bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — Eftersom ett beslut omavgränsning föregås av sådana överväganden bör enligt utskottets uppfattningockså rätten till ersättning inträda när beslutet om avgränsningen vinner lagakraft.Konstitutionsutskottet anför i ersättningsfrågan att det, mot bakgrund av attgrundlagsbestämmelserna föreskriver att det är förlusten som skall ersättas,ter sig rimligt att i dessa fall som kan avse ganska begränsade områden avvaktadet beslut som innebär att en förlust klart och tydligt kan konstateras innanrätt till ersättning uppkommer. Även har tillstyrktregeringens förslag i denna del. Utskottet hänvisar i övrigt till sinaöverväganden i det följande om ersättningsreglerna.Djurskydds- och växtskyddsområdeInget hindrar i och för sig att naturreservat bildas till skydd för t.ex.fågellivet med den enda föreskriften att området inte får beträdas under enviss del av året. Utskottet har ingen invändning mot förslaget att det försådana begränsade skyddssyften bör finnas alternativa möjligheter. Förslagetinnebär att i balken arbetas in ett stadgande med särskilda regler om skydd avdjurart eller växtart inom ett område.StrandskyddsområdeUtskottet instämmer i vad regeringen anfört i fråga om strandskydd. Redan vidtillkomsten av strandskyddsbestämmelser framhölls att dispens-prövningen skall vara restriktiv (prop. 1974:166 s. 197, JoU 1974:52).Regeringens praxis i överklagade dispensärenden har strikt tagit fasta på de avriksdagen godkända grunderna och riktlinjerna för strandskyddet. En följd avatt syftet med strandskyddet vidgats till att avse även skydd för djur- ochväxtarter bör vara att tyngden hos det allmänna intresset ökat.Såsom regeringen anfört bör möjligheten att få undantag från strandskyddetvara lika restriktiv som regeringens tillämpning och praxis . Utskottetdelar uppfattningen att de överväganden som gjordes i proposition 1993/94:229om ett differentierat strandskydd inte tog tillräcklig hänsyn till behovet avatt skydda friluftslivet och naturmiljön. För klarhetens skull bör därföruttalas att de angivna övervägandena inte skall tjäna till ledning vidprövningen av dispenser.Utskottet instämmer i att frågan om att bevara stränder bör ses i ettlångsiktigt perspektiv. Att ett område nu är av mindre intresse för något avstrandskyddets syften behöver inte innebära att området kommer att varaointressant i framtiden.Såsom regeringen anfört kan det vara lämpligt att utvidga strandskyddet inomområden som är av riksintresse för naturvården och friluftslivet eller somendast är obetydligt påverkade av exploateringsföretag eller andra åtgärder.Detsamma gäller områden som är ekologiskt särskilt känsliga eller som ligger inärheten av tätorter samt vid sjöar och kuster där tillgången till återståendefria strandområden är begränsad.Utskottet delar uppfattningen att det finns skäl att komplettera detstadgande som anger de restriktioner som gäller i ett strandskyddsområde.Förbud införs mot anläggningar eller anordningar som väsentligen försämrarlivsvillkoren för djur- och växtarter. Inte heller andra åtgärder som har dennaeffekt bör få vidtas inom strandskyddsområdet.Bostadsutskottet anför i fråga om motion Jo32 (m) yrkande 22 att de regler omen i princip obegränsad glesbebyggelserätt som motionärerna aktualiserat förtankarna till den byggnadslagstiftning som gällde före plan- och bygglagens(1987:10) tillkomst (se 1997/98:BoU3y s. 23). Ett accepterande av det synsättsom präglar förslaget skulle innebära en förändring av balansen mellan enskildaoch allmänna intressen som är bostadsutskottet främmande och skulle återföralagstiftningen till en ordning som övergavs . De regler omplanläggning och byggande som finns i liksom reglerna omstrandskydd i naturvårdslagen omfattas av en bred riksdagsmajoritet. De har singrund i ställningstaganden som successivt vuxit fram och som återspeglarsamhällets syn på avvägningen mellan exploaterande och bevarande av mark ochvatten. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet motionsförslaget.Jordbruksutskottet delar bostadsutskottets bedömning och avstyrker motionernaJo32 (m) yrkande 22 och Bo202 (m) yrkande 13.MiljöskyddsområdeEnligt 8 a § miljöskyddslagen får regeringen förklara ett mark- ellervattenområde och dess närmaste omgivningar som miljöskyddsområde om det frånallmän synpunkt är särskilt angeläget att skydda området därför att det utsättsför miljöfarlig verksamhet. Möjligheten har använts endast förRingsjön och Laholmsbukten.Redan genom rättsligt bindande principer och allmännahänsynsregler i 2 kap. höjs skyddsnivån generellt. Miljökvalitetsnormernakommer att göra det möjligt att uppnå en godtagbar nivå på miljökvaliteten förvissa geografiska områden eller i hela landet.I införs möjlighet att förklara större mark- eller vattenområdesom miljöskyddsområde om särskilda åtgärder krävs på grund av att området elleren del av området är utsatt för föroreningar. Även områden som inte uppfylleren miljökvalitetsnorm skall kunna förklaras som miljöskyddsområde. Såsomregeringen föreslagit skall i likhet med vad som avses gälla beträffandemiljökvalitetsnormer föreskrifter för miljöskyddsområden kunna innebärainskränkningar av befintliga tillstånd. Som framgår av 13 § lagen om införandeav gäller detta dock inte tillstånd enligt miljöskyddslagen.En verksamhet bedrivs ofta utanför det område där dess skadliga effekterframträder. Av den anledningen är det enligt utskottets uppfattning lämpligtatt miljöskyddsområdet omfattar även kringliggande områden där skadligaverksamheter bedrivs. Om exempelvis ett vattenområde skall skyddas motövergödning bör miljöskyddsområdet normalt omfatta ett jordbrukslandskap somligger i vattenområdets tillrinningsområde.Utskottet instämmer i att föreskrifter om försiktighetsmått för verksamheteri ett miljöskyddsområde bör kunna innebära ändring i tidigare meddeladetillståndsbeslut med det undantag som anges i 13 § lagen om införande avmiljöbalken. Föreskrifterna gäller enbart inom miljöskyddsområdet och endastverksamhetsutövare inom området blir bundna av dessa. Även verksamhetsutövaresom befinner sig utanför ett miljöskyddsområde, men vars verksamhet kan haskadliga effekter inom området, är dock skyldiga att iaktta hänsyn tillområdet. De allmänna hänsynsreglerna och hushållningsbestämmelserna i 2(4 kap.innebär att den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd utanförområdet skall iaktta hänsyn och försiktighet så att skada inte uppkommer på devärden som föreskrifterna avser att skydda, se särskilt 2 kap. 3 § och 3 kap. 6§.VattenskyddsområdeUtskottet instämmer i att ett vattenskyddsområde skall kunna inrättas om en yt-eller grundvattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas förvattentäkt behöver skyddas. Ett dylikt område bör normalt ges en sådanomfattning att garantier skapas för att råvattnet efter ett normaltreningsförfarande kan användas för sitt ändamål. Ett fullt effektivt skyddtorde dock kunna uppnås endast om skyddsområdet omfattar hela eller väsentligadelar av tillrinningsområdet. De föreskrifter om inskränkningar i rätten attförfoga över fastigheter som behövs för att tillgodose syftet med området kanmeddelas och ersättning kan utgå med stöd av 31 kap. 4 §. Ävenverksamhetsutövare utanför området, men vars verksamhet kan ha skadligaeffekter på grund- eller ytvattnet i området, är skyldiga att iaktta hänsyntill vattenskyddsområdet vid utövandet av sin verksamhet.Intresseprövning vid beslut om områdesskyddUtskottet instämmer i vad regeringen anfört i fråga om intresseprövning vidbeslut om områdesskydd (se även utskottets överväganden s. 40).En inskränkning från det allmännas sida av enskilds rätt att använda sinegendom förutsätter en rimlig balans eller proportionalitet mellan vad detallmänna vinner och den enskilda förlorar på grund av inskränkningen. ingripande mot enskild får alltså inte gå utöver vad som ärerforderligt för ändamålets vinnande. bestämmelser har somgrundläggande syfte att ta till vara allmänna naturvårds- och miljöintressen avsådant slag som i förhållande till 2 kap. 18 § regeringsformen bör betraktassom angelägna allmänna intressen.Vid bedömningen av t.ex. ett ärende om strandskyddsdispens skall utgångspunktvara följande. Avsikten med strandskyddsregleringen är att bevara kvarvarandeområden men inte att inkräkta på pågående markanvändning. Av detta skälförbjuds inte uppförandet av sådana nya byggnader, anläggningar m.m. som behövsför jordbruket m.m. och inte tillgodoser bostadsändamål.En möjlighet till dispens från förbudet behövs för sådana fall där deallmänna intressena inte alls eller endast obetydligt skulle skadas, t.ex. omdessa redan tappat i tyngd som när åtgärden rör en befintlig tomtplats medutsläckt allemansrätt.Vid prövningen av strandskyddsdispenser måste vidare uppmärksammas attstrandskyddets syften är långsiktiga och att områden som för tillfället verkarvara av begränsat intresse kan bli betydelsefulla . Även om endispens från förbudet i ett enstaka fall inte synes vara till större skada förstrandskyddsintressena, måste det uppmärksammas att dispenser stegviskan leda till sammantaget betydande nackdelar på det sätt som redan skett genomatt stora delar av landets stränder exploaterats. I normalfallet bör alltsåinte ytterligare strandområden tas i anspråk. Mot bakgrund av detta innebärdispensgrunden ?särskilda skäl? att utrymmet är mycket litet för dispens fråndet förbud som strandskyddet innebär.Liksom när det gäller strandskydd bör utgångspunkten för naturvårdande ochkulturmiljövårdande myndigheters tillämpning av övriga regler om områdesskyddvara att skyddsinstituten avser att tillgodose ett angeläget allmänt intresse.Övriga frågorUtskottet tillstyrker vad regeringen anfört i fråga om skydds- ellerbevarandeområde i 7 kap. 28 §.I dag kan enligt 11 § naturvårdslagen interimistiska förbud meddelas när detär aktuellt att bilda ett naturreservat, naturvårdsområde eller naturminne.Utskottet instämmer i regeringens förslag att införa en sådan möjlighet ävenför kulturreservat, miljöskyddsområde och vattenskyddsområde.8 kap. Särskilda bestämmelser om skydd för djur- och växtarterPropositionenI inarbetas också, i ett särskilt kapitel om skydd för djur- ochväxtarter, dels naturvårdslagens särskilda artskyddsbestämmelser beträffandevilda djur och växter, dels de materiella bestämmelserna i lagen (1994:1818) omåtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. Enligtförslaget kan skydd ges åt vilt levande djurarter som riskerar att försvinna.Föreskrifter som meddelas med stöd av regler får avse djurart somriskerar att utsättas för plundring, oavsett riskerna för försvinnande.Enligt jaktlagen (1987:259) gäller förbud mot att döda eller fånga vilt,varvid med vilt avses olika arter av vilda däggdjur eller fåglar. I 3 §jaktlagen anges att viltet är fredat och att det får fångas eller dödas, dvs.jagas enligt jaktlagens terminologi, endast om det följer av den lagen eller avföreskrifter eller beslut som meddelas med stöd av lagen. Fredningen gälleräven viltets ägg och bon.Genom 8 kap. 1 § och genom det skydd som fredningen enligtjaktlagen innebär ges alltså kräldjur, groddjur, insekter och andraryggradslösa djur samt arter av däggdjur och fåglar ett mångsidigt artskydd.Med stöd bestämmelserna i 8 kap. kan vilda växtarter skyddas från attförsvinna eller utsättas för plundring.För att skydda vilt levande djur- eller växtarter eller naturmiljön kanföreskrifter meddelas om utsättning.Utskottets övervägandenUtskottet tillstyrker regeringens förslag.9 kap. Miljöfarlig verksamhet och hälsoskyddPropositionenReglerna om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd har arbetats samman i ettkapitel. De särskilda reglerna om miljöfarlig verksamhet skall i likhet med vadsom gällt tillämpas på olägenheter för människors hälsa och miljön vidanvändning av mark, byggnad eller anläggning. När olägenheter från kärntekniskaanläggningar prövas enligt reglerna om miljöfarlig verksamhet skall även denjoniserande strålningen prövas i motsats till vad som gällt enligtmiljöskyddslagen.Regeringen får, i likhet med nuvarande regler, föreskriva om krav påtillstånd eller anmälan för miljöfarlig verksamhet. Även pågående verksamhetersom har påbörjats före det att tillståndsplikt föreskrivits kan görastillståndspliktiga. Vidare ges tillsynsmyndigheten rätt att i enskilda fallförelägga en verksamhetsutövare att söka tillstånd även om sådan inte ärföreskriven, om det är risk för betydande olägenheter för människors hälsaeller miljön. I de fall en ändring är tillståndspliktig bör en samlad prövninggöras av verksamheten för att komma till rätta med det nuvarande förhållandetatt ett flertal beslut kan gälla för en verksamhet som ändrats, vilketförsvårar överblickbarheten för såväl prövningsmyndigheten somverksamhetsutövaren och tillsynsmyndigheten.Om det är mer ändamålsenligt för att förebygga olägenheter kan enligtmiljöbalken föreskrifter av generell karaktär ersätta den individuellaprövningen.När det gäller hälsoskyddet arbetas bestämmelserna i hälsoskyddslagen in imiljöbalken vilket innebär att balkens hänsynsregler kommer att gälla ävenhälsoskyddet. Begreppet sanitär olägenhet ändras till olägenhet för människorshälsa, det innebär dock ingen ändring i sak.Hälsoskyddsreglerna innehåller i likhet med nuvarande regler inte någonavgränsning till användningen av fast egendom. Kommunerna får även enligtmiljöbalken huvudansvaret för hälsoskyddet ute i kommunerna. Kommunerna gesrätt att införa tillståndskrav eller anmälningsplikt för nya grundvattentäkteri områden med vattenbrist.MotionernaI motion Jo32 (m) yrkas att beslutar att joniserande strålning inteskall prövas enligt (yrkande 23). I motionen anförs att joniserandestrålning även i fortsättningen bör prövas enligt kärntekniklagen ochstrålskyddslagen, men lämnas utanför . Förslaget att pröva sådanverksamhet även enligt är överflödigt eftersom det finns välutbyggda speciallagar inom detta område, vilka är strängare änförslaget till miljöbalk. I motion Jo34 (c) yrkas att hos regeringenbegär förslag om att strålskyddslagen (1988:220) skall ingå i (yrkande 3). I motionen anförs att lagen bör inarbetas för att undanröja deuppenbara brister som finns i lagen. Allmänhet och sakägare ges intelikvärdiga möjligheter till insyn i beslutsfattandet, och det saknas ävenkravregler av den typ som finns i miljöskyddslagen. Det finns enligtmotionärerna inga skäl varför lagstiftningen om bl.a. kärnteknisk verksamhetskall ge ett svagare skydd för miljön.Enligt motion Jo36 (fp) behövs ett sätt att få en samlad prövning av hamnarslokalisering och miljöpåverkan. I motionen yrkas att regeringen ges till kännaatt det finns starka skäl att i och dess tillämpningsregler, bl.a.kommande miljöförordning, föra in särskilda tillståndsregler för störrehamnanläggningar (yrkande 1).I motion Jo727 (s) yrkas att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i 11 § hälsoskyddsförordningen att halmbränning på åkrarnaförbjuds. I motionen anförs att förbränningen vid öppen eldning med halm ärhelt okontrollerad och leder till höga halter av stoft och luktande ämnen sominnebär klara hälsorisker.I motion A455 (fp) hemställs i yrkande 14 att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om skärgårdensvattenvårdsförbund. I motionen anförs att ett villkor för en långsiktigthållbar utveckling i skärgården är att saltvatteninträngning i grundvattnet kanundvikas. När förslagen i SOU 1997:99 om ny vattenadministration skallgenomföras är det av största vikt att förslagen blir tillämpliga på skärgårdensvatten. Därför bör ett skärgårdens vattenvårdsförbund bildas.Utskottets övervägandenFör kärntekniska anläggningar krävs tillstånd enligt miljöskyddslagen,eftersom de är upptagna på miljöskyddsförordningens A-lista och alltså prövasav . Eftersom joniserande strålning är undantagen från denlagens tillämpningsområde prövas inte utsläppet av radioaktiva ämnen ochjoniserande strålning vid den prövningen utan endast alla andra utsläpp ochstörningar, såsom kylvattenutsläpp och buller. Villkor för den joniserandestrålningen fastställs i tillståndet enligt kärntekniklagen med stöd avstrålskyddslagen. Med den föreslagna utformningen av utan någotundantag för joniserande strålning skall i fortsättningen alla utsläpp ochstörningar från kärntekniska anläggningar prövas av den regionalamiljödomstolen, även utsläppet av radioaktiva ämnen och frågor om joniserandestrålning. Därmed kommer balkens regler att styra prövningen t.ex. när detgäller lokalisering vid regeringens tillåtlighetsprövning enligt 17 kap., ochdet kommer att krävas en miljökonsekvensbeskrivning enligt balken såvälbeträffande den prövningen som vid miljödomstolens prövning av utsläpp ochandra olägenheter. Vid prövningen kommer även specialreglerna om strålning istrålskyddslagen att tillämpas.Utskottet delar regeringens uppfattning att det med denna utformning intefinns skäl att arbeta in hela strålskyddslagen i balken eftersom den tillövervägande del avser arbetarskydd, patientskydd och konsumentskydd. Iproposition 1997/98:90 Följdlagstiftning till m.m. finns dessutomförslag till ändringar i strålskyddslagen och kärntekniklagen. Utskottetåterkommer således till frågan om förhållandet mellan dessa lagar och balken isamband med behandlingen av den propositionen. Med det anförda avstyrkerutskottet motionerna Jo32 (m) yrkande 23 och Jo34 (c) yrkande 3.När det gäller yrkandet i motion Jo36 att det i och desstillämpningsregler, bl.a. kommande miljöförordning, bör föras in särskildatillståndsregler för större hamnanläggningar, får regeringen enligt 9 kap. 6 §miljöbalken föreskriva vilka verksamheter som skall vara tillståndspliktigaenligt reglerna om miljöfarlig verksamhet. Hamnar är intetillståndspliktiga enligt miljöskyddsförordningen. I Miljöbalksutredningensslutbetänkande Förordningar till (SOU 1998:35), som bereds iRegeringskansliet, föreslås dock att hamnar, lastnings- och lossningskajer sommedger trafik med fartyg på skall vara prövningspliktiga ochprövas av länsstyrelserna (s. 114). Där föreslås alltså en betydligt längregående tillståndsplikt än som föreslås i motionen. Detta är föranlett av attsådana anläggningar omfattas av ett obligatoriskt krav på tillstånd ochmiljökonsekvensbeskrivning enligt bilaga 1 till EG-direktivet 85/337/EEG,ändrat genom direktiv /11/EG. Utskottet, som återkommer till motionensyrkande 2 att regeringen obligatoriskt bör tillåtlighetspröva hamnar i sambandmed behandlingen av 17 kap., avstyrker med det anförda motion Jo36 (fp) yrkande1.I 9 kap. 12 § bemyndigas regeringen, myndighet eller kommun attmeddela föreskrifter av det slag som anges i motion Jo727 (s). Motionenavstyrks.I motion A455 (fp) har hemställts att ett skärgårdens vattenvårdsförbundbildas. Enligt lagen (1976:997) om vattenförbund kan en sammanslutning kalladvattenförbund bildas efter ansökan till . Medlemmar skall vara desom medgivits rätt enligt vattenlagen eller miljöskyddslagen eller äldre rättatt inverka på vattenbeskaffenheten eller i övrigt på vattenförhållandena inomverksamhetsområdet, och det är även dessa som har rätt att ansöka om bildande.Frågor om inrättande av vattenförbund är alltså ingen fråga för . Närdet gäller frågan att kunna komma till rätta med problemet medsaltvatteninträngningar i grundvattenbrunnar i skärgården införs i miljöbalkenen ny bestämmelse i 9 kap. 10 § som ger kommunerna rätt att föreskriva omtillstånds- eller anmälningsplikt för nya anläggningar för grundvattentäkter iområden med vattenbrist. Anmälningsplikt kan föreskrivas även för redanbefintliga anläggningar. Med det anförda avstyrker utskottet motion A455 (fp)yrkande 14.10 kap. Förorenade områdenPropositionenI första hand verksamhetsutövaren och i andra hand vissa fastighetsägare somhar förvärvat förorenade fastigheter skall vara ansvariga för att utreda ochefterbehandla förorenade mark- och vattenområden. Bankers förvärv av fastighetför att skydda fordran enligt bankrörelselagen undantas dock från ansvaret förefterbehandling.Fastighetsägare ansvarar efter verksamhetsutövare.Efterbehandlingsansvaret innebär att den ansvarige i skälig omfattning skallutföra eller bekosta de efterbehandlingsåtgärder som behövs för att förebygga,hindra eller motverka att skador eller olägenheter uppstår för människors hälsaeller miljön.Preskriptionslagen (1981:130) är inte tillämplig på efterbehandlingsansvar.Efterbehandlingsansvaret skall, om flera verksamhetsutövare är ansvariga,vara solidariskt.En upplysningsplikt införs för ägare och brukare som upptäcker föroreningarpå fastigheten.Allvarligt förorenade mark- och vattenområden skall kunna förklaras sommiljöriskområden. I samband med förklaringen skall föreskriva ombegränsningar i markanvändningen eller att vissa åtgärder skall vara förenademed villkor eller föregås av anmälan till tillsynsmyndigheten. Ett beslut omförklaring som miljöriskområde skall alltid förenas med villkor för denfortsatta markanvändningen. De restriktioner som kan meddelas i samband medförklaringen av ett förorenat område som miljöriskområde kan avse alla slagsåtgärder i marken och vattnet. Ersättningsrätt föreligger inte eftersombegränsningarna skall ges av miljö- och hälsoskäl.MotionenI motion Jo32 (m) yrkas att beslutar att betalningsansvaret föråterställande av förorenade områden skall fördelas i relation tillverksamhetsutövarens del av ansvaret (yrkande 27). Genom förslaget om ettsolidariskt betalningsansvar i de fall flera olika verksamhetsutövare haransvaret för ett förorenat område, kan en enda delansvarig verksamhetsutövaredrabbas av en kostnad som vida överstiger dennes rättmätiga ansvar.Utskottets övervägandenVerksamhetsutövaren ansvarar enligt förslaget i första hand för att utreda ochefterbehandla förorenade mark- och vattenområden. Verksamhetsutövare är den sombedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtagit en åtgärd som harbidragit till en förorening. Om flera verksamhetsutövare har orsakat föroreningpå en fastighet så ansvarar de solidariskt.Utskottet delar uppfattningen att den som visar att han eller hon orsakatendast en obetydlig del av en förorening som inte ensam motiverarefterbehandling skall svara endast för denna del.Utskottet instämmer även i att den som lojalt följer givna tillstånd ellermiljöbalkens regler och således fullgör sina skyldigheter i fråga omefterbehandling inte bör drabbas av något solidariskt ansvar över huvud taget.En skälighetsprövning av ansvarets omfattning skall alltid göras. Denna kanalltefter omständigheterna leda till fullt, jämkat eller inget ansvar.Utskottet delar uppfattningen att det bör beaktas om en verksamhetsutövarevisar att han endast bidragit i begränsad mån. Denna skälighetsprövning börmedföra att några besvärande tröskeleffekter inte behöver uppstå. Tidsaspektenhar betydelse, och det bör beaktas om verksamheten har bedrivits på ett accepterat sätt. En samlad skälighetsbedömning bör göras, och denna kanalltefter omständigheterna leda till fullt, jämkat eller inget ansvar. Med detanförda avstyrks motion Jo32 (m) yrkande 27.11 kap. Vattenverksamhet. Lag med särskilda bestämmelser om vattenverksamhetPropositionenMiljöbalken skall ersätta vattenlagen i de delar den lagen har anknytning tillcentrala miljöfrågor.Vattenlagens övriga bestämmelser, bl.a. rådighetsbestämmelser samtbestämmelser om vattenrättsliga samfälligheter och avgifter, skall samlasutanför i en lag med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet.Även i fortsättningen skall huvudregeln vara att det krävs tillstånd tillvattenverksamhet.MotionernaMotion Jo33 (kd) innehåller ett yrkande om förstärkt skydd för grundvattnet(yrkande 7). Motivtexten är kortfattad och återfinns under rubrikenHushållningen med mark och vatten.