bet · GL01FiU20 · 1998-05-28 00:00:00 — Sparkvoten väntas, i motsats tillutvecklingen , stiga under prognosperioden.Efter ett svagt 1997 räknar regeringen också med attinvesteringarna ökar relativt starkt , tillföljd av den låga räntenivån, hög förväntad tillväxt, en godlönsamhet och en fortsatt hygglig konkurrenskraft i detsvenska näringslivet.Diagram 6. Bidragen till BNP-tillväxtenProcentenheterSom också framgår av diagram 6 kommer nettoexportens bidragtill den ekonomiska tillväxten att minska, bl.a. på grund aven lägre världsmarknadstillväxt men också beroende på attkronan väntas bli starkare. Exporten och importen bedöms växai ungefär samma takt . Eftersom exporten ärbetydligt större än importen innebär det att överskottet ihandelsbalansen ökar kraftigt . Det betyder isin tur att bytesbalansöverskottet också stiger, från avBNP till av BNP år 2001.Efter fyra år av minskningar ökar på nytt den offentligakonsumtionen. Den kommunala konsumtionen väntas stiga med igenomsnitt , bl.a. tillföljd av de nu aviserade och tidigare beslutade höjningarna avstatsbidraget till kommunerna.1.2.4 ArbetsmarknadenLäget på arbetsmarknaden förbättrades under andrahalvan av 1997. Trots det minskade sysselsättningenmätt som årsgenomsnitt med under 1997.Arbetslösheten sjönk under loppet av året med 1,5procentenheter, mest till följd av att det utökadeantalet utbildningsplatser och en tillfälligavgångsersättning till personer i åldrarna 60-64 årminskade utbudet av arbetskraft, men också på grundav en ökad sysselsättning i den privata sektorn.Diagram 7. Sysselsättningen 1995 till april 1998Som framgår av diagram 7 visar de senasteuppgifterna från Statistiska cen-tralbyrånsarbetskraftsundersökning, , att sysselsättningenökat relativt starkt under inledningen av 1998.Flera faktorer talar dessutom för attsysselsättningen fortsätter att stiga framöver.Motorn i konjunkturuppgången väntas i allt högregrad vara den inhemska efterfrågan. Det innebärsannolikt att uppgången blir mersysselsättningsintensiv . Vidare ärmedelarbetstiden hög och övertidsarbetet omfattanderedan i utgångsläget, vilket tyder på att utrymmetför att höja produktionen genom att öka arbetstidenför befintlig personal är relativt begränsat.Antalet nyanmälda lediga platser tillarbetsförmedlingarna har stigitrelativt kraftigt. Erfarenhetsmässigt brukar detbetyda en stigande sysselsättning om sex-tolvmånader.Givet den bild av konjunkturen som skisseras stigersysselsättningen , för att öka medytterligare , enligt regeringensbedömning. fortsättersysselsättningen att öka med i genomsnitt omkring1,. De största riskerna för en sämreutvecklingen är bl.a. att löneökningarna stiger merän de antagna . Dessutom finns det riskför att uppgången i sysselsättningen begränsas avbrister på vissa typer av arbetskraft. Redan nu kanen viss ökning av bristtalen spåras iArbetsmarknadsstyrelsens rapporter ochKonjunkturinstitutets barometrar. Dessutom finns entendens att nyanmälda lediga platser i störreutsträckning än tidigare inte besätts.Tabell 7. Nyckeltal för arbetsmarknadenDen stigande sysselsättningen, i kombination medatt antalet utbildningsplatser inom högskolan ochinom ramen för bl.a. ökarytterligare, gör att regeringen räknar med att denöppna arbetslösheten faller nedtill det uppsatta målet . För att prognosen skallnås krävs att tillväxten är hög och löneökningarnalåga.Tabell 8. Sysselsättningen i olika branscher 1997-2001Liksom tidigare kommersysselsättningstillväxten atttill stor del ske inom den privata sektorn, och dåsärskilt den privata tjänstesektorn. Av denberäknade ökningen på 222 000 personer under dekommande fyra åren är omkring 185 000 i den privatasektorn medan resterande 37 000 är nya jobb i denoffentliga sektorn, framför allt i kommunerna tillföljd av bl.a. de höjda statsbidragen. Ävenindustrin förväntas nyanställa i takt med attproduktionen stiger.1.2.5 De offentliga finansernaDen offentliga sektorns finanser fortsätter attförbättras snabbare än väntat. Underskottet i detfinansiella sparandet uppgick till 19miljarder kr eller av BNP (enligtnationalräkenskapernas beräkningsregler). Det är 14miljarder eller av BNP bättre än den bedömningsom regeringen gjorde i budgetpropositionen. I årväntas den offentliga sektorn ge ett överskott på1,av BNP, av vilka beror påatt AP-fondens innehav av svenska fastigheterbolagiseras. beräknas överskottet till 0,av BNP. Givet att regeringens ekonomiska scenarioför slår in blir överskottendessa år en bra bit högre än vad som krävs enligt debudgetpolitiska målen om ett överskott på1,av BNP och av BNP över enkonjunkturcykel . Detta överskjutandeöverskott hanteras i regeringens kalkyler som enöverföring till hushållssektorn.Diagram 8. Den offentliga sektorns finanserÖverskotten i kombination med utförsäljningen avstatliga aktieinnehav innebär att statsskuldenamorteras. Den konsoliderade offentliga sektornsbruttoskuld, definierad enligt EMU-kraven, väntassjunka från av BNP tillknappt av BNP i slutet av år 2001.1.2.6 De offentliga finansernas konjunkturkänslighetSom framgår av tabell 9 har enligt både OECDoch de mest konjunkturkänsligafinanserna i EU-området. För att undersöka hur deoffentliga finanserna utvecklas om tillväxten underde kommande åren blir svagare än vad regeringenräknar med i vårpropositionen presenteras i ettappendix till bilaga 1 två räkneexempel. I detförsta exempelet antas att t.ex. Asienkrisenförvärras och att nedgången i världsekonomin blirmer tydlig. Den svenska BNP-tillväxten antas då lägre och 2 procentenheterlägre jämfört med regeringens prognos (nivånpå BNP är lägre jämfört med regeringensgrundprognos). Givet vissa antaganden (t.ex.oförändrade skatte- och utgiftsregler, balanseradekommunala finanser och en inflation enligtinflationsmålet) blir resultatet att den svagaretillväxten och den därigenom sämre arbetsmarknadenminskar den offentliga sektorns finansiella sparandei procent av BNP med 1,7 procentenheterjämfört med regeringens prognos. Det motsvarar drygthälften av skillnaden i BNP-nivå.Tabell 9. Tillväxtkänsligheten i de offentliga finansernaI det andra exemplet antas att löneökningarna blir högre varjeår jämfört med vad regeringen antagit. Det gör attBNP är lägre, sysselsättningen 2,3procentenheter lägre och den öppna arbetslösheten1,högre. Effekten på de offentligafinanserna blir att det finansiella sparandet är 0,8procentenheter lägre , vilket motsvararknappt hälften av förändringen i BNP:s nivå.Osäkerheten i den här typen av kalkyler är mycketstor och resultatet beror till stor del på vilkaantaganden som görs. Regeringen gör dock denbedömningen att de svenska offentliga finansernainte är fullt så konjunkturkänsliga som ochEU:s beräkningar visar. Enligt regeringens kalkylförändras de offentliga finanserna med runt hälftenav en BNP-förändring, medan känsligheten enligt OECDoch EU skulle ligga på 70 respektive 90 %.1.2.7 syn på vårpropositionens ochpartimotionernas konjunkturbedömningarEffekter av AsienkrisenI motion Fi17 (m) kritiseras regeringen för attunderskatta Asienkrisens effekter på den svenskaekonomin. Svensk exportindustri har ungefär dubbeltså stor exponering på som exportindustrin i EUi övrigt. Ändå gör regeringen bedömningen att krisenbara skall upplevas som en lätt förkylning försvensk exportindustri och att ettuppsving skall ske , skriver motionärerna.I motion Fi19 (fp) påpekas att industriländerna viade lägre räntorna enbart upplevt denpositiva sidan av krisen. De negativa effekterna,som t.ex. bortfall av exportmarknader och ökadkonkurrens från de till följd avdeprecieringen av deras valutor, har ännu inte fåttgenomslag. Detta gör att det finns en tendens attunderskatta Asienkrisens återverkningar. I motionFi18 (c) framhålls att ytterligare finansiellaproblem i och sviktande aktiebörser är destörsta farorna för att tillväxten både i Sverigeoch internationellt blir svagare än vad regeringenräknar med.Som utskottet tidigare redovisat i betänkandettyder det mesta på att den internationellakonjunkturen fortsätter att utvecklas relativt välunder , även om Asienkrisen gör atttillväxten och ökningen av handeln i världsekonominmattas av under det närmaste året. De som hårdastkänner av Asienkrisens negativa effekter är Japanoch övriga länder i regionen. I ärkonjunkturen på väg upp, vilket även bekräftas av desenaste månadernas statistikskörd. I t.ex. Tysklandsteg BNP kraftigt . Denekonomiska statistiken i visar påen fortsatt mycket god tillväxt i den amerikanskaekonomin under inledningen av 1998. Dessutomexpanderar den inhemska efterfrågan i våra nordiskagrannländer mycket starkt, vilket bidrar till attstärka uppgången i den svenska konjunkturen.Samtidigt kan man konstatera att Asienkrisen utgören stor osäkerhet i prognoserna över både deninternationella och svenska utvecklingen. Deavgörande frågorna är hur krisen utvecklas och vilkareala effekter på världs-ekonomin Asienkrisen tillslut får.Om krisen förvärras genom att t.ex. den finansiellaoron i tar ny fart eller att den kinesiskaekonomin försvagas kraftigt leder det sannolikt tillatt aktiviteten i världsekonomin och därmed ävenSverige blir lägre än de bedömningar som görs.Utskottet noterar också att oron på aktie- ochvalutamarknaderna i flera ökatunder senvåren 1998, bl.a. på grund av den politiskaoch sociala oron i . Enligt utskottetsmening finns det anledning att noga följa denasiatiska utvecklingen, även om det mesta just nutyder på att de negativa effekterna på t.ex. deneuropeiska ekonomin blir relativt begränsade.När det gäller den totala svenska exporten hareffekterna av Asienkrisen varit relativtsmå. utveckladesexporten överraskande bra, enligt Statistiskacentralbyråns utrikeshandelsstatistik. Dettaintryck förstärks också av Konjunkturinstitutetssenaste barometer för , därexportorderingången betecknas som oförändrat starkunder inledningen av året. Dessutom är företagensförväntningar utpräglatoptimistiska, både vad gäller orderingång ochproduktionstillväxt. En genomgång av storföretagenskvartalsrapporter visaräven den på en oväntat stark orderingång. Mångaföretag har kompenserat den avtagande försäljningeni med en kraftig ordertillströmningen frånframför allt Europa.Utskottet vill också erinra om att regeringen ivårpropositionen räknar med att tillväxten iexporten av varor och tjänster halveras under 1998jämfört med till följd av Asienkrisen, från12,till år 1998.Kronkursens utvecklingI motion Fi17 (m) tycker motionärerna att det ärorimligt att regeringen i sin prognos räknar med ensvagare krona jämfört meddagsläget, givet de stora överskotten ibytesbalansen och den låga inflationen.Utskottet vill påminna om att flertaletmarknadsbedömare för bara några månader sedanräknade med att den svenska valutan skulle försvagaskraftigt. Kronan skulle "eurofieras" i samband medintroduktionen av euron , och iden omställningen skulle kronans värde sjunka. Vadsom hänt är att kronan fram till mittenav tvärtom har stärkts på valutamarknadenmed , räknat mot det s.k. TCW-indexet.Detta visar enligt utskottet på hur svårt det är attgöra valutakursprognoser, speciellt gäller det idagens avreglerade kapital- och valutamarknader.Beräkningar som gjorts av tyder på attkronans kurs långsiktigt borde vara betydligt högreän vad som varit fallet under t.ex. det senasteåret. visar andra beräkningar att kronans"rätta" kurs ligger kring dagens nivå eller t.o.m.lägre. Detta talar enligt utskottets mening för bör inta en försiktig hållning när man bedömmerkronans framtida utveckling.Däremot vill utskottet framhålla att om kronanunder blir betydligt starkare änvad regeringen kalkylerar med leder det till enförsämring av den svenska konkurrenskraften. Detinnebär i sin tur att BNP-tillväxten, exporten,sysselsättningen och arbetslösheten utvecklas sämreän den bedömning som görs i vårpropositionen. I detfallet kommer sannolikt också det redan lågainflationstrycket i ekonomin att bli ännu lägre,vilket torde aktualisera en anpassning avpenningpolitiken.Prognoserna 1999-2001I motionerna Fi17 (m), Fi19 (fp), Fi20 (v), Fi21(mp) och Fi22 (kd) riktas kritik mot att regeringensprognoser bygger på alltföroptimistiska antaganden. I motion Fi17 (m) beskrivsden medelfristiga kalkylen som en ren glädjekalkyl.Kalkylen bygger på en rad antaganden som var för sigär osäkra och som knappast kommer att slå intillsammans. T.ex. antas att lönebildningen fungerarbättre än . Löneglidningen förväntas bli lägreän tidigare och ökningen i de totala lönekostnadernabegränsas till , trots att den öppnaarbetslösheten väntas sjunka . Detär inte rimligt att anta att löneglidningen inteökar om den öppna arbetslösheten sjunker så mycket,skriver motionärerna. I motion Fi21 (mp) betecknasregeringens prognos om en varaktig och mycket högtillväxt som orealistisk. Ett problem är atttillväxten framöver antas bli mersysselsättningsintensiv än den varit tidigare. Ettannat är att arbetskraftsutbudet bedöms stagnera påungefär nivå, trots stigande tillväxt ochminskad arbetslöshet. I motion Fi19 (fp) framhållsatt det är troligt att konjunkturen mattas av åren1999 och 2000. Regeringen antar i stället enalldeles extra kraftig uppgång i den ekonomiskaaktiviteten , just det år då regeringensarbetslöshetsmål skall uppfyllas. I motion Fi20 (v)framhålls att de närmaste årens höga offentligasparande gör att regeringens ljusa tillväxtbedömninginte är realistisk.Utskottet vill understrycka att de bedömningar somgörs inte är en regelrätt prognosutan en kalkyl som beskriver en möjlig ekonomiskutveckling givet vissa förutsättningar ochantaganden. Ett viktigt antagande som påverkarkalkylens resultat är att lönebildningen fungerarväl och att de totala genomsnittliga löneökningarnainklusive löneglidning begränsas till per år.Ett annat är att den internationella konjunkturenutvecklas hyggligt och att effekterna av Asienkrisenbegränsas. Vidare antas att överskottet i deoffentliga finanserna utöver de budgetpolitiskamålen förs över till hushållengenom en ökning av hushållens disponibla inkomster.När det gäller antagandet om årliga löneökningar på3 % är det baserat på de avtal som arbetsmarknadensparter slutit . Avtalen är som regeltreåriga och innefattar de totala lönekostnaderna,inklusive löneglidning. På de områden somlöneglidningen speciellt beräknats anges den till0-0,. Historiskt sett är det en mycket låglöneglidning, åtminstone vad gäller industrisektorn.Hur stor löneglidningen i slutändan blir är svårtatt prognostisera, men enligt utskottets meningfinns det vissa faktorer som tyder på att denframöver kan bli lägre . I de nya avtalenfördelas en större del av löneökningarna på lokalnivå jämfört med tidigare avtal, vilket kan verkahämmande på löneglidningen. En annan faktor som kanverka återhållande är den starka prispress som förnärvarande finns såväl i sominternationellt.Utskottet har också under tidigare behandling avlönebildningen (se t.ex. bet. 1997/98:FiU1)framhållit att det finns ett flertal faktorer somtalar för en entydig nedväxling av löneökningstakteni den svenska ekonomin . T.ex.har relativt stora förändringar gjorts avförhandlingsordningen inom vissa avtalsområden.Inflationsförväntningar hos arbetsmarknadens aktörerhar sjunkit högst betydligt ,vilket talar för lägre nominella löneökningar. Delägre inflationsförväntningarna indikerar i sin turett ökat förtroende för penningpolitiken ochinflationsmålet. Dessutom är medvetenheten hosarbetsmarknadens parter nu större än tidigare omvikten av en lönebildning som understöder tillväxtenoch sysselsättningen i den svenska ekonomin.Utskottet vill i övrigt framhålla attförutsättningarna för en ganska hög svensk tillväxtunder är goda. Inflationen ochräntorna är låga. De offentliga finanserna börjar nuvisa på överskott, och både företagens ochhushållens förtroende för den ekonomiskautvecklingen är relativt stort. Sysselsättningenstiger och hushållens disponibla inkomster ökarefter av svag utveckling.Med anledning av vad som ovan anförts avstyrksmotion Fi21 (mp) avseende yrkandena 5 och 6.1.3 förslag tillinriktning av den allmänna ekonomiskapolitikenFörutsatt att den s.k. Asienkrisen inte förvärras ärden svenska ekonomin enligt utskottets mening på vägin i en gynnsam period av relativt hög och stabiltillväxt. Den offentliga sektorns finanser harsanerats och går från att understörre delen av ha varit ettunderskottsland till att bli ett överskottsland.Inflationen har sjunkit till en varaktigt låg nivåoch räntorna är historiskt låga. Svenskexportindustri är mycket konkurrenskraftig ochbytesbalansen visar på växande överskott. Företagensoch hushållens förtroende för den ekonomiskautvecklingen har stärkts. Den starka exportenkompletteras nu med en stigande efterfrågan påhemmamarknaden. märks en tydlighöjning av aktiviteten i den svenska ekonomin ochden tidigare negativa trenden på arbetsmarknaden harbrutits.Om lönekostnaderna ökar i enlighet med de avtal somslutits på arbetsmarknaden kommerden svenska tillväxten attligga över det förväntade genomsnittet för ländernai OECD-området och länderna i EU. Sysselsättningenstiger och utsikterna är goda att målet om enhalvering av den öppna arbetslösheten till nåsföre utgången av år 2000.Målet om att de offentliga finanserna skall vara ibalans 1998 och visa överskott under de kommandeåren kommer av allt att döma att överträffas med godmarginal. De allt starkare offentliga finanserna ochden stigande tillväxten skapar utrymme förytterligare åtgärder inom speciellt prioriteradeområden samt åtgärder för att öka sysselsättningenoch minska arbetslösheten. De nya satsningar somföreslås inriktas bl.a. på förbättringar i denoffentliga sektorns kärnverksamhet - skolan, vårdenoch omsorgen. Vidare förbättras villkoren förpensionärerna och biståndet höjs. Dessutom föreslåssärskilda insatser inom sex viktiga områden för denframtida tillväxten och sysselsättningen. Dethandlar bl.a. om ytterligare förstärkningar avregeringens stora utbildningssatsning, åtgärder föratt befästa position som en ledande IT-nation, utökade resurser inom området HållbaraSverige och ytterligare satsningar påentreprenörskap och nyföretagande genom skatte- ochregelförändringar. Vidare föreslås ett treårigtprogram för utvecklingssamarbetet med Central- ochÖsteuropa och ytterligare resurser för insatser iÖstersjöregionen och slutligen avsätts resurser föratt minska segregationen och öka integrationen inomdet svenska samhället.Den höga tillväxten och de starka statsfinansernagör det också möjligt att amortera på den statsskuldsom byggdes upp under första hälften av 1990-talet.Därigenom minskas bördorna på kommande generationersamtidigt som möjligheterna att möta kommandekonjunktursvängningar förbättras. Dessutom ökarhandlingsutrymmet att nå slutmålet om att återskapafull sysselsättning, efter det att etappmålet enhalvering av den öppna arbetslösheten till år 2000uppnåtts.Finansutskottets ställningstagande till Moderatasamlingspartiets förslagI Moderata samlingspartiets motion Fi17 framhållsatt välfärdens och den offentliga sektorns förnyelsetill stora delar handlar om att prioritera ochkoncentrera det offentligas uppdrag till dekärnverksamheter som är viktigast - vård, omsorg ochskola. betalar svenskarna världens högstaskatter, men får inte världens bästa välfärd och harinte heller världens bästa levnadsstandard. På kortsikt är det uppenbart att de rersurser som finns iden offentliga sektorn är fullt tillräckliga för attväl utföra kärnuppgifterna. Vad som krävs ärpolitiker som förmår prioritera och se till att deresurser som finns utnyttjas effektivt, skrivermotionärerna. Reformeringen och förnyelsen måsteenligt motionen inledas nu annars uppstår storaproblem när kraven på vård och omsorgväxer av demografiska skäl. Vidare framhålls att denviktigaste sociala trygghetsreformen under dekommande åren är sänkta skatter för låg- ochmedelsinkomsttagare. Det stigande bidragsberoendettill följd av regeringens högskattepolitik måstebrytas.Motionärerna är kritiska till det långsiktiga måletom ett överskott i de offentliga finanserna på 2 %över en konjunkturcykel. Istället borde detlångsiktiga målet vara balans i de offentligafinanserna över konjunkturcykeln. Det ökar utrymmetför privat sparande i ekonomin. På medellång siktbör målet enligt motionärerna vara att denoffentliga bruttoskulden sjunkit till av BNPsenast . För att bl.a uppnå det bör deoffentliga finanserna visa överskott de närmasteåren, enligt motionen.Utskottet anser att det är skolan, vården ochomsorgen, som skall sättas främst inom kommunernasoch landstingens verksamhet. Det är och har varitledstjärnan i den ekonomiska politiken sedanregeringen tillträdde . När regeringenhösten inledde arbetet att sanera svenskekonomi och de offentliga finanserna var dengrundläggande principen att verksamheter skulle gåföre transfereringar. Statsbidragen till kommuneroch landsting undantogs från besparingar trots attnästan alla andra budgetområden fick vidkännasomfattande besparingskrav. Trots detta har kommuneroch landsting utsatts försvåra ekonomiska påfrestningar genom den tidigaresvaga ekonomiska utvecklingen.I det här sammanhanget skall man enligt utskottetsmening ta hänsyn till att alternativet tillsaneringen av de offentliga finanserna hade varitsnabbt växande räntekostnader på statsskulden,kostnader som efter hand hade trängt undan viktigabåde statliga och kommunala resurser till välfärden.Genom de senaste årens omfattande sanering av deoffentliga finanserna har det frigjorts resurser somsatsats på att förbättra kvaliteten inom skolan,sjukvården och omsorgen om barn och gamla. Ivårpropositionen föreslås att ytterligare 4miljarder kronor tillförs området ovanpå desatsningar som redan gjorts. Därmed tillförskommuner och landsting extraunder , dvs. 4 miljarder kronor1997, 1998, 16 miljarder kronor1999, 2000 och 20 miljarderkronor jämfört med . Vid sidan av dettavidtas andra åtgärder för att öka kvaliteten inomt.ex. skolan.Till följd av den demografiska utvecklingen medallt fler äldre i befolkningen fortsätter behoven avkommunal verksamhet att öka . Detställer stora krav på en hög tillväxt och en starkoffentlig sektor med starka och sunda offentligafinanser. Men det är också nödvändigt att ävenfortsättningsvis åstadkomma ett allt bättreutnyttjande av de resurser som redan finns. Denpågående omdaningen och effektiviseringen av denkommunala verksamheten måste fortsätta även omstatsbidragen till kommunerna ökar.I detta sammanhang vill utskottet peka på de mycketlångtgående återverkningar som de skattesänkningarsom föreslås i motion Fi17 (m) får. Skattesänkningarav detta format innebär brutala nedskärningar avviktig och angelägen verksamhet. Dessutom får dehelt oacceptabla fördelningspolitiska konsekvenser.Det finns enligt utskottets mening här anledningatt redovisa vad som innefattas i begreppetoffentlig sektor. Ett vanligt mått är de offentligautgifternas andel av BNP. Denna s.k. utgiftskvotnådde en rekordnivå på av BNP. För 1998beräknas kvoten uppgå till av BNP och väntas ivårpropositionen sjunka ytterligare till år2001. ligger en bra bit över dengenomsnittliga utgiftskvoten i EU-länderna på nära50 %, men jämförelsen haltar eftersom merparten avde offentliga bidragen i beskattas vilketförstorar de offentliga utgifterna. Dessutom är detofta så att utgiftskvoten är hög i de länder som harett generellt välfärdssystem, t.ex. de övriganordiska länderna. Den största andelen av utgifternautgörs emellertid av transfereringar ochränteutgifter. Ser man till den renodladeverksamheten utgör den offentliga konsumtionenenbart av BNP.Enligt utskottets uppfattning kommer neddragningarav den storlek som Moderata samlingspartiets motionförutsätter att leda till mycket stora skador på dengenerella välfärden. Dessutom kan skattesänkningarav den omfattningen även leda till instabilastatsfinanser med negativa effekter på bådeföretagsklimatet och den ekonomiska tillväxten.Effekterna av den snabba försämringen istatsfinanserna avskräcker.Utskottet vill erinra om att regeringen ivårpropositionen framhåller att framtidaskattesänkningar är möjliga, men det endast om vissavillkor uppfylls.