bet · GL01SoU24 · 1998-05-26 00:00:00 — Utskottet anserdock inte att de av regeringen föreslagna målen bör kompletteras. Utskottetanser att bör godkänna de av regeringen föreslagna målen föräldrepolitiken och avstyrker med det anförda motionerna So43 (m) yrkandena 1, 2och 9, So48 (v) yrkandena 6 och 7, So49 (kd) yrkandena 1-3, So50 (c) yrkandena1 och 2, So51 (fp) yrkandena 2-4, So52 (mp) yrkandena 1, 5 och 6, So240 (m)yrkandena 23 och 24, So406 (m) yrkandena 2, 8, 9, 12 och 16, So415 (m) yrkande3, So431 (c) yrkande 5, So615 (m) yrkande 7, So639 (c) yrkande 7 och Fi68 (fp)yrkande 5.Utskottet delar regeringens uppfattning liksom uppfattningen i några motioneratt attityderna till äldre måste ändras och att äldres erfarenhet och kompetensbättre bör tas till vara. Många äldre deltar aktivt i föreningsliv ochfrivilligverksamhet liksom i politiska organisationer. Äldres vilja att aktivtdelta i samhällsutvecklingen bör tas till vara. Målet måste vara att avlägsnaobefogade åldersgränser. Det finns enligt utskottet ett stort behov av ett meraflexibelt förhållande till äldres yrkesarbete. En långsiktig förändring avregler, villkor och attityder är nödvändig. Något tillkännagivande tillregeringen behövs dock inte med anledning av motionerna So48 (v) yrkande 8,So406 (m) yrkandena 1 och 3 och So423 (kd) yrkande 4. Utskottet anser att det finns anledning för regeringen att i sambandmed budgetarbetet överväga åldersgränsen för rätt till personligassistans. Vid införandet av rätten till personlig assistans begränsades rättentill assistans till personer . Motiven var statsfinansiella.I propositionen anfördes att ett viktigt syfte med personlig assistans förpersoner med omfattande och livslångt eller långvariga funktionshinder var attåstadkomma villkor som så långt som möjligt var likvärdiga med andra människorsi motsvarande ålder. För personer föreslogs stödet lämnas i form avandra stödinsatser enligt socialtjänstlagen. I propositionen förutsattes attövergången från personlig assistans till annan stödform skulle ske smidigt ochmed hänsyn till den enskildes önskemål om hur stödet skulle utformas.Socialstyrelsen har i sin slutrapport om handikappreformen konstaterat att 65-årsgränsen inneburit att de flesta personer med assistans som fyllt harfått andra kommunala insatser med mindre omfattning och/eller försämradkontinuitet. Styrelsen har formulerat tre skäl till att hjälpen försämrats: LSShar högre ambition än socialtjänstlagen. Bedömningen har av ekonomiska skälgjorts enligt socialtjänstlagen när den personliga assistansen inte längrebekostas av statlig assistansersättning. Kommunala regler för anhörig-anställningar har inneburit att vissa kommuner inte anställer anhöriga somsjälva är pensionärer. Reglerna kan också innebära att anhöriga bara anställspå halvtid eller möjligen trekvartstid. Styrelsen anser att det bör övervägasom personer som har personlig assistans skall få behålla denna efter 65 år.Bemötandeutredningen har i sitt betänkande SOU 1997:170 hänvisat tillSocialstyrelsens rapport och konstaterat att personer som har personligassistans i vissa kommuner får behålla denna även efter 65-årsdagen medan andrakommuner försämrar stödet. Utskottet anser att det är olyckligt att stödetinte är likvärdigt över hela landet och att omfattningen och kontinuiteten istödet försämras för många när de fyller . Regeringen skall ibudgetarbetet överväga om rätten till personlig assistans kan utvidgas så attden som erhållit assistans får behålla denna även efter 65-årsdagen. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna So48 (v) yrkande 9,So49 (kd) yrkande 5, So50 (c) yrkande 9, So51 (fp) yrkande 16, So52 (mp)yrkande 8, So423 (kd) yrkande 3 och Fi67 (m) yrkande 4 bör som sinmening ge regeringen till känna.I några motioner tas frågan om en parlamentarisk utvärdering av ädelreformenupp. Utskottet konstaterar att ädelreformen fortlöpande utvärderas.Socialstyrelsen fick vid reformens införande ett uppdrag att följa verksamhetenunder . uppdrog regeringen åt attfölja reformen . Uppdraget skall slutligt avrapporteras den1 . Den parlamentariskt sammansatta äldreberedning som regeringen avseratt tillsätta kommer att arbeta med äldrefrågorna långsiktigt och strategisktoch med ett brett deltagande från de äldre själva, befolkningen som helhet,organisationer m.m. Beredningen kommer givetvis att ta del av och beakta deutvärderingar som gjorts och fortlöpande görs av ädelreformen. Något initiativmed anledning av motionerna So49 (kd) yrkande 7 och So423 (kd) yrkande 2 behövsinte. Motionsyrkandena avstyrks därmed.Åtgärder för att utveckla äldrepolitikenEkonomisk trygghet för vissa äldre invandrareI propositionen anförs att frågan om ekonomisk trygghet för vissa äldreinvandrare bör utredas av den särskilde utredaren som har fått i uppdrag att seöver vissa frågor som gäller socialtjänstlagen (1980:620) och socialtjänstensuppgifter (dir. 1997:109).Vissa äldre invandrare är hänvisade till på grund av attderas sammanlagda pensionsförmåner inte räcker till en godtagbar försörjning.Kraven för att få full pension är enligt huvudregeln att man skall ha arbetat iSverige alternativt varit bosatt här . Problem uppstår ofta dåäldre personer invandrat till utan eller med små pensionsrättigheterfrån landet de utvandrat från. Detta har medfört en ökad belastning påsocialbidragssystemet. Regeringen anför att situationen är otillfredsställandeoch att det är viktigt att hitta en långsiktig lösning på detta problem, ävenom endast ett fåtal berörs.I motion So52 av m.fl. (mp) yrkas att hos regeringenbegär förslag till hur äldre invandrares försörjning skall kunna tryggas genomett försörjningsstöd hos (yrkande 4). Motionärerna anser attett försörjningsstöd bör införas där invandrare med otillräckliga inkomsterfrån socialförsäkringar eller pensioner överförs till . Därkan ärendehanteringen förenklas betydligt och minska belastningen på såvälindivider som socialtjänst. Motionärerna vill poängtera att den här gruppeninte har några särskilda sociala problem utan att det är försörjningen somfattas dem.Utskottets bedömningUtskottet anser det angeläget att behovet av ekonomisk trygghet för äldreinvandrare får en långsiktig lösning på annat sätt än genom socialbidrag.Riksdagen har tidigare givit regeringen detta till känna (prop. 1992/93:7,1992/93:SfU4, rskr. Regeringen aviserar nu att frågan skall utredas av dennya socialtjänstutredningen. Något ytterligare tillkännagivande i frågan behövsinte. Motion So52 (mp) yrkande 4 avstyrks därmed.Bättre samverkan, ledning och organisationI propositionen anförs att mot bakgrund av resurstillskottet till kommuner ochlandsting så förutsätter regeringen att kommuner ochlandsting tar ansvar för att genomföra effektiva åtgärder som förbättrarsamverkan i syfte att åstadkomma en högre kvalitet i vård och omsorg.Regeringen kommer att noga följa arbetet bl.a. genom och avseratt återkomma med förslag till åtgärder om så bedöms nödvändigt.De brister i samverkan mellan huvudmännen som fortfarande kvarstår leder tillojämn kvalitet, försämrad kontinuitet i samhällets insatser och därmed tillotrygghet för berörda personer. Enligt regeringen bör samverkan mellan de olikahuvudmännen stärkas och fördjupas. Regeringen bedömer att resurs- tillskottet iform av höjningen av statsbidragen ger förutsättningar för kommuner ochlandsting att vidta kraftfulla åtgärder för att förbättra samverkan inomäldreomsorgen.I 1996:9 vad avser äldreuppdraget konstateras attde sammantagna konsekvenserna av omstruktureringen, resursknappheten och detökade vårdbehovet har medfört stora svårigheter för kommunerna att leva upptill sitt hälso- och sjukvårdsansvar. konstateras brister vad avserlandstingens insatser och då inte minst när det gäller läkarnas medverkan ivården av personer i särskilt boende.I propositionen anförs att en rad åtgärder nu vidtas i kommuner och landstingför att förbättra och säkra kvaliteten i det medicinska omhändertagandet. Bl.a.beslutade att framhäva vikten avatt läkarförsörjningen i det särskilda boendet löses på ett fullgott sätt.Svenska Kommunförbundets styrelse har tillsatt en särskild äldreberedning somarbetar . Uppgiften är att ge förslag till hur en godkvalitet i vården och omsorgen om äldre skall kunna bibehållas trots växandebehov och begränsade resurser.I många landsting och kommuner pågår arbete med att utveckla olika former avsamverkan. I propositionen ges flera exempel på detta arbete.Regeringen anser att vissa uppgifter tyder på att kommunernasbetalningsansvar för dem som bedöms medicinskt färdigbehandlade ibland kanverka alltför starkt som incitament för flyttning från sjukhus. Framför alltgäller det att gamla inte får tid att vänja sig vid tanken på att återvändatill hemmet och där få vård och stöd, eller till ett särskilt boende. Det haräven förekommit att hemskrivning har skett utan att äldreomsorgen ochprimärvården varit informerade, vilket enligt regeringen är helt oacceptabelt.Det är viktigt att de kommunala funktionerna kring en utskriven patientsamordnas så att denne får en klar och tydlig information och att de olikaaktörernas planerade insatser sker som det är avsett.Ytterligare områden där förbättringar måste göras och där en ökad samverkanmellan huvudmännen är grundläggande är läkemedelsanvändningen ochrehabiliteringen av äldre, anförs det.I propositionen fastslås att läkarmedverkan i äldreomsorgen är landstingetsuppgift. Regeringen välkomnar de initiativ som tagits av Landstingsförbundetför att omprioritera läkarresurerna för insatser inom äldrevården. Deförbättrade läkarinsatser som det nu finns anledning att se fram emot behöver,enligt propositionen, särskilt omfatta en systematisk uppsökande verksamhetgentemot de oftast sjuka gamla som finns i den institutionella äldreomsorgen.Läkarmedverkan kommer också att behöva dimensioneras för de behov som finns ihemsjukvården. Först sedan hemsjukvården också har tillgång till jourläkare somingår i arbetslaget kring den sjuke, kan hemsjukvårdsmodellen anses varavälfungerande, anför regeringen.Regeringen understryker i propositionen kommunernas och landstingens ansvarför att se till att samverkan kommer till stånd så att önskvärda förbättringarav vården och omsorgen kan ske. kommer att ges i uppdrag attredovisa de kommuner och landsting som inte vidtagit åtgärder för att förbättrasin samverkan, anförs det.Regeringen bedömer att de lagliga förutsättningarna för samverkan mellankommun och landsting bör stärkas ytterligare. Regeringen avser därför attsnarast se över frågan om gemensamma nämnder m.m. inom vårdområdet medinriktning att nödvändiga förändringar i lagstiftningen skall gälla fr.o.m. år1999.I överenskommelsen mellan staten och landstingen omersättningar för insatser för att stärka patientens ställning m.m.framhålls betydelsen av att uppmärksamma de äldres behov i hälso- ochsjukvården. Genom att prioritera insater till äldre i hela vårdkedjan, kanutrymme skapas för bättre tillgänglighet för alla. Landstingen kommer därföratt ta särskilda initiativ för att ytterligare förstärka samverkan medkommunerna. Landstingen utlovar också en utökad satsning på att lösa de problemsom finns med bristande läkartillgång inom äldreomsorgen. Därvidlagbehöver läkartillgången i eget boende och i särskilda boendeformer särskiltuppmärksammas och stödjas, anförs det. I överenskommelsen antecknas attparterna är överens om att göra en kraftsamling för attförbättra tillgängligheten. Landstingen åtar sig att påtagligt minskaväntetiderna både för besök och behandling. Patienterna skall överlag finnaväntetiderna inom vården rimliga. Parterna är vidare överens om att under år1998 närmare klarlägga de praktiska, organisatoriska och ekonomiskaförutsättningarna för en utvidgad vårdgaranti. I sammanhanget måste ocksåutrönas hur en sådan garanti förhåller sig till de av fastställdariktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Även landstingensresurssituation har avgörande betydelse, enligt parterna.I motion So43 av m.fl. (m) begärs tillkännagivande om vad i motionenanförts om ett sjukhemsprogram (yrkande 10). som fick i uppdragatt utvärdera följderna av ädelreformen har i samtliga sina årsrapporter pekatpå brister i rehabilitering och medicinsk vård vid sjukhemmen, anförmotionärerna. De anser att det nu behövs ett sjukhemsprogram för att rätta tillde uppenbara bristerna i denna vårdform. Grundprinciperna försjukhemsprogrammet är följande: De gamla människor som bor på sjukhem ochär i behov av omfattande medicinsk vård måste erkännas vara patienter. Enmedicinskt totalansvarig läkare, helst med geriatrisk kompetens, bör knytastill varje sjukhem för att säkerställa regelbunden tillsyn och godvårdplanering för varje patient, stöd och fortbildning för personalen och ävenför den kvalitetssäkring som ständigt måste fortgå inom vården. Avgifter,inkluderande läkarvård och medicin, lika med dem som erläggs vid vistelse påsjukhus skall införas. Ett statligt tillsynsansvar skall åläggasSocialstyrelsen, fram till dess att den av Moderata samlingspartiet föreslagnaMedicinalstyrelsen är inrättad.I samma motion begärs också ett tillkännagivande om återinförande avvårdgarantin (yrkande 11). Den borgerliga regeringen fattade beslutom att införa en vårdgaranti gällande ett antal sjukdomar, anför motionärerna.Vårdgarantin innebar att patienter hade rätt att få erbjudande omoperation/behandling . Garantin i kombination med ettomfattande förnyelsearbete i de borgerligt styrda landstingen, kopplat tillhusläkarsystemet och den fria etableringen för läkare och sjukgymnaster innebaratt vårdköerna snabbt försvann. Regeringen har återigen monopoliserat allsjukvård. Köerna till operationer och behandlingar växer igen. Motionärernaanser att vårdgarantin bör återinföras. Förhandlingar bör inledasmellan staten och med detta som utgångspunkt. Det börankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext.I motion So406 av m.fl. (m) begärs tillkännagivande om ett samlatläkaransvar på sjukhemmen (yrkande 6), om ett samlat kommunalt ansvar föräldrevården (yrkande 7) samt om sjukhemmen (yrkande 13) och om sjukhusvården(yrkande 14). Vidare begärs att beslutar införa en vårdgaranti föralla i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 15). Motionärernaanför att huvudmannaskapet för äldrevården och äldreomsorgen är överfört tillkommunerna men att gränsdragningarna är svåra i fråga om vad som skall hänförastill sjukvård respektive äldreomsorg. Många människor far illa medan kommun ochlandsting diskuterar vem som har ansvaret för vad, exempelvis rehabiliteringenav de gamla. Motionärerna anser att huvudmannaskapet bör ses som ett ytterstaansvar för att alla har tillgång till nödvändig vård eller omsorg, menverksamheten skall kunna bedrivas av många olika vårdgivare på lika villkor. Deanser vidare att den slutna somatiska akutsjukvården är ett av samhälletsviktigaste stöd för att äldre skall kunna fortsätta att bo hemma så länge sommöjligt. Antalet platser får inte minskas om det går ut över de äldres behov avsjukvård. Ädelutvärderingen visar att utskrivning från akutsjukvård ibland skerefter så korta vårdtider att patienten måste tas in igen nästan omgående. Dettaär varken humant eller kostnadseffektivt och inte värdigt ett civiliseratsamhälle. Motionärerna vill också återinföra vårdgaranti för att råda bot på deallt längre köerna inom vård och behandling. De anser att det måste finnas enansvarig läkare i det särskilda boendet som också har ansvar för vårdplaneringoch utbildning av personalen. Detta hindrar inte att patienterna har egna ochav dem själva valda läkare. Även med en god hemsjukvård och väl fungerandeålderdomshem så kommer behovet av permanent vård vid sjukhem att finnas kvar,anser motionärerna. De anser att patienterna måste erbjudas en mer hemlik miljöi mindre sjukhem med god omvårdnad och behandling och att det måste varapatientens val om han vill bo i eget rum eller tillsammans med andra. Med alltfler invandrare kan det också finnas behov av sjukhem där särskiltinvandraraspekten beaktas. Personer med samma språkgrupp bör erbjudas att botillsammans på , vård- eller sjukhem. Detta skapar trygghet. Vidsjukhemsboendet dominerar vård och omsorg så kraftigt att det bör likställasmed sjukhusvård varför avgiftsuttaget bör anpassas till detta, anförs det.Också i motion So253 av My () begärs tillkännagivande omläkartillgången på sjukhemmen. Motionären konstaterar att en effekt avädelreformen blev att den fasta läkartillgången på många sjukhem minskade ellerhelt upphörde. Avsaknaden av en för sjukhemmets samtliga patienter ansvarigläkare med en medicinsk helhetssyn har gjort att kvaliteten i det medicinskaomhändertagandet har försämrats. Det är enligt motionären nu hög tid attregeringen på lämpligt sätt säkerställer att god och likvärdig medicinsk vårdges till alla gamla på våra sjukhem genom att tillse att det vid varje sjukhemfinns en läkare med geriatrisk kompetens.I motion So50 av m.fl. (c) begärs tillkännagivanden om samverkanför en ny mellanvårdsform (yrkande 5) och om medverkan i beslutsprocessen ikommuner och landsting (yrkande 6). Ett stort problem är att vårdtagare som ärmedicinskt färdigbehandlade inom akutsjukvården fortfarande kan vara mycketvårdkrävande, anför motionärerna. , när vårdtiderna var längre, kundepatienten få en större del av sin rehabilitering inom sjukvården även om detinte krävdes ytterligare medicinska insatser. En väg för en mjukare övergångtill den kommunala omsorgen är att inrätta en mellanvårdsform i avvaktan påkommunal omsorg. Detta bör vara en gemensam uppgift för kommuner och landsting,anförs det. Motionärerna anser också att kommun och landsting bör ha ettintresse av ett väl utvecklat samarbete med pensionärsorganisationerna.Pensionärsorganisationernas kunskap och engagemang bör komma in i ett tidigareskede av beslutsprocessen. Även vårdtagarna bör vara med i processen och beslutkan ibland i sin helhet överlåtas till de boende.I motion So639 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om medicinska insatser inomäldreomsorgen (yrkande 1). Motionärerna pekar på att husläkarreformen gav deäldre möjlighet att behålla sin läkare även sedan de flyttat till särskiltboende. Detta innebär att många olika läkare har ansvar på sammainstitution. Motionärerna anser att läkarnas åtagande gent-emot de äldre inteenbart bör innebära en konsultativ uppgift eller en enstaka vårdinsats utan ettfortlöpande ansvar för den enskildes medicinska vård. I detta ansvar bör ocksåingå att delta i vårdplanering samt handledning av annan vård- ochomsorgspersonal. Detta försvåras när varje boende har sin egen läkare.Socialutskottet har påtalat att de minskade medicinska insatserna ochkompetensen i särskilda boendeformer bör ses över. Motionärerna understrykeratt det är angeläget att frågor kring de medicinska insatserna i samarbete löses skyndsamt.I motion So317 av () begärs tillkännagivande omkostnadsansvaret när patienten vårdas i hemmet med s.k. sjukhusansluten vård.Motionären anför att det råder oklarhet om vem av huvudmännen, landstingeteller kommunen, som har kostnadsansvar vid sjukhusansluten hemsjukvård.Regeringen bör därför få i uppdrag att utreda och komma med förslag tilländringar som innebär att ansvaret för hemsjukvården tydliggörs.I motion So431 av och (båda c) tasfrågan om ett sammanhållet huvudmannaskap för hemsjukvården upp (yrkande 3).Motionärerna konstaterar att drygt hälften av landets kommuner har övertagitansvaret för hemsjukvården och omsorgen i sin helhet. Motionärerna anser attett sammanhållet huvudmannaskap för hemsjukvården är att föredra. Det ger enbättre kontinuitet när samma personer svarar för vårdinsatserna.Samverkansstrukturen blir mer välutvecklad vid ett sammanhållet huvudmannaskap.I motion So51 av m.fl. (fp) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om mer resurser till omsorgen(yrkande 1). I propositionen pekar regeringen ut en rad områden där det behövsmer insatser för att klara en värdig och kvalitativt högtstående äldreomsorg.Motionärerna oroas dock av att socialdemokratiska kommunalpolitiker i ställetkommer att placera en del av pengarna i de kommunala bostadsbolagens svartahål. liberalerna är det enda parti som krävt enöronmärkning av pengarna. är det dock den ekonomiska tillväxten som äravgörande för hur välfärden skall kunna bevaras och utvecklas. Motionärernasekonomiska politik, inriktad på bättre företagsklimat, jobbstimulerandereformer, sänkning av tillväxthämmande skatter, EMU-medlemskap m.m. skulleinnebära att kommunernas skattebas växer snabbare.I samma motion begärs också tillkännagivanden om en fungerande vårdkedja(yrkande 5), om hemsjukvård (yrkande 6), om fler hembesökande läkare ochsjuksköterskor (yrkande 10), om behovet av kontaktläkare (yrkande 11) och omatt husläkarlagen skall återinföras (yrkande 15). Motionärerna anför attbrister i rehabiliteringen ofta består i brister i den s.k. vårdkedjan.Färdigbehandlade patienter i sjukvården får ofta vänta alldeles för länge innannästa led i vårdkejdan tar över: sjukgymnastiken, hjälpmedelscentralen ellerhemtjänsten står inte alltid beredd den stund patienten skrivs ut frånsjukhuset. För att primärvården skall kunna överta patientansvaret efterutskrivningen från sjukhuset måste medicinska fakta och mål överföras från denpatientansvarige sjukhusläkaren. Motionärerna vill också återinförahusläkarlagen. Husläkarna skall fungera som en övergripande organisation förall läkarkontakt inom primärvården för de äldre. Det behövs också större inslagav rörlig läkarverksamhet. Både lasaretts- och husläkarna måste se över vilkafunktioner som praktiskt går att föra ut från den egna institutionen tillpatientens hem, anförs det. Motionärerna vill också införa en form avkontaktläkare. Genom regelbundna kontakter skall läkare bistå det särskildaboendets ledning med allmänna medicinska råd. De pensionärer som så önskarskall kunna få denna läkare som sin husläkare. Kontaktläkaren skall förstärkabåde den i hemmet utförda sjukvården och säkerställa nödvändiga kontakter medsjukhuset. Genom att införa fasta telefontider, på telefonnummer och tider sominte konkurrerar med övriga patientgrupper, kan många problem lösas för bådedistriktssköterskan och kontaktläkaren, anför motionärerna.I motion So433 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om en fungerandevårdkedja (yrkande 2), dels om bättre läkarkontakt på ålderdomshem och sjukhem(yrkande 3), dels om utbyggd hemvård (yrkande 4) och dels om att kortavårdköerna (yrkande 7). Äldre människor som behöver vård är ofta i behov avhjälp från mer än en klinik och också av stöd och hjälp i hemmet efter sinvistelse på sjukhus, anför motionärerna. De anser det därför viktigt att byggaupp en fungerande kedja av insatser och en fungerande samverkan mellan depersoner som har eller har haft vårdansvaret. Personalen i äldreomsorgenbehöver få snabbare och tydligare information från sjukhusen. Informationen börvara skriftlig. Om patienten har omfattande vårdbehov är det nödvändigt med engemensam vårdplanering. Utvecklingen av hemsjukvården bör ske i nära samarbetemellan primärvården, sjukhusens specialistkliniker, med geriatriken och medkommunernas hemtjänst och äldreomsorg. Det är vidare angeläget atthemsjukvården kan erbjuda god smärtlindring. Slutligen vill motionärerna ha envårdgaranti som omfattar läkarbesök och behandling. Motionärerna anser att dettill varje ålderdomshem och sjukhem bör knytas en läkare som har ansvar för attregelbundet besöka ålderdomshemmet eller sjukhemmet och se till att de äldresom bor där får god medicinsk vård. Det kan vara en husläkare eller engeriatriker. Ålderdomshemmen och geriatriken bör upprätta nära kontakter medvarandra. Det bör vara möjligt att i många fall få bedömning och vård i detegna boendet. Vidare kan geriatriskt utbildade sjuksköterskor höja kvalitetenpå vården och omsorgen i det särskilda boendet.