bet · GL01KU15 · 1998-02-17 00:00:00 — Det är enligt motionärerna viktigt att riksdagenbehåller rätten att styra . Grundlagen bör inte ändras för att göraRiksbanken självständig, dvs. utanför demokratisk kontroll, heter det imotionen.Finansutskottets yttrandeFinansutskottet ställer sig bakom förslaget att ställning stärksgenerellt och föreslår att avstyrker motionerna K6 (v)yrkande 2, K5 (mp) yrkande 1, K4 (s) samt Fi220 (v) yrkande 9.Finansutskottet har inte fått tillfälle att yttra sig över motionerna1996/97:K203 (m) och 1997/98:K213 (c).Konstitutionsutskottets bedömningSom framgått av den ovan lämnade redovisningen finns det enligt regeringen ihuvudsak två skäl för att ytterligare öka oberoende.För det första kan en delegering av ansvaret för utformningen avpenningpolitiken till en självständig Riksbank med ett klart angivetprisstabilitetsmål ge politiken det långsiktiga perspektiv som skaparförutsättningar för att målet skall vara trovärdigt. För det andra har Sverigesom en följd av EU-medlemskapet åtagit sig att stärka Riksbankenssjälvständighet.Med anledning av vad som anförs i flera av motionerna villkonstitutionsutskottet något utveckla vad EU-medlemskapet innebär i dettahänseende.Sverige har genom anslutningslagen, lagen (1994:1500) med anledning avSveriges anslutning till Europeiska unionen, införlivat de bestämmelser om EMUsom finns i EG-fördraget och har till EG överlåtit rätten att fatta beslut iden omfattning som följer av dessa bestämmelser. EG:s rättsakter inom dettaområde gäller därmed också före svensk lagstiftning.Den andra etappen av EMU inleddes . Under denna etapp skallbl.a. det europeiska centralbankssystemet, ECBS, och den europeiskacentralbanken, ECB, upprättas, dock senast efter (artikel 109 l i EG-fördraget). ECBS skall bestå av ECB och de nationellacentralbankerna (artikel 106.1 i EG-fördraget och artikel 1.2 i ECBS-stadgan).Senast då ECBS upprättas skall varje medlemsstat i EU enligt artikel 108 iEG-fördraget säkerställa att dess lagstiftning är förenlig med EG-fördraget ochECBS-stadgan. Denna lagstiftning skall gälla för ett lands centralbank, oavsettom medlemsstaten deltar i valutaunionen eller inte (jfr. s. 43).EG-fördraget och ECBS-stadgan innehåller följande krav påcentralbankslagstiftningen, vilka alltså måste uppfylla:- förbud för och medlemmar i dess beslutande organ att begäraeller ta emot instruktioner från gemenskapsinstitutioner eller gemenskaps-organ, från medlemsstaternas regeringar eller från något annat organ samtåtaganden från gemenskapsinstitutionerna, gemenskapsorganen ochmedlemsstaternas regeringar att respektera denna princip och att inte sökapåverka medlemmarna av ECB:s eller de nationella centralbankernas beslutandeorgan när de fullgör sina uppgifter (artikel 107 i EG-fördraget och artikel 7 iECBS-stadgan),- krav på kriterier för avsättande av centralbankschefen, artikel 14.2 andrastycket i ECBS-stadgan.Att vår nationella lagstiftning skall vara förenlig med EG-rättens krav innebärinte att alla dessa krav måste återges i svenska rättsregler. EG-rättensdirekta effekt och företräde framför svensk rätt gör inte detta nödvändigt.Däremot måste svenska bestämmelser som strider mot EG-rätten ändras. De svenskabestämmelser som finns måste alltså vara så utformade att de gör det möjligtför de EG-regler som skall tillämpas direkt att få fullt genomslag.Det enda uttryckliga kravet på visst innehåll i svensk rätt rörandeRiksbanken som EG-rätten ställer är artikel 14.2 i ECBS-stadgan, där det sägsatt det i stadgarna för de nationella centralbankerna särskilt skallföreskrivas att centralbankschefens ämbetstid skall vara minst fem år.Riksdagen får alltså inte stifta en riksbankslag vars innehåll strider motEG-rätten. Om så skulle ske, blir de svenska bestämmelserna ?ogiltiga? i denmeningen att EG-rätten tar över de svenska bestämmelserna, oavsett deraskonstitutionella valör.Sammanfattningsvis har genom medlemskapet i EU åtagit sig attsäkerställa självständighet. Även ekonomiska skäl talar för ettökat oberoende för . delar alltså regeringensuppfattning att oberoende bör stärkas och avstyrker därförmotionerna K5 (mp) yrkande 1, delvis, K6 (v) yrkande 2, K4 (s), Fi220 (v)yrkande 9 och K213 (c) vilka motsätter sig de föreslagna förändringarna avRiksbankens ställning.I motion 1996/97:K203 (m) begärs förslag i syfte att stärka Riksbankensoberoende. Motionen tillgodoses genom propositionens förslag och avstyrksdärför.Utskottet återkommer i det följande till lagförslagen i detalj.Närmare om instruktionsförbudetPropositionenSom nämnts under avsnittet En självständig riksbank innebär EG-fördraget ochECBS-stadgan att måste uppfylla kravet på förbud för ochmedlemmar i dess beslutande organ att begära eller ta emot instruktioner frångemenskapsinstitutioner eller gemenskapsorgan, från medlemsstaternas regeringareller från något annat organ.I propositionen föreslås detta instruktionsförbud komma till uttryck i dels 9kap. 12 § RF, dels 41 § a riksbankslagen. I det förstnämnda lagrummet införsett nytt första stycke, där det klargörs att ingen myndighet får bestämma hurRiksbanken skall besluta i frågor som rör penningpolitik. Bestämmelsen skallgarantera oberoende gentemot riksdag och regering(departementspromemorian s. 102).Lagrådet påpekade i sitt yttrande att inte i enskilda fall fårpåverka penningpolitiken. Detta skydd för självständighet bordeenligt Lagrådet komma till uttryck i regeringsformen, som det bordegöras klart att ändå kan ingripa genom lagstiftning.Regeringen anför emellertid med anledning av Lagrådets förslag att det saknasanledning att i regeringsformen ta in ytterligare bestämmelser och hänvisartill att lagstiftningsmakten ändå ligger i händer (prop. s. 77).EG-fördragets instruktionsförbud riktar sig som framgått inte enbart till densom lämnar instruktioner, utan innebär också att direktionens ledamöter intefår begära eller ta emot instruktioner. Denna del av instruktionsförbudet finnsi förslaget till 41 a § riksbankslagen.Instruktionsförbudet aktualiseras bland annat i samband medriksdagsbehandlingen av rapporter om den förda penningpolitiken. Iett förslag till nytt första stycke i 50 § riksbankslagen har införts enbestämmelse om att minst skall lämna en skriftligredogörelse till om penningpolitiken. Härigenom kan , somRiksbankens huvudman, och allmänheten löpande ges en insyn i denpenningpolitiska verksamheten. Regeringen anser att detta är en ändamålsenliglösning på insynsfrågan. Enligt propositionen bör redogörelsen alltså varaoffentlig för att kunna bli föremål för diskussion i vidare kretsar och denskulle kunna ha ett innehåll liknande det som de nuvarandeinflationsrapporterna har. Innehåll och utformning bör emellertid inte reglerasnärmare (prop. s. 80).Finansutskottets yttrandeFinansutskottet har på eget initiativ tagit upp frågan om riksdagsbehandlingenav rapporter och den konflikt med instruktionsförbudet som därvidkan uppkomma. framhåller att det i propositionen inte närmarekommenteras hur den föreslagna redogörelsen skall beredas i . förstår bör redogörelsen betraktas som en framställning av detslag som omnämns i 3 kap. 8 § riksdagsordningen. Beträffande sådanaredogörelser löper motionsrätt. De skall vidare beredas i utskott innan de tasupp till avgörande i kammaren.Finansutskottet understryker att behandling av redogörelsernasjälvfallet inte får ske på ett sådant sätt att det uppstår en konflikt medinstruktionsförbudet. Detta förbud omfattar alla penningpolitiska beslut, dvs.just den typ av frågor som kommer att ta upp i sina redogörelser,påpekar finansutskottet. förutsätter att kammarkansliet ochtalmannen vid sin prövning av de motioner som väcks i anslutning tillredogörelserna kan vägra att ta upp yrkanden som inte är förenliga medinstruktionsförbudet.I en avvikande mening har finansutskottets m-, fp- och kd-ledamöter förordatatt finansutskott görs till mottagare av redogörelser.Redogörelserna skulle då komma att hanteras i samma ordning som Riksbankensbudget, vilken överlämnas för kännedom till finansutskottet och Riksdagensrevisorer, och problemet med motionsrätt och riksdagsbehandling avredogörelserna skulle därmed undvikas.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet delar regeringens bedömning att det saknas anledning attsärskilt föreskriva i regeringsformen att instruktionsförbudet i artikel 107 iEG-fördraget och artikel 7 i ECBS-stadgan gäller även . För riksdagensdel innebär instruktionsförbudet att inte i enskilda fall fårbestämma hur skall besluta i frågor som rör penningpolitik. Syftetmed de aktuella EG-bestämmelserna är att ge de penningpolitiska beslutsfattarnaen sådan integritet att de självständigt och utan påtryckningar utifrån kanfatta penningpolitiska beslut.Detta innebär, enligt mening, att kammarkansliet ochtalmannen vid sin prövning av till exempel de motioner som väcks under denallmänna motionstiden är skyldiga att vägra att ta upp yrkanden som inte ärförenliga med instruktionsförbudet. förekommer för övrigt attmotionsyrkanden inte får väckas därför att de inte är förenliga med grundlagenseller riksdagsordningens bestämmelser.Utskottet tillstyrker att förslaget till 9 kap. 12 § första stycket RF antassom vilande.Enligt förslaget till ny 50 § riksbankslagen skall minst tvågånger lämna en skriftlig redogörelse till ompenningpolitiken. Därmed ges riksdag och allmänhet tillfälle till insyn iRiksbankens verksamhet. Syftet med redogörelserna är således rent informativt.Innehåll och utformning bör enligt propositionen inte regleras närmare, menregeringen anser att de kan ha ett innehåll liknande de nuvarandeinflationsrapporterna.Vid överläggningarna i den arbetsgrupp som utformade departementspromemorianRiksbankens ställning (Ds 1997:50) uppmärksammades inte att en sådanredogörelse kommer att medföra motionsrätt, utskottsbehandling ochkammarbeslut. Det har emellertid inte varit vare sig arbetsgruppens ellerregeringens avsikt att den skall leda till någon formell riksdagsbehandling. 63-64 i propositionen anges vilka frågor som bör handläggas av ,och i detta sammanhang omnämns inte de penningpolitiska redogörelserna.Riksbankens skriftliga redogörelser kan väntas handla om dess bedömning avdet ekonomiska läget, den förda penningpolitiken och den framtidapenningpolitikens förutsättningar och inriktning. En ordning som föreskriverformell riksdagsbehandling inbjuder då till överträdelser avinstruktionsförbudet och riskerar att skapa oklarhet om faktiskasjälvständighet och därmed dess trovärdighet vad gäller inflationsmålet.Riksdagen saknar inte möjligheter att i andra sammanhang kommenteraRiksbankens verksamhet. Enligt den nya lydelsen av 48 § i riksbankslagen skallRiksbanken före avge årsredovisning, som ävenframdeles skall innehålla en redogörelse för den förda penningpolitiken. Ianslutning härtill föreligger motionsrätt liksom naturligtvis under denallmänna motionstiden. Inget hindrar heller att penningpolitiken berörs isamband med vårpropositionen och budgetpropositionen.Problemet med motionsrätt och riksdagsbehandling av de särskildaredogörelserna bör undvikas genom att den föreslagna 50 § ändras så attriksdagens finansutskott görs till mottagare av dem. De skulle i så fall kommaatt hanteras i samma ordning som gällt för budget,vilken enligt 47 § riksbankslagen skall överlämnas för kännedom tillfinansutskottet och revisorer. Redogörelserna kan också läggas tillgrund för utfrågningar inför finansutskottet.Enligt mening bör 50 § förslaget till riksbankslagvid kommande behandling på denna punkt anpassas till den avseddainnebörden av fempartiuppgörelsen.EMI:s synpunkter på lagförslagetPropositionenI tredje stycket av förslaget till ny lydelse av 9 kap. 12 § regeringsformenföreskrivs att skall pröva om ledamöterna i fullmäktige ochdirektionen skall beviljas ansvarsfrihet.Om en fullmäktig vägras ansvarsfrihet är han skild från sitt uppdrag. Fråganom att skilja en ledamot av direktionen från hans anställning prövas avfullmäktige. Det innebär att det krävs beslut av såväl somfullmäktige för att en direktionsledamot som vägrats ansvarsfrihet skall kunnaskiljas från sin anställning.Enligt samma förslag till grundlagsstadgande får fullmäktige skilja endirektionsledamot från hans uppdrag endast om han inte längre uppfyller de kravsom ställs för att han skall kunna utföra sina uppgifter eller om han gjort sigskyldig till allvarlig försummelse.De fall i vilka ansvarsfrihet får vägras framgår av den föreslagna lydelsenav 49 § andra stycket riksbankslagen där vissa kriterier anges för närriksdagen kan vägra en ledamot av fullmäktige eller en direktionsledamotansvarsfrihet. Det får endast ske om det finns skäl att föra talan omekonomiskt ansvar mot en ledamot av fullmäktige eller direktionen, eller omledamoten bör åtalas för brottsligt förfarande i samband med sitt uppdrag ellersin anställning.EMI har framhållit att den grund på vilken fullmäktige kan skilja endirektionsledamot från hans anställning enligt 9 kap. 12 § regeringsformen ärförenlig med ECBS-stadgan. Däremot anser att kriterierna för när riksdagenkan vägra en direktionsledamot ansvarsfrihet enligt 49 § riksbankslagen inte ärförenliga med artikel 14.2 i ECBS-stadgan.Regeringen delar inte denna uppfattning (prop. s. 74). De kriterier somgäller för att vägra en fullmäktigeledamot och en direktionsledamotansvarsfrihet enligt den föreslagna 49 § riksbankslagen ryms, enligt regeringenoch Lagrådet, under de förhållanden som enligt stadgan kan föranleda att enledamot skiljs från sin anställning.Vidare föreskrivs i förslaget till 9 kap. 12 § första stycket RF att ingenmyndighet får bestämma hur skall besluta i frågor som rörpenningpolitiken. Motsvarande instruktionsförbud finns i förslaget till 41 a §riksbankslagen, enligt vilket lagrum ledamöter av direktionen inte får sökaeller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. hari sitt yttrande också tagit upp vissa frågor med anknytning till dessalagförslag. Det område inom vilket oberoende krävs finns angivet i artikel 107i EG-fördraget. framhåller att denna artikel omfattar alla ECBS-relateradeuppgifter och inte enbart ?frågor som rör penningpolitik? eller?penningpolitiska uppgifter?, dvs. den formulering som används i 9 kap. 12 §regeringsformen respektive 41 a § riksbankslagen. Omfattningen av artikel 107 iEG-fördraget återspeglas inte till fullo i de föreslagna lagbestämmelserna ominstruktionsförbudet, anser EMI.Enligt propositionen ser regeringen tillämpningen av valutapolitiken som endel av penningpolitiken. Det innebär att även valutapolitiken omfattas avinstruktionsförbudet. Regeringen slår också fast att även andra uppgifter somenligt EG-fördraget tillkommer ECBS omfattas av förbudet eftersom Riksbankenkommer att vara en del av ECBS (prop. s. 76).MotionenModerata samlingspartiet erinrar i motion K2 om att regeringen valt att inteåtgärda de två invändningar som Europeiska monetära institutet () haft motlagförslagen. I båda fallen ansluter sig emellertid motionärerna tillregeringens bedömning och föreslår att skall göra etttillkännagivande om vad som sägs i motionen i dessa frågor (yrkande 6).Beträffande frågan om på vilka grunder en direktionsledamot kan skiljas frånsitt uppdrag, där haft uppfattningen att skrivningen i riksbankslagenskulle innebära ett sämre skydd för direktionsledamot jämfört medregeringsformen, anser motionärerna, i likhet med regeringen, att kriterierna iriksbankslagen är snävare än regeringsformen, varför riksbankslagen är förenligmed stadga.Även beträffande regeringens lagförslag om instruktionsförbudet, som enligtEMI inte till fullo uppfyller EG-fördragets krav, delar motionärernaregeringens uppfattning i sak, dvs. att även ECBS-relaterade uppgifter omfattasav instruktionsförbudet med nuvarande lagförslag. Till skillnad från regeringenanser dock motionärerna att alla ECBS-relaterade uppgifter måste anses ingå ipenningpolitiken i dess breda bemärkelse.Finansutskottets yttrandeFinansutskottet instämmer i regeringens och motionärernas bedömning att dekriterier som gäller för att vägra en fullmäktigeledamot och endirektionsledamot ansvarsfrihet enligt förslaget till 49 § riksbankslagen rymsunder de förhållanden som enligt ECBS-stadgan kan föranleda att en ledamotskiljs från sin anställning. konstaterar vidare att medpropositionens lagförslag kommer alla typer av ECBS-relaterade uppgifter attomfattas av instruktionsförbudet i 9 kap. 12 § första stycket RF och 41 a §riksbankslagen. Enligt finansutskottets mening är det därför inte erforderligtmed någon modifiering av lagförslagen i detta hänseende.Eftersom motionärerna i allt väsentligt är överens med regeringen är detenligt finansutskottets mening inte behövligt med något tillkännagivande medanledning av motionen. Det finns därför inte anledning för attbiträda motionärernas förslag. anser att konstitutionsutskottetmed hänsyn härtill bör avstyrka motion K2 (m) yrkande 6.Konstitutionsutskottets bedömningI likhet med finansutskottet delar regeringens bedömningatt de invändningar framfört mot de nu aktuella lagförslagen vad gällerdels frågan om på vilka grunder en direktionsledamot kan skiljas från sittuppdrag, dels omfattningen av instruktionsförbudet, inte bör föranleda någraförändringar av förslagen. Som finansutskottet påpekar är motionärerna i alltväsentligt överens med regeringen. anser därför inte attdet är motiverat med något tillkännagivande med anledning av motion K2 (m)yrkande 6. Motionen avstyrks därför i här aktuell del.Målet för penningpolitikenPropositionenEnligt regeringen är det i huvudsak fyra aspekter som är avgörande för attRiksbanken skall kunna anses vara självständig: Det är för det första ettinstitutionellt oberoende, med vilket avses att ingen skall ha möjlighet att ipenningpolitiska frågor ge instruktioner till . För det andra börledamöterna i det organ som utformar penningpolitiken ges ett personligtoberoende. För det tredje bör ha ett funktionellt oberoende. Detinnebär enligt propositionen (s. 48) att banken skall ges ett otvetydigt målför penningpolitiken. Slutligen bör vara finansiellt oberoende.Målet för penningpolitiken bör enligt propositionen betonainflationsbekämpningen och vara offentligt och lagfäst. Målet bör självfalletockså vara förenligt med ECBS:s prisstabilitetsmål enligt EG-fördraget. Ettlagstadgat mål för penningpolitiken är enligt propositionen en viktig del avförslaget att ge en självständig ställning och penningpolitiken enstörre trovärdighet.Ett ytterligare motiv är enligt propositionen att en långtgående delegeringav penningpolitiken bör kombineras med uppföljning och kontroll. somRiksbankens huvudman måste därför ha möjlighet att utvärdera verksamhetenutifrån ett mål som fastställts för verksamheten.I propositionen föreslås att målet för verksamhet skall vara attupprätthålla ett fast penningvärde (4 § andra stycket riksbankslagen). Ordenfast penningvärde anger enligt propositionen att det är den allmänna prisnivånsom avses. Målet skall inte tolkas så att alla enskilda priser skall varastabila. Målet skall vidare tolkas i förändringstermer, inte i absoluta termer,dvs. målet bör uttryckas som ett mål för inflationstakten snarare än som ettmål för den absoluta prisnivån (prop. s. 53).Riksbanken bör härutöver, som en myndighet under , ha skyldighet attstödja de allmänna ekonomisk-politiska målen, i syfte att uppnå hållbartillväxt och hög sysselsättning, i den mån dessa inte strider motprisstabilitetsmålet. Denna skyldighet bör enligt regeringens mening intelagfästas.MotionernaI motion 1997/98:K3 av () begärs att beslutar attde högst prioriterade målen för enligt riksbankslagen skall varafull sysselsättning och finansiering av omställningen till ettkretsloppssamhälle. Motionären anser att målet ett fast penningvärde är försnävt. Rätten till arbete är grundlagsfäst i och omfattas av FN:sdeklaration för de mänskliga rättigheterna. Omställningen till ettkretsloppssamhälle är enligt motionären nödvändig och kommer att ge arbete överhela landet. Motionären anser att beträffande fas två av EMUom bl.a. förbud mot monetär finansiering bör omprövas, om de gör det svårt attskapa full sysselsättning och finansiera omställningen tillkretsloppssamhället.I motion 1997/98:Fi219 av m.fl. (mp), väckt under denallmänna motionstiden , begärs förslag om lagstiftade övergripande mål förRiksbanken i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 8). Miljöpartietanser att i högre grad än skall stödja den långsiktigaekonomiska politik som beslutat och att bör fastställadetta mål i lag. Övergripande krav att minska miljöskulden och arbetslöshetenskall vara centrala. Även det penningpolitiska målet för börfastställas av . Detta mål bör enligt vara att bibehållaen prisstabilitet på god europeisk nivå. Prisstabilitet har en avgörandebetydelse för möjligheterna att uppnå en ekologiskt hållbar ekonomiskutveckling.Finansutskottets yttrandeFinansutskottet delar regeringens uppfattning att en delegering avpenningpolitiken till en självständig riksbank inte bör ske utan att målet förverksamheten är tydligt. En självständig riksbank måste därför ges ettdemokratiskt förankrat mål för verksamheten. delaruppfattningen att målet för penningpolitiken bör vara lagfäst. börockså som huvudman för ges möjlighet att utvärdera verksamheten motdet mål som sätter för penningpolitiken.Finansutskottet framhåller att principen om en oberoende riksbank inteinnebär att målen för den ekonomiska politiken eller prioriteringen mellan demändras, utan att tanken tvärtom är att den samlade måluppfyllelsen kanförbättras genom att trovärdigheten för den ekonomisk-politiska strateginstärks. Genom att förstärka förtroendet för en långsiktig prisstabilitet kanmöjligheterna att i ett kort- och medelfristigt perspektiv anpassapenningpolitiken till det ekonomiska läget öka, anför finansutskottet.Flera EU-länder har ett lagfäst huvudmål för penningpolitiken somsyftar till att upprätthålla prisstabilitet, påpekar finansutskottet. Det ärdessutom vanligt att huvudmålet kombinerats med lagfästa, underordnade mål,formulerade som att , utan att åsidosätta det överordnade målet,skall stödja den allmänna ekonomiska politiken.Även ECBS har underordnade mål, anför finansutskottet vidare. Enligt ECBS-stadgan skall huvudmålet för ECBS vara att upprätthålla prisstabilitet. Utanatt åsidosätta detta mål skall ECBS stödja den allmänna ekonomiska politikeninom gemenskapen i syfte att bidra till att förverkliga gemenskapens mål. Dessaär att främja en harmonisk och väl avvägd utveckling av näringslivet inomgemenskapen som helhet, en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som tar hänsyntill miljön, en hög grad av ekonomisk konvergens, en hög nivå i fråga omsysselsättning och socialt skydd, en höjning av levnadsstandarden ochlivskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellanmedlemsstaterna.Finansutskottet framhåller att kommer att omfattas av ECBSverksamhetsmål såsom det är formulerat i stadgan och att det därför inte ärmöjligt att fastställa ett verksamhetsmål som strider mot detta mål.Det är också finansutskottets uppfattning att , som en myndighetunder , bör ha skyldighet att stödja de allmänna ekonomisk-politiskamålen i den mån dessa inte strider mot prisstabilitetsmålet. Denna skyldighetbehöver enligt utskottets mening inte lagfästas.De traditionella målen för ekonomisk politik brukar vara hållbar tillväxt,hög sysselsättning, prisstabilitet, rättvis fördelning, regional balans och godmiljö. Penningpolitiken kan enligt finansutskottet påverka målet omprisstabilitet och medverka till att uppfylla målen om hållbar tillväxt ochfull sysselsättning. Däremot är mål som t.ex. god miljö, regional balans ochrättvis fördelning enligt finansutskottets uppfattning inte särskilt vällämpade som mål för penningpolitik.Finansutskottet delar regeringens och arbetsgruppens uppfattning beträffandeformuleringen av det penningpolitiska huvudmålet så att skallupprätthålla ett fast penningvärde. Orden fast penningvärde anger att det ärden allmänna prisnivån som avses.