bet · GM01AU1 · 1998-11-26 00:00:00 — Idet framväxande kunskapssamhället ställs allt högre krav på kunskaper ochpersonliga färdigheter. Efterfrågan ökar på välutbildad arbetskraft medanefterfrågan på korttidsutbildad arbetskraft knappast stiger. av för 1999.Utskottet förespråkar ett system med personliga utbildningskonton. Genomett sådant system förbättras förutsättningarna för alla vuxna att påbörjafort- och vidareutbildning. Det kan ske genom att den enskilde medgesskatteavdrag för de medel som avsätts på samma sätt som sker föravsättning till pensionsförsäkringar. Beskattningen sker i stället när denenskilde använder pengarna för utbildning. Även arbetsgivaren kan ges rättatt avsätta lika mycket som den enskilde. En form av utfyllnad på kontotkan övervägas för låginkomsttagare.Utskottet anser att ett system med lärlingsutbildning bör byggas upp isyfte att underlätta ungdomars inträde på arbetsmarknaden. Ungdomslönernabör vidare vara mer flexibla än , vilket skulle öka arbetsgivaresintresse för att anställa ungdomar och leda till minskadungdomsarbetslöshet.Arbetsmarknadspolitiska åtgärder och AMV:s verksamhetUtskottet är starkt kritiskt mot arbetsmarknadspolitikens nuvarandeutformning. Att arbetslöshetsförsäkringen behöver bli föremål för engenomgripande förändring har utskottet redan konstaterat. Också dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna behöver reformeras. Åtgärderna måste iökad utsträckning styras mot yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning somleder till arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Till skillnad från bör kvalitet sättas framför kvantitet. Det s.k. volymmålet har storbetydelse i regeringens arbetsmarknadspolitik och har lett till attåtgärderna i första hand inriktats på kvantitet i stället för kvalitet.Flera av åtgärderna upplevs också som meningslösa och innebär attarbetslösa hamnar i en rundgång mellan arbetslöshet och åtgärder. En stormängd olika åtgärder har införts och regeländringarna varit frekventa.Följden har blivit att det är svårt att överblicka regelsystemet. Deförenklingsförslag som läggs fram i årets budgetproposition är enligtutskottets uppfattning otillräckliga.Offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa (OTA) och resursarbeteär exempel på åtgärder som tränger ut ordinarie arbetstillfällen och somenligt utskottets uppfattning bör avvecklas. Utskottet anser att det ärbättre om man skapar förutsättningar för ordinarie arbetstillfällen i statoch kommun. Också åtgärden generationsväxling anser utskottet bör avvisas.Det är exempel på en åtgärd som har som syfte att minskaarbetskraftsutbudet för att arbetslöshetsstatistiken skall bli bättre.Utskottet anser att den äldre arbetskraftens erfarenhet och kompetens måstetas till vara. Utgångspunkten för arbetsmarknadspolitiska insatser måstevara att denna grupp utgör en resurs på arbetsmarknaden.Den angelägna expansionen av service- och tjänstesektorn ställer krav påAMV och arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingen skall underlättarörlighet på arbetsmarknaden och snabb rekrytering av arbetskraft. Denskall medverka till att arbetssökande finner vägar till arbete ellerkompetenshöjning.Utskottet vill slutligen betona att AMV:s verksamhet bör ses över ocheffektiviseras. De förändringar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernasom utskottet förordar kommer att minska behovet av insatser från AMV.Vad utskottet här anfört om inriktningen av arbetsmarknadspolitiken medanledning av motionerna A254 (fp) yrkandena 1 och 2, A255 (fp) yrkandena 1-5 och 19, A257 (kd) yrkandena 1, 3, 4, 13, 30 och 31, A276 (m) yrkandena 1och 2, Sk310 (m) yrkandena 17-19, Sk670 (m) yrkande 2, N330 (kd) yrkande 17och N332 (fp) yrkande 19 bör som sin mening ge regeringen tillkänna. De inriktningsförslag som framförs i övriga i sammanhangetbehandlade motioner avstyrks i den mån de inte kan anses tillgodosedda medvad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande allmän inriktning av politikenatt med anledning av motionerna 1998/99:A254 yrkandena 1och 2, 1998/99:A255 yrkandena 1-5 och 19, 1998/99:A257 yrkandena 1, 3, 4,13, 30 och 31, 1998/99:A276 yrkandena 1 och 2, 1998/99:Sk310 yrkandena 17-19, 1998/99:Sk670 yrkande 2, 1998/99:N330 yrkande 17 och 1998/99:N332yrkande 19 samt med avslag på motionerna 1998/99:A214 yrkandena 10, 15, 17och 18, 1998/99:A218, 1998/99:A230, 1998/99:A291 yrkande 4, 1998/99: A804yrkande 1, 1998/99:Fi210 yrkandena 32-34, 1998/99:So309 yrkande 5, 1998/99:So460 yrkande 3, 1998/99:Kr274 yrkande 10, 1998/99:T803 yrkande 10, 1998/99:N326 yrkande 17, 1998/99:N334 yrkande 10, 1998/99:N335 yrkande 16, 1998/99:N336 yrkande 5 samt 1998/99:N337 yrkande 17 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,2. Allmän inriktning av politiken (mom. 1)och (båda v) anserdels att utskottets ställningstagande i avsnitt 1.1 Allmän inriktning avpolitiken under rubriken syn på inriktningen avarbetsmarknadspolitiken, , andra stycket, bortha följande lydelse:När det sedan gäller frågor som rör friare användning av medel förarbetsmarknadspolitiska åtgärder delar utskottet ståndpunktatt det bör genomföras en reform som innebär att samtliga län ges möjlighetatt mer fritt disponera över de arbetsmarknadspolitiska medlen. En sådanreform bör enligt utskottets mening innebära att volymkravet tas bort ochatt regelverket liberaliseras. Vidare bör besluten fattas regionalt ochlokalt. En förutsättning för en decentralisering är dock att de nationelltdefinierade målen för arbetsmarknadspolitiken kan tillgodoses. Vidare ärdet viktigt att det klargörs vilka ramar som skall gälla för hur medel förarbetsmarknadspolitiska åtgärder och arbetslöshetsersättning får användas.Vad utskottet har anfört bör ges regeringen till känna.dels att det ovannämnda avsnittet fr. o. m. underrubriken bortha följande lydelse:Reformera arbetsmarknadspolitikenSom utskottet anfört ovan är det viktigt att det nuvarandearbetslöshetsmålet kompletteras med ett sysselsättningsmål. Genom detta målmåste den framtida arbetsmarknadspolitiken förändras så att alltflermänniskor får möjlighet att erhålla ett reguljärt arbete. Utskottet delarVänsterpartiets uppfattning att arbetsmarknadspolitiken under 1990-talethar blivit "överlastad" och tappat i effektivitet och trovärdighet. Den bördärför reformeras inom ramen för en tillväxtorienterad politik. Ansvaretför arbetsmarknadspolitiken bör i första hand vara en statlig angelägenhet.Det är dock nödvändigt med en systematiskt genomförd decentralisering föratt effektivt kunna genomföra den. Det nuvarande traditionella rigidasystemet med olika försöksverksamheter och frizoner bör som utskottettidigare påpekat successivt ersättas av en förenklad nationellarbetsmarknadspolitik utan volymkrav och som tillåter ett starkt lokaltinflytande över den konkreta utformningen.Arbetsmarknadspolitiken bör i första hand koncentreras påförmedlingsverksamhet, på att minimera långtidsarbetslöshet, att motverka s.k. rundgång och att verka för att bryta könssegregeringen påarbetsmarknaden.Den enskilde personen måste stå i fokus. Meningsfulla individuellahandlingsplaner skall styra insatserna. Som utskottet påpekat ovan måstekvalitet få gå före kvantitet. Lågkvalitativa åtgärder som ALU, API och OTAbör avvecklas. Dessa bör ersättas av kombinationer av utbildning ochpraktik i olika former. Utskottet anser dock att det är viktigt attarbetslinjen upprätthålls. Förändringarna får inte innebära att arbetslösai högre grad än blir hänvisade till passiv ersättning i stället föratt få delta i åtgärder. De får inte heller leda till att arbetslösa blirutförsäkrade.De olika utbildningsalternativen måste göras attraktivare. Genom att höjalägsta nivån på utbildningsbidragen och att införa ett stimulansbidrag fördem som går olika bristyrkesutbildningar kan människor stimuleras attvidareutbilda sig. Vidare bör man pröva att införa ett system medjobbrotation, dvs. att arbetslösa utbildas till vikarier och den ordinariepersonalen i sin tur vidareutbildas.För att uppnå en balanserad arbetsmarknad är arbetsvillkor ochkompetensförsörjning centrala ingredienser. Vidare krävs långsiktighet. Detär också viktigt att arbetsmarknadspolitiken integreras i närings- ochregionalpolitiska strategier.Betydande delar av den strukturella arbetslösheten är betingad av bransch-problem, regionala obalanser och otillräckliga utbildningsnivåer. Man kandock inte lösa dessa problem inom arbetsmarknadspolitiken. mening är det näringspolitikens roll att bidra till enstrukturell omvandling i företagssektorn så att framtidsjobben skapas.Arbetsmarknad för allaArbetsmarknaden måste göras tillgänglig för alla. Att alltfler inte ansessom "gångbara på arbetsmarknaden" handlar till stor del om utbildningskravmen lika ofta om fördomar mot äldre och funktionshindrade och ävenrasistiska attityder. Denna diskriminering måste bekämpas. Vidare bör manbli mer selektiv när det gäller olika former av sysselsättningssubventioner. Subventionerna bör anpassas efter eventuella arbetsgivares olikaförutsättningar och betalningsförmåga.För att bryta utvecklingen krävs att lokala erfarenheter tas till vara. Isamspel med folkrörelser och lokalt näringsliv kan den långtidsarbetslösaspassivitet brytas. Individernas aktivitet bör anpassas till vars och ensförmåga och behov. Enligt utskottet kan man i detta utvecklingsarbete talärdom av de erfarenheter som man uppnått i de kommuner i länsom startat ett projekt benämnt "Det finns bruk för alla". Det bör ävengöras en översyn av arbetsförmedlingarnas organisation i förhållande tillalternativa lokala organisationsformer för arbetslöshetsbekämpning.Vidare är det viktigt att man åstadkommer samverkan för att avskaffahinder när det gäller den del av arbetsmarknadspolitiken som gränsar tillsocialpolitiken. Frågor kring rehabilitering, tillskapande av anpassadearbetsplatser och meningsfulla aktiveringsinsatser kräver lokalt samarbetemellan myndigheter, företag och frivilliga organisationer.Arbetsgivarens ansvarSom har påpekat har det utvecklats ett slags "just in time"- arbetsmarknad där stora delar av kostnaderna för rekrytering,introduktion, praktik, kompetensutveckling, rehabilitering, anpassadearbetsplatser m.m. lastas över på staten, kommunsektorn,socialförsäkringarna och individen. Vidare innebär de "slimmade"organisationerna, de konjunkturanpassade arbetstiderna och de kortaanställningskontrakten att arbetslöshetsförsäkringen och individerna fårbära kostnaderna för verksamheternas anpassningsförmåga. Enligt utskottetsmening får arbetsmarknadspolitiken aldrig urarta till att förse företag ochandra arbetsgivare med billig arbetskraft.Utskottet anser därför att arbetsgivarna bör ta ett väsentligt störreansvar för arbetskraften än vad som gäller . Det bör genomförasförändringar som innebär att kostnadsansvaret omfördelas och att det bliren annan rollfördelning på arbetsmarknaden. Ett regelsystem bör införas sominnebär att arbetsgivarna får ett betydande kostnadsansvar som kompletterasmed ett system för vinstdispositioner där löntagarna ges inflytande. Vidarebör det införas obligatoriska praktikplatser på stora och medelstoraarbetsplatser. Det bör också införas framtidsfonder för att stimulerakompetensutvecklingen i arbetslivet.Reformera arbetslivetÄven arbetslivet genomgår en djupgående förändring.Sysselsättningen har blivit instabil, anställningsförhållandena alltmerosäkra och arbetstiderna mer varierande. Lågutbildade har allt svårare attkomma ut på arbetsmarknaden. Unga, invandrare och funktionshindrade hardrabbats av denna utveckling. Det har uppkommit helt nya strukturproblem påarbetsmarknaden men det saknas effektiva verktyg för att upprätthållamänniskors trygghet och inflytande.Utskottet kan konstatera att alltfler kvinnor arbetar i ofrivilligtdeltidsarbete. De är överrepresenterade när det gäller tidsbegränsadeanställningar. Vidare innebär den könsuppdelade arbetsmarknadenkönsdiskriminerande lönerelationer och sämre arbetsvillkor. Kvinnorslönearbete har ändrat på det traditionella lönearbetsmönstret.Arbetskraftsdeltagandet varierar mer över livscykeln. Atypiskaarbetsvillkor präglar alltmer tjänstesektorn där kvinnliga arbetstagaredominerar. Nedskärningarna inom den offentliga sektorn har inneburit attden ekonomiska tryggheten för många kvinnor försvunnit.Den flexibilitet som följer av avreglering av arbetsmarknaden omfördelaromställningens kostnader från företagen till samhället och de anställda.Förändringarna beslutas till stor del ensidigt av arbetsgivaren. Resultatetblir otrygghet och rättslöshet för löntagarna vilket i sin tur förhindraren produktiv förändring.På grund av de omfattande förändringarna som skett i arbetslivet måstearbetsrätten förstärkas. Det krävs även nya övergripande centrala avtal.Lönebildningen måste vara stabil och parternas integritet måste garanteras.Rätten till kompetensutveckling bör betraktas som en grundläggande rätt iett modernt arbetsliv. De nya lösare anställningsformerna, exempelvisdistansarbete, inhyrning av arbetskraft m.m., innebär att många fallerutanför det arbetsrättsliga skyddsnätet. Det krävs därför ett nytänkandeför att kunna bevara och utveckla trygghet, värdighet och demokrati påarbetsplatserna.Utskottet delar uppfattning att den produktiva rättvisansstrategi bör bygga på en stabil sysselsättning. En sund lönebildning börkunna fungera utan att den påverkas av massarbetslöshetens arbetsutbud.Konjunkturella variationer och strukturella förändringar kan mötas genomatt den totala lönekostnaden och det totala tidsuttaget varieras på ettsolidariskt sätt. För att uppnå detta krävs nya fördelningsinstrument sominnebär att vinster sätts av till utbildning och att arbetstidsuttaget kankontrolleras som rörligheten hos arbetskraften stimuleras.Sammanfattande bedömningMed hänsyn till vad som anförts tillstyrker utskottet motionerna A291 (v)yrkande 4, A804 (v) yrkande 1, T803 (v) yrkande 10, N335 (v) yrkande 16,och N336 (v) yrkande 5. De inriktningsförslag som framförs i övriga isammanhanget behandlade motioner avstyrks i den mån de inte kan ansestillgodosedda med vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande allmän inriktning av politikenatt med anledning av motionerna 1998/99:A291 yrkande 4,1998/99:A804 yrkande 1, 1998/99:T803 yrkande 10, 1998/99:N335 yrkande 16och 1998/99:N336 yrkande 5 samt med avslag på motionerna 1998/99:A214yrkandena 10, 15, 17 och 18, 1998/99:A218, 1998/99:A230, 1998/99:A254yrkandena 1 och 2, 1998/99:A255 yrkandena 1-5 och 19, 1998/99:A257yrkandena 1, 3, 4, 13, 30 och 31, 1998/99:A276 yrkandena 1 och 2, 1998/99:Fi210 yrkandena 32-34, 1998/99:Sk310 yrkandena 17-19, 1998/99:Sk670 yrkande2, 1998/99:So309 yrkande 5, 1998/99:So460 yrkande 3, 1998/99:Kr274 yrkande10, 1998/99:N326 yrkande 17, 1998/99:N330 yrkande 17, 1998/99:N332 yrkande19, 1998/99:N334 yrkande 10 samt 1998/99: N337 yrkande 17 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört,3. Allmän inriktning av politiken (mom. 1)() anserdels att utskottets ställningstagande i avsnitt 1.1 Allmän inriktning avpolitiken under rubriken syn på inriktningen avarbetsmarknadspolitiken bort ha följande lydelse:Genom en ökad produktivitet och produktionstillväxt kan sysselsättningenöka och därigenom arbetslösheten minska. För att uppnå detta krävs somCenterpartiet påpekar goda möjligheter för fler företag att utvecklas ochexpandera samt en förbättrad arbetsmarknadspolitik. Detta kan baraåstadkommas genom att man vidtar en rad olika åtgärder.Flera åtgärder krävs för att stimulera företagande. En nödvändig åtgärd äratt sänka arbetsgivaravgifterna och därigenom minskaarbetskraftskostnaderna. Genom en sådan åtgärd stimuleras företagen tillnyanställningar. En annan nödvändig åtgärd är att förändra arbetsrätten.Det bör införas en ny modern arbetsrätt eftersom den nuvarandelagstiftningen inte är anpassad till dagens arbetsmarknad. Nya sätt attorganisera arbetet håller på att sudda ut gränserna mellan olikaanställningsformer och mellan arbetstagare och arbetsgivare. Antaletprojektarbeten ökar vilket innebär att de tidsbegränsade anställningarnablir fler. och distansarbete sätter arbetstids- ocharbetsmiljölagstiftningen ur spel. Förändringar måste genomföras på ettsådant sätt att det skapas långsiktiga spelregler som tillgodoserföretagens krav på flexibilitet och den enskildes rätt till trygghet.Arbetsrätten bör decentraliseras ytterligare, dvs. det bör ges störremöjligheter att lokalt göra avsteg från centrala avtal. När det gäller demindre företagen bör undantag från turordningsreglerna kunna göras för tvånyckelpersoner. I syfte att förbättra lönebildningen bör bl.a.medlingsinstitutet förstärkas genom att det får en möjlighet att förbjudavarsel om stridsåtgärder under medling. Utskottet delar därförCenterpartiets uppfattning att det bör tillsättas en utredning som ser överdagens regelverk i syfte att förändra detta för att skapa bättre trygghet,flexibilitet och tillväxt.Utskottet delar också syn att utbildningen måste förändrasså att den bättre svarar mot de krav som kunskapssamhället ställer på ettlivslångt lärande och återkommande utbildning. En rimlig utgångspunkt äratt se till att alltfler har en utbildningsbakgrund motsvarandegymnasieskolans kärnämnen. För att långsiktigt klara återkommandeutbildning måste det tillskapas nya finansieringssystem. Ett system somuppfyller kraven på långsiktighet är det finansieringssystem Centerpartietanvisar och som bygger på att det inrättas s.k. kompetenskonton.För att kunna förbättra arbetsmarknadspolitiken krävs att dess "roll"vidgas. syftade arbetsmarknadspolitiken till att i första handbryta obalanser, undvika flaskhalsar och motarbeta långtidsarbetslöshet.Arbetsmarknadspolitiken måste nu förändras så att den även syftar till atthöja kompetensen för människor så att de kan ta nya arbeten och till attförhindra passivisering och social utslagning.Arbetsmarknadspolitiken måste också decentraliseras och göras mer flexibel. De centrala regleringarna och antalet åtgärder måste minska. De lokalaarbetsförmedlingsnämnderna måste ges större befogenheter. Vidare bör störreandel av resurserna hanteras lokalt och länkas ihop med andra åtgärder.En översyn bör göras av AMV:s roll och funktion. Större befogenheter börläggas över på länsarbetsnämnderna. De centrala regleringarna och antaletarbetsmarknadspolitiska åtgärder måste minska. Arbetsmarknadspolitiskainsatser måste kunna samverka med den regionala och lokala närings- ochutbildningspolitiken.Trots att det råder en högkonjunktur kan utskottetkonstatera att det finns vissa s.k. bristyrken, dvs. yrkesområden där detfinns lediga arbeten men inte tillräckligt med kvalificerade sökande. flaskhalsar riskerar att driva upp lönerna och därmed inflationen. Föratt undvika flaskhalsproblem måste mer resurser satsas påarbetsmarknadsutbildningar i stället för på de andraarbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Volymmålet bör ersättas av effektmåleller mer kvalitativa mål. Inom ramen för de nationella målen förarbetsmarknadspolitiken bör man öka möjligheterna att lokalt hantera demedel som står till arbetsmarknadspolitikens förfogande. Vidare bör enfriare användning av de arbetsmarknadspolitiska medlen omfattaregionalpolitiskt prioriterade områden.När det sedan gäller arbetslöshetsförsäkringen vill utskottet poängteraatt den skall vara en omställningsförsäkring och inte en permanentförsörjning. Arbetslöshetsförsäkringens uppgift skall vara att ersätta denenskilde för inkomstförluster fram till dessatt han eller hon erhållit ett nytt arbete. En tidsbegränsning får dockinte leda till att den enskilde står utan försörjning. Utskottet anserdärför att det bör tillsättas en utredning som ser över tänkbara alternativoch analyserar för- och nackdelar med dessa.Slutligen instämmer utskottet i påpekande att det ärviktigt att arbete alltid skall löna sig men att detta motverkas av detförhållandet att ersättningar från olika källor samverkar för den enskildepå ett ogynnsamt sätt. Detta beror på att de som blir anvisade arbete ellerutbildning ofta går miste om bidrag och drabbas av fördyringar i form avökade resekostnader. Till detta kommer skattesystemets inverkan. Utskottetanser därför att det bör tillsättas en utredning som skall se över hurolika bidrag samverkar.Sammanfattningsvis biträder utskottet motionerna A214 (c) yrkandena 10, 15,17 och 18, Fi210 (c) yrkandena 32-34 och N337 (c) yrkande 17. Deinriktningsförslag som framförs i övriga i sammanhanget behandlade motioneravstyrks i den mån de inte kan anses tillgodosedda med vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande allmän inriktning av politikenatt med anledning av motionerna 1998/99:A214 yrkandena 10, 15, 17 och 18, 1998/99:Fi210 yrkandena 32-34 och 1998/99:N337 yrkande 17samt med avslag på motionerna 1998/99:A218, 1998/99:A230, 1998/99:A254yrkandena 1 och 2, 1998/99:A255 yrkandena 1-5 och 19, 1998/99:A257yrkandena 1, 3, 4, 13, 30 och 31, 1998/99:A276 yrkandena 1 och 2, 1998/99:A291 yrkande 4, 1998/99: A804 yrkande 1, 1998/99:Sk310 yrkandena 17-19,1998/99:Sk670 yrkande 2, 1998/99:So309 yrkande 5, 1998/99:So460 yrkande 3,1998/99:Kr274 yrkande 10, 1998/99:T803 yrkande 10, 1998/99:N326 yrkande 17,1998/99:N330 yrkande 17, 1998/99:N332 yrkande 19, 1998/99:N334 yrkande 10,1998/99:N335 yrkande 16 samt 1998/99:N336 yrkande 5 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,4. Handlingsplan om sysselsättningspolitik (mom. 2)(), (), (), (), (), () och ()anserdels att den del av utskottets ställningstagande i avsnitt 1.2 EU-frågoroch nordisk arbetsmarknad som börjar med "Utskottet har inhämtat attkommissionen" och slutar med "avstyrks motion A257 (kd) yrkande 32 " bortha följande lydelse:Den nationella handlingsplan för sysselsättningspolitiken i somregeringen lade fram har enligt utskottets mening fel inriktning.Det krävs en ökad flexibilitet inom arbetsmarknadsområdet, exempelvis vadgäller arbetsrätten, för att uppmuntra företagens och de anställdasanpassningsförmåga. I riktlinjerna förordas också lägre skatter på arbetesamt satsning på tjänstesektorn som viktiga instrument för att skapasysselsättning. Utskottet är kritiskt till att regeringen inte har fört enpolitik i överensstämmelse med dessa riktlinjer. Utskottet anser attriksdagen bör begära att regeringen lägger fram ett handlingsprogram förhur de gemensamma ståndpunkter som EU:s medlemsländer enats om vad gällerarbetslöshetsbekämpningen skall omsättas i praktiken. Utskottet tillstyrkermot bakgrund därav motion A257 (kd) yrkande 32.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande handlingsplan om sysselsättningspolitikatt med anledning av motion 1998/99:A257 yrkande 32 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,5. Arbetsmarknaden för handikappade (mom. 4, motiveringen), , och (alla m) anseratt den del av utskottets ställningstagande i avsnitt 1.3 Arbetsmarknadenför olika grupper under ,som börjar med "Behovet av subventionerade arbetsplatser" och slutar med"även " bort ha följande lydelse:Situationen understryker behovet av utbyggt samarbete med näringslivet isyfte att nå ökad rehabilitering på befintliga arbetsplatser. BeträffandeSamhall konstaterar utskottet att koncernen har uppnått de mål som harställts av statsmakterna. Regeringen föreslår inga ändrade mål för Samhallsverksamhet men begränsar med sitt budgetförslag kraftigt enmerkostnadsersättning som skall utgå till . Detta är inteen långsiktigt acceptabel ordning. torde den komma att framtvingaendera kraftiga lönesänkningar för de arbetshandikappade eller risk för attSamhall går i konkurs in på 2000-talet.Utskottet kan för sin del acceptera en sänkning av soliditetunder 1999. För tiden därefter måste emellertid klarhet bringas omförutsättningarna och målen för fortsatta verksamhet. Diverseanalyser pågår inom , och utskottetförutsätter att regeringen återkommer till medsamlade förslag rörande fortsatta verksamhet.6.