bet · GM01JuU1 · 1998-12-03 00:00:00 — Anslaget disponeras avBrottsoffermyndigheten.Regeringen anför i budgetpropositionen att antaletansökningar om brottsskadeersättning ökat underbudgetåret och regeringen räknar med att ökningenkommer att hålla i sig även de närmaste åren.Regeringen föreslår att för år 1999anvisar ett ramanslag på tillErsättning för skador på grund av brott.Anslagsyrkandet behandlas ovan i avsnittetUtgiftsramen och anslagen.Rättshjälpskostnader m.m.InledningDen trädde en ny rättshjälpslag(1996:1619) i kraft. Lagen beslöts av år1996 (prop. 1996/97:9, bet. 1996/97:JuU3,rskr. 1996/97:55). Den nya lagen har tillgrundläggande syfte att ge rättsskydd åt dem sominte kan få bistånd på annat sätt. Den skalldessutom såväl förenkla förfarandet som åstadkommastora besparingar i statens utgifter för rättshjälp.Enligt lagen är rättshjälpen subsidiär tillrättsskyddet, dvs. den som har enrättsskyddsförsäkring eller liknande rättsskydd, somtäcker den aktuella rättsliga angelägenheten, fårinte beviljas rättshjälp. Vidare innebär lagen attden som inte har rättsskydd av ifrågavarande slagmen som borde ha haft det med hänsyn till sittförsäkringsskydd i övrigt eller sina personliga ochekonomiska förhållanden får beviljas rättshjälpendast om det finns särskilda skäl. Som en allmänförutsättning för att rättshjälp skall beviljasgäller att det, med hänsyn till angelägenhetens artoch betydelse samt tvisteföremålets värde ochomständigheterna i övrigt, är rimligt att statenbidrar till kostnaderna.Enligt rättshjälpslagen är inkomstgränsen förrättshjälp i årsinkomst. Lagenföreskriver också att rådgivning om högst två timmarsom huvudregel är en förutsättning för atträttshjälp skall beviljas. Vidare innebär lagenbl.a. att biträdesbehovet är avgörande för omrättshjälp skall beviljas och att biträde enligträttshjälpslagen normalt skall få ersättning förhögst 100 timmars arbete. På det familjerättsligaområdet medför den nya lagen inskränkningar imöjligheterna att få rättshjälp i vissaäktenskapsskillnadsmål och att en ny form av biståndbenämnd ersättningsgaranti införts vid bodelning.Regeringen har i propositionen 1998/99:10 Ändringari rättshjälpslagen föreslagit att inkomstgränsen förrätt till rättshjälp höjs från till260 . I propositionen föreslås dessutombl.a. att en underårigs avgifter enligträttshjälpslagen skall grundas på hans egnaekonomiska förhållanden.AnslagetFrån anslaget betalas de kostnader som enligt21 kap. 10 § , lagen (1988:609) ommålsägandebiträde och rättshjälpslagen (1996:1619)skall utgå av allmänna medel. Därutöver skall frånanslaget betalas de kostnader som enligt lagen(1996:1620) om offentligt biträde skall betalas avallmänna medel, dock med undantag för vissa ärendenenligt utlänningslagen (1989:529) och lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll. Defaktorer som styr kostnaderna är framför alltantalet ärenden, ärendenas omfattning ochsvårighetsgrad, ersättningsnivån till biträden ochoffentliga försvarare samt den andel avrättshjälpskostnaderna som betalas av denrättssökande.Regeringen bestämmer den timkostnadsnorm som liggertill grund för ersättning för arbete pårättshjälpsområdet. Ersättningen till offentligaförsvarare regleras också i viss utsträckning medhjälp av taxor. finns en taxa förersättning till offentliga försvarare i vissabrottmål i tingsrätt och hovrätt. Taxan ärfastställd i DVFS 1997:16, B 32. Taxor beslutas avDomstolsverket på grundval av timkostnadsnormen.Regeringen har fastställt timkostnadsnormen för år1998 till exklusive mervärdesskatt (1 041 krinklusive mervärdesskatt).Regeringen anför i budgetpropositionen attförslagen i propositionen 1998/99:10 inte medför attanslaget behöver tillföras några ytterligareresurser.Regeringen föreslår att tillRättshjälpskostnader m.m. för budgetåret 1999anvisar ett ramanslag om 781 149 000 kr.I motion Ju911 (fp) yrkas att anslaget skall höjasmed . Beloppet motsvararkostnaderna för att återställa derättshjälpsförmåner som utgick före den nuvaranderättshjälpslagens införande.Yrkandena behandlas ovan i avsnittet Utgiftsramenoch anslagen.De allmänna advokatbyråernaRegeringen föreslår att bemyndigarregeringen att avveckla de allmänna advokatbyråerna.Av 2 § förordningen (1980:548) med instruktion förde allmänna advokatbyråerna framgår att de allmännaadvokatbyråernas främsta uppgift är att lämnabiträde och rådgivning enligt rättshjälpslagen. Omdet kan ske utan hinder för den verksamhet sombedrivs enligt rättshjälpslagen, skall byråerna ävenlämna annat biträde i rättsliga angelägenheter.Jurist vid allmän advokatbyrå bör också åta siguppdrag som god man, likvidator eller liknande i defall uppdragen annars skulle vara svåra att utföradärför att ersättning inte kan påräknas (3 § sammaförordning). Byråerna får täckning för sinakostnader i dessa ärenden från ettdriftbidragsanslag. Antalet allmänna advokatbyråeruppgår till 25.Det ekonomiska målet för budgetåren 1998 och 1999är att varje byrå skall generera intäkter exklusivefinansiella intäkter som motsvarar minstverksamhetens kostnader exklusive finansiellakostnader, dvs. full kostnadstäckning i enlighet medavgiftsförordningen (1992:191). Under år 1997uppfyllde, enligt vad regeringen upplyser ipropositionen, endast tio av de allmännaadvokatbyråerna målet. Under det första halvåret1998 var det endast tre byråer som uppfyllde detekonomiska målet.Regeringen upplyser i budgetpropositionen attverksamhetsutfallet för de allmänna advokatbyråernaunder innebar ett underskott om 5,6 miljonerkronor. En jämförelse med uppgifterna i 1998 årsbudgetproposition visar att resultatet /93 blivit allt sämre för varje år.Huvudförklaringen till det försämrade resultatet är,anför regeringen, förändrade regler omunderhållsbidrag och en allt hårdare konkurrens ibranschen. prognos för de närmasteåren pekar på en fortsatt minskning av antaletärenden vid de allmänna advokatbyråerna. Härtilltorde, enligt regeringen, framför allt bidra den nyarättshjälpslagen och att de allmänna advokatbyråernakommer att mista sin exklusiva rätt till ersättningav staten i vissa likvidationsärenden.I budgetpropositionen understryker regeringen densedan flera år gällande principen attkonkurrensutsatt verksamhet inte bör bedrivas imyndighetsform om det inte finns särskilda skäl fördet. Enligt regeringens uppfattning är deursprungliga motiven för inrättandet av de allmännaadvokatbyråerna inte längre bärkraftiga. Det finns - även utan statligt ägda advokatbyråer - en godtillgång på advokater i hela landet.Resultatutvecklingen är sådan att en fortsatt driftav byråerna måste finansieras med medel från detövriga rättsväsendet. Enligt regeringens mening ärdet inte rimligt att ta medel från andra delar avrättsväsendet för att subventionera enkonkurrensutsatt verksamhet. Mot bakgrund avresultatutvecklingen och då det inte längre finnsnågra skäl att driva advokatverksamhet i statligregi bör, anför regeringen, de allmännaadvokatbyråerna avvecklas.Enligt regeringen har beräknatkostnaderna för en avveckling av byråerna tillmellan 50 och . I detta beloppligger kostnader för en avvecklingsorganisation. Förnärvarande finns det itillgångar att användas vid en avveckling avbyråerna.Regeringen kommer, anför den i propositionen, attge i uppdrag att svara föravvecklingen av de allmänna advokatbyråerna. I upp-draget kommer också att ingå att se över hur taxornainom rättshjälpsområdet bör fastställas i framtiden.Regeringen understryker att det ärangeläget att medborgarnas behov av juridiskatjänster tillgodoses. Regeringen har därför föravsikt att ge en särskild utredare i uppdrag att seöver den frågan.Utskottet, som delar regeringens uppfattning attdet inte längre finns skäl att drivaadvokatverksamhet i statlig regi, tillstyrker attriksdagen bemyndigar regeringen att avveckla deallmänna advokatbyråerna.Diverse kostnader för rättsväsendetFrån anslaget betalas en rad kostnader förrättsväsendet, bl.a. ersättningar till vittnen,parter och rättegångsbiträden samt kostnader förstatens rättegångar. Anslaget disponeras avRegeringskansliet. Länsstyrelserna samt ettfyrtiotal andra statliga myndigheter har rätt attrekvirera medel från anslaget. Exempel på sådanamyndigheter är Justitiekanslern, ,Kammarkollegiet och Statens invandrarverk.För anvisade i enlighetmed regeringens förslag ett anslag om 10 222 000 kr.Av regeringens redovisning av anslagsutvecklingenframgår dock att kostnaderna för det budgetåret komatt uppgå till . För budgetåret 1998anvisade i enlighet med regeringensförslag ett anslag om . Ibudgetpropositionen bedömer regeringen emellertidatt utgifterna för innevarande budgetår kommer attbelöpa sig till . Regeringen föreslårdärför i tilläggsbudgeten för attytterligare tillförs anslaget.I budgetpropositionen upplyser regeringen att enöversyn av rutinerna på anslaget gjordes under år1997. Översynen resulterade i att dispositionsrättenpå anslaget flyttades från de berörda myndigheternatill som fick samordningsansvaretför anslaget. Regeringen förklarar vidare att denhar inlett en ny översyn av anslaget och att den ibudgetpropositionen för kommer att återkommatill vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas.Regeringen föreslår för ettramanslag på 19 974 000 kr.Anslagsyrkandet behandlas ovan i avsnittetUtgiftsramen och anslagen.Avgifter till vissa internationellasammanslutningarStörre delen av anslaget utgörs av det svenskabidraget till . Från anslagetbetalas även årsavgifter till förinternationell privaträtt, i för unifiering av privaträtten(UNIDROIT), Association Internationale des HautesJurisdictions Administratives samt Bernunionen ().Från anslaget betalas också bidrag till och till för Kriminologi. Även bidrag tillvissa andra internationella sammanslutningar medanknytning till betalas frånanslaget.Regeringen föreslår att för budgetåret1999 till anslaget Avgifter till vissainternationella sammanslutningar anvisar ettramanslag på 8 356 000 kr.Anslagsyrkandet behandlas ovan i avsnittetUtgiftsramen och anslagen.Bidrag till brottsförebyggande arbeteInledningFrån anslaget ges bidrag till brottsförebyggandearbete. Medlen disponeras av Regeringskansliet.Fördelningen av medel sker genom särskildaregeringsbeslut. , , har anförtrotts att fördela de medelsom anslagits för /96 samt delar avde medel som anslagits för budgetåren 1997 och 1998.Från skall ta över de arbetsuppgifter som legatpå KBA. Utskottet har inhämtat att regeringenöverväger att låta BRÅ disponera medlen på anslaget.ResultatuppföljningRegeringen anför i budgetpropositionen attutgångspunkten för det lokala brottsförebyggandearbetet är att inte endast offentliga organ utanockså företag, organisationer och enskilda skallengageras. Det är genom samverkan mellan olikaaktörer i samhället som positiva effekter kanuppnås. Vid genomförandet av det brottsförebyggandeprogrammet har därför det första steget varit attinitiera en sådan bred samverkan och att visa vilkamöjligheter det finns att förebygga brott. Det harmedfört att det inledningsvis funnits relativt fåbrottsförebyggande projekt som har uppfyllt de kravsom ställts för att kunna tilldelas bidrag frånkommittén. Antalet sådana projekt har emellertidökat efter hand. Kommittén har beslutat om bidragtill brottsförebyggande arbete motsvarande de10,som kommittén ursprungligentilldelades.Vid ingången av fanns ettanslagssparande om . Förinnevarande år har anvisat 22,2 miljonerkronor. Av utgiftsprognosen i budgetpropositionenframgår att regeringen räknar med att använda ca14 under detta år. Av dessa har KBAerhållit för att driva enförsöksverksamhet med medling. 4 miljoner kronorkommer att tilldelas KBA för stöd till lokaltbrottsförebyggande arbete. Enligt vad utskottetinhämtat beräknas den i budgetpropositionenaviserade och av KBA organiseradesatellitkonferensen kosta . Frånanslaget betalas också kostnaderna för tvåförsöksverksamheter som bedrivs avBrottsoffermyndigheten och Brottsofferjourernasriksförbund.I den s.k. storstadspropositionen(prop. 1997/98:165 s. 56 f), som lämnades tillriksdagen , angav regeringen att KBA skullefå disponera för satsningar påbrottsförebyggande arbete i storstäderna. Ibudgetpropositionen gör regeringen nu en annanbedömning i fråga om vem som bör få disponera dessamedel. Regeringen anför att det inte torde bliaktuellt för KBA att fördela något bidrag under dentid som återstår fram . De särskildainsatserna i storstadsområdena har aktualiseratsrelativt sent under KBA:s verksamhetstid. Bl.a. motdenna bakgrund bör medlen enligt regeringensbedömning i stället få disponeras av BRÅ för attunder kommande budgetår användas till bidrag tillbrottsförebyggande arbete i storstäderna.Utskottet konstaterar att antalet projekt som ärförtjänta av stöd från KBA har ökat med tiden, ochutskottet ser detta som positivt. Det ökade antaletprojekt kommer också att leda till att det relativtstora anslagssparande som byggts upp de senaste årentill stora delar kommer att utnyttjas framöver.AnslagetRegeringen föreslår i budgetpropositionen attriksdagen för till anslaget Bidragtill brottsförebyggande arbete anvisar ett ramanslagpå 7 200 000 kr.I motion Ju910 (kd) begärs en höjning av anslagetmed . Med höjningen villmotionärerna finansiera dels en kampanj omföräldrars betydelse i det brottsförebyggandearbetet, dels ett arbete med att ta fram konkretabrottsförebyggande åtgärder, dels brottsförebyggandeprojekt i kommunerna.Anslagsyrkandena behandlas ovan i avsnittetUtgiftsramen och anslagen.Lokalt brottsförebyggande arbeteFlera motioner tar upp frågor som berör det lokalabrottsförebyggande arbetet. I motionerna Ju904 (m),So466 (v) och Ju911 (fp) anförs sålunda att tryggareoch trevligare stadsmiljöer har enbrottsförebyggande betydelse. I den sistnämndamotionen understryks också vikten av samverkan medt.ex. I motionerna Ju910(kd) och Bo507 (c) betonas kommunernas ansvar i detbrottsförebyggande arbetet. Slutligen påpekas imotion Ju217 (s) att polisen bör vara aktiv i detlokala brottsförebyggande arbetet.År 1996 beslutade regeringen om ett nationelltbrottsförebyggande program (Allas vårt ansvar,Ds 1996:59). tillsattes KBA för attgenomföra programmet. En grundtanke i programmet äratt regeringen skall främja det lokalabrottsförebyggande arbetet. Programmet skall liggatill grund för ett rådslag med bl.a. kommunerna, ochavsikten är att få del av kommunernas erfarenheterav lokalt arbete och deras syn på uppläggningen ochinriktningen av den brottsförebyggande verksamheten.Frågor om organisation och arbetsuppgifter på lokalnivå skall ägnas särskild uppmärksamhet.I KBA:s direktiv pekas särskilt på att den skallverka för att det lokala brottsförebyggande arbetetorganiseras på lämpligt sätt och för att lokalabrottsförebyggande program antas. Som framgår av detovan sagda har KBA också fått disponera medel fråndet nu aktuella anslaget, och KBA skall enligtdirektiven fördela ekonomiskt stöd tillbrottsförebyggande verksamhet på lokal nivå.I regleringsbrevet för fick iuppdrag att - med utgångspunkt i regeringensbrottsförebyggande program - inventera de kunskapersom finns om hur planering och utformning avbebyggelseområden och av enskilda byggnader påverkarbrottsligheten. Erfarenheterna skall fortlöpandeförmedlas till kommuner, bygg- och bostadsbolag samtandra berörda myndigheter och organisationer.Boverket har redovisat uppdraget i rapporten ,bebyggelse och planering. I rapporten ges exempel påhur man kan arbeta brottsförebyggande med olikafysiska miljöer. Bl.a. anförs att detaljplanen ikommunen kan användas för att skapa fysiska miljöersom förebygger brott. anför vidare attkommunerna har en viktig roll eftersom de förfogaröver instrument inom den fysiska planeringen. Irapporten sägs också att samverkan i olika avseendenär viktig för långsiktigt goda resultat.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkandensom tagit sikte på kommunala trygghetsplaner. Senastskedde det i samband med att utskottet behandladebudgetpropositionen (1997/98:JuU1s. 85 f). Utskottet hänvisade då till tidigareuttalanden där utskottet pekat på statsmakternasansvar för att skapa goda förutsättningar för detbrottsförebyggande arbetet och att utskottettidigare uttalat att regeringen väl levt upp tilldet ansvaret. I övrigt går utskottets tidigareställningstaganden ut på att de brottsförebyggandeinsatserna på lokal nivå bör organiseras så att detgår att ta till vara enskilda medborgares, ideellaorganisationers och andra privata initiativ samtåstadkomma en effektiv samverkan mellan dettafrivilliga arbete och de olika myndigheternasåtgärder. Utskottet har delat denuppfattning som kom till uttryck i det nationellabrottsförebyggande programmet att såväl innehållet isom formerna för det lokala arbetet kommer attvariera beroende på lokala förhållanden ochförutsättningar. Någon gemensam mall för det lokalaarbetet går alltså inte att skapa. I stället handlardet om att på bästa sätt förvalta och utvecklalokala kunskaper och lokalt engagemang för att finnaden bästa formen för det brottsförebyggande arbetet.Basen för detta kunde enligt utskottets mening varaett lokalt brottsförebyggande råd eller entrygghetsplan. Utskottet har emellertid ansett attdet saknas anledning för att uttala sig omhur det lokala brottsförebyggande arbetet skallorganiseras. Sådana beslut bör enligt denuppfattning utskottet tidigare gett uttryck författas på lokal nivå.Såvitt gäller stadsmiljöns betydelse förbrottsligheten är det enligt utskottets meningsjälvklart att exempelvis väl upplysta gångvägar ochparkeringsplatser är ägnade att förebygga brott. Denrapport som på regeringens uppdragsammanställt ger också många goda exempel på vad somkan göras i detta avseende. Som framgår ovanankommer det också på att förmedla dekunskaper som finns på området. Utskottet noteraratt det inte enbart är kommunerna som skall få delav de kunskaper samlat in. Något initiativfrån är således inte erforderligt.När det gäller motionsönskemålet om kommunalatrygghetsplaner ser utskottet ingen anledning att nuinta någon annan ståndpunkt i frågan om hur detlokala brottsförebyggande arbetet bör planeras. Inteheller kan utskottet se något behov av en utredningav kommunernas ansvar.Vad slutligen gäller polisens roll i detbrottsförebyggande arbetet konstaterar utskottet attdet är ett verksamhetsmål för polisenatt polisens samverkan med dem som kan förebyggabrott skall utvecklas. Något uttalande frånriksdagen är således inte erforderligt.Det anförda innebär att utskottet avstyrkermotionerna Ju217, Ju904, Ju910, Ju911, So466 ochBo507 i här aktuella delar. beträffande utgångspunkter förkriminalpolitikenatt avslår motion 1998/99:Ju904 yrkande 1,res. 1 (m)Utgiftsramen och anslagen2. beträffande anslag under utgiftsområde4 Rättsväsendetatt riksdagendels med bifall till proposition 1998/99:1 idenna del anvisar anslag till verksamheten inomRättsväsendet för enligtutskottets förslag i bilaga 4,dels avslår de i bilaga 5 angivnamotionsyrkandena,3. beträffande riktlinjer för budgetåren2000 och 2001 m.m.att avslår motionerna 1998/99:Ju904 yrkandena19-22 i berörda delar samt 1998/99:Ju918yrkandena 10 och 22,res. 2 (mp)Polisväsendet4. beträffande prioritering av olika slagav brottslighetatt avslår motionerna 1998/99:Ju203, 1998/99:Ju223yrkande 5, 1998/99:Sf612 yrkande 2,1998/99:So459 yrkandena 3 och 4 samt1998/99:So461 yrkande 8,5. beträffande resursfördelningen mellanlänenatt avslår motionerna 1998/99:Ju201, 1998/99:Ju209och 1998/99:N338 yrkande 7,6. beträffande särskilt glesbygdsstödatt avslår motionerna 1998/99:Ju907 yrkande 18 och1998/99:Ju918 yrkande 5,res. 3 (v, mp, c)7. beträffande polischefsförsörjningenatt som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,Åklagarväsendet8. beträffande resultatuppföljning föråklagarväsendetatt godkänner vad utskottet anfört,res. 4 (m) - motiv.Domstolsväsendet9. beträffande åtgärder mot inställdahuvudförhandlingaratt avslår motionerna 1998/99:Ju913 yrkande 13 och1998/99:Ju916 yrkande 4,res. 5 (m)10. beträffande utbildning för nämndemänatt avslår motionerna 1998/99:Ju407 yrkande 2 och1998/99:Ju411 (delvis),*11. beträffande *ersättning tillnämndemän**att med anledning av motionerna 1998/99:Ju407yrkande 1, 1998/99:Ju410, 1998/99:Ju411 (delvis)och 1998/99:Ju910 yrkande 12 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,*res. 6 (s, v)*12. beträffande *domstolsorganisationen iallmänhet**att avslår motion 1998/99:Ju918 yrkande 16,*res. 7 (mp)13. beträffande tingsrätternaatt avslår motionerna 1998/99:Ju401 och1998/99:Ju913 yrkande 14,res. 8 (m, kd, c, fp)14. beträffande domstolarnassidoverksamheteratt avslår motionerna 1998/99:Ju405 och1998/99:Ju409,15. beträffande domstolarnasavdelningsindelningatt antar regeringens förslag tilla) lag om ändring i ,b) lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar,Kriminalvården16. beträffande lagen om omhändertagandeav berusade personer m.m.att med bifall till regeringens förslag och medavslag på motion 1998/99:Ju918 yrkande 21 antarregeringens förslag till lag om ändring i lagen(1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner m.m.,17. beträffande drogfria anstalteratt avslår motionerna 1998/99:Ju503,1998/99:Ju506, 1998/99:Ju507 yrkande 1,1998/99:Ju509 yrkande 2, 1998/99:Ju903 yrkande 9och 1998/99:Ju910 yrkande 15,res. 9 (m, kd, c, fp)Brottsoffermyndigheten18. beträffande avgiften tillbrottsofferfonden**att avslår motionerna 1998/99:Ju910 yrkande 8 och1998/99:Ju916 yrkande 3,*res. 10 (m, kd, c, fp)*19. beträffande *avdraget på de intagnasersättning*att avslår motion 1998/99:Ju916 yrkande 2,res. 11 (m, kd, c, fp)20. beträffande resurser tillbrottsofferjourernaatt avslår motion 1998/99:Ju907 yrkande 1,Rättshjälpskostnader m.m.21. beträffande de allmännaadvokatbyråernaatt bemyndigar regeringen att avveckla de allmännaadvokatbyråerna,Bidrag till brottsförebyggande arbete22. beträffande lokalt brottsförebyggandearbete*att avslår motionerna 1998/99:Ju217, 1998/99:Ju904yrkande 6, 1998/99:Ju910 yrkande 20,1998/99:Ju911 yrkandena 9 och 11, 1998/99:So466yrkande 10 och 1998/99:Bo507 yrkande 24.res. 12 (m, fp)res. 13 (kd, c)res. 14 (v)den 3 december 1998På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: ()¹, MärtaJohansson (s), (), (), ()¹, (m)¹,(), ()¹, HelenaFrisk (s), (), (), ()¹, ()¹,(), (c)¹, ()¹ och ().¹ dock ej i beslutet under moment 2 Utgångspunkter för kriminalpolitiken(mom. 1)(), (m), MaudEkendahl (m) och () anför:Enligt vår mening bör besluta om följandeutgångspunkter för kriminalpolitiken.Utgångspunkten skall vara att varje människa harbåde rätt och skyldighet att ta ansvar för sina egnahandlingar. Detta var tidigare närmast en själv-klarhet men gäller inte längre fullt ut. äruppgiften alltså att återupprätta ett samhälle somär grundat på fasta moraliska och rättsligavärderingar. Detta kräver ett angreppssätt sombygger på en helhetssyn. Familjens och skolansbetydelse kan inte överskattas när det gäller attöverföra normer och levnadsregler till nästageneration men de behöver kompletteras med ettstraffsystem som är anpassat till unga brottslingarsbehov.För att kriminalpolitiken skall uppfattas somtrovärdig fordras att straffsystemet och depåföljder som döms ut uppfattas som rättvisa och attde står i proportion till brottets svårhet. Utdömdastraff måste alltså stå i samklang med vad sompopulärt kallas det allmänna rättsmedvetandet.Hänsynen till brottsoffren måste genomsyra hela deträttsliga systemet.En av statens viktigaste uppgifter på detkriminalpolitiska området är att skydda människorfrån brott och att se till att brott som ändå begåsbeivras oavsett brottets svårhet. Här spelarnärpolisen en betydande roll som brottsbekämpare ochbrottsbeivrare. Det är enligt vår mening likaviktigt att stävja en begynnande kriminell banagenom en adekvat påföljd i början av enbrottskarriär som att döma ut stränga straff vidallvarliga brott. I den meningen ärsamhällsreaktionen en brottsförebyggande åtgärd.En förutsättning är naturligtvis att polisen,åklagarna och domstolarna har tillräckliga resurseroch att arbetet är organiserat på ett sådant sättatt myndigheterna kan uppfylla de höga krav somställs.