bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — Enligt samma motion bör beviskraven för miljöbrott utredas ochomarbetas (yrkande 11). Vidare yrkas att juridiska personer skall kunnastraffas (yrkande 13). Ett klargörande av vad som avses med ringa miljöbrottefterfrågas också i motionen (yrkande 9) samt i motion Ju908 yrkande 2, också(mp).I motion 1996/97:Ju907 (m) yrkande 2 begärs en översyn av lagstiftningen motmiljöbrott. Enligt motionen finns det skäl att se över vår nuvarandelagstiftning och straffsatsernas nivå och rimlighet i ljuset av lagstiftningenhos våra nordiska grannar.I motion Ju908 (mp) yrkande 7 efterfrågas ökad forskning om miljöbrott.Justitieutskottets yttrandeUtskottet tar till att börja med upp frågan om de subjektiva rekvisiten,beviskravet och juridiska personers straffansvar. När det gäller de subjektivarekvisiten begärs i motion 1996/97:Ju926 (mp) att strikt ansvar skall införasför miljöbrott. En bärande tanke bakom kravet på att gärningsmannen skall hahandlat uppsåtligen eller av oaktsamhet kan sägas vara att endast den som haftmöjlighet att rätta sig efter lagen, men inte gjort det, skall kunna straffas.I svensk rätt torde ansvar utan krav på vare sig uppsåt eller oaktsamhetförekomma endast beträffande det formella ensamansvar för bl.a. ansvarigautgivare som till yttrandefrihetens skydd uppställs i tryckfrihetsförordningenoch yttrandefrihetsgrundlagen. Att införa strikt ansvar för miljöbrott skulleinnebära att t.ex. en näringsidkare som driver en miljöfarlig verksamhet skullekunna straffas för en skada som denna vållat, trots att han iakttagit alla förverksamheten gällande föreskrifter. Något skäl att införa en så ingripandeordning på miljöstraffrättens område kan utskottet inte finna. Utskottetavstyrker motion 1996/97:Ju926 yrkande 12. När det gäller yrkandet i motionJu908 (mp) att grov oaktsamhet inte skall användas som rekvisit vidmiljöbrottslighet anför justitieutskottet att en kvalifikation avoaktsamhetsbrottet förekommer på flera håll i lagstiftningen, t.ex. i 3 kap. 9§ BrB vari stadgas ansvar för bl.a. den som av grov oaktsamhet utsätter annanför livsfara. Utskottet har svårt att se varför domstolarna skulle finnagränsdragningen mellan oaktsamhet och grov oaktsamhet mer komplicerad vidmiljöbrott än vid andra brott och avstyrker motion Ju908 yrkande 1. I motion1996/97:Ju926 (mp) har ställts krav på utredning av beviskravet vid miljöbrottdärför att det enligt motionärerna ofta är svårt att bevisa vad som hänt viddenna typ av brott. Utskottet anför att för brottmålen brukar beviskravetformuleras så, att den tilltalade kan dömas endast om det är ställt utomrimligt tvivel att han gjort sig skyldig till den gärning som läggs honom tilllast, se t.ex. NJA 1996 s. 176. Att utredningen av misstänkta miljöbrott kanvara komplicerad utgör enligt utskottets mening inget skäl att ställa lägrekrav på bevisningen vid denna typ av brottslighet. avstyrkermotion 1996/97:Ju926 yrkande 11.När det gäller begäran i motion 1996/97:Ju926 (mp) att juridiska personerskall kunna straffas för miljöbrott anför utskottet att det finnsbestämmelser om s.k. företagsbot i 36 kap. 7-10 §§ . Företagsbot ären form av sanktion som kan åläggas näringsidkare som en särskild rättsverkanav brott som begåtts i deras verksamhet. Efter att ha redogjort närmare förreglerna konstaterar utskottet att enligt vad regeringen anför i den nuförevarande propositionen har företagsbot endast sällan ålagts för miljöbrott.Regeringen pekar på att de förslag som lagts fram av ibetänkandet Straffansvar för juridiska personer (SOU 1997:127) kan antas fåbetydelse på miljöområdet. Betänkandet bereds iRegeringskansliet. Emellertid framhåller regeringen att det inte ärmöjligt att bedöma om förslag kommer att leda tilllagstiftning och i vad mån denna i så fall kommer att tillgodose behovet aveffektiva sanktioner på miljöområdet. Regeringen understryker att eneffektivisering av sanktionssystemet på miljöområdet bör ske redan nu ochföreslår därför införandet av miljösanktionsavgifter. delarmotionärernas uppfattning att det på miljörättens område är nödvändigt medeffektiva sanktioner även mot överträdelser som begås av juridiska personer.Utskottet anser emellertid att det, i avvaktan på en eventuell lagstiftning omstraffansvar för juridiska personer, får anses tillräckligt att införa det avregeringen föreslagna systemet med miljösanktionsavgifter och avstyrker motion1996/97:Ju926 yrkande 13.Därefter behandlar utskottet straffskalor och preskription. Skärpta straffför miljöbrottslighet efterfrågas i motionerna Jo33 (kd) samt Ju908 (mp). Imotionerna Ju908 och 1996/97:Ju926 båda (mp) begärs att preskriptionstiden förmiljöbrott skall förlängas. anser att förslagen ipropositionen angående straffen för miljöbrottslighet är väl avvägda.Maximistraffet för uppsåtligt miljöbrott motsvarar sålunda vad som stadgas förflertalet grova förmögenhetsbrott. Härtill kommer att mycket svåra fall avmiljöbrottslighet kan träffas av vissa bestämmelser i 13 kap. BrB omallmänfarliga brott, för vilka maximistraffen ligger betydligt högre.När det gäller frågan om åtalspreskription framhåller regeringen ipropositionen att de föreslagna straffskalorna i medför att detkommer att gälla en minsta preskriptionstid utom för brottenbristfällig miljöinformation och nedskräpning samt sådana brott som endast harböter i straffskalan, för vilka preskriptionstiden blir . Vid sådanaförhållanden och då kravet på att lika fall skall behandlas lika gör sigsärskilt starkt gällande inom straffrätten anser regeringen att någon ändringav tiderna för åtalspreskription inte bör ske. är medvetet omatt det kan dröja innan miljöskador visar sig och att utredningssvårigheternakan vara betydande. Av bestämmelserna i 35 kap. 1 § första stycket 3 BrB följerdock att preskriptionstiden för miljöbrott, som är det svåraste brottet enligtmiljöbalken, är . Enligt utskottets mening måste en sådan frist förväckande av åtal i de flesta fall vara tillräcklig. Beträffandepreskriptionstiden för lindrigare brott, delar utskottet regeringensuppfattning. Skall frågan om preskriptionstiden för miljöbrottslighet övervägassärskilt, bör det ske först om det visar sig nödvändigt att på nytt övervägastraffskalorna för sådana brott. avstyrker motionerna Jo33yrkande 27, Ju908 yrkandena 3 och 4 och 1996/97:Ju926 yrkande 10.Beträffande motion 1996/97:Ju907 (m) där det begärs en översyn avlagstiftningen mot miljöbrott kan justitieutskottet inte finna att det nu finnsskäl att göra en ytterligare översyn av lagstiftningen mot miljöbrott. Enmeningsfull översyn lär inte kunna göras förrän rättspraxis utbildats ocherfarenhet vunnits av de nya bestämmelsernas tillämpning. Utskottet avstyrkermotion 1996/97:Ju907 (m) yrkande 2.Ett klargörande av vad som avses med ringa miljöbrott efterfrågas imotionerna 1996/97:Ju926 och Ju908 båda (mp). I propositionen konstaterarregeringen att flertalet specialstraffrättsliga bestämmelser på miljöområdetföreskriver ansvarsfrihet för ringa fall. Vad gäller bedömningen huruvida enöverträdelse är ringa måste gärningen sättas i relation till det intresse somregeln syftar till att skydda. Ansvarsfrihet bör komma i frågaendast om gärningen vid en samlad bedömning framstår som obetydlig med hänsyntill det intresse som skall skyddas genom straffansvaret.Justitieutskottet, som anmärker att en gränsdragning mellan ringa brott ochbrott av normalgraden förekommer på åtskilliga håll i strafflagstiftningen,delar regeringens uppfattning i fråga om bedömningen av när en gärning skallanses ringa. Ytterst måste bedömningar av detta slag, liksom i straffrätten iövrigt, överlåtas till rättstillämpningen. Utskottet avstyrker motionerna1996/97:Ju926 yrkande 9 och Ju908 yrkande 2.I motion Jo33 (kd) begärs att de rättsvårdande myndigheterna inommiljöområdet skall få erforderliga resurser. Enligt justitieutskottets meninginnebär de anslag som beslutat och som för höjts med200 jämfört med föregående budgetår, att rättsväsendetdisponerar erforderliga medel för att fullgöra sina uppgifter, däribland attbekämpa miljöbrottslighet. Utskottet avstyrker motion Jo33 (kd) yrkande 26.När det gäller motion Ju908 om ökad forskning om miljöbrott instämmerjustitieutskottet i motionärernas uppfattning att forskning om miljöbrott ärviktig. Enligt utskottets mening bör emellertid innehållet i den plan omforskning om ekonomisk brottslighet, inkl. miljöbrott, som skall överlämna till regeringen avvaktas innanytterligare åtgärder övervägs. Utskottet avstyrker motion Ju908 yrkande 7.Utskottets övervägandenEnligt propositionen har straffbeläggningen av regeln i gällande rätt attförsiktighetsmått skall vidtas i kemikaliehanteringen (5 § första stycket LKP)vunnit stadga i rättstillämpningen. Regeringen föreslår därför att brottetmiljöfarlig kemikaliehantering införs. Den som med uppsåt eller av grovoaktsamhet tar befattning med en kemisk produkt eller vara som innehåller ellerbehandlats med en kemisk produkt, utan att vidta de skyddsåtgärder, produktvaleller försiktighetsmått som behövs på grund av produktens eller varansinneboende egenskaper för att hindra eller motverka skador på människor eller imiljön skall dömas för miljöfarlig kemikaliehantering till böter eller fängelsei högst . Utskottet, som konstaterar att regeln inte varitbegränsad på sätt som föreslås i motionen, delar regeringens bedömning att denbör gälla alla tillämpare. Utskottet erinrar också om bestämmelsen i 2 kap. 1 §andra stycket som innebär att hänsynsreglerna inte gäller försådana åtgärder som är av försumbar betydelse i det enskilda fallet. Dessutomkrävs det som framgått uppsåt eller grov oaktsamhet för straffbarhet enligtbestämmelsen. Utskottet avstyrker med det anförda motion Jo32 (m) yrkande 10.När det gäller kraven på skärpta straffskalor konstaterar utskottet attregeringens förslag i flera fall innebär att straffen för överträdelser påmiljöområdet skärps, bl.a. beträffande illegal handel med utrotningshotade djuroch växter (29 kap. 10 §). Straffskalan för brott skall för de flesta fallensträcka sig från böter till fängelse i högst . För miljöbrott, sommotsvarar det som finns i och som förs över tillmiljöbalken, skall det liksom finnas en straffskala för grovt brott somskall vara fängelse lägst och högst . Utskottet delarjustitieutskottets bedömning att straffen är väl avvägda. Utskottet avstyrkerdärför i likhet med justitieutskottet motionerna Jo33 (kd) yrkande 27, Ju908(mp) yrkande 3 och Jo503 (s).Beträffande åtalspreskriptionen medför redan strafflatituderna i miljöbalkenatt tiden för åtalspreskription förlängs i avsevärd mån. Det kommer att gällaen preskriptionstid om , utom för brotten bristfälligmiljöinformation och nedskräpning samt för brott som i huvudsak är bötesbrottdär gäller (35 kap. 1 § ). Med hänsyn till dettaoch eftersom kravet på att lika fall skall behandlas lika gör sig särskiltstarkt gällande inom straffrätten, anser regeringen att någon ändring avtiderna för åtalspreskription inte bör ske. Utskottet delar i likhet medjustitieutskottet denna bedömning och vill även erinra om vad som anförts i detbifogade yttrandet från lagutskottet /98:LU2y om preskription i samband medskadestånd och brott. Enligt 35 kap. 4 § börjar preskriptionstidenaldrig att löpa förrän ett brott har blivit fullbordat. Liksom när det gällervissa andra brottsliga gärningar krävs vid några av de straffbelagdamiljöbrotten att en skadlig effekt skall ha inträtt innan ansvar kan ådömas.Brottet är således inte fullbordat förrän effekten har inträtt. Det innebär attom ett olagligt utsläpp görs men de skadliga verkningarna visar sig först , börjar preskriptionstiden för miljöbrott enligt 29 kap. 1 §miljöbalken, som är ett effektbrott, att löpa först efter det attutsläppet gjordes. Brottet preskriberas alltså först femton eller tjugo årefter utsläppet i detta fall, beroende på om brottet är grovt eller inte. Meddet anförda avstyrker utskottet mp-motionerna Ju908 yrkande 4 och1996/97:Ju926 yrkande 10.När det gäller yrkandet i motion Ju908 att kravet på grov oaktsamhet skalltas bort i all miljölagstiftning och i motion Ju926 att strikt ansvar börinföras för miljöbrott instämmer utskottet i vad justitieutskottet anfört.Utskottet avstyrker motionerna Ju908 (mp) yrkande 1 och 1996/97:Ju926 (mp)yrkande 12.I sistnämnda motion har också yrkats att beviskraven för miljöbrott börutredas och omarbetas. Utskottet delar justitieutskottets uppfattning att detförhållandet att utredningen av misstänkta miljöbrott kan vara kompliceradutgör inget skäl att ställa lägre krav på bevisningen vid denna typ avbrottslighet. Utskottet avstyrker därför motion 1996/97:Ju926 (mp) yrkande 11.Angående yrkandet att juridiska personer skall kunna straffas anser utskotteti likhet med justitieutskottet att det i avvaktan på en eventuell lagstiftningom straffansvar för juridiska personer får anses tillräckligt att införa det avregeringen föreslagna systemet med miljösanktionsavgifter. Med det anfördaavstyrks motion 1996/97:Ju926 yrkande 13.Utskottet instämmer i vad som anförts i motion Ju908 att det är viktigt attvillkor och bestämmelser är omsorgsfullt och tydligt formulerade. Det ärviktigt inte bara för att villkoren om de inte följs skall kunna föranledasanktioner, utan också därför att en tillståndshavare måste få tydliga villkorför att kunna veta vad som krävs för att följa tillståndet. Motionärernas kravpå ökad möjlighet att ompröva äldre villkor får anses till viss deltillgodosett genom förslaget till miljöbalk. Med det anförda avstyrkerutskottet motion Ju908 (mp) yrkande 5.Krav på ett klargörande av vad som avses med ringa miljöbrott har framställtsi två motioner. I denna fråga delar utskottet i likhet med justitieutskottetden bedömning regeringen gör i propositionen. När det gäller huruvida enöverträdelse är ringa måste gärningen sättas i relation till det intresse somregeln syftar till att skydda. Ansvarsfrihet bör komma i frågaendast om gärningen vid en samlad bedömning framstår som obetydlig med hänsyntill det intresse som skall skyddas genom straffansvaret. Med detanförda avstyrker utskottet motionerna 1996/97:Ju926 yrkande 9 och Ju908yrkande 2, båda (mp).När det gäller kravet i motion Ju907 om en översyn av lagstiftningen motmiljöbrott delar utskottet justitieutskottets bedömning att en meningsfullöversyn inte kan göras förrän rättspraxis utbildats och erfarenhet vunnits avde nya bestämmelsernas tillämpning. Utskottet avstyrker därför motion1996/97:Ju907 (m) yrkande 2.Beträffande kravet i motion Ju908 om ökad forskning om miljöbrott bör somjustitieutskottet anfört innehållet i avvaktas innan ytterligareåtgärder övervägs. Utskottet avstyrker därför motion Ju908 (mp) yrkande 7.Utskottet instämmer i vad justitieutskottet anfört beträffande kravet omerforderliga resurser till de rättsvårdande myndigheterna inom miljöområdet ochavstyrker med det anförda motion Jo33 (kd) yrkande 26.30 kap. MiljösanktionsavgifterPropositionenMiljösanktionsavgifter föreslås som skall ersätta miljöskyddsavgifterna somfinns i miljöskyddslagen. Miljösanktionsavgifter skall betalas av näringsidkaresom har åsidosatt föreskrifter eller tillstånd och villkor som har meddelatsmed stöd av balken. Avgiften bygger på ett strikt ansvar.Regeringen skall bestämma för vilka överträdelser som miljösanktionsavgiftskall betalas samt avgiftens storlek. Den kan uppgå till lägst ochhögst . skall som ett led i sin tillsyn prövafrågor om påförande av miljösanktionsavgift. Miljösanktionsavgift skall påförasgenom beslut som gäller som domstols dom. Beslutet kan överklagas tillmiljödomstol, men är direkt verkställbart. Domstolen kan dock förordna attbeslutet inte får verkställas.MotionernaI motion Jo30 (m) yrkas att avslår regeringens förslag rörandemiljösanktionsavgift (yrkande 1). I motionen anförs att kan man utdömamiljöskyddsavgift för överträdelse av gällande miljövillkor, och denna bestämsi relation till den ekonomiska vinningen av brottet. Den är inte maximerad,brott lönar sig inte.I motion Jo32 (m) yrkas att beslutar att miljösanktionsavgift inteskall kunna verkställas i väntan på att ett överklagande prövas (yrkande 38).Det anförs att det är olämpligt av principiella skäl att ett myndighetsbeslutfår direkt rättsverkan även om det överklagas. Vidare yrkas i motionen attriksdagen beslutar att höja det maximala beloppet för miljösanktionsavgift till1 (yrkande 39). Enligt motionärerna är det föreslagna maximalabeloppet för lågt satt med tanke på de kostnader en verksamhetsutövare i vissafall kan undvika genom att överträda givna villkor.I motion Jo33 (kd) yrkas att beslutar att ej sätta ett beloppstakför miljösanktionsavgifterna. Beloppen måste enligt motionen vara kopplade delstill hur mycket en förebyggande åtgärd skulle ha kostat, avgiften skall alltidligga väsentligt högre än det beloppet, dels till hur stora skador som haruppstått (yrkande 28). Vidare bör enligt motionen miljödomstol vara det organsom skall besluta om miljösanktionsavgifter (yrkande 29). Det anges att det avflera skäl, inte minst från rättssäkerhetssynpunkt, inte bör varatillsynsmyndigheten som beslutar. I stället bör det vara miljödomstolen somefter hemställan från tillsynsmyndigheten skall ta ställning till detta.Enligt motion Jo34 (c) är miljösanktionsavgiftens övre gräns omotiverat lågoch måste höjas (yrkande 27). Motionärerna anför att incitamentet för t.ex.stora koncerner att verkligen se till att tillstånd och villkor följs blir intesärskilt starkt om den föreslagna övre gränsen för miljösanktionsavgiftenmaximeras till en halv miljon. Vidare anförs att vid högre avgiftsbelopp börbeslutet om miljösanktionsavgiften tas av den regionala miljödomstolen.I motion Jo37 (fp) yrkas att beslutar om en sådan ändring ilagförslaget att miljösanktionsavgifterna vid överträdelse av miljöregler ochmeddelade villkor skall uppgå till lägst och högst (yrkande 9).Justitieutskottets yttrandeUtskottet har förståelse för den oro motionärerna hyser för att de föreslagnamiljösanktionsavgifterna blir för låga för att verka avskräckande. Utskottetvill emellertid understryka att besluten om miljösanktionsavgift kan relaterastill , under vilken en överträdelse pågår. Har rättelse inteskett inom den tid som ett första beslut om sanktionsavgift omfattar, kantillsynsmyndigheten fatta ytterligare beslut. Det samlade beloppet av demiljösanktionsavgifter som påförs för en överträdelse kan alltså bli avsevärthögre än . Det bör enligt utskottet vidare framhållas attmiljösanktionsavgiften utgör ett komplement till straffreglerna i ,och att den som vållar skada på miljön utöver miljösanktionsavgift riskerar attådra sig såväl straff som skadeståndsskyldighet. Enligt utskottets mening kande föreslagna miljösanktionsavgifterna bli en viktig del av ett väl fungerandesanktionssystem på miljörättens område. avstyrker motionernaJo30 yrkande 1, Jo32 yrkande 39, Jo33 yrkande 28, Jo34 yrkande 27 och Jo37yrkande 9.Beträffande frågan om vilken instans som skall besluta avgifter anserjustitieutskottet att de skäl regeringen anför för att miljösanktionsavgifternaskall beslutas av tillsynsmyndigheterna är övertygande. Eftersommiljösanktionsavgiften bygger på strikt ansvar, behöver tillsynsmyndigheteninte gå in på någon bedömning av om en överträdelse ägt rum på grund av uppsåteller oaktsamhet. Det blir tillräckligt att konstatera att en överträdelsefaktiskt ägt rum; utredningen om detta torde ofta bestå av skriftlig bevisningsåsom besiktningsprotokoll eller liknande. Miljösanktionsavgiften bestäms sedanenligt av regeringen meddelade tariffer. En prövning av det nu beskrivna slagetbör utan svårighet kunna fullgöras av tillsynsmyndigheterna. beslut därefter kan överklagas till miljödomstol gertillräckliga garantier för prövningssystemets rättssäkerhet och förenlighet medEuropakonventionen. delar också regeringens uppfattning attmiljösanktionsavgifterna bör kunna tas ut utan hinder av att beslutet intevunnit laga kraft. Överklagas beslutet, kan nämligen miljödomstolen med stöd av28 § förvaltningsprocesslagen förordna att beslutet tills vidare inte fårverkställas. Denna möjlighet måste anses ge en erforderlig garanti för attobefogade beslut om miljösanktionsavgift inte verkställs. Utskottet tillstyrkerpropositionens förslag och avstyrker motionerna Jo32 yrkande 38, Jo33 yrkande29 och Jo34 yrkande 27.Utskottets övervägandenAv propositionen framgår att miljöskyddsavgiften som infördes imiljöskyddslagen 1981 inte har fungerat bra. Endast ett fåtal fall har sedandess prövats, och av dessa har endast några lett till påförande av avgift.Miljösanktionsavgiften som införs genom är utformad på annat sättför att kunna bli mera verkningsfull. Den som i näringsverksamhet har överträttsärskilt angivna miljöregler skall påföras miljösanktionsavgift. Avgiften skallbygga på strikt ansvar. Miljösanktionsavgift skall påföras när någonåsidosätter föreskrifter, påbörjar en verksamhet utan att ha fått nödvändigttillstånd eller gjort nödvändig anmälan eller åsidosätter tillstånd ellersärskilda villkor som har föreskrivits för verksamheten. Regeringen skallbestämma tariffer över vilka överträdelser som sanktionsavgift skall utgå föroch till vilket belopp. Utskottet delar justitieutskottets mening att deföreslagna miljösanktionsavgifterna kan bli en viktig del av ett väl fungerandesanktionssystem på miljörättens område och avstyrker i likhet medjustitieutskottet motion Jo30 (m) yrkande 1.När det gäller avgifternas storlek kan det enligt regeringens meningnaturligtvis alltid diskuteras var taket för en avgift sommiljösanktionsavgiften skall placeras, eller om det över huvud taget skallfinnas ett takbelopp. Det förhållandet att miljösanktionsavgiften är enadministrativ avgift som skall beslutas av tillsynsmyndigheterna utgör enligtregeringens mening skäl för att inte sätta maximibeloppet högre än vadMiljöbalksutredningen föreslagit. Regeringen anför vidare att det visserligenvid synnerligen försvårande omständigheter skulle kunna utdömas ett högrebelopp av domstol. En av målsättningarna med den föreslagnamiljösanktionsavgiften är emellertid att den skall vara enkel att tillämpa ochatt den skall minska utrymmet för skönsmässiga bedömningar i det enskildafallet. En myndighet som överväger att påföra en miljösanktionsavgift skallinte i sin bedömning behöva väga in om i stället frågan skall överlämnas domstol för utdömande av ett högre belopp för överträdelsen.Jordbruksutskottet har i likhet med justitieutskottet förståelse för den oromotionärerna hyser för att de föreslagna miljösanktionsavgifterna blir för lågaför att verka avskräckande. vill utskottet erinra om att en avnackdelarna med hittillsvarande miljöskyddsavgift har varit att en ekonomiskfördel har behövt visas. Avgiften har även kunnat bestämmas utifrån denekonomiska fördel som uppnåtts. slipper myndigheterna visa något sådant ochbeloppet fastställs i tariffer som regeringen bestämmer. Det blir alltså ettbetydligt enklare system. Utskottet vill även upprepa vad justitieutskottetanfört att besluten om miljösanktionsavgift kan relateras till en visstidsperiod, under vilken en överträdelse pågår. Har rättelse inte skett inomden tid som ett första beslut om sanktionsavgift omfattar, kantillsynsmyndigheten fatta ytterligare beslut. Det samlade beloppet av demiljösanktionsavgifter som påförs för en överträdelse kan alltså bli avsevärthögre än . Det kan dessutom inte nog framhållas attmiljösanktionsavgiften endast utgör ett komplement till och ingen ersättningför straffreglerna i . Den som överträder miljöbestämmelser riskeraratt drabbas av såväl miljösanktionsavgift som straff. Utskottet anser dock attmaximibeloppet ändå bör höjas så att utrymme ges för regeringen att för deallvarligaste överträdelserna kunna bestämma ett högre belopp än 500 000 kr.Det innebär att utskottet med tillstyrkan av motionerna Jo37 (fp) yrkande 9 ochJo32 (m) yrkande 39 föreslår att 30 kap. 2 § andra stycket får denlydelsen att miljösanktionsavgiften skall uppgå till och högst .