bet · GL01LU21 · 1998-04-28 00:00:00 — Samarbete är naturligtvis också, framhåller regeringen, avbetydelse ur ett samhällsekonomiskt perspektiv.För att underlätta en sådan samordning och för att arbetet mot miljömålet ikonsumentpolitiken skall kunna genomföras på ett effektivt sätt kommerregeringen, enligt vad som anförs i skrivelsen, att genom en ändring imyndighetsinstruktionen ge ett sektorsansvar förkonsumentfrågor som rör ekologiskt hållbar utveckling. Verksamheten är av denkaraktären att en miljöanpassning kan anses vara särskilt viktig för en hållbarutveckling, inte minst när det gäller stödet till lokal verksamhet. Ettsektorsansvar för för konsumentrelaterade miljöfrågor innebärenligt regeringen att verket bör vara samlande, stödjande och pådrivande isådana frågor.Konsumentverket skulle inom ramen för sektorsansvaret från ett hushålls-perspektiv eller utifrån hushållens förutsättningar kunna beakta miljöaspektervid kunskapsutvecklingen inom verket, ansvara för kunskapsförmedling avseendemiljöfrågor till hushållen och övriga berörda aktörer samt verka för attkonsumentaspekter beaktas i andra myndigheters information till hushållen ifrågor som rör en hållbar utveckling. Vidare skulle, anförs det i skrivelsen,verket kunna arbeta för att producenter i ökad utsträckning inkluderar såvälfunktions- och kvalitetskrav som miljökrav i produktutvecklingen samt stödjafrivilliga organisationer som bedriver konsumentinriktat miljöarbete.I motion L13 av () begärs ett tillkännagivande ominrättandet av en delegation för miljö- och konsumentfrågor. Ett sådant organskulle enligt motionären kunna medverka till att utveckla konsument- ochmiljöfrågorna och samordna insatserna för en hållbar konsumtion. Dessa åtgärderär enligt motionären nödvändiga eftersom frågorna griper in i mångasamhällssektorer (yrkande 2).Utskottet kan konstatera att ifrågavarande motionsyrkande har sinmotsvarighet i ett av de förslag som lagts fram i betänkandet (SOU 1996:108)Konsumenterna och miljön. Utredningsförslaget har i denna del mött kritik hosen majoritet av remissinstanserna, som i stället ansåg att de aktuellauppgifterna borde ankomma på . Förslaget har heller inte vunnitgehör hos regeringen.I likhet med regeringen anser utskottet att bör ges ettsektorsansvar för konsumentrelaterade miljöfrågor. En sådan åtgärd torde enligtutskottet innebära en ytterligare profilering av de frågor som rör konsumtionoch miljö och bidra till att området ges ökad tyngd. Något behov av atthärutöver inrätta en sådan delegation för miljörelaterade konsumentfrågor somefterfrågas i motionen synes enligt utskottet inte föreligga. Utskottetavstyrker med det anförda bifall till motion L13 yrkande 2.I två motioner behandlas andra frågor som gäller och dessverksamhet. I motion L702 av m.fl. (m) anförs att stora delar avKonsumentverkets verksamhet skulle kunna privatiseras. Det gäller framför alltförlagsverksamheten samt provnings- och forskningsverksamheten. Ettallomfattande statligt ansvarstagande leder enligt motionärerna till passivitetoch skapar en dyr och ofta otymplig byråkrati som ligger efter utvecklingeninom området. I motionen yrkas att hos regeringen skall begäraförslag om begränsningar av verksamhet (yrkande 1).En helt annan uppfattning har m.fl. (v) i motion L12. Imotionen förespråkas ett mer aktivt verk bl.a. när det gäller information omprodukter ur miljösynpunkt och bevakning av miljöargument i marknadsföringen.Vidare anser motionärerna att bör ges ökade resurser. Imotionen begärs ett tillkännagivande om miljöprofil (yrkande5).Ett motionsyrkande som rör framtida verksamhet, och sommotsvarar det nu aktuella yrkandet i motion L702, behandlades och avstyrktes avutskottet i betänkande 1996/97:LU13. Utskottet framhöll därvid attden svenska konsumentpolitiken har en lång tradition, som vid en internationelljämförelse måste anses ha varit framgångsrik. Flera olika statliga organ harinrättats för att hjälpa hushållen att utnyttja sina resurser effektivt ochstärka konsumenternas ställning på marknaden. Utskottet konstaterade vidare attarbetet har lett till ett väl utvecklat stöd och skydd för konsumenterna. Densvenska modellen för konsumentpolitiskt arbete bygger således, framhållutskottet, på ett betydande offentligt engagemang och ett starkt inflytandefrån konsumenterna och deras organisationer.Vad utskottet tidigare anfört har alltjämt giltighet, och utskottet kan inteheller finna skäl för något sådant initiativ i fråga omverkets framtida verksamhet som begärts i motion L702 yrkande 1. Utskottetavstyrker därmed bifall till motionsyrkandet.När det sedan gäller motion L12 kan utskottet konstatera att Konsumentverketsedan lång tid genomför informationsinsatser för att underlätta förkonsumenterna att fatta väl avvägda inköpsbeslut och att verket även bevakaroch ingriper mot vilseledande argument i reklamen. Den ökade användningen avmiljöargument i marknadsföringen och dess betydelse för hushållens möjligheteratt ta hänsyn till miljön har dessutom, enligt vad som anförs i skrivelsen,motiverat en intensifierad bevakning från sida på dettaområde. Utskottet kan mot denna bakgrund inte se något behov av ett sådanttillkännagivande som begärts i motion L12 yrkande 5. Motionsyrkandet avstyrks.Utskottet återkommer i betänkandet till spörsmål rörande Konsumentverketsinsatser i fråga om miljöinformation till enskilda konsumenter.Lokal och frivillig konsumentverksamhetFör frågor som rör konsumtion och miljö finns ett betydande lokalt engagemang.Enligt regeringens mening är detta positivt eftersom stödet till enskildahushåll torde få störst effekt om det finns tillgängligt så nära den enskildeindividen som möjligt. För att stödja och stimulera det lokala arbetet är detenligt regeringen viktigt med centralt stöd i form av fortbildning,faktaunderlag och rådgivning.Det lokala arbetet med tas upp i motion L15 av . (kd). I motionen anförs att det är väsentligt att ett ökat stöd tillarbetet på gräsrotsnivå kommer till stånd. Motionärerna hemställer om etttillkännagivande om värdet av mer resurser till (yrkande 5).Vid FN:s konferens om miljö och utveckling i kom världens stateröverens om ett handlingsprogram för det 21:a århundradet. Våren 1995tillkallade regeringen en nationell med huvuduppgift attmedverka i arbetet med att utveckla, fördjupa och förankra och attmedverka inför utarbetandet av till FN:s uppföljning avmiljökonferensen. avlämnade sitt slutbetänkande(SOU 1997:105) efter - resultat och framtid med förslag tillåtgärder för det fortsatta arbetet med Agenda 21.Av skrivelsen framgår att konsumtions- och livsstilsfrågor utgör en centraldel av det lokala Agenda 21-arbetet. Regeringen har också tagit initiativ tillett antal åtgärder för att stärka det lokala arbetet med miljöfrågor. Enmöjlighet för kommunerna att få statligt stöd till s.k. lokalainvesteringsprogram, som ökar den ekologiska hållbarheten i samhället, harinförts genom beslut med anledning av ekonomiska vårproposition (prop.1996/97:150). Ett sådant program utgörs av en sammanställning av insatser somlokala aktörer, privata som offentliga, åtar sig att genomföra. Det lokalaAgenda 21- arbetet, och därmed hushållsrelaterade miljöfrågor, kan enligtregeringen tas till vara i arbetet med investeringsprogrammen.Vidare bör nämnas att regeringen tillkallat en särskild samordnaremed uppgift att samordna det lokala Agenda 21-arbetet. Samordnarenshuvuduppgifter skall enligt direktiven (dir. 1998:25) vara att föra en aktivdialog om Agenda 21-arbetet med lokala Agenda 21-kommittéer, kommuner, företagoch andra lokala aktörer. Samordnaren skall vidare sprida erfarenheter ochinformation om metoder och arbetssätt bl.a. genom ett forum för ekologiskomställning. Därutöver skall samordnaren förmedla förslag på förändringar tillde myndigheter som ansvarar för den nationella samordningen av ochtill internationella organ. I direktiven anges slutligen att samordnaren skallfölja det internationella arbetet med den lokala Agenda 21-processen så atterfarenheter kan föras i båda riktningarna. skall enrapport lämnas till regeringen över det pågående arbetet, och uppdraget skallslutredovisas senast vid utgången av år 1999.Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att förorda någottillkännagivande i fråga om ytterligare resurser till det fortsatta Agenda 21-arbetet och avstyrker därför bifall till motion L15 yrkande 5.Därmed övergår utskottet till att behandla en motion som berör den kommunalakonsumentverksamheten. m.fl. (fp) begär i motion L706 tvåtillkännagivanden som rör hushållens privatekonomi. Motionärerna anför attsynen på hushållsekonomin måste breddas så att den innefattar hela det spektrumav utgifter, inkomster och tillgångar som är av betydelse för flertaletmänniskor. I motionen begärs ett tillkännagivande om de lokalakonsumentvägledarnas arbete med hushållsekonomiska frågor (yrkande 2). Vidareönskar motionärerna ett tillkännagivande om budgetrådgivning och skuldsanering.Därutöver påpekas att kommunerna bör lägga tonvikten på det förebyggandearbetet (yrkande 3).Skuldsaneringslagen (1994:334) antogs av och trädde ikraft (prop. 1993/94:123, bet. LU26, rskr. I lagenanges att kommunerna, inom ramen för eller på annat sätt, har enskyldighet att bistå enskilda som har skuldproblem med råd och anvisningar.Regleringen innebär att skyldigheten för kommunerna att sörja för att de somvistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver preciserats vad gällerprivatekonomisk rådgivning till skuldsatta personer. Några bestämmelser om hurkommunerna skall organisera sin verksamhet med budgetrådgivningsfrågorna finnsinte. Sådana frågor faller inom ansvarsområde, meni flera kommuner ingår budgetrådgivningsfrågor i konsumentvägledningensarbetsuppgifter.Konsumentverket har i rapporten /96:34 Utvärdering av skuldsaneringslagenredovisat ett uppdrag från regeringen att utvärdera skuldsaneringslagenstillämpning i vissa delar. Av framgår att praktiskttaget alla landets kommuner bistår medborgarna med någon form av ekonomiskrådgivning. Som belysning av omfattningen på verksamheten kan nämnas attkommunerna behandlade sammanlagt 38 000 ärenden. Av dessautgjorde 18 000 ärenden budgetrådgivning, 12 000 skuldrådgivning och 8 000skuldsanering. Omkring en fjärdedel av alla ärenden ledde till någon form avlösning på hushållens skuldproblem.Utskottet är för sin del helt ense med motionärerna om värdet av förebyggandeinsatser och det arbete som kommunerna bedriver genom att bistå enskilda somhar skuldproblem med råd och anvisningar. Sådan rådgivning kan många gångermotverka att hushållen drar på sig alltför stora skulder men också bidra tillatt många familjer får hjälp att sanera sin privatekonomi. Enligt utskottetsmening torde också regeringen vara väl medveten om nyttan av de lokalakonsumentvägledarnas arbete med hushållsekonomiska frågor och betydelsen avbudgetrådgivning m.m. Även banker, försäkringsbolag och andra kreditinstitutmåste ta sitt ansvar vid kreditgivning och skuldsanering. Någottillkännagivande eller annan åtgärd från sida med anledning avmotion L706 är inte behövligt. Yrkandena 2 och 3 i nämnda motion avstyrks.I flera motioner framhålls betydelsen av frivilligorganisationernas arbete.Rolf m.fl. (m) yrkar i motion L702 att hos regeringen skallbegära förslag om hur framväxten av frivilliga och oberoendekonsumentorganisationer skall kunna stimuleras. Om den offentliga insatsen påområdet tonas ned, skulle enligt motionärerna utrymme kunna skapas för stöd åtsådana organisationer (yrkande 2).Christina m.fl. (s) begär i motion L708 ett tillkännagivande om attkonsumentorganisationerna bör ges sådana resurser att de kan utöva inflytandepå samma villkor som representanter för näringsliv och offentliga verksamheter.Företag, branschorganisationer och myndigheter som vill ha konsumentmedverkan isin verksamhet måste enligt motionärerna uppdras att räkna in kostnaderna fördessa representanter i sin budget, så att konsumentrepresentanterna kanmedverka på samma villkor som deltagare från näringsliv och myndigheter.I motion L716 av m.fl. (c) anförs att EU-medlemskapet förtmed sig ett ökat behov av korrekt konsumentinformation. Motionärerna hemställerom ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga hur ideellaorganisationer, såsom studieorganisationer och hushållningssällskap, kan gesökade möjligheter att arbeta med konsumentfrågor (yrkande 9).Med anledning av motionerna vill utskottet erinra om att Konsumentverketsedan början av 1990-talet har fördelat stöd till frivilliga organisationer somgenomför projekt med konsumentpolitisk inriktning. Detta stöd omfattar intebara ekonomiska bidrag utan innebär också faktaförmedling genom kurser ochkonferenser samt skriftligt material. I vissa fall omfattar stödet också hjälpmed att nå ut med informationsmaterial som produceras inom projekten. Allt flerföreningar och organisationer söker medel för att lokalt arbeta med miljö- ochlivsstilsfrågor. Det övergripande målet är att bidra till ett aktivt och brettengagemang på konsumentområdet och inflytande från konsumenterna och derasorganisationer.För att stimulera mer aktivitet och engagemang kring frågor som rörkonsumtion och miljö avser regeringen, enligt vad som upplyses i den nuaktuella skrivelsen, att vid angivande av mål och inriktning för fördelning avmedel till frivilliga organisationers verksamhet ange att hushållsrelaterademiljöfrågor bör ges hög prioritet.Inför ett ställningstagande till de nu aktuella motionerna bör vidare erinrasom att frågor som rör konsumentinflytande och konsumentengagemang behandlats avutskottet i betänkande 1994/95:LU32, varvid en rad motioner meddelvis samma inriktning som de nu aktuella avstyrktes. Motionsyrkanden medinnebörden att ansvaret på konsumentområdet i större utsträckning bordeöverlåtas till icke statliga aktörer, såsom frivilliga konsumentorganisationer,avstyrktes med hänvisning till att det primära ansvaret på konsumentområdetockså fortsättningsvis bör ligga på staten. Enligt utskottets mening var dockutvecklingen när det gäller konsumentorganisationerna mycket positiv ochinnebar att man kunde se framtiden an med en betydande tillförsikt.I sammanhanget kan nämnas att man även inom EU numera har uppmärksammat detvärdefulla arbete som konsumentorganisationerna bedriver. När det gäller denframtida finansieringen av EU:s konsumentpolitik har kommissionen särskiltframhållit betydelsen av att europeiska konsumentorganisationer får finansielltstöd för att ha möjlighet att delta i konsultations- och beslutsprocessen.Utskottet ser ingen anledning att frångå sina tidigare ställningstaganden ifråga om det spörsmål som tas upp i motion L702 och avstyrker yrkande 2 inämnda motion.Inte heller har utskottet ändrat sin uppfattning när det gäller betydelsen avfrivilligt engagemang. Konsumentorganisationerna är och förblir således, vilketutskottet poängterade , ett alldeles utomordentligt komplementtill den statliga och kommunala konsumentverksamheten.Något initiativ med anledning av vad som anförts i motion L708 ochyrkande 9 i motion L716 är, enligt utskottets mening, inte påkallat. Utskottetavstyrker således bifall till nämnda motioner.Kunskap och informationEnligt regeringens mening behövs ett bättre underlag inför beslut om åtgärderoch uppföljning när det gäller konsumentfrågor som rör ekologisk hållbarhet.Kunskaperna bör öka bl.a. avseende sambandet mellan hushållens agerande ochpåverkan på miljön, faktiska förutsättningar för hushållen att ageramiljövänligt, målkonflikter ur ett hushållsperspektiv samt hushållensprioriteringar. När det gäller forskningen framhåller regeringen attfrågeställningar om konsumenterna och miljön kan avse komplexa samband, varförforskningen inom området kan röra vitt skilda områden, såsom naturvetenskap,beteendevetenskap, ekonomi och teknik.Enligt Nordiska ministerrådets program för konsumentforskning skall bl.a.området miljö och konsumtion främjas. Ett antal forskningsprojekt och studierav mer eller mindre omfattande karaktär har redan genomförts i och deövriga nordiska länderna. Forskningen har bl.a. behandlat hushållensförutsättningar att sortera sopor, beroendet av privat bil hos olika typer avhushåll och vad som styr hushållens köp av miljöanpassade dagligvaror. Eftersomforskning kräver tid och pengar är det enligt regeringen angeläget attsamordning sker så långt det är möjligt mellan olika samhällssektorer.I motion L14 av m.fl. (m) anförs att regeringen bör återkommamed en komplettering av skrivelsen i fråga om behovet av kunskap omkonsumentrelaterade miljöfrågor. Framför allt är det ökad stabilitet i fråga omregeringens agerande på miljöforskningsområdet som motionärerna efterfrågar(yrkande 2).Av skrivelsen framgår att () fått i uppdrag attutveckla och konkretisera det svenska programmet för forskning till stöd för enhållbar utveckling. Uppdraget skall redovisas . FRN harvidare i regleringsbrevet för fått i uppdrag att utarbeta ett samordnatprogram för initiering av och stöd till konsumentforskning. Särskilduppmärksamhet skall bl.a. ägnas åt området miljö och konsumtion. Regeringenanser som sin mening att FRN, inom ramen för den konsumentforskning som FRNstödjer, även fortsättningsvis bör lägga stor tonvikt vid frågor som rörkonsumenterna och miljön. Det nämnda uppdraget om hållbar utveckling utgör enviktig utgångspunkt i arbetet. Även insatser för att initieraoch stödja forskning bör, enligt vad som anförs i skrivelsen, innebära ettförstärkt miljöperspektiv. För att uppnå påtagliga effekter med de medel somstår till buds torde en relativt koncentrerad insats vara nödvändig.Några mer betydande meningsmotsättningar mellan regeringen och vad somanförts i motion L14 i fråga om vikten av forskning inom ifrågavarande områdesynes enligt utskottet inte föreligga. Någon åtgärd från sida medanledning av motionen är således inte påkallad. Utskottet avstyrker med detanförda motion L14 yrkande 2.I skrivelsen anförs också att förmedling av kunskap är av central betydelseför att främja en hållbar konsumtion. Regeringen pekar härvid på att ettmiljöanpassat beteende hos konsumenterna är beroende av att dessa har insikt omatt det finns ett samband mellan det egna agerandet och inverkan på miljön.Förståelse för människors beroende av ekosystemet och behovet avkretsloppsanpassning och resurshushållning kan också vara avgörande förhushållens engagemang.Skolans stora betydelse som informatör och kunskapsförmedlare uppmärksammas iflera motioner. I motion L15 av m.fl. (kd) framhålls att det ärviktigt att satsa på information till det uppväxande släktet om hur man vidmatlagning och produktval kan agera miljövänligt. Motionärerna begär etttillkännagivande om hemkunskapsundervisningens betydelse (yrkande 1).Rolf m.fl. (m) yrkar i motion L702 ett tillkännagivande om vikten avskolans undervisning, bl.a. i ekonomi, för ökad medvetenhet i konsumentfrågor(yrkande 3).I motion L706 av m.fl. (fp) framhålls skolans ochungdomsorganisationernas betydelse för konsumentutbildningen. Kunskaper omkonsumentfrågor bör enligt motionärerna integreras i olika gymnasieämnen.Vidare bör ungdomsorganisationerna stimuleras att fortsätta sitt arbete meddessa frågor. Motionärerna begär ett tillkännagivande om konsumentfrågornasvikt för unga konsumenter (yrkande 1).I anledning av de nu aktuella motionerna erinrar utskottet om att frågor somrör ungdomar och konsumtion behandlats utförligt av utskottet isamband med behandlingen av regeringens proposition Aktiv konsumentpolitik(prop. 1994/95:140, bet. I den då aktuella propositionen uttalade sigregeringen bl.a. beträffande gymnasieundervisningen och menade därvid attkonsumentkunskap måste ses som ett ämnesövergripande område, som lämpligen kantas upp i undervisningen i en rad ämnen, t.ex. samhällskunskap, matematik,ekonomi och svenska. Även utskottet ansåg det angeläget med ökad uppmärksamhetgentemot ungdomar, inte minst när det gäller hushållsekonomiska frågor.I den nu aktuella skrivelsen anförs att såväl somfritidsverksamheten gör betydande insatser inom konsumentområdet. Tydliga måloch kriterier i läroplaner och kursplaner är enligt regeringen viktiga somgrund för miljöundervisningen, och vid översyn av läroplaner och kursplaner bördenna fråga uppmärksammas. Miljöaspekten är vidare föremål för uppmärksamhet iden kontinuerliga översyn som genomförs av av programmål förgymnasieskolans utbildningar och av kursplaner för utbildningar igymnasieskolan, vilka också gäller för gymnasial vuxenutbildning. Avskrivelsen framgår vidare att regeringen har uppdragit åt att isamråd med ta fram kriterier som underlag för att förskoloroch skolor inom samtliga skolformer skall kunna utnämnas till miljöskolor. Ävenlärarnas kunskap och kompetens när det gäller hushållsrelaterade miljöfrågoruppmärksammas i skrivelsen.Inom ramen för och har samarbete mellande nordiska länderna pågått i frågor som rör konsu-mentundervisningen i skolan. I det aktuella handlingsprogrammet för detnordiska konsumentsamarbetet prioriteras bl.a. miljöfrågor ikonsumentundervisningen. Det nordiska arbetet utgör en plattform för attpåverka det arbete som inletts inom EU i syfte att utveckla en handlingsplanför konsumentundervisning och konsumentutbildning.När det gäller ungdomsorganisationernas viktiga arbete på området konsumtionoch miljö vill utskottet slutligen påminna om att , bl.a. inomramen för stödet till konsumentorganisationer, särskilt satsat på att nå ungakonsumenter i föreningar och organisationer. Flera olika projekt med ungakonsumenter som målgrupp har därvid tillkommit.Utskottet delar regeringens uppfattning att den inlärningsprocess som skerinom skolan och den högre utbildningen är ett av de viktigaste medlen för attenskilda skall kunna tillägna sig djupgående kunskap om sin inverkan påmiljön och medverka till en hållbar utveckling. Det är därför, enligtutskottets mening, ytterst värdefullt att frågor som rör konsumentutbildningför ungdomar i olika sammanhang sätts i fokus. Mot bakgrund av vad som nuredovisats har utskottet emellertid svårt att se att det råder någon oenighetmellan motionärerna och regeringen när det gäller synen på ifrågavarandespörsmål. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L15 yrkande 1 ochL706 yrkande 1.Inte heller är något tillkännagivande med anledning av motion L702 yrkande 3,enligt utskottets mening, erforderligt. Motionsyrkandet avstyrks.I motion L706 av m.fl. (fp) anförs att konsumenternasställning på ett revolutionerande sätt har förändrats genom utvecklingen på IT-området. Motionärerna begär ett tillkännagivande om att informationsteknikenbör göras tillgänglig, såväl tekniskt som kunskapsmässigt, för konsumenterna(yrkande 4).Inte heller i denna fråga kan utskottet finna att det föreligger någrameningsmotsättningar mellan motionärerna och regeringen. Utskottet kankonstatera att informationstekniken varit föremål för överväganden i fleraolika sammanhang . I skrivelse 1997/98:19 lämnade regeringenhösten en första redovisning av utvecklingen på IT-området sedan IT-propositionen presenterades . Skrivelsen innehöll enbeskrivning av den allmänna utvecklingen på IT-området, regeringens bedömningarav centrala frågor för ökad tillväxt och sysselsättning i informationssamhälletsamt en redovisning av genomförda, pågående och kommande åtgärder inomhandlingsprogrammet för att bredda och utveckla användningen avinformationsteknik. Även konsumentpolitiken och IT-utvecklingen behandlades,och det konstaterades att den snabba tekniska utvecklingen gör attkonsumentfrågorna på IT-området kräver kontinuerlig bevakning för att en högnivå av konsumentskydd skall kunna skapas och bibehållas inom detta område. Iregeringens propositionen om folkbildning (prop. 1997/98: 115), som behandlasav innevarande vår, framhålls folkbildningens roll för ökadtillgänglighet, såväl fysisk som kunskapsmässig, till den nya tekniken.Vidare kan nämnas att tillsammans med bl.a. rättsliga observatorium anordnade en hearing omkonsumenträttigheter i informationssamhället. Hearingen har dokumenterats i IT-rättsliga observatoriets rapport 2/97.