bet · GL01UU13 · 1998-04-21 00:00:00 — Motion U16 (mp)yrkande 2 förelås alltså avstyrkas.Konstitutionsutskottet anser inte heller att motionärerna anfört några bärandeskäl för att skjuta upp beslut om Amsterdamfördraget och föreslåratt utrikesutskottet avstyrker även motionerna U16 (mp) yrkande 3 och U18 (c)yrkande 2.Vänsterpartiets yrkande om Lagrådets hörande har tillgodosetts och bör därförinte föranleda någon åtgärd (U17 yrkande 2).Miljöpartiet har hemställt att skall precisera gränserna för detområde som enligt 10 kap. 5 § RF kan överlåtas till EG utan samtidig ändringavgrundlag.Konstitutionsutskottet anser att utskottets ovan återgivna uttalanden ibetänkande 1993/94:KU21 med tillräcklig precision anger gränserna för detområde inom vilket beslutanderätt kan överlåtas till EG utan samtidig ändringav grundlag. bör därför avstyrka motion U16 (mp).Fråga om godkännande av AmsterdamfördragetMotionernaI flera motioner har yrkats avslag på propositionens förslag om godkännande avAmsterdamfördraget. I motionerna U14 av och (båda s) yrkande 1, U16 av m.fl. (mp) yrkande 4, U17 av GudrunSchyman m.fl. (v) yrkande 1, U18 av m.fl. (c) yrkande 1yrkas avslag på propositionen. har också avgivit separataavslagsyrkanden avseende propositionens tre delförslag (motion U16 yrkandena5-7). Gemensamt för motionärerna är att de anser att Amsterdamfördragetinnebäratt institutionernas ställning stärkts alltför mycket på medlemsländernasbekostnad, att självbestämmande minskat och att fördraget därför intebör godtas.I motion U14 (s) anför motionärerna bl.a. att makt ökar ialltför hög grad liksom andelen majoritetsbeslut i rådet, att det blir enoklaransvarsfördelning inom den tredje pelaren, att dörren till en försvarsun-ionhar öppnats på glänt och att får en kraftigt ökad roll.Enligt (motion U16) är det fel att flytta beslutsområden fråntredje till första pelaren. anser också att gränsen mellan dentredje och den första pelaren suddas ut. Den nya beslutsformen rambeslutkommeratt väga lika tungt som direktiv och den innebär ett överförande avbeslutskompetens från till EG enligt 10 kap. 5 § RF. Miljöpartietmotsätter sig att ges tolkningsrätt inom den tredje pelareneftersom det innebär att en överstatlig institution ges kontroll övermellanstatliga angelägenheter. är också kritiskt mot attSchengensamarbetet införlivas i EU. avslagsyrkanden ärvillkoradeav att partiet inte fått bifall till sina yrkanden om folkomröstning omfördraget, alternativt beslut i samma ordning som vid stiftande av grundlageller uppskjutande av beslut till efter valet 1998.I motion U17 anför bl.a. att den utökade användningen avmedbeslutandeproceduren försvagar den nationella självbestämmanderätten ochgerEuropaparlamentet för stort inflytande. är också kritiskt motatt områden förs över från mellanstatligt till överstatligt samarbete, attgränskontrollerna avskaffas och att samarbetet på det utrikes- ochsäkerhetspolitiska området ökar.Birgitta , m.fl. (c) anser i motion U 18 att statsskickets grunderhotas genom anslutningen till Amsterdamfördraget. Enligt motionärerna kanfördragets bestämmelser om tillnärmning eller harmonisering av bestämmelser imedlemsstaternas nationella civilprocessrätt (artikel 73m) innebära brott mottryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Den gemensammaförklaringen (20) säkerställer inte att vi inte tvingas ge upp delar av vårtryck- och yttrandefrihet, heter det i motionen.I motion U19 av () yrkande 1 yrkas också avslag påpropositionen, men av andra skäl. Motionären anser att Amsterdamfördragetinneburit ett misslyckande i arbetet med att reformera EU och skapaförutsättningar för att snabbt integrera de nya demokratierna i Öst- ochCentraleuropa. bör genom att avslå förslaget att godkännaAmsterdamfördraget ge en signal om att EU måste reformeras och utvidgas meddetsnaraste.PropositionenEnligt regeringen leder Amsterdamfördraget till ett mer effektivt och meröppetsamarbete mellan medlemsstaterna, men det förändrar inte EU:s grundläggandekaraktär. EU förblir en sammanslutning av suveräna stater, framhållerregeringen. Fördragsändringar skall även i fortsättningen beslutas enhälligtoch godkännas i enlighet med samtliga medlemsstaters konstitutionellabestämmelser. Den grundläggande pelarstruktur som etablerades genomUnionsfördraget består. Omfattningen av överlåtelsen av de samarbetsområdensomflyttas från det mellanstatliga samarbetet i tredje pelaren tillgemenskapssamarbetet i första pelaren (se ovan s. 2) ligger enligt regeringensbedömning väl inom ramen för möjlighet att besluta om överlåtelseavbeslutanderätt till EG enligt 10 kap. 5 § första stycket regeringsformen.Regeringen anser inte heller att Amsterdamfördraget rubbar balansen mellanmedlemsstaterna. Regeringen beklagar att frågorna om viktningen avmedlemsstaternas röster i rådet vid beslut med kvalificerad majoritet och omkommissionens sammansättning skjutits . En lösning i dessa frågorhade underlättat den fortsatta utvidgningsprocessen. Regeringen avseremellertid att verka för att dessa frågor kan lösas ochpåett sätt som beaktar en utvidgning av unionen med samtliga de nu aktuellakandidatländerna (prop. s. 27).Lagrådets yttrandeLagrådet har sett som sin främsta uppgift att granska hur nyheterna iAmsterdamfördraget förhåller sig till bestämmelsen i 10 kap. 5 § förstastycketförsta meningen RF (se ovan s. 6). Eftersom bestämmelsen inte medger möjlighetatt överlåta beslutanderätt till annan än Europeiska gemenskaperna blir enligtLagrådet den inledande frågan om fördraget innebär att beslutanderätt överlåtstill Europeiska unionen. De nya beslutsformerna inom de andra och tredjepelarna, alltså inom Europeiska unionen, har enligt Lagrådet blivitkomplicerade och svåra att genomskåda. Lagrådet delar den uppfattning somkommit till uttryck i remissyttrandet från vidStockholms universitet, nämligen att utvecklingen går mot en minskaduppdelningmellan en gemenskapsdel och övriga delar av unionssamarbetet. Enligt Lagrådetstår det dock klart att de fördragsslutande parternas avsikt varit att bevaraden mellanstatliga karaktären av andra och tredje pelarna; bl.a. har vissaämnesområden förts över till första pelaren, främst sådana som är av omedelbarbetydelse för den fria rörligheten för personer.I frågan om det kan anses att beslutanderätt överlåts till den Europeiskaunionen anser Lagrådet att det största intresset knyts till de s.k.rambesluteninom den tredje pelaren, om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andraförfattningar (artikel K 6.2 b). Rambesluten skall vara bindande förmedlemsstaterna när det gäller de resultat som skall uppnås men skall överlåtaåt de nationella myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt; deskall inte ha direkt effekt. Det sistnämnda innebär att de inte kan åberopasinför svenska domstolar och andra myndigheter. Lagrådet konstaterar attrambesluten i detta avseende inte medför annan verkan än andra folkrättsligaförpliktelser, så länge vi i vidhåller den dualistiska uppfattningenomfolkrättens förhållande till den nationella rätten, dvs. att internationellaöverenskommelser skall transformeras till svensk rätt för att tillämpas avdomstolar och andra myndigheter. Lagrådet påpekar vidare att rambesluten tillskillnad från konventioner inte kräver någon efterföljande ratificering, menatt de skall antas genom ett enhälligt beslut. Detta innebär enligt Lagrådetatt regeringen inte kan delta i ett sådant rambeslut om det behandlarriksdagsbundna frågor annat än om det redan finns en svensk lag som täckerbeslutet. Lagrådets slutsats är att någon beslutanderätt inte kan anses varaöverlåten åt Europeiska unionen genom föreskrifterna om rambeslut.Lagrådet har inte något att erinra mot förslaget att avger förklaringenligt artiklarna K 7.2 och K 7.3 b om att ge behörighet attmeddela förhandsavgöranden när det gäller giltigheten och tolkningen avrambeslut och andra beslut, tolkningen av tredjepelarkonventioner ochgiltigheten och tolkningen av genomförandeåtgärder. Lagrådet påpekar att dethär visserligen är fråga om överlåtande av beslutsfunktioner, men att dettasker till en institution inom EG och att det inte innebär någon nämnvärdutvidgning av den omfattande kompetens som genom anslutningen tillEG-fördraget redan givit domstolen. Inte heller i övrigt kan lagrådet finnaattbeslutanderätt genom Amsterdamfördraget överlåts till Europeiska unionen.Som nämnts ovan under avsnittet Beslutsproceduren har Lagrådet inte hellerfunnit att en anslutning till Amsterdamfördraget strider mot kravet i 10 kap.5§ RF på att Europeiska gemenskaperna skall ha ett fri- och rättighetsskyddmotsvarande det som ges i regeringsformen och eller attfördraget skulle rubba det svenska statsskickets grunder eller strida motandrabestämmelser som bär upp grundläggande principer i vårt konstitutionellasystem. Lagrådet påpekar att enligt Amsterdamfördraget skall i artikel tasin föreskriften att unionen bygger på principerna om frihet, demokrati ochrespekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samtpårättsstatsprincipen, principer som är gemensamma för medlemsstaterna. EnligtLagrådet står det också klart att Amsterdamfördraget på intet sätt kan ansesrubba det svenska statsskickets grunder. Lagrådet konstaterar vidare attoffentlighetsprincipen och meddelarfriheten, enligt tryckfrihetsförordningenoch sekretesslagen, inte påverkas av Amsterdamfördraget. Vidare medförförklaringen nr 20, enligt Lagrådets uppfattning, att om exempelvis framtidarättsakter från EG skulle behandla civilprocessuella frågor kan likvällämna procedurreglerna i tryckfrihetsförordningen oförändrade.Sammanfattningsvis har Lagrådet inte funnit att några konstitutionella hinderföreligger för en svensk anslutning till bedömningAmsterdamfördraget innebär att på ett antal nya områden överlåterbeslutsbefogenheter som annars skulle tillkomma svenska organ. Som Lagrådetfunnit är det inte i något fall fråga om överlåtelse av beslutsbefogenhetertill EU, utan till EG. Beträffande den första pelaren innebär fördraget bl.a.att de samarbetsområden som är av omedelbar betydelse för den fria rörlighetenför personer flyttas från det mellanstatliga samarbetet om rättsliga ochinrikes frågor i den tredje pelaren till gemenskapssamarbetet i förstapelaren.De aktuella områdena är alla sådana som redan i pekats utsom möjliga att föra över till gemenskapssamarbetet. Ett annat område därbeslutsbefogenheter uttryckligen överlåts till EG är vissa åtgärder motdiskriminering. Sådana åtgärder får dock inte vidtas generellt, utan endastdärgemenskapen redan har kompetens. Vidare får ett ökatinflytande i lagstiftningsprocessen genom att medbestämmandeproceduren görstill den normala beslutsproceduren för frågor som kan betecknas som egentligalagstiftningsfrågor. Förändringarna i detta hänseende innebär emellertid intenågon överlåtelse av beslutsbefogenheter till parlamentet. När det gällerfrågan om huruvida överförandet av civilrättsliga frågor till första pelarenskulle kunna inskränka det svenska grundlagsskyddet av tryckfrihet ochyttrandefrihet delar Lagrådets uppfattning att dengemensamma förklaringen (20) medför att om exempelvis framtida rättsakter frånEG skulle behandla civilprocessuella frågor kan likväl lämnaprocedurreglerna i tryckfrihetsförordningen oförändrade.Konstitutionsutskottetfinner, i likhet med Lagrådet, att förutsättningarna enligt 10 kap. 5 § RFmedförarbeten för överlämnande av beslutsbefogenheter utan samtidig ändring avgrundlag är uppfyllda, såvitt nu är i fråga.Inom den andra pelaren, den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, införsbestämmelser som gör det möjligt att med kvalificerad majoritet fatta beslutomgenomförande av en gemensam åtgärd eller en gemensam ståndpunkt inom ramen fören enhälligt beslutad strategi. anser inte attförändringarna påverkar den grundläggande mellanstatliga karaktären avsamarbete mot bakgrund av den vetorätt som kvarstår. Några beslutsbefogenheteröverlämnas alltså inte.Som framgått av den ovan lämnade redovisningen har Lagrådet gjort en grundliggenomgång av de nya beslutsformerna, bl.a. de s.k. rambesluten, i den tredjepelaren. Lagrådet påpekar att regeringen inte kommer att kunna delta i ettrambeslut som behandlar riksdagsbundna frågor annnat än om det redan finns ensvensk lag som täcker beslutet. Hur rambesluten i praktiken kommer atthanterasåterstår att se. avser att följa utvecklingenbeträffande rambesluten och bevaka att inflytande över beslutentillgodoses. delar Lagrådets slutsats att de ändradefördragsbestämmelserna inte påverkar den mellanstatliga karaktären avsamarbetet i tredje pelaren. anser inte heller att deutökade befogenheterna för kommissionen och inom den tredjepelaren innebär någon överföring av beslutsbefogenheter.EG-domstolens nya behörighet i fråga om laglighetsprövning och tvistlösninginnebär en väsentlig utökning av domstolens befogenheter. Laglighetsprövningeninnebär emellertid inte att domstolen kan ålägga medlemsstaterna att vidtanågra åtgärder. Om ett beslut efter laglighetsprövning skulle ogiltigförklarasav domstolen påverkas inte heller giltigheten av interna rättsregler. Någrabeslutsbefogenheter överlåts alltså inte till domstolen såvitt nu är i fråga.Vidare ges genom artikel K 3.2 c tredje stycket i möjlighet att i tredjepelarkonventioner ge behörighet attavgöra tvister som gäller tolkningen eller tillämpningen av konventionerna.Attdetta förfarande nu införs beträffande alla beslut som fattas enligt artikel K6.2 innebär, enligt mening, inte att någrabeslutsbefogenheter överlåts från svenska organ till EG.När det så gäller den möjlighet till förhandsavgöranden som artikel K 7 gerEG-domstolen delar Lagrådets bedömning att det härvisserligen är fråga om överlåtande av beslutsbefogenheter, men att detta skertill en institution inom EG och inte till EU. anser attutrikesutskottet bör tillstyrka förslaget att skall avge förklaringenligt artikel K 7.2. Av främst processekonomiska skäl bör avge enförklaring enligt artikel K 7.3 b, dvs. att inte bör begränsamöjligheten att begära förhandsavgörande till sista instans.De möjligheter till ett närmare samarbete mellan en majoritet medlemsstater,s.k. flexibel integration, som införs genom fördraget måste ske inom ramen förde befintliga bestämmelserna i och EG-fördragen. Det kan aldrig blifrågan om att ändra de grundläggande fördragen, dvs. att ändra självaförutsättningarna för EU-samarbetet. För detta krävs samtliga medlemsstatersgodkännande, och fördragsändringarna måste ratificeras av alla medlemsstater.Iett utvidgningsperspektiv kan, såsom påpekas i propositionen, en ökadflexibilitet bli nödvändig för att säkerställa att utvidgningen inteomöjliggörett fortsatt fördjupat samarbete.Sammanfattningsvis anser , i likhet med Lagrådet, attdetinte föreligger några konstitutionella hinder mot att ansluter sigtillAmsterdamfördraget.Även beklagar att frågorna om viktningen avmedlemsstaternas röster i rådet, vid beslut med kvalificerad majoritet och omkommissionens sammansättning, skjutits . En lösning av dessafrågorhade underlättat den fortsatta utvidgningsprocessen. Regeringen har emellertidförklarat sig vilja verka för att en lösning nås och attdenna lösning avser en utvidgning med alla de stater som är en del av dengemensamma utvidgningsprocessen.Med det anförda föreslår att utrikesutskottet avstyrkersamtliga de motioner i vilka yrkats avslag på propositionen (motionerna U14(s)yrkande 1, U16 (mp) yrkandena 4-7, U17 (v) yrkande 1, U18 (c) yrkande 1 ochU19(fp) yrkande 1).EU:s fortsatta utvecklingMotionernaI ett antal motioner framförs yrkanden som på olika sätt syftar till attåstadkomma mer av mellanstatlighet och mindre av överstatlighet inom EU.I motion U14 (s) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som imotionen anförts om att nästa regeringskonferens bör inriktas på att getillbaka självbestämmande till medlemsländerna (yrkande 2). Enligtmotionärernainnebär ett ytterligare steg mot överstatlighet utandemokrati. EU skall emellertid inte demokratiseras, anför motionärerna,eftersom det är detsamma som federalism, utan EU skall bygga på ettmellanstatligt samarbete. Inriktningen på nästa regeringskonferens bör därför,enligt motionärerna, vara att ge tillbaka makt till den demokratiska sfären,inte att gå vidare på den federalistiska vägen.I motion U15 begär () ett tillkännagivande till regeringen omåtgärder som kan vidtas för att förhindra EU:s fortgående federalistiskautveckling. Vid framtida regeringskonferenser bör regeringen deklarera attSverige inte längre vill medverka till en ständigt mer omfattande federalisminom EU. Detta innebär att inte kommer att acceptera utvidgademajoritetsbeslut på ytterligare områden förrän betydande institutionellaförändringar har genomförts, t.ex. ändringar som innebär att länder i vissafrågor kan stå utanför det gemensamma beslutsfattandet eller att utvidgningenav EU:s beslutanderätt på ett område leder till en omprövning avbeslutanderätten på andra områden. Till nästa regeringskonferens börregeringenutarbeta konkreta förslag till hur bör ändras så att beslut somsyftar till alltfler federalistiska inslag i styrningen av EU förhindras.I motion U20 vill och (båda c) ha etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförts omregeringsförhandlingar för att ändra Amsterdamfördragets artikel 5 a, så attSveriges självbestämmande stärks (yrkande 1). Den nya artikel 5 a innebär atten majoritet medlemsländer, som beslutar upprätta ett närmare samarbetesinsemellan, kan få rätt att göra detta inom EU:s ramar. Till nästaregeringskonferens bör ha utarbetat förslag tillfördragstextsom kompletterar artikel 5 a, anser motionärerna. Kompletteringen skall syftatill att de länder som önskar återta beslutanderätten över vissa områden, sombetecknats vara av gemensamt intresse för unionen, bör ha rätt att göra detta,ensamma eller i förening med andra medlemsländer.I motion U17 vill ha ett tillkännagivande till regeringen omattmer reell beslutsmakt bör återföras till nationell nivå, så att de nationellaparlamenten och den demokratiska legitimiteten stärks (yrkande 3). Denmellanstatliga karaktären av samarbetet förstärks därmed, anför motionärerna,som anser att detta bör bli en uppgift vid en omförhandling avAmsterdamfördraget. anser också att de förändringar beträffandeEU:s institutioner som genomförts i fördraget inneburit ökad överstatlighet,och att regeringen vid konferensen borde ha verkat för ändringar i merantifederalistisk riktning (yrkande 14).I motion 1997/98:U504 av och (båda c), somväckts under den allmänna motionstiden, begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad som i motionen anförts om synen på EU som ett mellanstatligtsamarbete (yrkande 1). Enligt motionärerna innebär EU:s utveckling mot merunion och federation problem för ett medlemsland som vill lämna unionen,eftersom det inte är självklart att folkrättens principer om bland annatuppsägning av internationella avtal längre gäller i EU. Motionärerna anser attdet därför är nödvändigt att regering och riksdag klart markerar att Sverigeser EU-samarbetet som ett mellanstatligt samarbete.PropositionenEnligt regeringen är EU:s mål att göra krig i otänkbart, att befästademokratins idé, att säkra kontinentens miljö och att forma ett medborgarnasEuropa. Europasamarbetets grundval är insikten om nationalstatensbegränsningarnär det gäller möjligheten att klara de riktigt stora problemen, de problemsomendast kan lösas i samarbete över nationsgränserna. Legitimiteten ocheffektiviteten i EU-samarbetet fordrar enligt regeringen självständiga ochstarka institutioner, men också medbestämmande och demokratisk kontroll.Regeringen uppger att denna syn vägledde agerande iregeringskonferensen och att den kommer att göra det också i det framtida EU-samarbetet (prop. s.26-27).Konstitutionutskottets bedömningKonstitutionsutskottet delar regeringens uppfattning att legitimitet ocheffektivitet i EU-samarbetet likaväl som medbestämmande och demokratiskkontroll bör vara ledstjärnor för agerande även i det framtida EU-samarbetet. ser ingen anledning för att, sommotionärerna begär, på förhand ta avstånd från alla ytterligare steg mot ökadöverstatlighet eller begära att regeringen verkar för att fördragen ändras imer mellanstatlig riktning. En fördjupning av samarbetet kan inom vissaområdenbidra till att EU:s mål förverkligas snabbare och effektivare. Det vore därföroklokt att nu låsa sig för att inte inom vissa områden kunna öka inslagen avöverstatligt samarbete. finns det, enligt utskottet, frågor som bästhanteras på nationell nivå. Olika delar av samarbetet måste alltid kunnaförändras i riktning mot mer eller mindre överstatlighet, inte minst beroendepå hur utvidgningsprocessen utvecklar sig. Det sagda innebär emellertid inteatt förespråkar en utveckling i federalistisk riktning.Utskottet vill också framhålla att en eventuell omvandling av EU till enfederation inte kan genomföras utan att samtliga medlemsländer har enats omdetta och respektive länders konstitutioner ändrats. För del skulle ensådan utveckling kräva omfattande ändringar av regeringsformens bestämmelseromstatsskickets grunder. Motionerna U14 yrkande 2, U15, U20 yrkande 1 och U17yrkandena 3 och 14 samt U504 yrkande 1 bör avstyrkas av utrikesutskottet.Öppenhet och insyn i EU:s institutionerPropositionenEnligt gällande lydelse av andra stycket i artikel A i Unionsfördragetmarkerarfördraget en ny fas i processen för att skapa en allt fastare sammanslutningmellan de europeiska folken, där besluten skall fattas så nära medborgarna sommöjligt. Genom Amsterdamfördraget görs nu ett tillägg som innebär att beslutenockså skall fattas så öppet som möjligt.Enligt en ny artikel, 191a, i EG-fördraget skall alla unionsmedborgare samtfysiska och juridiska personer som är bosatta eller som har sitt säte i enmedlemsstat ha rätt att ta del av , rådets och kommissionenshandlingar. Artikeln är så utformad att den kan avse både handlingar som harupprättats av institutionerna och handlingar som har kommit in till dem.Allmänna principer för och begränsningar i denna rätt skall fastställas avrådet i en rättsakt som skall gälla alla tre institutionerna. Reglerna blirtillämpliga även på sådana handlingar som rör andra och tredje pelaren.Offentlighet skall vara huvudregeln och sekretess skall gälla bara iundantagsfall. En övergripande rättsakt som inte motsvarar dessa intentionerriskerar, enligt propositionen, att underkännas av . hadeunder förhandlingarna förordat att rättsakten skulle föreskriva en skyldighetför institutionerna att registrera sina handlingar i offentliga register, mendetta blev inte en del av förhandlingsresultatet. När rättsakten utarbetasavser att göra offentliga register till en huvudfråga.I en gemensam förklaring (35) uttalar konferensen att en medlemsstat skall harätt att begära att kommissionen eller rådet inte vidarebefordrar en handlingfrån den staten till tredje man, om inte medlemsstaten har lämnatsitt medgivande. Den gemensamma förklaringen kan enligt regeringen ses som enbekräftelse på att inkomna handlingar i princip skall omfattas av detillämpningsregler som skall utformas. Regeringen anser att förklaringenskall användas restriktivt.I artikel 151.3 i EG-fördraget har gjorts vissa tillägg. Rådet skall i sinarbetsordning fastställa de fall då rådet skall anses handla i egenskap avlagstiftare i syfte att medge större tillgång till handlingar i dessa fall,som effektiviteten i beslutsprocessen bevaras. Rådet skall alltidoffentliggöra omröstningsresultaten, röstmotiveringarna och uttalandena tillprotokollet, när rådet handlar i egenskap av lagstiftare. Det sistnämndainnebär enligt propositionen ett fördragsfästande av den praxis i riktning motökad öppenhet som rådet redan i hög grad tillämpar.Sverige tog upp frågan om meddelarfrihet för anställda vid EG:s institutioneroch organ i början av regeringskonferensen, men fick ringa stöd från övrigamedlemsstater. Att det inte finns bestämmelser om meddelarfrihet innebär dockinte att de anställda helt saknar yttrandefrihet, påpekar regeringen.