bet · GL01AU7 · 1998-02-05 00:00:00 — I detta betänkande behandlas åtta motioner som rör den statligapersonalpolitiken från den allmänna motionstiden hösten 1997.Motionerna gäller bl.a. löner och andra förmåner till chefer inom statligsektor, rekrytering av anställda med utländsk bakgrund samt vissa frågor medanknytning till jämställdheten mellan kvinnor och män. Samtliga motioneravstyrks.Reservationer har avgetts av företrädare för Moderata samlingspartiet,liberalerna, , de gröna ochKristdemokraterna. 1997/98:A310 av m.fl. (v) vari yrkas34. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att motverka löneskillnader på grund av kön inom den statligaverksamheten,35. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om chefslöner,36. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avgångsvederlag,1997/98:A428 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avgångsvederlag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om omförhandling av orimliga löner med mera,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samtal med privata näringslivet om etiskt hållbara förmåner,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utreda problem med jävsliknande förhållanden vid utformandet avbelöningssystem,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om överläggningar med privata näringslivet om jävsliknande förhållandevid utformandet av belöningssystem,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nya riktlinjer för sidoinkomster,1997/98:A601 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om löneavdrag som disci-plinpåföljd,1997/98:A602 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om förslaget om en personalpolitikinom statens arbetsplatser som motsvarar landets befolkningssammansättning,1997/98:A603 av Per () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att i staten införa en helt ny lönepolitik syftande till minskadelöneskillnader,1997/98:A804 av m.fl. (mp) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att statliga verk och myndigheter tillämpar en positiv särbehandlingav underrepresenterat kön vid tillsättning av tjänster med målet en jämnkönsfördelning,1997/98:A805 av m.fl. (kd) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om offentliga arbetsgivares ansvar att uppmuntra manliga anställda attta föräldraledigt,1997/98:A806 av m.fl. (fp) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statens roll som arbetsgivare vad gäller orättvisa löneskillnader. InledningI detta betänkande behandlas åtta motioner som väckts . Motionerna behandlar frågor om löner och förmånertill höga chefer inom den statliga sektorn, löneavdrag som disciplinpåföljd föroffentligt anställda, rekrytering av personal m.m. I detta betänkande behandlasockså motionsyrkanden som gäller jämställdhet mellan kvinnor och män i den månde särskilt inriktar sig på statlig personalpolitik. Arbetsmarknadsutskottetkommer senare i vår att ta upp andra jämställdhetsfrågor i ett särskiltbetänkande.Löner och andra förmåner till chefer i statliga myndigheter och bolagMotionerVänsterpartiet anser i motion A310 att lönerna till myndighetschefer och cheferi statliga bolag bör begränsas. Ett lönetak bör införas som motsvarar lönen förstatsministern. Partiet anser att det inte finns någon anledning att i statligverksamhet hänga med i näringslivets ?fantasilöner?. Det kan heller inte hävdasatt statliga chefer har ett mer ansvarsfullt arbete eller en mer krävandeuppgift än landets statsminister (yrk. Partiet tar vidare upp frågor omavgångsvederlag i motionerna A310 och A428. Partiet menar att det bör införasstriktare och tydligare regler för de pensionsavtal och avtal omavgångsvederlag som träffas med chefer i statlig verksamhet. Påståenden omtoppchefers otrygga anställningsförhållanden är starkt överdrivna.Avgångsvederlaget skall vara en rimlig omställningsersättning, inte engaranterad hög levnadsstandard livet ut (A428 yrk. En statlig chef som inteerbjuds nytt förordnande skall ha rätt till ersättning som motsvarar lönen ianställningen efter det att förordnandet har gått ut.Ersättningen skall vara avräkningsbar mot inkomster av anställning eller annatförvärvsarbete. Samma riktlinjer bör gälla för myndighetschefer och för cheferi statliga bolag (A310 yrk. Orimliga löner och andra ersättningar böromförhandlas inom den statliga sektorn (A428 yrk. Regeringen bör också gesi uppdrag att föra samtal med företrädare för det privata näringslivet omåtgärder för mer ?etiskt hållbara? förmåner bland toppchefer och andra högabefattningshavare (yrk. Eftersom det är en liten krets av människorsom får de högsta ersättningarna finns det en risk för att jävsförhållanden ochbrödraskap påverkar ersättningarna, sägs det i motionen. Regeringen bör tainitiativ för att utreda detta (A428 yrk. Regeringen bör också överläggamed det privata näringslivet i dessa frågor (A428 yrk. Partiet pekar ocksåpå det förhållandet att höga befattningshavare i offentlig sektor kan ges iuppdrag att sitta i styrelser, som en del i det ordinarie arbetet. Enligtpartiet bör inte regeringstjänstemän eller andra statliga befattningshavare fåersättning för uppdrag som de utför i sin ordinarie tjänst. Vidare måste olikaformer av riktade vinstdelningssystem till styrelse och företagsledningmotverkas. Regeringen bör därför ges i uppdrag att ta fram nya riktlinjer försidoinkomster i enlighet med vad som anförts (A428 yrk 7).Per () anser i motion A603 att ingen statstjänsteman bör tjäna mer änstatsministern. Vidare bör inte lönerna för chefer få öka mer än genomsnittetför statsanställda. En nedtrappning av befintliga höga löner skall ske (yrk 1).Utskottets ställningstagandeFörslag om begränsningar vad gäller löner m.m. till chefer inom statlig sektorhar varit föremål för utskottets bedömning tidigare. I 1996/97 årspersonalpolitiska betänkande (bet. 1996/97:AU11) lämnade utskottet enredogörelse för statliga chefers anställningsvillkor.Vissa grundläggande principer för myndighetschefernasanställningsförhållanden har lagts fast i s.k. verksledningsbeslut(prop. 1986/87:99, bet. 1986/87:KU29, rskr. 1986/87:226). Frågan omanställningsskyddet för arbetstagare i verksledande eller därmed jämförligställning har behandlats av i samband med att en ny lag om offentliganställning, , (prop. 1993/94:65, bet. 1993/94:AU16, rskr. 1993/94:257)antogs.Regeringen bestämmer ensidigt lönen för de tjänstemän som ingår i regeringensfrikrets enligt chefslöneavtalet (cirkulär 1996:A5), bl.a.generaldirektörer. Dessa personer är alltså inte garanterade sådanalönehöjningar som avtalats i de olika s.k. RALS-avtalen. Lönen förmyndighetscheferna är - med vissa undantag - individuell och bestäms utifrån dekrav som ställs på innehavaren, dennes kvalifikationer och erfarenhet. Enligtförordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. skall en arbetstagaresom haft chefsanställning ha rätt till avgångsvederlag om denne inte fårförnyad anställning efter det att anställningstiden löpt ut. Avgångsvederlagetbetalas om arbetstagaren har haft chefsanställning . Avgångsvederlaget utgörs av den pensionsgrundande lönen i chefs-anställningen och betalas ut . Det skall minskas med inkomst avanställning eller annat förvärvsarbete.Beträffande chefer i statliga bolag gäller följande. Regeringen har idecember 1996 beslutat om nya riktlinjer för anställningsvillkoren rörandepersoner i företagsledande och därmed jämförlig ställning. Enligt riktlinjernaskall lönen för dessa personer vara konkurrenskraftig men inte ledande ijämförelse med motsvarande privatägda företag. För företagsledare som verkarinom ett monopolföretag och inom företag vars verksamhet finansieras i hög gradav medel över statsbudgeten bör enligt riktlinjerna lönen sättas efter enjämförelse med löner inom icke konkurrensutsatta marknader och statliga verk.En företagsledande person skall i normalfallet inte uppbära ytterligareersättning om denne har styrelseuppdrag i andra bolag inom samma koncern. Viduppsägning från bolagets sida kan en avgångsersättning utges. Den får motsvarahögst 24 månadslöner och skall betalas ut . Vid ny anställning ellerinkomst från annan förvärvsverksamhet skall avgångsersättningen reduceras medbelopp som motsvarar den nya inkomsten.Vänsterpartiet har föreslagit att statsministerns lön skall utgöra tak förlöner inom statlig sektor. Utskottet har inhämtat från attstatsministerns lön är . Generaldirektörernahar, med något undantag, löner som varierar . EnligtSCB låg medianlönen för dessa chefer på ca . Med någraundantag gäller för landshövdingarna enhetslönen . Utskottetkonstaterar som tidigare att de flesta myndighetscheferna har löner som liggeren bra bit under statsministerns. Vad gäller chefer i statliga bolag anslutersig utskottet till de riktlinjer som regeringen har beslutat om. Utskottet kanemellertid hålla med motionärerna om att det finns skäl att reagera motöverdrifter i vissa anställningsavtal. Utskottet vidhåller dock att det intekan uteslutas att det finns fall då det finns skäl att avtala om bättreförmåner än vad som gäller för en majoritet av chefer på en viss nivå. Det ärinte sak att i ett enskilt fall ange vad som är en rimlig nivå fördessa avtal. Motionerna A310 yrkande 35 och A603 yrkande 1 avstyrks därför.Enligt uppgift som utskottet inhämtat från pågår förnärvarande försök till omförhandling av löner och andra förmåner som är mergenerösa än vad regeringens riktlinjer anger. Vidare pågår en uppföljning av deriktlinjer som regeringen beslutade om . Uppföljningen inriktar sighuvudsakligen på avgångsvederlagen. Något tillkännagivande till regeringen omomförhandling av löner eller ändrade regler för avgångsvederlag förefallerdärför inte behövas. Motionerna A310 yrkande 36 och A428 yrkande 1 och 3avstyrks.Vänsterpartiet föreslår som nämnts också att regeringen skall föra samtal meddet privata näringslivet i dessa frågor.Utskottet kan konstatera att anställningsvillkor och andra förmåner för dehöga cheferna återigen kommit upp i den allmänna debatten medanledning av vissa uppmärksammade enskilda fall i det privata näringslivet. Detger anledning att betona att även näringslivet har ett samhällsansvar på dettaområde. Statsmakternas förväntningar om måttfullhet i lönebildningen måstesjälvfallet avspeglas även i fråga om de högsta chefernas förmåner. Någotsärskilt uttalande från sida om hur regeringen skall hantera dennasak i förhållande till näringslivet kan dock inte anses påkallat.Vad sedan gäller påståendet om jävsförhållanden anför utskottet följande. Deriktlinjer som regeringen beslutat om vad gäller ersättningar till chefer istatliga bolag och de bestämmelser som finns intagna ichefspensionsförordningen får anses vara en tillräcklig garanti för attjävsförhållanden inte påverkar storleken av ersättningar och andraanställningsvillkor. Utskottet avstyrker även motion A428 i dessa delar (yrk.4-6).Utskottet övergår nu till frågan om ersättning för uppdrag i statligastyrelser, nämnden och råd m.m. anser som nämnts attregeringstjänstemän och statliga befattningshavare inte bör få ersättning föruppdrag som ingår i deras ordinarie arbetsuppgifter. Följande gäller enligtförordningen (1992:1299) om ersättning för uppdrag i statliga styrelser,nämnder och råd m.m. Regeringen beslutar särskilt om ersättning till ordförandeoch vice ordförande. Till övriga ledamöter och ersättare betalas ersättning persammanträdesdag med beroende på uppdragets art.Ersättning betalas inte till den som är anställd vid myndigheten. Inte hellerbetalas ersättning till en anställd för uppdrag som ledamot eller ersättare inämnd, råd, delegation eller motsvarande som är knuten till den myndighet därhan är anställd. För uppdrag som ledamot i kommitté som tillkallats ellerinrättats av regeringen gäller enligt förordningen (1996:1529) om ersättningför kommittéuppdrag att regeringen bestämmer ersättningen till ordförandensärskilt. Till övriga ledamöter, sakkunniga och experter betalas ersättning med350 kr per sammanträdesdag.Sett från arbetstagarens eller uppdragstagarens synvinkel innebär uppdrag avdetta slag ett särskilt ansvar och i allmänhet även merarbete. I de fall någonsärskild ersättning inte utges kan man anta att uppdraget ändå beaktas närlönen i anställningen bestäms. Den ordning som förordarförutsätter att man kan konstatera att uppdraget ingår i de ordinariearbetsuppgifterna. Enligt utskottets mening kan det säkert i vissa fall varasvårt att dra en gräns mellan vad som är arbete i anställningen och arbete isidouppdraget. Till detta kommer att systemet skulle kunna leda tilllönediskussioner allteftersom sidouppdrag tillkommer eller avslutas. Detväsentliga måste enligt utskottets mening vara att löner och andra ersättningarinom den statliga sektorn ligger på en rimlig nivå. Därtill kommer att det inomRegeringskansliet har tillsatts en särskild arbetsgrupp som skall göra enöversyn av ersättningen till styrelseledamöter i statliga bolag. Med hänvisningtill vad som sagts avstyrker utskottet motion A428 (yrk. 7).DisciplinpåföljdMotionCarina () anser i motion A601 att löneavdrag som bestraffning föroffentligt anställda inom det statliga området bör avskaffas. Motionären menaratt denna disciplinpåföljd endast tillämpas för dem som har delägst betalda tjänsterna och som har minst inflytande över sin arbetssituation.Högre tjänstemän däremot kommer inte i fråga för sådan disciplinpåföljd. Dettaär enligt motionären en oacceptabel kvardröjande klasslagstiftning.Utskottets ställningstagandeEnligt lagen (1994:260) om offentlig anställning () får en arbetstagare, somuppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i anställningenmeddelas disciplinpåföljd för tjänsteförseelse. Disciplinpåföljderna är varningeller löneavdrag. Valet av påföljd är beroende av allvaret i tjänsteförseelsen.Varning brukar anses vara en mildare påföljd än löneavdrag. Löneavdraget fårgöras för och per dag uppgå till högst av daglönen.Parterna kan i kollektivavtal komma överens om avvikelser från omdisciplinpåföljd.LOA:s regler om tjänsteförseelse gäller flertalet arbetstagare hos riksdagenoch dess myndigheter, myndigheter under regeringen, kyrkomötet och dessmyndigheter samt de allmänna försäkringskassorna. Undantagna frånbestämmelserna är bl.a. hälso- och sjukvårdspersonal som i sin yrkesutövningstår under tillsyn för sådana förseelser i denna yrkesutövningsom skall prövas av och veterinärer försådana förseelser som skall prövas av . Undantagnafrån disciplinansvarsreglerina, liksom från flertalet av , äräven justitiekanslern, justitieråden och regeringsråden. Arbetstagare iverksledande befattningar eller domare är däremot inte undantagna. Beslut omdisciplinär åtgärd fattas av den arbetsgivare hos vilken arbetstagaren äranställd. Enligt verksförordningen (1995:1322) skall det vid varje myndighetfinnas en personalansvarsnämnd. Bl.a. myndighetschefen och personalföreträdareskall vara med i sådan nämnd. prövar ärenden omdisciplinär åtgärd om det gäller en arbetstagare som anställs av regeringen,d.v.s bl.a. myndighetscheferna. Anledningen till att skallpröva ärenden som gäller denna grupp är att det har ansetts vara olämpligt attkolleger till högre tjänstemän prövar frågor om t.ex. disciplinansvar och attdet är mer ändamålsenligt att frågorna handläggs av ett opartiskt,domstolsliknande organ.Med ett fåtal undantag gäller alltså rent formellt samma regler vidtjänsteförseelse oavsett vilken befattning arbetstagaren har. Såvitt utskottetkunnat utröna finns det i varje fall inte från senare år någon sammanställningeller kartläggning av avgöranden i disciplinär ordning. Utskottet kan därförinte bedöma om personer som tillhör någon särskild yrkeskategori oftare änandra varit föremål för disciplinär åtgärd. Med hänsyn till de begränsningarsom gäller löneavdragets storlek anser utskottet att löneavdrag inte drabbarpersoner med låga löner orimligt hårt. Utskottet vill som en jämförelse peka påde straffrättsliga regler som gäller vid tjänstefel. Påföljden för mindreallvarliga fall är dagsböter, vilkas belopp bl.a. är beroende av arbetstagarensinkomstförhållanden. Även tjänstefel som avser förhållandevis små fel itjänsteutövningen kan rendera mycket kännbara bötesbelopp. Utskottet finnerinte anledning att ansluta sig till förslaget att löneavdrag slopas somdisciplinär påföljd. Motion A601 avstyrks.Rekrytering av personal m.m.MotionerJuan () anför i motion A602 att staten som arbetsgivare måste utformaen personalpolitik som syftar till att främja en fördelning av arbetsplatsernasom motsvarar befolkningssammansättningen. Staten bör ge myndigheter ochorganisationer i uppgift att utarbeta handlingsprogram som syftar till attfrämja att människor med olika ursprung anställs på arbetsplatserna. Särskiltbör detta gälla höga tjänstemannabefattningar. Vidare bör statliga arbetsgivareutarbeta en offensiv kompetensutvecklingspolitik riktad till de anställda somhar invandrarbakgrund. Språk- och kulturkompetensen bland de anställda börockså tas till vara. En sådan kompetens bör även betraktas som en särskildmerit.I kommittémotion A804 anför m.fl. (mp) att statliga verk ochmyndigheter bör fungera som goda exempel för det övriga samhället och gå före ijämställdhetsarbetet. Vid tillsättning av tjänster inom dessa verksamheter bören positiv särbehandling göras av underrepresenterat kön vid lika meriter.Målet bör vara en könsfördelning på på samtliga nivåer inomorganisationerna (yrk.8).Utskottets ställningstagandeUtskottet instämmer i motionärernas uppfattning att staten på olika sätt börvara ett föredöme som arbetsgivare.Mångfalden i sig kan leda till en högre kvalitet och kompetens påarbetsplatserna. Med ökad internationalisering ökar också värdet av att påarbetsplatserna ha tillgång till kunskaper i språk och erfarenhet av andrakulturer. Trots detta är svårigheterna för personer med utländsk bakgrund attfå arbete omvittnat stora. Utskottet har uttalatoro över den höga arbetslöshet som råder bland t.ex. utomeuropeiska invandrare.Utskottet menar därför att det är önskvärt att antalet anställda med utländskbakgrund ökar inom statlig sektor.Riksdagen har även tidigare uttalat sig positivt kring tankegångar om attstaten bör eftersträva en ökad etnisk mångfald i statsförvaltningen. Regeringenlade fram en proposition (prop. 1997/98:16, bet. 1997/98:SfU6),, framtiden och mångfalden - från invandrarpolitik tillintegrationspolitik. Regeringen ansåg i propositionen att statliga myndigheterhar ett stort ansvar som normgivare, och genom tydliga signaler och budskap börstereotypa uppfattningar och generaliseringar om olika grupper i samhälletmotverkas. Ett sådant sätt skulle enligt regeringen vara att inomstatsförvaltning i ökad utsträckning sträva efter att den arbetsförabefolkningens etniska sammansättning avspeglas, t.ex. vid rekrytering avanställda.Utskottet har med stor tillfredsställelse inhämtat att det också på olikahåll pågår verksamhet för att stimulera statliga arbetsgivare till att anställapersoner med olika etnisk bakgrund. har t.ex. påbörjat enserie konferenser, seminarier och temadagar för ökad mångfald inomstatsförvaltningen. Målgruppen för dessa seminarier och konferenser ärgeneraldirektörer, landshövdingar, personalchefer och fackliga företrädare.Aktiviteterna skall utgöra en inledning till en diskussion om de statligamyndigheternas rekryteringspolitik och hur staten kan bli en förebild när detgäller rekrytering av personal som speglar befolkningens sammansättning. Vidarehar arbetsmarknadens parter på central nivå på det statliga området underhösten 1997 träffat avtal om samverkan för utveckling. Syftet med avtalet äratt stödja myndigheternas effektiviseringsarbete och anpassning till förändradeförhållanden. Som en av parterna gemensam värdering har i avtalet angetts bl.a.att det är av värde för svensk statsförvaltning att ha medarbetare medkunskaper, erfarenheter och perspektiv från andra länder och att enorganisation som drar nytta av en sådan kulturell mångfald ökar sinaförutsättningar för framgång och effektivitet. har också gettut en policyskrift som bl.a. innehåller råd för arbetsgivare som vill öka denetniska mångfalden på arbetsplatsen.Regeringen har beslutat att myndigheter som lyder omedelbartunder regeringen för skall redovisa sin kompetensförsörjningsamt målen för denna. I beslutet har särskilt anmärkts att myndigheterna idenna redovisning skall beakta regeringens uttalanden i den nämndapropositionen , framtiden och mångfalden.Utskottet vill slutligen erinra om att utredningen om översyn av lagen motetnisk diskriminering har lämnat sitt betänkande Räkna med mångfald -förslag till lag mot etnisk diskriminering i arbetslivet m.m. (SOU 1997:174). Iutredningen lämnas förslag om att arbetsgivare - såväl statliga som enskilda -skall åläggas att främja den etniska mångfalden på arbetsplatsen. Regeringenhar aviserat att den mot bakgrund av utredningen kommer att lägga fram enproposition med en ny lagstiftning mot etnisk diskriminering senare i vår.Utskottet anser i avvaktan på regeringens förslag och mot bakgrund av vad som iövrigt har anförts att det inte är behövligt med något sådant tillkännagivandesom begärts i motion A602. Utskottet avstyrker därför motionen.Vad gäller den av väckta kommittémotionen vill utskottet anföraföljande. Jämställdhetslagen (1991:433) föreskriver att arbetsgivare skallverka för att lediga anställningar söks av både kvinnor och män. Om det på enarbetsplats inte råder en i huvudsak jämn fördelning mellan kvinnor och män vadgäller en viss typ av arbete skall arbetsgivaren vid nyanställningar särskiltanstränga sig för att få sökande av det underrepresenterade könet och försökase till att andelen arbetstagare av det könet efter hand ökar. Så kalladpositiv särbehandling, är tillåten om det sker som ett led i strävandena attfrämja jämställdheten i arbetslivet. En i huvudsak jämn könsfördelning ansesenligt förarbetena till den förutvarande jämställdhetslagen (prop.1978/79:175), som i denna del alltjämt har giltighet, föreligga om vartderakönet är representerat med av arbetstagarna. Enligtjämställdhetslagen skall arbetsgivaren upprätta en jämställdhetsplanför sitt jämställdhetsarbete. Utskottet återkommer till vad som sagtsinledningsvis i detta avsnitt att staten bör vara ett föredöme somarbetsgivare. Det bör självfallet gälla även på detta område. Iverksförordningen stadgas att myndighetscheferna skall se till att verksamhetenbedrivs författningsenligt och effektivt samt att chefen skall beakta de kravsom ställs på verksamheten bl.a. när det gäller jämställdheten mellan kvinnoroch män. Vidare har parterna i det avtal om samverkan för utveckling somutskottet tidigare berört uttalat att kvinnors och mäns skilda erfarenheteroch intressen ger dem möjligheter att se verksamheten ur olika perspektivliksom att kvinnors och mäns samlade kompetens bör tas till vara. (bilaga 3 till RALS) erinras parterna om regeringens uttalande i1995 års budgetproposition att den utgick ifrån att myndighetscheferna satteupp mål för sina myndigheter med innebörd att häften av myndigheternas cheferborde vara kvinnor. Ansträngningar pågår alltså även på detta område för attöka rekryteringen av underrepresenterat kön till olika befattningar inomstatlig sektor. Motion A804 (yrk. 8) avstyrks i den mån den inte tillgodosettsmed vad utskottet anfört.FöräldraledighetMotionI kommittémotion A805 anför m.fl. (kd) att den offentligasektorn som arbetsgivare bör vara ett gott föredöme och på olika sätt uppmuntramanliga anställda att ta föräldraledigt (yrk.