bet · GL01KU25 · 1998-05-12 00:00:00 — Detförhållandet att uppgifterna om honom i Säkerhets-polisens register lämnats ut i personalkontroll-ärendet och vad som följde på detta har utsatt honomför andras missaktning.ÄrendetI en anmälan har begärts att konstitutionsutskottetgranskar regeringens handläggning av målet Leandervs inför den Europeiska domstolen för demänskliga rättigheterna i syfte att undersöka omnågon eller några av regeringarna under 1980-taletvilselett i målet, bilaga A 5.2.Under november månad 1997 förekom tidningsuppgifterom att regeringens företrädare vid hearingen införEuropakommissionen på flerapunkter kommit med felaktiga uppgifter och utmålatTorsten som en säkerhetsrisk.Tidningsuppgifterna gällde bl.a. att Hans Corellskulle ha försäkrat att alla Säkerhetspolisensresurser ägnades åt att bekämpa terroristgäng ochliknande och att han mycket eftertryckligtförsäkrade att politisk åsiktsregistrering ärförbjuden i . Vidare uppgavs att Hans Corellsagt att det vore mycket enklare för honom att hankunde lämna ut all information i fallet, men att hantyvärr inte fick göra det. Han kunde dock avslöjaatt man misstänkte att det pågick en organiseradverksamhet för att forcera säkerhetsskyddet kringpersonalkontrollen. I tidningarna förekom ocksåpåståenden om att och när de hävdade att inte genomförde ca 100000 personalkontroller och när de antyddeatt kunde ha med ryska ubåtar att göra.Inom utskottets kansli har gjorts en genomgång avRegeringskansliets akter som gäller målet vidkommissionen och domstolen.Utskottet har härefter ställt ett par frågor tillRegeringskansliet och med anledning härav har inomUtrikesdepartementet upprättats en promemoria somsvar, bilaga A 5.3.Utskottet har också - efter medgivande av TorstenLeander - haft tillgång till Säkerhetspolisensregisteruppgifter om honom. Vidare har utskottethaft tillgång till huvuddelen av från ochden (HT15 resp. HT16) medanvisningar till personalkontrollkungörelsen vadavser uppgifter för registrering m.m.Statssekreteraren i KristinaRennerstedt har tillsammans med departementsrådetClaes Kring och hovrättassessorn om innehållet i regeringens hemligaföreskrifter i ärendet om regeringensföreskrifter om Säkerhetspolisens register.Förbudet mot åsiktsregistreringEnligt 2 kap. 3 § regeringsformen får inteanteckning om medborgare i allmänt register utanhans samtycke grundas enbart på hans politiskaåskådning. Bestämmelsen infördes i regeringsformenden 1 januari 1977.Dessförinnan fanns ett förbud motåsiktsregistrering i personalkontrollkungörelsen somträdde i kraft och upphörde attgälla . Enligt 2 § andrastycket personalkontrollkungörelsen fick isäkerhetsavdelningens polisregister antecknasuppgifter som behövdes för den särskildapolisverksamheten. Vidare föreskrevs att anteckningi sådant register inte fick göras enbart av detskälet att någon genom tillhörighet tillorganisation eller på annat sätt givit uttryck förpolitisk uppfattning. Fram till slutet av september1972 kompletterades bestämmelserna avtjänsteföreskrifter upprättade avRikspolisstyrelsen.Enligt tjänsteföreskrifter (HT15), dvs. samtida medpersonalkontrollkungörelsen, fick anteckning integöras enbart av det skälet att någon genomtillhörighet till organisation eller på annat sättgivit uttryck för politisk uppfattning.Registreringen skulle avse uppgift rörande bl.a.person som genom sin verksamhet eller eljest kundebefaras vara beredd att delta i sådan handling somgällde brott mot rikets säkerhet eller som var ägnatatt undergräva det demokratiska statsskicketsbestånd eller rikets ställning som oberoende stat.Vid bedömningen skulle beaktas bl.a. sådanaförhållanden som att en person medverkar i rörelsesom syftar till att undergräva det demokratiskastatsskickets bestånd eller rikets ställning somoberoende stat eller att person i ledande ställningeller eljest aktivt bedriver för totalförsvaretväsentligt skadlig verksamhet eller att personeljest företar eller företagit åtgärd som frånsäkerhetssynpunkt måste anses anmärkningsvärd.I tjänsteföreskrifter (HT 16),vilka ersatte tjänsteföreskrifterna HT15, sägsbeträffande åsiktsregistreringsförbudet:Det är emellertid ett välkänt faktum att vissapolitiska ytterlighetsinriktningar företrädermeningar som syftar till att omstörta detdemokratiska samhället med våldsamma medel. Riskenatt medlem i eller sympatisör med sådan organisationär beredd att delta i samhällsfientlig verksamhet äruppenbar. Sådan person måste därför kontrolleras avsäkerhetstjänsten. Grunden för registrering liggerdock inte i den politiska uppfattningen som sådanutan är och förblir risken för samhällsfientligverksamhet. Det kan emellertid självfallet förekommaatt en person kan vara medlem i eller sympatisör medsådan organisation utan att därför vara beredd attdelta i samhällsfientlig verksamhet. Därest dettastår klart skall han inte registreras.Vidare sägs:Det är betydelsefullt att endast objektiva ochsakligt grundande uppgifter antecknas i registret.Det måste emellertid framhållas att detmånga gånger är nödvändigt att registrera även svagamisstankar. Ofta kan det vara fråga om obekräftadeuppgifter från personer vilkas trovärdighet iallmänhet eller i det speciella fallet inte kanbedömas. Även dåligt underbyggda uppgifter elleruppgifter av ringa vikt kan vara betydelsefulla förspaningsarbetet och kan också registreras. När detemellertid gäller sådana uppgifter bör särskildförsiktighet visas och all nödig hänsyn tas tillmedborgarnas personliga integritet.De tjänsteföreskrifter som gällde betonadeatt insamlade uppgifter skulle vara objektivt ochsakligt grundade med angivande av källanstrovärdighet. Bland de förhållanden som dåregistrerades var sådana som erfarenhetsmässigtkunde leda till att en person blev en säkerhetsrisk,såsom homosexualitet, långvarig utlandsvistelse,släktskap eller närmare bekantskap med utlänning,tidigare deltagande i underrättelseverksamhet häreller utomlands, tidigare misstanke om detta etc.Dessutom registrerades de som tillhörde eller visatsympatier för politiska ytterlighetspartier, såsomnazister och kommunister.Den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffärendiskuterade Säkerhetspolisens registreringar ibetänkandet Handläggning av Säkerhetsfrågor (SOU1968:4). Enligt nämnden vore det ytterst vanskligtatt lämna några direktiv om vilka uppgifter som fickföras in. Framgången vid spaning motsäkerhetshotande verksamhet kunde nämligen ha singrund i noteringar, som från början var dåligtunderbyggda eller förefallit av ringa vikt, men fickvärde då de i en förändrad situation ställdes sammanmed andra uppgifter. I den mån åsiktsregistreringförekom hade den sin grund i direktiv som regeringengivit mot bakgrund av det kommunistiskamaktövertagandet i Tjeckoslovakien.Den 22 september 1972 förordnades om ändrad lydelseav 2 § personalkontrollkungörelsen. Ändringeninnebar att föreskrifter angående tillämpningen avbestämmelsen om förbud mot anteckning ipolisregistret enbart av det skälet att någon genomtillhörighet till organisation eller på annat sättgivit uttryck för politisk uppfattning skullemeddelas av Kungl. Sådana närmareföreskrifter om tillämpningen meddelades avregeringen dels genom öppna föreskrifter den 22september 1972 (se bet. KU 1986/87:33 s. 648 f.),dels genom kvalificerat hemliga föreskrifter frånden , som ersattes av nya sådana den 3december 1981. Personalkontrollkungörelsen upphördeatt gälla fr.o.m. , då dennakungörelse liksom förordningen (1981:421) omsäkerhetsskydd vid statliga myndigheter ersattes aven gemensam säkerhetsskyddslag (1996:627).I övergångsbestämmelserna tillpersonalkontrollkungörelsen föreskrevs attregisteruppgifter som enligt bestämmelserna ikungörelsen inte skulle få antecknas i registretinte fick lämnas ut ur registret. Äldre "förbjudnauppgifter" (ca 100 000 poster) rensades ut urregistret i samband med införandet avpersonalkontrollkungörelsen. Enligt en uppgift avJO skulle denna gallring ha varit slutförd1971, men andra enligt andra uppgifter fortsattegallringen av "förbjudna uppgifter" längre.Utskottets bedömningUtskottets genomgång av de handlingar i målet hosEuropakommissionen som finns inom Regeringskansliethar gett vid handen att genomgåendeförde talan med en principiell och generellutgångspunkt. Talan fördes med utgångspunkten attdet gällde att visa att personalkontrollsystemet,såsom det tillämpades, generellt var förenligt medbestämmelserna i om de mänskligarättigheterna. Det var i huvudsakpersonalkontrollsystemet som sådant ochrättssäkerhetsgarantierna kring det som togs uppfrån sida. Självfallet kan olika tolkningargöras av vissa uttalanden från sida. Åena sidan skulle vissa uttalanden möjligen kunnatolkas så att de avsåg personligen.Det ligger å andra sidan beträffande flertalet av deuttalanden som uppmärksammats i massmedierna näratill hands att anta att i ställetsyftade på den generella tillämpningen avpersonalkontrollsystemet och skyddsklassningen avtjänster. I stället för att avse kan uttalanden ha gälltsådana slag av grupper eller personer sompersonalkontrollsystemet avsåg att skydda riketssäkerhet mot.Fråga uppkommer då om uppläggningen av Sverigestalan vid kommissionen och domstolen var rimlig medhänsyn till att uppgifterna om iSäkerhetspolisens register var harmlösa. Det kansåledes med dagens synsätt i och för sigifrågasättas om talan så konsekvent bordeha inriktats på att försvara systemet som sådant.Som framhållits i promemoriatill utskottet måste regeringensoch inblandade myndigheters agerande ses motbakgrund av den säkerhetspolitiska situation sområdde vid den aktuella tiden. Det kalla krigetpågick fortfarande och det fanns en genuin oro föratt subversiva krafter försökte infiltrera detsvenska försvaret. Ubåtsincidenten i ochandra incidenter ledde till uppfattningen att detvar nödvändigt att värna ompersonalkontrollsystemet. ärendeinför kommissionen och domstolen bedömdes enligtpromemorian som mycket viktigt eftersom det berördeen grundläggande princip i hela det dåvarandesystemet för personalkontroll. Främst var detpraxis att inte lämna ut uppgifter från registrettill den registrerade som försvarades från Sverigessida. Enligt promemoria hadeett utslag som inneburit rätt för registrerade attfå del av uppgifter i Säkerhetspolisens registervarit liktydigt med att personalkontrollsystemetomintetgjorts med allvarliga konsekvenser också förSveriges samarbete på detta område med andra länder.Enligt utskottets mening kan det inte nu bortsesfrån att denna syn på det angelägna i att generelltförsvara personalkontrollsystemet var präglat av enannan tidsanda än dagens. Utskottet är därför inteberett att rikta någon kritik mot sättet att föraSveriges talan i kommissionen och domstolen.Utskottet vill dock understryka vad Hans Corellsjälv framhållit i ett ärende i ett annat sammanhanghos Justitiekanslern (s. 173) om attregeringen alltid måste sträva efter att se till attkonventionsorganen erhåller fullständig och korrektinformation, även när informationen talar emot denståndpunkt regeringen intagit i processen.I granskningen av detta ärende har utskottet ocksåkommit in på frågan om registreringen av uppgifternaom i Säkerhetspolisens register kanses som åsiktsregistrering. Den första uppgiften iregistret härrör från tiden före det attpersonalkontrollkungörelsens förbud motåsiktsregistrering infördes. Att uppgiften integallrades ut i samband med införandet avpersonalkontrollkungörelsen kan bero på att man intehann med detta innan nästa registrering fördes in.De två följande uppgifterna ter sig harmlösa men varinte alldeles uppenbart oförenliga med synsättet attpolitiska åsikter i vissa fall kunde registreras omåsikten också innebar att samhället fick omstörtasmed våld. Det förhållandet att så harmlösauppgifter som det här var fråga om lämnades ut iett anställningsärende kan självfallet ifrågasättaseftersom uppgifterna inte kan sägas ge grund för attpåstå att var en säkerhetsrisk.Regeringen har emellertid numera offentligenklargjort detta och ex tillerkänt TorstenLeander för den kränkning han utsattsför.Något uttalande i övrigt är därmed inte påkallatfrån utskottets sida.6 Vissa frågor om gåvor ochförmåner m.m.6.1 Statsministerns lån av ett hus iSpanienAnmälanI granskningsanmälan, bilaga A 6.1, hänvisas tilluppgifter i massmedier, enligt vilka statsministerGöran lånatett hus i av en spansk affärsman. Vidarehänvisar anmälaren till att värdet av huslånet haruppskattats till , men atthusägaren inte velat ha betalt. Statsministernskulle, enligt dessa uppgifter, ha betalat i efterskott. Förmånen att lånahuset skulle statsministern ha fått genom sinakontakter med en tjänsteman på Utrikesdepartementet.Anmälaren har hemställt att konstitutionsutskottetprövar lämpligheten i att statsministern genom sinakontakter på har utnyttjattillfället till denna förmån samt prövar omhusägaren har eller har haft affärsmässiga intresseni Sverige.Utredningen i ärendetRiksåklagaren beslutade attavskriva bl.a. en anmälan mot statsminister angående brott i samband med ensemestervistelse i , bilaga 2.Konstitutionsutskottet beslutade att frånStatsrådsberedningen begära svar på frågan omsakuppgifterna i anmälan var riktiga och att ocksåbegära att statsministern kommenterade anmälan.Utskottet beslutade därefter att begära svar påkompletterande frågor.I promemorior har Statsrådsberedningen lämnatföljande underlag, bilagorna A 6.2 och A 6.3.Av underlaget framgår att statsminister i samband med en tjänsteresa till den8-9 juli 1997 tog ut rekreationstid i . Närrekreationsdelen av resan planerades kontaktadeGöran utrikesrådet , somvarit ambassadör i och som är denende av statsministerns vänner som känner Spanienväl, för att förhöra sig om ett lämpligt boendeunder rekreationen.Ulf Hjertonsson förmedlade en kontakt med en spanskmedborgare som var beredd att upplåta en villa inärheten av . Enligt svaret frånStatsrådsberedningen meddelade via Hjertonsson att han accepteradeerbjudandet och att han självfallet ville betala förvistelsen i huset. När väl varinstallerad och beredd att betala meddelade UlfHjertonsson att värden vägrade att ta emot någonersättning. Vidare uppges att möttehusägaren i och dåmeddelade honom att han som tack för gästfrihetenskulle ge ett personligt bidrag till svensk-spansktkultursamarbete.Enligt vad som uppgivits från Statsrådsberedningenanvände villan . Det bidrag, 7 500kr, som lämnade ideell svensk-spansk kulturstiftelse, var ettsätt att uttrycka tacksamhet för den gästfrihet somhusägaren visade, och inte en ersättning förvistelsen i huset, eftersom husägaren vägrade att taemot hyra. Beloppet grundade sig alltså inte på enuppskattning av värdet av upplåtelsen av huset.I samband med i den 16-17juni 1997 hade frågat den spanske husägaren. hade dåmeddelat att husägaren var en spansk affärsman medstarkt engagemang i svensk-spanskt kultursamarbete.När installerat sig i huset, ellermöjligen först när han återvänt till , fickhan kännedom om husägarens närmare affärsmässigakoppling till och SKF:s och Copcosspanska dotterbolag.Som svar på frågan om det finns någon skillnad idet synsätt på etiska frågor för statsråd somutformades under den föregående regeringens tid medutgångspunkt i den s.k. arbete ochsynsättet hos den nuvarande regeringen, hänvisarStatsrådsberedningen till att regeringens skrivelse1996/97:56 Intressekonflikter för statsråd knöt antill promemoria och att rutinerna förinsyn och kontroll hos regeringen är desammasom redovisades i skrivelsen 1996.Promemorian Intressekonflikter för statsrådI promemorian Intressekonflikter för statsråd() redovisade den s.k. (Ju 1991:E) synpunkter på frågan om vilka gåvor ochandra förmåner som är otillbörliga. I promemorianhänvisades till uttalanden i förarbetena(, SOU 1974:37) enligt vilka entjänsts beskaffenhet kan vara sådan, att tjänstenkräver särskilt integritetsskydd och att detta i höggrad gäller i fråga om myndighetsutövning och annanväsentlig offentlig verksamhet (bet. s. 144 f.).Misstanke att verksamheten på dessa områden intebedrivs med opartiskhet och saklighet, skulle enligtmutan-svarskommittén på ett olyckligt sätt kunnarubba allmänhetens förtroende för offentliga organ.Enligt Etikkommittén gällde dessa uttalanden isärskilt hög grad regeringens ledamöter.Etikkommittén ansåg att statsråden bör iaktta ettbetydande säkerhetsavstånd från gränsen mellan vadsom är tillbörligt och otillbörligt. Beträffandegåvor och förmåner från svenska givare bör iakttasstor restriktivitet, när fråga är om förmåner somfaller utom ramen för vanlig artighet ochuppmärksamhet människor emellan eller utom ramen förmåltider och annan representation, som har ettomedelbart samband med och ingår som ett naturligtoch nyttigt led i statsrådets tjänsteutövning. Sammarestriktivitet borde enligt iakttas ifråga om förmåner från utländska privata givare,vare sig de är fysiska eller juridiska personer.I skrivelsen 1996/97:56 Intressekonflikter förstatsråd redovisade den nuvarande regeringenresultatet av sina strävanden att utveckla rutinersom säkerställer att statsråds förmögenhetsinnehaveller engagemang i andra verksamheter inte ledertill intressekonflikter, insiderproblem eller jäv iuppdraget som statsråd. Till skrivelsen var fogadEtikkommitténs sammanfattning av sin promemoria. Medhänvisning till regeringsskrivelsen beslutadeJustitiedepartementet att promemorian skulle läggasad acta.Här kan också nämnas att promemoriavar föremål för beredning inom den förra regeringen.En arbetsgrupp under ledning av dåvarande statsrådetReidunn utarbetade ett utkast till slutsatserpå grundval av promemorian, varefter regeringen imars 1994 nedtecknade vissa kommentarer somvägledning för statsråd vid bedömningen av etiskafrågor i regeringsarbetet, bilaga A 6.4. Beträffandegåvor och gåvoliknande förmåner konstaterade dendåvarande regeringen att slutsatseröverensstämde i stort med vad som redan gällde iRegeringskansliet. Bl.a. framhölls, liksom ocksåEtikkommittén gjort, att statsråd bör iaktta ettbetydande säkerhetsavstånd till gränsen mellan vadsom tillbörligt och otillbörligt när det gällergåvor och gåvoliknande förmåner.Viss ytterligare utredningUtskottet har också tagit del av , som utgivits av Regeringskanslietsförvaltningskontor . Denna skriftinnehåller vissa rekommendationer bl.a. förmottagande och förvaring av gåvor. Den ingår i deninformation för politiker som ställts samman iRegeringskansliet.Anmälaren har för utskottet företett ett intygenligt vilket hyran för det aktuella husetuppgår till mellan 520 000 och 600 000 pesetas,bilaga A 6.5.Utskottets bedömningAv utredningen framgår att statsminister under ett antal s.k. rekreationsdagar i juli1997 kostnadsfritt fått låna en villa i närheten avMalaga. Ägare till villan var en spansk medborgaremed affärsmässig koppling till SKF:s och AtlasCopcos spanska dotterbolag.Såsom Etikkommittén uttalat, vilket också har stödi förarbetena till lagstiftningen om mutbrott,gäller det för regeringens ledamöter att iaktta ettbetydande säkerhetsavstånd till gränsen mellan vadsom är tillbörligt och otillbörligt när det gällermottagande av gåvor och förmåner. Detta gäller äveni fråga om förmåner från utländska privata givare,vare sig de är fysiska eller juridiska personer.Skälet för denna restriktivitet är att allmänhetensförtroende för regeringens ledamöter annars kanrubbas.Det kan emellertid, enligt utskottets mening, intehävdas att förmånen i fråga haft samband med GöranPerssons tjänsteutövning. Någon kritik frånkonstitutionella utgångspunkter kan därför interiktas mot statsminister i dettaärende.Granskningen föranleder inte något vidare uttalande.6.2 Gåvor m.m. till underhans tid som försvarsministerBakgrundI TV-programmet förekomuppgifter om att riksdagsledamoten tiden , då han var försvarsminister,skulle ha tagit emot tre vapen som gåva i sambandmed utländska besök. Enligt vad som angavs skulleAnders ha behållit vapnen för egen del.Uppgifter framkom också om att skulleha lånat en pistol av försvarsmakten.Den 14 maj 1997 överlämnade iStockholm till Riksåklagaren en anmälan mot AndersBjörck i ärendet.Den 2 december 1997 beslutade Riksåklagaren attinte inleda förundersökning med hänvisning till attvad som framkommit i ärendet inte utgjorde anledningtill antagande att gjort sig skyldigtill brott.AnmälningarnaI granskningsanmälningar, bilagorna A 6.6 och A6.7, har begärts att skallgranska vapengåvor samt lån av vapen.Anmälarna har hemställt att utskottet prövar delslämpligheten av att en försvarsminister mottarsådana gåvor som de som överlämnats till dåvarandeförsvarsministern , dels om AndersBjörck agerat på ett korrekt sätt då han förvaratdessa gåvor i bostaden samt dels om det är rimligtatt landets försvarsminister innehar ettförsvarsmakten tillhörande vapen i sin bostad.Utredningen i ärendetI promemorior inhämtade från Statsrådsberedningenoch Försvarsdepartementet har följande underlaglämnats, bilagorna A 6.7 och A 6.9.Riksåklagarens beslut att inte inledaförundersökning med anledning av anmälan mot AndersBjörck finns i bilaga A 6.10.Anders har yttrat sig över anmälningarna,bilaga A 6.11, samt lämnat in ett värderingsintygavseende de mottagna gåvorna, bilaga A 6.12.Av promemorian från Försvarsdepartementet framgåratt som försvarsministermottog följande tre officiella gåvor i form avvapen: en Glockpistol av den österrikiskeförsvarsministern , ett Mausergevärm/98 av den tyske försvarsministern i augusti 1992och en ordonnansrevolver av den schweiziskeförsvarsministern . Varje vapen varförsett med en inskription med namn.Vidare framgår av utredningen att de förstaGlockpistolerna som anskaffades till försvarsmaktenbeställdes . Chefen 1991 att anskaffa 1 200 stycken Pistol88B, även kallad Glock 19. Chefen 1993 att anskaffa 1 725 stycken Pistol88, av tillverkaren kallad Glock 17. Pistolernaanskaffades genomFörsvarets materielverks (FMV) försorg. IFörsvarsdepartementets promemoria understryks attpistolanskaffningen inte har varit någotregeringsärende vare sig under tidsom försvarsminister eller då hans företrädare ochefterträdare var försvarsministrar.Statsrådsberedningen har i sin promemoria anfört ihuvudsak följande.Gränsen mellan godtagbara och otillbörliga gåvorbestäms av de allmänna domstolarna vid tillämpningav bestämmelser om mutbrott.I sin promemoria Intressekonflikter för statsråd() redovisade regeringens etikkommittésynpunkter på frågan om vilka gåvor och andraförmåner som är otillbörliga. Kommitténs slutsatservar bl.a. att bedömningen är starkt beroende avförmånens värde men att någon bestämd värdegränsinte kan anges. Kommittén ansåg också attRegeringskansliets nedan nämnda rekommendationer påområdet var ändamålsenliga.Regeringskansliets förvaltningskontor har i enskrift , Gåvor och förmåner, som ingåri den information för politiker som ställts samman iRegeringskansliet, gett vissa rekommendationer förmottagande och förvaring av gåvor. Där sägs att jul-och nyårsgåvor samt födelsedagspresenter inommåttliga gränser är godtagbara. En tumregel är atträkna med en värdegräns vid några . Ärgåvan värd mer, skall den tilltänkte mottagarenavböja gåvan. Ett alternativ som är vanligt,särskilt i fråga om mera värdefulla gåvor från andrastater, är att överlämna gåvan till staten(myndigheten ). Avförvaltningskontorets skrift framgår vidare att ävenreklamartiklar räknas som gåvor och att gåvor i formav vin och sprit alltid är särskilt känsliga. Därsägs också att den enskilde själv har det juridiskaansvaret men att man alltid skall samråda med sinnärmaste chef, expeditionschefen eller motsvarandeom man känner sig osäker.Föreskrifter om skyldighet för myndigheten att förain statlig egendom i en inventarieförteckning finnsi () föreskrifter ianslutning till 20 § bokföringsförordningen (SFS1979:1212, RRV:s föreskrifter ). Enligtdessa föreskrifter föreligger en sådan skyldighetendast för föremål vars anskaffningsvärde överstiger5 eller som är stöldbegärliga.