir. Utredningen antog namnet (M 1993:04).Utredningen om översyn av miljöskadeförsäkringen m.m. (M 1992:01) avgav iaugusti 1993 betänkandet Miljöskadeförsäkringen (SOU 1993:78).Den dåvarande regeringen beslutade respektive attinhämta Lagrådets yttrande över förslagen till miljöbalk m.m. På grundval avbetänkandet och Lagrådets yttrande fattade den dåvarande regeringen den 18augusti 1994 beslut om propositionen Miljöbalk (1994/95:10). Regeringenåterkallade propositionen genom en skrivelse till (1994/95:30). Skrivelsen behandlades i betänkande /95:JoU8.Regeringen beslutade att i tilläggsdirektiv geMiljöorganisationsutredningen (M 1993:04) i uppdrag att lägga fram ett nyttförslag till miljöbalk. Utredningen antog då namnet Miljöbalksutredningen.Frågan om en ny miljöbalk har varit föremål för behandling av bl.a.i samband med att regeringen i skrivelse 1994/95:120 redovisade inriktningen avdet miljöpolitiska arbetet och lämnade en redovisning av tillståndet i miljön.Regeringen uttalade i skrivelsen att lagstiftningen skall samlas i enmiljöbalk, som avsågs bli mer heltäckande än det tidigare framlagdabalkförslaget. Skrivelsen innehöll vidare en redogörelse för huvuddragen avMiljöbalksutredningens uppdrag enligt tilläggsdirektiven med information omtidsplan för utredningens arbete.Miljöbalksutredningen överlämnade betänkandet -en skärpt och samordnad miljölagstiftning för en hållbar utveckling (SOU1996:103). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning avremissyttrandena finns hos (M96/2857/1).Miljöbalksutredningen överlämnade betänkandetÖvergångsbestämmelser till (SOU 1996:147). En sammanställning av remissyttrandena finns hosMiljödepartementet (M96/3933/1).LagrådetRegeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över delagförslag som finns i bilaga 8 till propositionen. Regeringen beslöt därefterden att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns ibilaga 9 till propositionen. Lagrådet har avgivit ettgemensamt yttrande över båda remisserna, yttrandet finns i bilaga 1 tillpropositionen. Lagrådets yttrande har medfört en lagteknisk förbättring avmiljöbalken. I samband med att regeringen närmare redogör för miljöbalkensutformning och de olika sakfrågorna har i stor utsträckning Lagrådetssynpunkter närmare behandlats. Regeringen godtar Lagrådets synpunkter iväsentliga delar i fråga om lagtextens utformning såväl i sak somredaktionellt. Vissa kompletterande redaktionella ändringar har emellertidgjorts efter lagrådsgranskningen. Härtill har vissa justeringar och tillägggjorts särskilt i 2 kap., där föreskrifterna om produktval (6 §) föreslåsinnefatta även försäljning och föreskrifterna om skälighetsavvägning (7 §) fåtten delvis annan utformning än vad Lagrådet föreslagit. Frågan om produktval kangenom ett tillägg i 29 kap. även bli föremål för straffsanktioner (3 §). Imiljöbalken har även inarbetats bestämmelser från renhållningslagen sombehandlats av (prop. 1996/97:172, bet. 1997/98:JoU7,rskr. 1997/98:55).Några grunddrag i miljöpolitiken under 1900-taletRegeringen har i ett inledande avsnitt med rubriken redovisat nugällande lagbestämmelser om miljöskydd och användning av mark- ochvattenområden m.m. Utskottet kan för sin del konstatera att lagstiftningen påmiljöområdet i stor utsträckning återspeglar de värderingar som med störreeller mindre styrka gjort sig gällande i den miljöpolitiska debatten under desenaste decennierna. En kort återblick på de viktigaste miljöpolitiska beslutenkan vara befogad för att sätta in den nya i ett historisktperspektiv. En stor del av de lagar som nämns i det följande föreslås nu bliinförlivade i den nya miljöbalken.Frågor om den yttre miljön och vår natur har länge varit föremål för storuppmärksamhet både inom och utom . Den moderna miljödebatten skiljersig dock i flera avseenden från den debatt som fördes . Under1900-talets första decennier fick miljöintresset sitt uttryck främst inom ramenför den s.k. vetenskapliga naturvården. fick tvånaturskyddslagar, dels om naturminnesmärken, dels om nationalparker. Samtidigtinrättades nio nationalparker: , , Sarek, Pieljekaise,, Hamra, , och en del av . Det dröjdedock inte länge förrän fick anledning att behandla framställningar omintrång i nationalparkerna och dispenser från nationalparksbestämmelserna,främst i samband med vattenkraftens utbyggnad. domineradesmiljödebatten av frågor rörande olika vattenregleringsföretag i de norrländskaälvarna och sjösystemen. Redan vid riksdag beslutades att delar avStora Sjöfallets nationalpark skulle brytas ut ur för attmöjliggöra en utbyggnad av vattenkraften i parkens vattensystem (förstasärskilda utskottets utlåtande nr 3). Diskussionerna om vattenkraftensutbyggnad fortsatte (se t.ex. om , allmännaberedningsutskottets utlåtande 1967:55). Tongivande i debatten rörande desvenska älvarna och andra naturresurser var ofta samtSvenska och , men ocksåenskilda vetenskapsmän och politiker. Genom den s.k. freden i Sarek år 1961uppnåddes en viss samstämmighet mellan naturvårdens och exploatörernasintressen i fråga om vattenkraftens utbyggnad.År 1963 fattade beslut om riktlinjerna för naturvårdsverksamhetenoch inrättande av ett centralt naturvårdsorgan, (JoU1963:11). Denna nämnd var en föregångare till , sombörjade sin verksamhet . Därmed fick en central myndighet medett uttalat ansvar för miljö- och naturvårdsfrågor. antogs den nyanaturvårdslagen av (tredje lagutskottets utlåtande 1964:41). I 1952års naturskyddslag, som var föregångare till naturvårdslagen, hadeursprungligen tyngdpunkten lagts på de vetenskapliga och kulturella intressena.I 1964 års naturvårdslag jämställs friluftslivets intressen inom naturvårdenmed vetenskapens och kulturens. Lagen har genomgått ett flertal ändringar,varav kan nämnas t.ex. 1970-talets reformer i fråga om strandskydd,naturvårdsområde m.m. (JoU 1974:52).Den snabba industriella utbyggnaden i under 1950- och 1960-talenledde till ökade krav på en samlad och ändamålsenlig miljöskyddslagstiftning. Ipropositionen med förslag till miljöskyddslag (prop. 1969:28) konstaterades attskyddet mot vattenföroreningar, luftföroreningar, buller och andra störningar ihuvudsak hade varit oreglerat i lag, bortsett från vissa bestämmelser omvattenförorening i den dåvarande vattenlagen (1918:523). Efter behandling itredje lagutskottet antog miljöskyddslag, som trädde i kraftden (tredje lagutskottets utlåtande 1969:37). Lagen hade somfrämsta syfte att förebygga och kontrollera miljöstörningar från fastigheter,industriella anläggningar m.m. I sina huvuddrag är miljöskyddslagalltjämt gällande rätt, men ett flertal delreformer har genomförts, bl.a. efterförslag års miljöskyddsutredning (se t.ex. 1980/81:JoU21).De areella näringarna har länge stått i blickpunkten på grund av att jord-och skogsbruket har en viktig funktion att fylla i miljö- och naturvårdsarbetetsamtidigt som dessa näringar i många fall utövas på ett sätt som ger negativamiljöeffekter. förekom en intensiv debatt kringmiljöeffekterna av det moderna jordbruket och biocidanvändningen. Den statligakontrollen i angivna frågor utövades bl.a. av och , sedermera medProduktkontrollnämnden. Insatserna mot jordbrukets miljöeffekter hade i börjankaraktären av punktinsatser, såsom förbud mot olika typer av kvicksilverhaltigabekämpningsmedel m.m. med stöd av den då gällande giftförordningen respektivebekämpningsmedelsförordningen (se t.ex. JoU 1966:1 p. För skogsbrukets delledde den s.k. hormoslyrdebatten till ett förbud mot spridning avlövslybekämpningsmedel över skogsmark från luften. Sedermera infördes genomlagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark ett generelltförbud mot sådan spridning. Mer genomarbetade bestämmelser om miljö- ochnaturvårdshänsyn i de areella näringarna tillkom (senedan). Uppfattningen att en ekologisk grundsyn skulle prägla all hushållningmed naturresurserna hade dock grundlagts tidigare, främst i samband medriksdagens beslut om riktlinjer för fysisk riksplanering (CU 1972:35, JoU1972:49). Riktlinjerna har sedermera blivit lagreglerade i lagen (1987:12) omhushållning med naturresurser (1986/87:BoU3). Ett sammanhållet åtgärdsprogramrörande jordbruket och miljön beslutades av först under slutet av1980-talet (1987/88:JoU24). Inom skogsbruket gäller numera att miljömålet ochproduktionsmålet har samma tyngd (1992/93:JoU15). Redan i samband med 1974 årsnaturvårdsreformer infördes en bestämmelse om att skogsbruket skall ta hänsyntill naturvårdens intressen (JoU 1974:52). Också i fiskelagen ochrennäringslagen har, om än något senare, införts bestämmelser om hänsyn tillnaturvårdens intressen m.m. (1992/93:JoU23, 1996/97:JoU5).Bland andra viktiga miljöfrågor som identifierades på 1960- och 1970-talenkan nämnas försurningen, uttunningen av ozonskiktet och miljö- och hälsoriskermed kemikalieanvändningen. infördes lagbestämmelser ombegränsning av svavelhalten i eldningsolja, och förbud mot användning av s.k.freoner i sprayförpackningar infördes . Dessa miljöfrågor har ocksåblivit föremål för ett omfattande internationellt samarbete, som utskottet härinte går närmare in på. En särskild PCB-lag antogs av (JoU1971:35). En mer övergripande ramlagstiftning om hälso- och miljöfarligavaror antogs av (JoU 1973:19), sedermera ersatt av lagen(1985:426) om kemiska produkter. Också de föroreningarna har sedan längeuppmärksammats i både lagstiftningsarbetet och i det internationellakonventionsarbetet. Flera lagar tillkom med syfte attmotverka dumpning av avfall och föroreningar från fartyg (se t.ex. JoU 1972:36,37 och 50, JoU 1975/76:16 och 17). En strålskyddslag hade antagits av riksdagenredan år 1958. gjordes lagen tillämplig även på icke-joniserandestrålning (JoU 1975/76:38). beslutades även lagen (1976:1054) omsvavelhaltigt bränsle (JoU 1976/77:4).Frågor om en bättre avfallshantering och ökad återvinning av avfallbehandlades första gången i ett principbetänkande vid (prop.1975:32, JoU 1975:10). Med stöd av renhållningslag (1979:596) har dets.k. producentansvaret successivt utvidgats till alltfler produkter.Produktansvaret lagfästes (prop. 1992/93:180, JoU14).Som exempel på mer uppmärksammade riksdagsbeslut inom naturvårdsområdet kannämnas ställningstagande till förmån för en fullständigrestaurering av (JoU 1976/77:36).Utmärkande för 1980- och 1990-talen är att miljöfrågorna fått allt störreuppmärksamhet, både nationellt och internationellt. Efter hand som kunskaperoch information om det moderna samhällets miljöproblem har ökat har ocksåmiljödebatten kommit att präglas av en större bredd och helhetssyn.Reformarbetet har i stor utsträckning inriktats på att tydliggöra de olikasamhällssektorernas ansvar för hushållningen med naturresurser och för attintegrera miljöhänsyn i all verksamhet. Syftet har bl.a. varit att främja enekologiskt hållbar och kretsloppsanpassad samhällsutveckling. Ökaduppmärksamhet har ägnats åt den varuproducerande sektorns miljöpåverkan,avfallsfrågorna och producenternas ansvar för materialflödenas miljöeffekter.Sambandet mellan ekonomisk politik och miljöpolitik, liksom behovet avekonomiska styrmedel, har alltmer betonats. Miljöskatter och miljöavgifter harkommit till användning i allt större utsträckning. Takten har varit hög i bådelagstiftningsarbetet och i arbetet med olika konventioner på miljöområdet. Ettstort antal lagar om miljöskydd och hushållning med naturresurser hartillkommit. Bland de viktigaste skyddslagarna kan nämnas hälsoskyddslagen(1982:1080), lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark,lagen (1985:426) om kemiska produkter, bilavgaslagen (1986:1386),strålskyddslagen (1988:220) och lagen (1994:900) om genetiskt modifieradeorganismer. Bestämmelser om kärnsäkerhet i samband med driften av kärntekniskaanläggningar m.m. har införts i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet,kärntekniklagen. Denna lag ersatte atomenergilag jämte någraytterligare lagar om tillstånd och kontroll av kärnteknisk verksamhet m.m.Genom vattenlag (1983:291) fick miljöintressena och andra allmännaintressen en starkare ställning än som varit fallet vattenlag. I enav den nya lagens portalparagrafer uttalas att vatten skall vårdas och skyddassom en gemensam naturtillgång. Andra viktiga lagar angående användningen avmark och vatten är, som redan nämnts ovan, lagen (1987:12) om hushållning mednaturresurser m.m. samt (1987:10). Bestämmelser om deareella näringarnas hänsynstagande till miljö- och naturvårdsintressen finnsbl.a. i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark, skogsvårdslagen(1979:425), fiskelagen (1993:787) och rennäringslagen (1971:437). Inaturvårdssammanhang utgör lagen (1994:1818) om åtgärder beträffande djur ochväxter som tillhör skyddade arter ett tydligt utslag av anslutningtill EU. Lagen skärptes (1996/97:JoU15). I samband med 1991 årsmiljöpolitiska beslut infördes bestämmelser om biotopskydd i naturvårdslagen(1990/91:JoU30). Genom ett tillägg till naturresurslagen infördesbegreppet nationalstadspark i denna lag (1994/95:BoU6).De internationella miljöfrågorna fick sitt genombrott med i (jfr JoU 1971:39). avgav den s.k.Brundtlandkommissionen en rapport som bl.a. lett till att begreppet hållbarutveckling fått en världsvid spridning. Det blev ett grundbegrepp vid om miljö och utveckling , , liksom vid följandekonferenser . Denna verksamhet har i hög grad präglat även detnationella miljöarbetet i vårt land.Riksdagen har fattatövergripande miljöpolitiska beslut (1987/88:JoU23 och 1990/91:JoU30) sominnefattar både nationella och internationella målsättningar inom miljö- ochnaturvård. Enligt en uppföljningsrapport av harriksdagen sammanlagt fattat beslut om 167 miljömål (rapport 4646). Under desenaste åren har det miljöpolitiska reformarbetet särskilt inriktats påuppföljningen av och införlivande av handlingsprogrammet Agenda21 i det nationella miljöarbetet (1992/93:JoU8). Beslut har fattats om bl.a.riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling (1992/93:JoU14,1993/94:JoU19 och JoU23) och åtgärder för skydd av hotade arter samt biologiskmångfald (1993/94:JoU4, 1996/97:JoU15). Särskilda åtgärder har beslutats föratt främja en hållbar utveckling i landets fjällområden (1996/97:JoU5). Ensamlad handlingsplan mot buller antogs vid /94 (1993/94:JoU31).Det s.k. producentansvaret för produkter och avfall har successivt utvidgatstill alltfler områden (se bl.a. 1995/96:JoU21 och 1997/98:JoU7).Miljösamarbetet med och har utvidgats (1994/95:JoU4). Deangivna riksdagsbesluten har i huvudsak karaktären av riktlinjebeslut. Delagändringar som varit aktuella i angivna sammanhang har haft en begränsadomfattning.Frågan om genteknikens användning på djur och växter behandlades för förstagången av utskottet i betänkande 1989/90:JoU9, där utskottet utförligtredovisade sin principiella uppfattning i ämnet. Som nämnts ovan antogriksdagen en lag om genetiskt modifierade organismer (1993/94:JoU29).De senaste åren har genteknikfrågorna dominerats av tillämpningsärenden inom EUav bestämmelserna om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade grödor (set.ex. 1997/98:JoU6).Genom inträde i EU förändrades förutsättningarna för detnationella miljöarbetet. Utskottet går här inte närmare in på denna i sigomfattande fråga utan hänvisar till motsvarande avsnitt i propositionen ochbetänkandet om införlivande av EG-rätten i nationell lagstiftning m.m. Det kankonstateras att det råder delade meningar mellan de politiska partierna omhuruvida EU-medlemskapet innebär förbättringar eller försämringar frånmiljösynpunkt. I EU-arbetet har dock miljöfrågorna successivt fått allt störreuppmärksamhet, och i Amsterdamfördraget har bl.a. klarlagts att hållbarutveckling är ett grundläggande mål för unionen. En regel om integration avmiljöhänsyn i andra politikområden har införts i den inledande delen avfördraget, varigenom miljön får en viss särställning jämfört med andra allmännaintressen av övergripande karaktär (se prop. 1997/98:58, bet. UU11).Från och med /95 har regeringen i särskilda skrivelserpresenterat inriktningen av det miljöpolitiska arbetet och redovisattillståndet i miljön. Den senaste skrivelsen, med ,behandlades i betänkande /98:JoU11. I denna skrivelse redovisar regeringenbl.a. särskilda åtgärdsprogram för ekologiskt hållbar utveckling inom varjedepartement. Särskilda redovisningar har också lämnats med anledning avSveriges anslutning till EU angående inriktning och genomförande av det svenskamiljöarbetet i EU (se 1994/95:JoU23, 1995/96:JoU4y, 1996/97: JoU3y,1997/98:JoU4y). I betänkande 1996/97:JoU6 behandlade utskottet en skrivelsefrån regeringen där internationella samarbete för hållbar utvecklingredovisas. I övrigt har det svenska lagstiftningsarbetet till stor del beståtti att EG-direktiv och förordningar införlivats i det nationella rättssy-stemet.Miljöpolitiska utgångspunkter för en reformerad lagstiftning m.m.Utskottets övervägandenRegeringen erinrar i ett av propositionens inledningskapitel om att den senastetioårsperioden har inneburit stora förändringar på miljöpolitikens område.Begreppet hållbar utveckling har slagit igenom som en vision som skall förasvidare i miljöarbetet på alla samhällsnivåer. Att förverkliga en ekologiskthållbar utveckling kräver arbete på global nivå och på Europanivå likaväl somnationellt. Utskottet delar regeringens bedömning att måste spegladessa förändringar och de nya miljö-, hälsoskydds- och naturresurspolitiskamålen.