bet · GL01UU13 · 1998-04-21 00:00:00 — Lagrådetharför sin del i övrigt inte funnit anledning till invändningar mot förslaget medutgångspunkt från rättssäkerhetens krav.Såvitt gäller frågan om hur Amsterdamfördraget förhåller sig till den svenskarättsordningen i övrigt vill Lagrådet erinra om att fördraget genom en svenskanslutning blir en del av den svenska rättsordningen som, frånsett den förutanförda konstitutionella aspekten, enligt principen om EG-rättens suprematitar över tidigare gällande svensk lagstiftning i händelse av oförenlighet. Hu-ruvida de rättsregler som därigenom införlivas med svensk rätt ärändamålsenliga eller ej är en politisk bedömningsfråga.Mot formuleringen av vissa rättsregler i fördraget skulle säkert erinringarkunna riktas från strikt juridiska utgångpunkter, men en sådan granskning ärnaturligtvis meningslös eftersom fördraget får ses som en samladförhandlingslösning som inte kan rubbas utan får antas eller förkastasisin helhet.Mot det remitterade lagförslaget har Lagrådet inte några erinringar.Justitieutskottets yttrande1997/98:JuU6yAmsterdamfördragetTill utrikesutskottetInledningUtrikesutskottet har beslutat bereda bl.a. justitieutskottettillfälle att avge yttrande över regeringens proposition 1997/98:58Amsterdamfördraget jämte motionerna 1997/98:U14-U21 som väckts med anledningavpropositionen samt motionerna U501 yrkandena 3, 5 och 6, U503, U504 yrkandena1-3, K715 yrkande 12 från allmänna motionstiden /98 och motion1994/95:U503yrkande 5, allt i de delar som har samband med respektive utskottsberedningsområde.Ärendet föranleder följande yttrande från justitieutskottet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att godkänner Amsterdamfördraget om ändringav Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiskagemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem (Amsterdamfördraget) samtde protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget.Amsterdamfördraget innehåller dels materiella ändringar i de grundläggandefördragen, dels en förenkling av fördragen genom att ett stort antalbestämmelser som är aktuella upphävs och artiklarna i Fördraget omupprättandet av Europeiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionennumreras om. I propositionen redovisas dessa ändringar.Genom Amsterdamfördraget förs ett antal samarbetsområden över från detmellanstatliga samarbetet i rättsliga och inrikes frågor tillgemenskapsarbetet. Detta innebär att beslutsbefogenheter i motsvarande gradlämnas över till Europeiska gemenskapen (EG).Den mellanstatliga karaktären på samarbetet när det gäller utrikes- ochsäkerhetspolitiken och rättsliga och inrikes frågor i övrigt består.Amsterdamfördraget öppnar en möjlighet för medlemsstaterna att ge EG-domstolenbehörighet att meddela förhandsavgöranden när det gäller giltigheten ochtolkningen av vissa beslut och tolkningen av konventioner inom tredje pelaren.Det kan ske genom att en medlemsstat avger en förklaring med denna innebörd. Ipropositionen föreslås att godkänner att lämnar en sådanförklaring.Ett tillträde till Amsterdamfördraget förutsätter en ändring av lagen(1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. Ipropositionen läggs fram förslag till en sådan lagändring. Lagändringenföreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer.UtskottetYttrandets omfattningDe frågor som aktualiseras i ärendet och som ligger inom justitieutskottetsberedningsområde behandlas i första hand i propositionens avsnitt 5-7, 10 och12 i de delar som rör frågor om överföring av samarbetet kring bl.a.gränskontroll och civilrättsligt samarbete från det mellanstatliga samarbetetitredje pelaren till gemenskapssamarbetet i första pelaren och samarbetet irättsliga och inrikes frågor under tredje pelaren. I motionerna U16 yrkandena6(delvis), 7 och 10 (delvis) av m.fl. (mp) och U17 yrkandena 1(delvis), 10 och 11 av m.fl. (v) tas hithörande frågor ocksåupp.Amsterdamfördraget aktualiserar också olika konstitutionella frågor. Dessaligger utanför utskottets beredningsområde. , sominhämtat yttrande från Lagrådet, kommer att yttra sig till utrikesutskottet iärendet, varför dessa frågor kan förväntas bli belysta i det sammanhanget.Justitieutskottets ställningstaganden görs sålunda i första hand i ett straff-och processrättsligt perspektiv.För att underlätta jämförelser med gällande lydelse av olika artiklar avsesvidhänvisningar i betänkandet till artiklar i fördragen dessa artiklar i deraslydelse enligt Amsterdamfördraget. Inom parentes anges det nummer artikelnfåttefter omnumreringen, dvs. i den s.k. konsoliderade versionen av fördragen.Godkännande av AmsterdamfördragetFördraget om Europeiska unionen (Unionsfördraget) innehåller i avdelningVI (artiklarna K-K.9) bestämmelser om samarbete i rättsliga och inrikesfrågor.Detta samarbete, som är mellanstatligt, utgör den s.k. tredje pelaren inom EU.Det utmärkande för samarbetet inom tredje pelaren är att staterna inte blirbundna genom överstatliga beslut. Samarbetet förutsätter enighet mellanländerna och måste i många fall följas upp med t.ex. lagstiftning på detnationella planet. Samarbetet omfattas alltså inte av EG-rätten (förstapelaren) och dess principer, som bl.a. innebär att EG-rätten har företrädeframför nationell lag. Vidare har inte EU:s institutioner samma roll inomtredje pelaren som i det överstatliga samarbetet inom EG.Nämnda artiklar i fördraget definierar inte närmare samarbetet i tredjepelarenutan anger i stället nio områden som medlemsstaterna skall betrakta som frågorav gemensamt intresse (artikel K.1). Områdena är asylpolitiken, personersöverskridande av yttre gränser, invandringspolitiken, kampen motnarkotikamissbruk, kampen mot bedrägerier i internationell skala,civilrättsligt samarbete, straffrättsligt samarbete samt tull- ochpolissamarbete för att bekämpa gränsöverskridande brottslighet.Syftet med samarbetet inom tredje pelaren är att förverkliga EU:s mål,särskiltden fria rörligheten för personer.Som utskottet anfört vid tidigare tillfällen är det en utbredd uppfattningbland medlemsstaterna att samarbetet på det rättsliga och inrikes området intehar fungerat tillräckligt bra (se 1995/96:JuU3y s. 5 f och 1996/97:JuU4y s.7).En orsak har ansetts vara den mellanstatliga karaktären av samarbetet som imånga fall har krävt såväl enhällighet för beslut som efterföljanderatifikation i medlemsstaterna.Förhandlingsarbetet bakom Amsterdamfördraget såvitt gäller tredje pelareninriktades därför på tre huvudlinjer, samtliga med syftet att effektiviserasamarbetet i rättsliga och inrikes frågor; nämligen att till första pelarenflytta vissa frågor som behandlas i tredje pelaren, att ändraförutsättningarna för samarbetet i de frågor som blir kvar i tredje pelarensamt att föra in i EU.De beslutade fördragsändringarna innehåller också motsvarande tre huvuddelar:dels en ny avdelning som förs in i EG-fördraget (som avdelning IIIa) medbestämmelser om yttre gränskontroller, fri rörlighet för personer, asyl ochinvandring samt samarbete i civilrättsliga frågor, dels nya regler för polis-och tullsamarbetet och samarbetet i straffrättsliga frågor i tredje pelarenochdels integreringen av i EU.Amsterdamfördraget skall ratificeras av medlemsstaterna i enlighet med deraskonstitutionella bestämmelser. Regeringen föreslår därför i propositionen attriksdagen skall godkänna Amsterdamfördraget om ändring av Fördraget omEuropeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna ochvissa akter som hör samman med dem samt de protokoll som har förtecknats islutakten till fördraget.I motionerna U16 (mp) och U17 (v) anser motionärerna att inte skallgodkänna Amsterdamfördraget och således yrkas avslag (i motion U16 villkorattill formerna för beslutet) på propositionen. Som skäl härför anförs, såvittavser utskottets beredningsområde, sammanfattningsvis att fördraget genomsåvälöverflyttandet av samarbetsområden från tredje till första pelaren somformernaför samarbete i tredje pelaren samt genom införlivandet av SchengensamarbetetiEU innebär ett steg i riktning mot en europeisk federal stat med ett minskandeinflytande för de enskilda medlemsstaterna.Ett viktigt syfte med Amsterdamfördraget är att skapa förutsättningar för ettav EU:s grundläggande mål, nämligen den fria rörligheten för personer. Enförutsättning härför är att samarbetet inom tredje pelaren i olika hänseendenförstärks och effektiviseras. Detta åstadkoms genom åtgärder som utskottetovanredovisat, bl.a. förs vissa områden som regleras i tredje pelaren övertill första pelaren. Detta gäller i första hand frågor som rör den friarörligheten för personer, t.ex. asyl- och invandringsfrågor. Såvitt berörutskottets beredningsområde handlar det om personkontrollen vid den yttregränsen och vissa civilrättsliga frågor som berör mer än ett medlemsland. Detstraffrättsliga och polisiära samarbetet liksom resterande delar avSchengensamarbetet kommer alltjämt att regleras i tredje pelaren där enförutsättning för beslut är att medlemsländerna är överens.Enligt utskottets mening kan förutsättningar för att uppnå EU:s mål i dennadelknappast åstadkommas på något annat sätt än genom ett utvidgat samarbete i härnämnda centrala frågor. Amsterdamfördraget innebär ett viktigt steg framåt församarbetet inom unionen i en riktning som i allt väsentligt överensstämmer medsvenska intressen. Sett utifrån justitieutskottets beredningsområde börriksdagen godkänna Amsterdamfördraget. Utskottet avstyrker alltså bifall tillmotionerna U16 yrkande 6 (delvis) och U17 yrkande 1 (delvis).Utskottet övergår nu till att behandla enskilda frågor i propositionen. Dessabehandlas i tre avsnitt motsvarande de tre huvuddelarna förfördragsändringarnasom nämnts ovan.Samarbetet inom EG (första pelaren)Genom Amsterdamfördraget flyttas de samarbetsområden som är av omedelbarbetydelse för den fria rörligheten för personer från det mellanstatligasamarbetet om inrikes och rättsliga frågor i tredje pelaren tillgemenskapssamarbetet i första pelaren. De samarbetsområden som berörs - ochsomfaller inom utskottets beredningsområde - är yttre gränskontroller ochcivilrättsligt samarbete. Vidare berörs frågor om asyl och invandring. De nyareglerna förs in i en ny avdelning - IIIa - i EG-fördraget under rubrikenVisering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet förpersoner.Syftet är att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.För att åstadkomma detta skall rådet enligt den nya avdelningen i EG-fördragetinom efter ikraftträdandet av Amsterdamfördraget besluta om åtgärdersomsyftar till att säkerställa fri rörlighet för personer genom att avskaffapersonkontroller vid inre gränser som åtgärder vidtas i fråga omkontroller av yttre gränser. Såvitt gäller frågan om personkontroll vid inregränser bör nämnas att när Amsterdamfördraget träder i kraft kommer Sverigeochde övriga Schengenstaterna att genomföra den fria rörligheten inom ramen förEU(se närmare om införlivandet av nedan). De åtgärder sområdet skall vidta vad gäller de yttre gränserna är bl.a. att fastställa normeroch förfaranden som medlemsstaterna skall följa när de utför personkontrollervid sådana gränser.Rådet skall också inom femårsperioden besluta om åtgärder för förebyggande ochbekämpande av brott genom gradvisa beslut om åtgärder som fastställerminimiregler avseende brottsrekvisit och påföljder på områdena organiseradbrottslighet, terrorism och olaglig narkotikahandel i enlighet medbestämmelserna i skall vidare, utan angivande av tidsramar, besluta om åtgärder som rörcivilrättsligt samarbete på vissa särskilt uppräknade områden, om åtgärdernahar gränsöverskridande följder och om de är nödvändiga för att den inremarknaden skall fungera. Rådet skall också vidta åtgärder för att säkerställasamarbetet mellan de relevanta enheterna i medlemsstaternas förvaltningar inomde områden som omfattas av den nya avdelningen i fördraget samt mellan dessaenheter och kommissionen.För att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa skall rådetslutligen besluta om åtgärder som rör polissamarbete och straffrättsligtsamarbete för att uppnå en hög säkerhetsnivå genom att förebygga och bekämpabrottslighet inom unionen i enlighet med bestämmelserna i de nya samarbetsområdena som förs över från tredje till första pelarenkommer särskilda regler att gälla för beslutsfattande.Under en övergångsperiod från ikraftträdandet av Amsterdamfördragetskall rådet i frågor som omfattas av den nya avdelningen i EG-fördraget fattabeslut med enhällighet och efter att ha hört . som medlemsstaterna har initiativrätt. Det är en beslutsordningsom i stort sett motsvarar den som gäller inom tredje pelaren, men medenutökad roll för . Efter den femåriga övergångsperioden skallkommissionen ha ensamrätt att lägga förslag till åtgärder, dvs. samma ordningsom enligt EG-fördraget gäller i övrigt i första pelaren. Kommissionen skalldock vara förpliktad att pröva varje begäran från en medlemsstat om attkommissionen skall lägga fram ett förslag för rådet.Vidare skall rådet efter femårsperioden besluta i vilken utsträckningmedbeslutandeproceduren - dvs. att parlamentet och rådet gemensamt fattarbeslut - skall tillämpas på de nya områdena och anpassa bestämmelserna omdomstolens behörighet. Dessa beslut skall rådet fatta enhälligt och efter attha hört får genom Amsterdamfördraget en roll också på de områden somomfattas av den nya avdelningen IIIa; domstolen får en behörighet att meddelaförhandsavgöranden under vissa särskilt angivna förutsättningar.För och respektive deltagande i samarbetetenligt den nya avdelningen i EG-fördraget gäller särskilda bestämmelser.Danmark har valt att ställa sig utanför samarbetet enligt avdelning IIIa.Enligt del I i protokollet om ställning (B.5) skall sålundainte delta i eller vara bundet av beslut som fattas i det samarbete somregleras i avdelning IIIa. När det gäller nya beslut som medlemsstaternakommeratt anta enligt reglerna i avdelning IIIa och som har sin grund i skall besluta huruvida man skallgenomföradem i sin nationella lagstiftning. Om beslutar att göra detta, kommerbeslutet i enlighet med internationell rätt att ge upphov till en förpliktelsemellan och de övriga medlemsstater som är bundna avSchengenregelverket. Om däremot beslutar att inte genomföra ett sådantbeslut av rådet kommer övriga stater att överväga vilka lämpliga åtgärder somskall vidtas.Vidare innehåller protokollet bl.a. bestämmelser om att när som helst-i enlighet med sina konstitutionella bestämmelser - kan meddela att Danmarkinte vill använda sig av något av sina undantag enligt protokollet. I sådanafall kommer att till fullo tillämpa alla relevanta åtgärder som då ärikraft och som har vidtagits inom ramen för EU.I motion U16 (mp) begärs att skall få samma särställning i unionen somDanmark såvitt avser den nya avdelningen IIIa.Utskottet vill först nämna att under ratifikationsprocessen avUnionsfördraget gjorde förbehåll beträffande samarbetet i tredje pelaren.Danmarks särskilda ställning enligt Amsterdamfördraget är således enkonsekvensav tidigare gjorda förbehåll. gjorde inte vid inträdet i unionen någramotsvarande begränsningar i sina åtaganden.Härtill kommer - vilket framgår av den lämnade redogörelsen - att Danmarkockså ställs utanför beslutsprocessen i här aktuella frågor som alltså gällerden fria rörligheten för personer. För svenskt vidkommande vore detta inte enlyckad lösning. Det är tvärtom angeläget att på olika sätt kan aktivtmedverka i samarbetet mellan medlemsländerna och verka pådrivande i olikafrågor. Det gäller inte minst i frågor som rör personkontrollen där t.ex.frågor om gränsöverskridande brottslighet liksom om asyl och invandringaktualiseras.I sakfrågan - nämligen om vissa områden skall överföras till första pelaren -har utskottet tidigare uttalat att samarbetet på det rättsliga och inrikesområdet, såvitt det rör utskottets beredningsområde, alltjämt i huvudsak börförbli mellanstatligt (bet. 1995/96:JuU3y s. 6 och 1996/97:JuU4 s. 7). Dettasamarbete berör rättsstatliga kärnområden där det är viktigt att behålla ettnationellt självbestämmande. Ett område som utskottet ansett vara särskiltsvårt att tänka sig att överlåta beslutanderätten över är den straffrättsligadelen av narkotikapolitiken.I de nämnda betänkandena avstyrkte utskottet visserligen bifall tillmotionsyrkanden om överförande av delar av tredjepelarsamarbetet till förstapelaren, bl.a. ett yrkande om överförande av det juridiska samarbetet. Desamarbetsområden som utskottet då närmast haft i åtanke är det straffrättsligasamarbetet och polissamarbetet, vilka områden även enligt Amsterdamfördragetskall vara föremål för mellanstatligt samarbete. Utskottet vidhåller sinuppfattning då det gäller dessa områden men vill framhålla att detligger obestridliga fördelar i att frågorna om yttre gränskontroll och detcivilrättsliga samarbetet, såsom det definierats genom Amsterdamfördraget,försöver till första pelaren. Dessa delar av samarbetet är av omedelbar betydelseför den fria rörligheten, och genom att föra över dem till första pelarenskapas det enligt utskottets mening bättre förutsättningar för att genomföraensådan fri rörlighet. Genom ett närmare samarbete i t.ex. yttregränskontrollfrågor förbättras också möjligheterna att bekämpa framför alltdengrova organiserade brottsligheten.Enligt utskottets mening bör motion U16 yrkande 10 (delvis) avstyrkas.Samarbete i rättsliga och inrikes frågor (tredje pelaren)Mål och inriktningTredjepelarsamarbetet skall endast omfatta polissamarbete ochstraffrättsligt samarbete. Polissamarbete utgör en samlingsbeteckning församarbete mellan tull och polis och andra behöriga myndigheter på området förförebyggande och bekämpning av brott.Bestämmelserna om polissamarbete och straffrättsligt samarbete har genomAmsterdamfördraget utvecklats betydligt. Formellt förändras dock intesamarbetets karaktär genom det nya fördraget. Polisiär verksamhet ochstraffrätt tillhör nationalstatens kärnområden och kommer även ifortsättningenatt vara en nationell angelägenhet. Samarbetet kommer även fortsättningsvisattvara mellanstatligt och beslut om åtgärder skall fattas med enhällighet.Målet för medlemsstaternas gemensamma agerande i tredje pelaren skall enligtartikel K 1 (artikel 29) vara att åstadkomma en hög säkerhetsnivå förmedborgarna i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta skallåstadkommas genom att gemensamma insatser utformas bland medlemsstaterna påområdena för polissamarbete och straffrättsligt samarbete samt genom attrasismoch främlingsfientlighet förebyggs och bekämpas. Målet skall uppnås medförebyggande åtgärder och bekämpning av brottslighet genom närmare samarbetemellan polis, tull och andra myndigheter, både direkt och genom Europol, genomnärmare samarbete mellan rättsliga myndigheter och andra berörda myndighetersamt genom tillnärmning, när det är nödvändigt, av nationella straffrättsligaregler.Enligt artikel K 4 (artikel 32) skall rådet bestämma de villkor ochbegränsningar som skall gälla för gränsöverskridande samarbete mellannationella myndigheter på polis- och straffrättsområdet. Vad som här avses ärbl.a. sådana regler om rätt till fortsatt övervakning och förföljande övergräns som regleras i respektive enkonvention om ömsesidigt bistånd och samarbete på tullområdet.Polis- och tullsamarbeteDe nya bestämmelserna i innehåller en mer detaljeradbeskrivning av vad samarbetet på polis- och tullområdet skall omfatta. Sålundafinns i artikel K 2 (artikel 30) föreskrifter om operativt samarbete - dvs.sådan verksamhet som bedrivs i form av gemensamma utredningar och samordnadekontrollaktioner m.m. - informationsutbyte, samarbete i fråga om utbildningochutbyte av sambandsmän m.m. samt samarbete när det gäller utvärdering avsärskilda utredningstekniker för att upptäcka grov organiserad brottslighet.Föreskrifterna tar närmast sikte på sådant samarbete som redan förekommer ochbestämmelsen innebär således inte några sakliga nyheter.Vidare tar föreskrifterna i artikel K 2 (artikel 30) sikte på Europol och dessverksamhet. Utgångspunkten är att Europol skall kunna ta en mer aktiv del iutredningar som bedrivs i medlemsstaterna på sådana områden där Europol harsärskilda expertkunskaper.Rådet skall därför bl.a. göra det möjligt för Europol att underlätta ochstödjaförberedelser av samt främja samordning och utförande av särskildautredningsinsatser från medlemsstaternas behöriga myndigheters sida. Dettaomfattar operativa insatser av gemensamma grupper där företrädare för Europoldeltar i en stödjande funktion. Rådet skall vidare besluta om åtgärder somtillåter Europol att anmoda medlemsstaternas behöriga myndigheter attgenomföraoch samordna sina utredningar i särskilda fall och att utveckla specialiseradsakkunskap som kan ställas till medlemsstaternas förfogande för att biträdademvid utredning av fall av organiserad brottslighet.I motion U17 (v) begärs att inte skall tillåta företrädare för andraländers polis att delta i operativt arbete på svenskt territorium. Yrkandettarsikte på tjänstemän som arbetar inom Europol.Utskottet avstyrkte ett likalydande yrkande i samband med godkännandet avEuropolkonventionen (bet. 1997/98:JuU2) och konstaterade då att Europol enligtkonventionen inte ges någon rätt att utöva operativ verksamhet imedlemsländerna.Som regeringen nu framhåller i propositionen (s. 116) ger inte hellerbestämmelserna i artikel K 2 (artikel 30) Europol eller dess tjänstemän någrapolisiära befogenheter eller rätt till myndighetsutövning. Inte heller kommerde att ges någon befälsrätt över de nationella polismyndigheterna. Alla beslutom polisingripanden och beslut om att engagera nationella polismyndighetersresurser kommer även att fattas av de nationellapolismyndigheternai enlighet med nationell lagstiftning.Med stöd av kan företrädare för andra länders polis dockkomma att utföra aktivt polisarbete i . Det sker i sådana fall, enligtartiklarna 41-43 i , under samma straffrättsliga ochskadeståndsrättsliga ansvar som om åtgärden utförts av en svensk polisman(bet.1997/98:JuU15 s. 15 och 30). Regleringen i konventionen tillgodoser såledesutskottets tidigare intagna ståndpunkt att det är svårt att tänka sig attaktivt polisarbete i skulle utföras på något annat sätt än understraffansvar (bet. 1997/98:JuU5 s. 5).Mot bakgrund av det sagda bör enligt utskottets mening motion U17 yrkande 11inte föranleda någon åtgärd, och den bör således avstyrkas.Straffrättsligt samarbeteInnehållet i det straffrättsliga samarbetet blir enligt Amsterdamfördragettydligare. Insatserna på området skall dels ta sikte på att direkt förbättraförutsättningarna för det praktiska samarbetet, såsom utlämning,bevisupptagning och gränsöverskridande undersökningar, dels syfta till attgörade nationella materiella reglerna mer lika varandra.Vad gäller det sistnämnda skall samarbetet enligt artikel K 3 e (artikel 31 e)omfatta gradvisa beslut om åtgärder som fastställer minimiregler förbrottsrekvisit och påföljder på områdena organiserad brottslighet, terrorismoch narkotikahandel. Enligt en gemensam förklaring (8) till artikeln ärmedlemsstaterna eniga om att bestämmelsen inte innebär att en medlemsstat varsrättssystem saknar bestämmelser om lindrigaste tillämpliga påföljder ärskyldigatt införa sådana.Reglerna innebär i teorin att beslut kan fattas som medför att åtarsigatt straffbelägga förfaranden som inte är straffbara. Det bör enligtutskottets mening dock framhållas att sådana beslut måste fattas enhälligt ochatt något hinder mot att fatta sådana beslut inte heller finns i nu gällandefördrag. Vidare bör framhållas att det är fråga om minimiregler. Det innebäratt medlemsstaterna kan ha strängare regler på sitt eget territorium. Detta ärenligt utskottets mening av särskild betydelse för när det gällernarkotikafrågan.