bet · GL01KU16 · 1998-02-17 00:00:00 — Skyldigheten föreslåsomfatta samtliga program från de tillståndshavare vars verksamhet finansierasmed TV-avgiftsmedel samt högst två samtidiga program från andratillståndshavare om programmen sänds med stöd av ett tillstånd från regeringensom är förenat med dels krav på opartiskhet och saklighet, dels ett villkor ommångsidigt programutbud vari ingår en skyldighet att meddela nyheter.Skälen för förslaget är att om de nuvarande reglerna om sändningspliktbehålls oförändrade när digitala TV-sändningar från marksändare inleds kommernätinnehavare att bli skyldiga att vidaresända samtliga program eftersomsändningarna skall ske med tillstånd av regeringen. Vid behandlingen avpropositionen om digitala marksändningar var en utgångspunkt att Radio- och skulle medge undantag från bestämmelserna (prop. 1996/97:67, bet.1996/97:KU17). Emellertid framförs nu i promemorian att lagen bör ändras föratt det klarare skall anges vad som skall gälla i fråga om skyldighet attvidaresända digitalt utsända program.Det utrymme som yttrandefrihetsgrundlagen lämnar för regler om sändningsplikthar enligt promemorian dels en kvantitativ, dels en kvalitativ dimension.Nätägaren bör självfallet alltid kunna disponera en betydande del avkapaciteten för sändningar som han själv bestämmer om. För att allmänhetensintresse av tillgång till allsidig upplysning skall tillgodoses är det vidareenligt promemorian angeläget att de kanaler som omfattas av sändningspliktentillsammans har ett mångsidigt programinnehåll där olika intresseområden ochuppfattningar är företrädda. Den nuvarande regeln uppfyller enligt promemoriani praktiken de angivna kraven när den tillämpas på de analoga sändningarnaeftersom utrymmet för analoga sändningar är mycket begränsat. Den digitalatekniken ger utrymme för ett betydligt större antal TV-kanaler. Redan i denförsta uppbyggnadfasen kommer det att finnas plats för minst åtta TV-kanaler ivarje område. På kan antalet bli mycket större, exakt vilket antalär omöjligt att förutsäga.För att skyldigheten att sända ut vissa program skall fungera inomgrundlagens ram i samband med digitala marksändningar bör den aktuellabestämmelsen i radio- och TV-lagen utformas på ett annat sätt än det nuvarande.Sändningsplikten bör i första hand omfatta de program som sänds ut av deavgiftsfinansierade TV-företagen med public service-ansvar. För närvarandesänds program i två programkanaler, och 2.Regeringen har emellertid medgett att får startaytterligare programkanaler.En skyldighet att vidaresända TV-program bör enligt promemorian omfattasamtliga program som sänds ut av de avgiftsfinansierade public service-företagen utan villkor om särskild betalning. Sändningsplikten bör även omfattaprogram vid sidan av public service-kanalerna. Därvid behöver göras enavvägning mellan allmänhetens behov av allsidig upplysning och kabelföretagensintresse av att kunna utnyttja utrymmet i kabelnäten för andra ändamål.Sändningsplikten bör gälla ett begränsat antal kanaler. Om kabelföretagensmöjlighet att disponera utrymmet i kabelnäten inte skall begränsas mycket merän vad som högst skulle vara fallet om nuvarande lagstiftning tillämpas påanaloga sändningar kan det knappast komma i fråga att mer än två programutanför public-service-området omfattas.Det kan givetvis inte uteslutas att fler program än två har sådanatillståndsvillkor att de skulle kunna omfattas av sändningsplikt. I så fall börkabel-TV-företagen få avgöra vilka program som skall vidaresändas med stöd avregeln. Möjligheten att medge undantag från sändningsplikten bör Radio- och kunna tillgripa i fråga om kabelnät som inte har tekniska möjligheteratt vidaresända digitalt utsända TV-program.Departementspromemorian har remitterats till 31 remissinstanser med svarstidsenast den 16 mars.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening bör avvakta remissbehandlingen avdepartementspromemorian Digital marksänd TV-lagändring (Ds 1998:5) och denproposition i frågan som aviserats till , liksom beredningen avbetänkandet i kabelnät (SOU 1997:68). Utskottet avstyrker därförmotionerna 1997/98:K329, 1997/98:K333 yrkande 5, 1997/98: K609, 1997/98:Kr270yrkande 58 och 1997/98:Kr302 yrkande 6 i denna del.Sändningarnas innehållMotionernaElisabeth () begär i motion 1996/97:K713 (yrkande 5) att börverka för att kvotreglerna i Europeiska unionens TV-direktiv avskaffas ochmotsätta sig varje förslag om tvingande sanktioner i TV-direktivet. Reglernainnebär att mer än hälften av programtiden, exklusive nyheter, sport och reklamskall bestå av europeiska produkter. Reglerna står enligt motionen i direktkontrast mot en modern syn på kulturen som en kraft som överskrider nationellagränser av varje slag och står i strid med den grundläggande tanken att det iett fritt samhälle är publiken och inte den politiska makten som bestämmerutbudet av program och kunskapsskapande. Den nationella och europeiska kulturenfår sin kraft enbart genom att utvecklas på sina egna meriter.I motion 1997/98:K310 av m.fl. (c) sägs attinternationaliseringen av TV-mediet har gjort att nationella TV-kanaler intearbetar under likartade villkor som utlandsbaserade företag som sänder viasatellit. bör därför enligt motionen (yrkande 4) bl.a. inom EU ochEuroparådet arbeta för en förstärkning av det internationella regelverket förgränsöverskridande TV-sändningar. Strävan bör vara att public service-företagens ställning vidmakthålls och att konkurrensneutraliteten så långtmöjligt kan hävdas.I motionerna 1997/98:K330 av m.fl. (mp, v, c, kd) (yrkande 2) och1997/98:Kr270 av m.fl. (mp) (yrkande 64) begärs attmöjligheterna att använda s.k. V-chips för att spärra vissa TV-sändningar skallutredas och att skall driva denna fråga inom EU. Det ökade utbudet avsatellitburna kanaler har enligt motionerna inneburit problem i form av ettallt grövre och vanligare våld.Frågan om åtgärder mot våldsskildringar i TV tas också upp i motionerna1997/98:K343 och 1997/98:Kr268 av m.fl. (v) (yrkandena 2respektive 7). bör enligt motionärerna hårt driva frågan omrestriktioner när det gäller våld och kvinnoförnedring i TV och i TV-reklamriktad till barn. EG-direktivet behöver stärkas på dessa punkter ochuppföljningen av direktivets bestämmelser bör göras av de nationellamediemyndigheterna snarare än centrala organ i . I EU-diskussionen omtelevisionen och dess utveckling bör bestämt driva linjen att TV-program och filmer tillhör kulturområdet.Inger m.fl. (kd) begär i motion 1997/98:Ub255 (yrkande 14) attreklam för ett program med våldsinslag inte skall visas under de tider pådygnet då barn kan förväntas vara uppe. Motionärerna framhåller att s.k.trailrar är den programtyp på TV som innehåller största andelen våld. Trailrarsänds och TV1000:s trailrar består till av våld. Reklamför ett program med våldsinslag skall inte visas under de tider dåbarn kan förväntas vara uppe. Frivilliga överenskommelser mellan kanalerna kanvara en möjlig väg. Vad gäller trailrar på bio och video skall samma reglergälla och trailrar med våldsinslag bör inte visas i samband med filmer av annankaraktär.I motion 1996/97:Kr20 (yrkande 15) av m.fl. (v) begärs att iframtida nya avtal eller nya koncessioner i TV-kanaler skrivs in krav påkulturpolitiska mål.BakgrundSändningstillstånd som meddelas av regeringen får enligt 3 kap. 1 § radio- ochTV-lagen förenas med villkor som innebär att sändningsrätten skall utövasopolitiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihetoch informationsfrihet skall råda. Enligt 3 kap. 2 § får villkor försändningstillstånd även avse bl.a. en skyldighet att ta hänsyn till medietssärskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen.Radio- och TV-lagen innehåller också vissa bestämmelser om sändningarnasinnehåll. Enligt 6 kap. 1 § skall den som sänder TV-program eller som sänderljudradioprogram efter tillstånd av regeringen se till att programverksamhetensom helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principenom alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet.Enligt 6 kap. 2 § får program med ingående våldsskildringar avverklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder inte sändas itelevisionen eller på sådant sätt att det finns en betydanderisk för att barn kan se programmen om det inte av särskilda skäl ändå kananses försvarligt. S.k. trailrar omfattas av dessa bestämmelser.Enligt 6 kap. 8 § skall den som sänder TV-program över satellit eller medstöd av tillstånd av regeringen, om det inte finns särskilda skäl mot det, setill att mer än hälften av den årliga sändningstiden upptas av program aveuropeiskt ursprung och av den årliga sändningstiden eller av programbudgeten avser program av europeiskt ursprung som har framställtsav självständiga producenter. Som sändningstid avses tid då det sänds programav annat innehåll än nyheter, sport, tävlingar och annonser.Radio- och TV-lagen innehåller bestämmelser om reklam och annan annonsering(7 kap.). Bestämmelserna gäller inte för sådan reklam som den sändande gör försin programverksamhet, s.k. trailrar.Lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram omfattarockså s.k. trailrar. Enligt 4 § får framställningen i en film eller ettvideogram eller en del därav inte godkännas för visning om händelserna skildraspå ett sådant sätt och i sådant sammanhang att framställningen kan verkaförråande. De åldersgränser som gäller enligt lagen tillämpas också påtrailrar.Av förarbetena till radio- och TV-lagen (prop. 1995/96:160 s. 99) framgår attbestämmelserna om andelen europeiska program och program av självständigaproducenter införts i syfte att uppfylla motsvarande krav i EG:s TV-direktiv -rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissabestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningarom utförandet av sändningsverksamhet för television. Ett av direktivetshuvudsyften är att främja distribution och produktion av europeiska program.Reglerna i denna del har utformats som bestämmelser om programandelar föreuropeiska program och regler om att en viss andel av programutbudet skall varaframställt av fristående producenter. Direktivet förbjuder vidare vissa typerav program. Det gäller pornografi, våld och sändningar som kan framkalla hat pågrund av ras, kön, religion eller nationalitet. Restriktioner som rörpornografi och våldsskildringar har kopplats till behovet av att skydda barnoch unga (artikel 22). Således skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärderför att säkerställa att TV-sändningar inte innehåller program som allvarligtkan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga,särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Sådanaåtgärder skall utsträckas till att gälla andra program som kan bedömas skadaden fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga om det intekan anses säkert att de underåriga inte ser sändningarna på grund avsändningstiden eller tekniska åtgärder.Europaparlamentet och Europeiska unionens råd har antagitdirektiv /36/EG om ändring av rådets direktiv /552/EEG. Under arbetet medändringsdirektivet verkade för att reglerna om andelen europeiskaprogram skulle tas bort. Som en kompromiss bestämdes att reglerna skallbehållas och att en oberoende undersökning av effekterna av reglernaskall göras (artikel 25a). Det nya direktivet skall införlivas senast den 30december 1998. I direktivets inledning sägs att det är nödvändigt att se tillatt bestämmelserna i direktivet i dess nya lydelse verkligen tillämpas i helagemenskapen så att fri och rättvis konkurrens mellan företagen i samma branschupprätthålls. När det gäller trailrar anges att de skall betraktas som program.En undersökning av kommissionen i samarbete med berörda myndigheter imedlemsstaterna, av möjliga åtgärder och nackdelar med ytterligare åtgärder isyfte att underlätta för föräldrar eller vårdnadshavare att kontrollera deprogram som underåriga skall få se, skall bl.a. omfatta det önskvärda av attdet ställs krav på s.k. V-chips (artikel 22b). Genom det nya direktivet införsen artikel (23a) om inrättande av en kontaktkommitté under kommissionen. Dennaskall bestå av företrädare för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ochsom ordförande en företrädare för kommissionen. Kommittén skall avge yttrandenom tillämpningen av direktivet, diskutera innehållet i medlemsstaternasrapporter, underlätta informationsutbyte och undersöka utvecklingen på området.En ytterligare granskning av direktivet skall företas före den 30 juni 2002.Inom EU pågår en diskussion om den sammansmältning av TV-, tele- ochdatatjänster som den tekniska utvecklingen möjliggör (konvergensen). DG XIII:s(tele) intresse riktar sig främst mot att motverka konkurrensbegränsningarmedan DGX (kultur och massmedier) lägger vikten vid den kulturella dimensionen.Kommissionen har lämnat över en grönbok on the convergence of thetelecommunications, media and information technology sectors and theimplications for regulation (Com (97)623) med svarstid till slutet av april.När det gäller frågan om kulturpolitiska mål för radio- och TV-verksamheten harutskottet tidigare behandlat ett yrkande om detta (bet. 1995/96:KU29).Utskottet erinrade om att radio- och TV-lagen ger möjlighet att förenasändningstillstånd med vissa villkor. Utskottet ansåg inte att det därutöverfanns anledning att i radio- och TV-lagen ta in övergripande kulturpolitiskamål. ställde sig bakom ett förslag från kulturutskottet(bet. 1996/97:KrU1) om nationella kulturpolitiska mål i sju punkter. Målen förkulturpolitiska mål skall vara att värna yttrandefriheten och skapa reellaförutsättningar för alla att använda den, att verka för att alla får möjlighettill delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till egetskapande, att främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet ochdärigenom motverka kommersialismens negativa verkningar, att ge kulturenförutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället,att bevara och bruka kulturarvet, att främja bildningssträvanden samt attfrämja internationellt kulturarbete och möten mellan olika kulturer inomlandet.Utskottets bedömningSverige har visserligen accepterat den kompromiss som det nya TV-direktivetinnebär när det gäller krav på en viss andel europeiska program. Från Sverigessida framfördes dock den ståndpunkten att reglerna bör avskaffas. Mot bakgrundav att det kan förutsättas att intar samma ståndpunkt om fråganaktualiseras igen saknas enligt utskottets mening behov av ett tillkännagivandetill regeringen om avskaffande av kvotreglerna. Motion 1996/97:713 yrkande 5avstyrks följaktligen.När det gäller frågan om en förstärkning av det internationella regelverketför gränsöverskridande TV-sändningar med hänsyn till behovet avkonkurrensneutralitet vill utskottet hänvisa till att det nya TV-direktivetsyftar till att upprätthålla fri och rättvis konkurrens mellan företagen isamma bransch. Utskottet vill vidare hänvisa till arbetet i den kontaktkommittéunder som skall följa upp tillämpningen av direktivet ochundersöka utvecklingen på området. Enligt utskottets mening är etttillkännagivande till regeringen i frågan inte påkallat. Utskottet avstyrkerföljaktligen motion 1997/98:K310 yrkande 4.I TV-direktivet hänvisas till en undersökning av kommissionen bl.a. ombehovet av krav på tillgång till s.k. V-chips. Undersökningen skall bl.a.omfatta olika tekniska arrangemang och frågan om lämpliga bedömningsmetoder.Utskottet anser att det arbetet bör avvaktas och avstyrker därför motionerna1997/98:K330 yrkande 2 och 1997/98:Kr270 yrkande 64.Artikel 12 i TV-direktivet föreskriver att TV-reklam inte får undergrävarespekten för den mänskliga värdigheten. Direktivet förbjuder vidare programmed pornografi och våld och ålägger medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärderför att säkerställa att TV-sändningar inte innehåller program som allvarligtkan skada den mentala eller moraliska utvecklingen hos underåriga, särskiltprogram som innehåller pornografi eller meningslöst våld. I tilläggsdirektivetframhålls att det är nödvändigt att precisera reglerna för skydd av underårigasfysiska, mentala och moraliska utveckling. Fastställande av en klar skillnadmellan program som omfattas av totalförbud och sådana som kan tillåtas påvillkor av lämpliga tekniska medel bör enligt direktivet tillgodose den omsorgom allmänintresset som medlemsstaterna och gemenskaperna ger uttryck för.Frågan om ytterligare restriktioner i fråga om TV-reklam till barn drevs medkraft av i samband med förhandlingarna om en översyn av TV-direktivet.Utskottet anser mot denna bakgrund inte att ett tillkännagivande tillregeringen om en förstärkning av EG-direktivet i fråga om våld ochkvinnoförnedring i TV och i TV-reklam riktad till barn är påkallat. Utskottetanser inte heller att det behövs ett tillkännagivande om att uppföljningen avdirektivets bestämmelser bör göras av de nationella medie-myndigheterna snarareän centrala organ i . Den kontaktkommitté under kommissionen somförutses i tilläggsdirektivet skall nämligen bestå av företrädare för debehöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Vidare skall den undersökning i frågaom åtgärder i syfte att underlätta bl.a. för förälder eller vårdnadshavare attkontrollera program som underåriga får se ske i samarbete mellan kommissionenoch de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Mot denna bakgrund avstyrkerutskottet motion 1997/98:K343 yrkande 2 och 1997/98:Kr268 yrkande 7 i dennadel.Den utveckling som pågår på området innebär att gränserna mellan TV-, tele- ochdatatjänster kan komma att suddas ut. Det finns enligt utskottets mening inteanledning att anta annat än att ett kulturpolitiskt synsätt också ifortsättningen kommer att anläggas när det gäller TV-program och filmer. Motdenna bakgrund är det enligt utskottets mening inte påkallat med etttillkännagivande till regeringen om att i EU-diskussionen omtelevisionen och dess utveckling skall driva linjen att TV-program och filmerskall tillhöra ett visst område inom EG-institutionerna. Utskottet avstyrkerföljaktligen motion 1997/98:Kr268 yrkande 7 i denna del.När det gäller frågan om våldsinslag i s.k. trailrar - reklam för program -vill utskottet hänvisa till att trailrar omfattas av bestämmelserna i 6 kap. 2§ radio- och TV-lagen om att program med ingående våldsskildringar inte fårsändas under barnvänliga tider. När det gäller våldsinslag i trailrar på biooch video finns reglering i lagen (1990:886) om granskning och kontroll avfilmer och videogram. S.k. trailrar omfattas av de bestämmelser i lagen sominnehåller förbud mot förråande framställning och regler om åldersgränser förvisning. Enligt utskottets mening saknas mot denna bakgrund anledning att göraett tillkännagivande till regeringen om våldsinslag i reklam för program.Motion 1997/98:Ub255 yrkande 14 avstyrks därför.Utskottet har tidigare (bet. 1995/96:KU29) framhållit att det med hänsyn tillden möjlighet radio- och TV-lagen ger att förena sändningstillstånd med vissavillkor inte finns anledning att i lagen ta in övergripande kulturpolitiskamål. Utskottet gör fortfarande samma bedömning. Enligt utskottets mening kandet förutsättas att de kulturpolitiska mål som ställt sig bakomligger till grund för de sändningsvillkor som föreskrivs av regeringen. Nämnaskan att villkoren för sändningsrätt innehåller krav på bl.a. vidsträcktyttrandefrihet och informationsfrihet, sändningar via marknätet till avbefolkningen och distribution via satellit, tillgänglighet förfunktionshindrade, mångsidigt programutbud som kännetecknas av hög kvalitet,programutformning som genom tillgänglighet och mångsidighet i skälig omfattningtillgodoser skiftande behov och intressen hos landets befolkning samt ettkontinuerligt speglande, granskande och bevakning av det svenska kulturlivet. Iprogrammen skall en mångfald av kulturaktiviteter från olika delar av landetförmedlas och konstnärlig förnyelse skildras. Ett samarbete med kultur- ochmusikinstitutioner i hela landet skall äga rum i syfte att erbjuda utsändningarav föreställningar och evenemang. Bidrag skall göras till utvecklingen avsvensk filmproduktion. Enligt utskottets mening svarar dessa villkor - somenligt 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen måste vara godtagna av dentillståndssökande - väl mot de nationella kulturpolitiska målen. Det saknas motdenna bakgrund anledning att göra ett tillkännagivande till regeringen om kravpå kulturpolitiska mål i avtal eller koncessioner i TV-kanaler. Motion1996/97:Kr20 yrkande 15 avstyrks.Förbud mot viss avkodningsutrustningMotionernaMichael () begär i motion 1997/98:K334 en skärpning av lagen(1993:1367) om förbud beträffande viss avkodningsutrustning (piratlagen).Användningen av otillåten utrustning för avkodning av krypterade TV-tjänster ärenligt motionen ett stort och växande problem. , programbolagoch upphovsmän går miste om intäkter på en halv till årligen.Övergången till digital TV-distribution kommer att göra problemet ännu merpåtagligt. Motionären anser att det bör införas ett importförbud av utrustningför olovlig avkodning av krypterade TV-tjänster i enlighet med ett förslag tilldirektiv från (yrkande 1). Vidare bör den som bryter motpiratlagens förbud mot viss avkodningsutrustning dömas även om det inte finnssärskilda skäl, och domen kan motiveras från allmän synpunkt (yrkande 2).Påföljderna bör skärpas så att det införs en straffsats på maximalt två årsfängelse för grovt brott mot lagen vid yrkesmässig hantering i stor skala ellerdär stor skada åsamkats de kodande företagen (yrkande 3). Slutligen begärs attpiratlagen kompletteras med regler för beräkning av skadestånd (yrkande 4).Elisabeth () begär i motion 1996/97:K707 åtgärder för att begränsatillgången till piratdekoderutrustning. Enligt motionen kan det i dagkonstateras att lagregleringen är bristfällig eftersom den synes medge import,marknadsföring, innehav och utnyttjande av privat dekoderutrustning.BakgrundLagen (1993:1367) om förbud beträffande viss avkodningsutrustning trädde ikraft . Enligt 2 § får avkodningstrustning inte yrkesmässigteller annars i förvärvssyfte olovligen tillverkas, överlåtas, hyras ut,installeras eller underhållas i avsikt att bereda någon utanför abonnentkretsentillgång till innehållet i en kodad sändning som erbjuds mot betalning. Den somuppsåtligen bryter mot 2 § skall enligt 3 § dömas till böter eller fängelse ihögst . Enligt 6 § får åklagare väcka åtal endast om åtal avsärskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt.I lagens förarbeten (prop. 1993/94:53) redovisades en genomgång av deskyddsmöjligheter som fanns redan före lagens ikraftträdande. Därvid nämndesbrottsbalkens bestämmelser om bl.a. bedrägligt beteende, oredligt förfarande,förskingring och olovligt förfogande. Vidare framhölls att bl.a.upphovsrättslagens (1960:729) regler skulle kunna komma i fråga om avkodareanvänds för att utan medgivande från rättighetsinnehavaren göra programmentillgängliga för inte helt slutna kretsar eller om avkodaren används iförvärvsverksamhet. Om avkodare tillverkas, importeras eller distribueras iavsikt att möjliggöra spridning av kodade sändningar till inte helt slutnakretsar eller till större helt slutna kretsar som ett led i förvärvsverksamhetsades förfarandet kunna bedömas som medverkan eller förberedelse till intrång irättighet. Hantering av avkodare kan också i vissa fall innefatta intrång irätt till datorprogram eller till intrång i rätt till kretsmönster ihalvledarprodukter.Regeringen ansåg att en särskild lagstiftning borde införas. För att radio-och TV-området skulle kunna dra full nytta av de möjligheter som de friareförhållandena fört med sig var det väsentligt att verksamheten kan bedrivasenligt avtalade villkor. Annars skulle utvecklingen mot marknadsmässigaförhållanden hämmas. Den olovliga avkodningen kunde bli ett hot mot mångfalden.I motsats till vad som föreslagits av den utredning vars förslag om förbud motviss dekoderutrustning (se SOU 1992:110) låg till grund för propositionenföreslog regeringen inte att införsel till skulle vara straffbar.