bet · GL01AU5 · 1998-03-03 00:00:00 — Vissa frågor rörande arbetslöshetsförsäkringen I detta betänkande behandlas 16 motionsyrkanden om arbetslöshetsförsäkringensom väckts under den allmänna motionstiden . Det gäller bl. a.frågan om tidsmässig begränsning av ersättningsrätten, den s.k. bortreparentesen, samt försäkringens finansiering, arbetsvillkoret ochersättningsrätten vid deltidsarbetslöshet. Motionerna avstyrks av utskottet.Med stöd av sin initiativrätt föreslår utskottet en särskildövergångsbestämmelse till den gällande regeln om samordningmellan avgångsvederlag och försäkringsersättning.Reservationer har avgetts av företrädarna för liberalerna,, och . Dessutom har det avgettsfem särskilda yttranden. 1997/98:A214 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att utreda eventuella samband mellan uppsägning på egenbegäran och behov av ersättning från a-kassa,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att utreda vilka specifika inlåsningseffekter som denförlängda avstängningsperioden från a-kassa har på arbetsmarknaden.1997/98:A254 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omarbetslösas rätt till semester.1997/98:A264 av m.fl. (kd) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetsvillkor för arbetslöshetsförsäkring i enlighet med ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om flexibilitet i arbetsvillkoret,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om komplettering av de allmänna villkoren för rätt till ersättning frånarbetslöshetsförsäkringen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om parlamentarisk utredning om tidsbegränsad arbetslöshetsförsäkring,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetslöshetsförsäkringens finansiering,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att säkerställa familjehemsförälders rätt till a-kassa.1997/98:A312 av m.fl. (v) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om redovisning av arbetsvillkorets effekter,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring i begränsningsregeln för kvalifikation tillarbetslöshetsförsäkringen,5. att beslutar att ta bort deltidsbegränsningen ur regelverket,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en bortre parentes.1997/98:A313 av och () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär ett förtydligande av 8 § lagen om arbetslöshetsförsäkringenligt vad i motionen anförts om att när någon tar emot ett barn i avsikt attadoptera skall tidpunkten när den försäkrade får barnet i sin vård jämställasmed barns födelse.1997/98:Ub260 av och () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att deltagares intresse, förutsättningar och behov bör vara styrandevid utbildning i Kunskapslyftet.1997/98:T427 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en förlängning av den tidsperiod som säsongsföretagare kan uppbäraa-kassa.Motionerna anges i det följande utan årtal. InledningVåren 1997 fattade beslut om en ny allmän och sammanhållenarbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107, AU13, rskr. Den nyaförsäkringen, som började gälla , består av engrundförsäkring och en frivillig inkomstbortfallsförsäkring. Försäkringenregleras i två lagar, lagen om arbetslöshetsförsäkring () som innehåller demateriella bestämmelserna och lagen om arbetslöshetskassor som innehåller deorganisatoriska reglerna. Den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring innebär ihuvudsak att de tidigare lagarna om arbetslöshetsförsäkring och om kontantarbetsmarknadsstöd (KAS) sammanförts och omarbetats. Grundförsäkringenmotsvarar det tidigare kontanta arbetsmarknadsstödet. Hela den nya försäkringenadministreras av arbetslöshetskassor. Vid sidan av de tidigare erkändaarbetslöshetskassorna har det bildats en kompletterande kassa, ALFA.Samtidigt med det nyssnämnda riksdagsbeslutet fattades också beslut om vissaändringar i de då gällande lagarna. Dessa ändringar trädde i kraft successivtvid tre olika tidpunkter under 1997.De viktigaste ändringarna i försäkringen kan beskrivas enligt följande.Ersättningsnivån har från höjts från avtidigare lön. Den högsta dagpenningen har höjts per dag.Grundbeloppet är höjt per dag.Ersättningsperioden i den nya försäkringen är för den sominte fyllt och därefter 450 ersättningsdagar.Arbetsvillkoret har från skärpts från fem till sex månadersarbete med minst . Ett nytt alternativt arbetsvillkor harinförts, det s.k. timvillkoret. Utskottet återkommer till detta i det följande.Vissa förändringar i fråga om s.k. överhoppningsbar tid har genomförts från den29 september. Tiden utomlands skall betraktas som överhoppningsbar förmedföljande maka/make vid vissa utlandsuppdrag. Även reglerna i samband medadoption har ändrats. Utskottet återkommer även till den frågan.Från gäller vissa regler om samordning mellanarbetslöshetsersättning och avgångsvederlag. Innebörden är att den tid som denarbetslöse får avgångsvederlag från en arbetsgivare skall räknas som arbetadtid. Arbetslöshetsersättning kan alltså inte utges , men tidenfår tillgodoräknas för uppfyllande av ett nytt arbetsvillkor. En inkomstgränshar införts för bisyssla. Om inkomsten från bisysslan överstiger visst beloppdras det överskjutande beloppet av från dagpenningen. Detta gäller från den 29september.Förbättringar har genomförts för företagare. Frågan om en företagare skallanses arbetslös skall avgöras efter en samlad bedömning av relevantaomständigheter. Ersättning skall kunna utges inte bara om den personligaverksamheten i rörelsen upphört ?annat än tillfälligt? utan också, med vissabegränsningar, vid tillfälligt uppehåll i rörelsen. Även detta gäller från den29 september. Utskottet återkommer till denna fråga.I samband med behandlingen av budgetpropositionen för togriksdagen ställning till motioner om politikens allmänna inriktning(1997/98:AU1). Några av dessa motioner tog upp arbetslöshetsförsäkringen ochdess roll i sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken. De i detta betänkandebehandlade motionerna har väckts under den allmänna motionstiden hösten 1997och rör mer specifika frågor om försäkringen och regelverket kring den. ?Den bortre parentesen?Uttrycket ?den bortre parentesen? används i debattensom benämning på en tänkt yttersta tidsgräns för rätten till ersättning iarbetslöshetsförsäkringen. Någon sådan gräns finns inte för närvarande.Försäkringsersättning utges i perioder om (450 för den somhar fyllt ). Genom förvärvsarbete eller genom deltagande iarbetsmarknadspolitiska åtgärder kan den försäkrade återkvalificera sig förytterligare ersättningsperioder.Vänsterpartiet ser enligt motion A312 en stor del av arbetslösheten somstrukturellt betingad. De senaste årens försämringar iarbetslöshetsförsäkringen har inte bidragit till att minska arbetslösheten. Detgrundläggande är enligt partiet att driva arbetslinjen med aktivarbetsmarknadspolitik så att återkvalificering blir möjlig. Så länge som dettaär arbetsmarknadspolitiskt motiverat skall det inte förhindras av godtyckligatidsregler. Misslyckanden på arbetsmarknaden och i det politiska systemet skallinte straffa den enskilde, sägs det i motionen. Så länge som den arbetslöseuppfyller sin del i det ?kontrakt? som en individuell handlingsplan innebär ären formell tidsgräns inte relevant. I de fall som de nuvarandearbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte är det lämpligaste bör man i ställetöverväga alternativa sysselsättningsprogram, arbetstidsförkortningar ochövergångslösningar till pension. avvisar av dessa skäl tanken påatt införa en ?bortre parentes? 6).Kristdemokraterna anser det angeläget att försäkringen åter blir enomställningsförsäkring. I kommittémotion A264 påminner om attregeringen i propositionen (1996/97:107) om en ny arbetslöshetsförsäkringuppgav att en treårig tidsbegränsad ersättningstid skulle införas från den 1juli 1999. Förslaget skulle föregås av en parlamentarisk utredning med uppdragatt föreslå vilka åtgärder som skulle kunna bli aktuella för dem som omfattadesav den ?bortre parentesen?. Eftersom utredningen ännu inte har tillsatts villKristdemokraterna erinra regeringen om utfästelsen i denna fråga (yrk. 5).Utskottets ställningstagandeFrågan om en bortre gräns för ersättningsrätten har behandlats i utskottet vidskilda tillfällen . Utskottet har då understrukit försäkringensroll av omställningsförsäkring. I sitt yttrande till finansutskottet medanledning av den s.k. sysselsättningspropositionen (prop.1995/96:222, AU6y) såg utskottet det som naturligt att denna principkonkretiserades genom lagregler om en bortre gräns i försäkringen. Riksdagengodkände också (1996/97:FiU15, rskr. 307) det lagförslag i ämnet som regeringenhade lagt fram i propositionen och som skulle träda i kraft vid årsskiftet1996/97. Att senare fattade beslut om att skjuta pågenomförandet hade samband med de betänkligheter som utskottet uttryckt redan idet nyssnämnda yttrandet, nämligen att det skulle kunna vara en fördel om demera ingripande förändringarna av försäkringen kunde anstå till dess att den dåsittande hade lagt fram sina samlade förslag och dessaberetts i sedvanlig ordning. I anslutning till beslutet om att skjuta påikraftträdandet av regler om en bortre gräns underströk arbetsmarknadsutskottetännu en gång principen om att det skall vara en försäkring vid omställning meden bortre gräns för ersättningen.I förra vårens proposition om en allmän och sammanhållen försäkring(1996/97:107) fanns inget konkret förslag om en bortre gräns men det fördes ettresonemang i frågan.Bl.a. för att förhindra inlåsningseffekter och för att medverka till att dearbetslösa tar även tillfälliga arbeten är det viktigt att en tidsbegränsning iersättningsrätten införs, sades det i propositionen. Regeringen betonade sam-tidigt målsättningen att ingen skall behöva bli utförsäkrad och pekade på denindividuella handlingsplanen som ett sätt att finna vägen till ett reguljärtarbete. I propositionen angavs också några tänkbara lösningar för den som trotsdetta blir utförsäkrad, bl.a. deltagande i s.k. arbetscentrum, lönebidrags-anställning eller förtidspension.Det konstaterades att ett betydande antal oklarheter är förknippade med entidsbegränsad ersättning, t.ex. incitamentseffekterna. Regeringen ville enligtpropositionen analysera och utreda problemen vidare innan en tidsbegränsadersättning infördes. I propositionen aviserades att en utredning skulletillkallas med uppgift att närmare analysera vilka åtgärder som kan göras införoch efter en utförsäkring. När utredningen visat på lämpliga åtgärder skulleförslag lämnas om införande av en treårig begränsad ersättningstid. Ett beslutom detta borde enligt propositionen kunna fattas med giltighet från den 1 juli1999.Vid utskottsbehandlingen (1996/97:AU13) hänvisade arbetsmarknadsutskottettill den uppfattning som utskottet framfört tidigare om att manborde överväga någon form av begränsning. En sådan borde dock inte få leda tillatt den enskilde står utan försörjning och finner sig hänvisad till att sökasocialbidrag. Utskottet delade regeringens uppfattning och välkomnade den avregeringen föreslagna utredningen. Ett i sammanhanget behandlat motionsyrkandeom att avvisa en bortre parentes avstyrktes.I samband med behandlingen av budgetpropositionen kom frågan upp pånytt med anledning av synpunkter i motioner. Utskottet ansåg inte att det varpåkallat med några ytterligare förändringar i försäkringen med anledning av deframställda motionsyrkandena (1997/98:AU1 s. 19).Utskottet vill nu uttala följande i denna fråga. Arbetslöshetsförsäkringensuppgift är att ersätta den enskilde för inkomstförlust fram till ett nytt arbete. Genom det samhälleliga stödet tillförsäkringen möjliggörs att försäkringen kan bidra till en aktivarbetsmarknadspolitik som stärker arbetslinjen och stimulerar omställning tillett nytt arbete. Försäkringen bygger på en ersättningsrätt som begränsas itiden. Utan återkvalificering genom någon form av aktivitet upphörersättningsrätten. Frågan är om de syften som ligger bakom tanken på enyttersta tidsgräns för ersättningsrätten skulle kunna uppnås på annat sätt,utan de komplikationer som en sådan tidsgräns skulle vara förenad med.Det är av största vikt att försäkringen inte uppfattas som en permanentförsörjningsmöjlighet. På flera sätt måste man inskärpa att rätten tillersättning förutsätter ett aktivt arbetssökande eller deltagande i utbildningeller annan aktivitet som ökar möjligheterna att återgå i arbete. Många godaskäl kan åberopas för en princip som bygger på att den enskilde, som mist sinanställning till följd av driftsinskränkning eller liknande, skall varagaranterad en rimlig försörjningsnivå så länge som han eller hon verkligenanstränger sig att finna ett nytt arbete och att öka den egna anställbarheten.Arbetsmarknadspolitikens uppgift är att stödja den enskilde i dessaansträngningar. Om en återgång i arbete ändå inte blir möjlig och dethuvudsakligen beror på läget på arbetsmarknaden kan man ställa frågan om dettabör gå ut över den enskilde. Man kan i det fallet inte heller göra gällande attförsäkringen skapar inlåsning eller ger svaga incitament.Det finns givetvis lägen då andra insatser än sådana som syftar till enåtergång i reguljärt arbete framstår som mer relevanta med hänsyn till denenskildes situation. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder får inte sättas inslentrianmässigt utan skall vara en del i en individuell handlingsplan som inomen överblickbar tid kan antas leda till arbete. Om det visar sig att en sådanåtergång inte är realistisk skall det inte heller vara försäkringens uppgiftatt stå för försörjningen under någon längre tid.Med en försäkring utan en absolut bortre tidsgräns måste man enligtutskottets mening också på olika sätt klargöra och ytterligare markera denenskildes ansvar. Det måste bli mycket tydligt att rätten till ersättning frånförsäkringen kan förutsätta byte av bostadsort, yrke eller bransch. Denenskilde måste vara beredd att acceptera andra anställningsformer. Det måsteockså finnas en effektiv uppföljning av hur tiden i arbetslöshet fortskrider.Utskottet utgår från att de individuella handlingsplanerna kan fylla en viktigfunktion i detta sammanhang. Det skall finnas något slag av koppling mellanhandlingsplanen och rätten till ersättning. En enskild som inte fullgör sin delav en handlingsplan och inte har godtagbara skäl för det skall i princip inteha rätt till ersättning. Man måste också försäkra sig om en ordning som gör attdetta samband upplevs som en realitet av den enskilde.Även en modell av det slag som utskottet här skissat på förutsätter dock enrad överväganden av skilda slag. Utskottet är bl.a. av detta skäl inte berettatt ställa sig bakom motion A312 yrkande 6. Utskottetförutsätter att regeringen återkommer till i frågan.Det sagda innebär att även motion A264 yrkande 5 avstyrks.FinansieringArbetslöshetsersättningen finansieras genom arbetsgivaravgifter i form avarbetsmarknadsavgift och med finansieringsavgifter från arbetslöshetskassorna.Om dessa avgifter inte räcker till betalning av ersättningen betalas denresterande delen med allmänna medel. höjdesfinansieringsavgiften från av avgiftsunderlaget, dvs. den underdet löpande verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade dagpenningen i kassan.Arbetsmarknadsavgiften för arbetsgivare uppgår till5,av lönesumman.Kristdemokraterna framhåller i kommittémotion A264 (yrk. 6) att de enskildasmedlemsavgifter utgjort en marginell andel av arbetslöshetsförsäkringensfinansiering. Egenfinansieringen skall enligt partiet vara . Målet måstevara att egenavgifter och arbetsgivaravgifter balanserar inkomster och utgifteröver en konjunkturcykel. Med branschvisa avgifter som återspeglararbetslösheten inom sektorn stimuleras övergångar till sektorer med bättreframtidsmöjligheter. En sådan modell skulle också vara ett incitament till enbättre fungerande lönebildning och därmed en bättre fungerande arbetsmarknad.Den enskilde skall enligt motionen kompenseras genom att egenavgiften isjukförsäkringen sänks med 2 procentenheter.Utskottets ställningstagandeFrågan om försäkringens finansiering togs upp i proposition1996/97:107 om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. I principbehölls den dittillsvarande finansieringsmodellen med finansieringsavgifterfrån arbetslöshetskassorna och arbetsmarknadsavgift från arbetsgivarna. Detöppnades en möjlighet för kassorna att differentiera medlemsavgifterna mellanolika medlemskategorier. Därigenom kan arbetslösa medlemmar få lägre avgifter.Kristdemokraterna förordar en kraftigt ökad egenfinansiering, som skullekompenseras genom sänkt avgift i sjukförsäkringen. Enligt utskottets mening börden grundläggande principen vara att produktionen i allt väsentligt skall bärakostnaderna för arbetslöshetsförsäkring. Så sker också genom attkostnaderna i huvudsak finansieras genom arbetsgivaravgifter. Det nuvarandefinansieringssystemet har också stora fördelar genom sin enkelhet. Någonslutreglering i efterhand krävs inte. Statsbidragsberäkningen är enkel ochberäkningen av finansieringsavgiften likaså. I praktiken grundas den på densenaste månadens utbetalningar, vilket innebär att förändringar i lönenivåninom en kassas verksamhetsområde snabbt får genomslag. Med det avKristdemokraterna föreslagna systemet skulle den enskilde få svårt attöverblicka den egna insatsen. Utskottet anser att man bör stå fast vid dennuvarande finansieringsmodellen. Motion A264 yrkande 6 avstyrks alltså.ArbetsvillkorDen nya försäkringen innebär en skärpning av arbetsvillkoret. För rätt tillarbetslöshetsersättning krävs sex månaders arbete med minst 70 arbetade timmarper månad, alternativt ett timvillkor med arbete minst inom ensammanhängande tid av sex kalendermånader med arbete under minst 45 timmarunder var och en av dessa månader.I partimotion A312 framför att det skärpta arbetsvillkoret ledertill att alltfler utesluts från möjligheten att erhållaarbetslöshetsersättning. Det drabbar framför allt ungdomar, invandrare ochkvinnor. En analys saknas av konsekvenserna för olika utsatta grupper.Vänsterpartiet anser därför att regeringen bör återkomma med enredovisning av dessa förhållanden (yrk. 3).Vänsterpartiet kritiserar även begränsningsregeln för kvalifikation tillarbetslöshetsersättning för anställningar med offentliga subventioner. Detavgörande kriteriet skall enligt motionen vara att det är ett reguljärt arbete.Om det råder ett anställningsförhållande och lön utbetalas enligt avtal skallarbetet vara kvalificerande även om offentliga subventioner exempelvis i formav individuellt anställningsstöd utges (yrk. 4).Kristdemokraterna anser enligt kommittémotion A264 (yrk. 2) att arbetsvillkoretskall vara i enlighet med det tidigare, icke genomförda, beslutetav . Vidare anser partiet att det är angeläget att ökaflexibiliteten vid beräkningen av den arbetade tiden så att ersättningsrätteninte blir beroende av när i tiden arbetet utförts. Därför bör man slopa kravetpå ett visst minsta antal arbetade timmar . Det är alltså den totalamängden arbete som bör vara avgörande för rätten tillersättning. Det bör även finnas en lägre tröskel för nytillträdande påarbetsmarknaden (yrk. 3).Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att arbetsvillkoret kritiseras från motsattautgångspunkter.Rätten till arbetslöshetsersättning bör bygga på en fast förankring påarbetsmarknaden. Sökanden skall ha förvärvsarbetat reguljärt i viss omfattning.Man kan diskutera hur detta skall uttryckas kvantitativt. Det tidigarearbetsvillkoret - med minst 80 timmars arbete - innebärenligt utskottets uppfattning inte en tillräcklig anknytning tillarbetsmarknaden. Å andra sidan var det arbetsvillkor som var en del av det s.k.12-julibeslutet (prop. 1995/96:222, FiU15, rskr. 307), dvs. arbete niomånader med minst , alltför strängt. Utskottet anser att denuvarande reglerna bygger på en godtagbar avvägning. Arbetsvillkoret bör ocksåvara utformat så att det förutsätter en viss kontinuitet i arbetet. En mycketstor arbetsinsats kan enligt utskottets mening inte påsamma sätt ses som ett uttryck för fast förankring på arbetsmarknaden. Detligger i sakens natur att en skärpning får effekter framför allt för dem somhar en svagare anknytning till arbetsmarknaden. Det finns dock skäl att påpekaatt de grupper arbetstagare som det är fråga om är prioriterade iarbetsmarknadspolitiken. Aktiva insatser som stärker den enskildes ställning påarbetsmarknaden måste enligt utskottets mening prioriteras framför möjlighetentill passivt kontantstöd.I frågan om vilka slag av arbete som skall kvalificera för ersättning anserutskottet att huvudprincipen bör vara den som de nuvarande reglerna bygger på.Anställningar som finansieras med subventioner av konjunkturberoende art börinte vara kvalificerande för förstagångsersättning. Med den utformning somlagreglerna har /98 innebär det att anställningar somfinansieras med individuellt anställningsstöd respektive anställning i form avresursarbete i princip inte kan ligga till grund för en förstaersättningsperiod.Sammantaget innebär det som sagts att utskottet anser att de nu behandlademotionsyrkandena A312 yrkandena 3 och 4 samt A264 yrkandena 2 och 3 bör avslåsav riksdagen.Ersättning vid arbetslöshet under del av vecka8 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring avser personer somregelbundet utför deltidsarbete under veckor då de i övrigt är arbetslösa. Omde vid ersättningsperiodens utgång fortsätter en tillsvidareanställning pådeltid har de inte rätt till ersättning så längetillsvidareanställningen på deltid pågår.Vänsterpartiet kräver i partimotion A312 att denna regel upphävs eftersom denenligt partiet innebär en negativ särbehandling av deltidsarbetslösa. Regelndrabbar framför allt lågavlönade kvinnor inom kommun, landsting, handel, hotelloch restaurang där verksamheten planeras med deltider. Många lämnar arbetet föratt i stället försörja sig på hel arbetslöshetsersättning. Lösningen ligger enligt i stället bl.a. i attarbetsrättsligt ytterligare förstärka rätten till heltidsarbete (yrk. 5).Utskottets ställningstagandeFrågan om ersättning vid arbetslöshet under del av vecka berördes i samband medbehandlingen av a-kassepropositionen (prop. 1996/97:107, AU13,rskr. 236), men några förändringar föreslogs inte bortsett från att detinfördes enhetliga regler för grundbeloppet och den inkomstrelateradeersättningen. Motivet för att behålla den beskrivna begränsningsregeln varatt deltidsanställningarna annars skulle kunna öka ytterligare. Enligtpropositionen skulle utredningen med uppgift att analysera frågan om entidsbegränsad ersättningsrätt även se över möjligheten att ta bortdeltidsbegränsningen.Utskottet välkomnade utredningen. Det gick enligt utskottet inte att bortsefrån att många deltidsarbetslösa ställs inför svåra val och att många väljeratt lämna arbetet för att inte förlora ersättningsrätten. Utskottet vill nuliksom den gången betona att det inte är tillfredsställande att människorförlorar anknytningen till arbetslivet på det sättet. Som sägeri motionen motverkar detta arbetslinjen.I sammanhanget finns skäl att uppmärksamma att arbetsförmedlingarna har iuppdrag att öka insatserna för de deltidsarbetslösa. Det kan gälla bådeintensifierade förmedlingsinsatser för att deltidsarbetslösa skall få ettarbete i önskad omfattning och tillgång till anpassade åtgärder, t.ex. etterbjudande om en åtgärd som anpassas till den tid som personen i fråga ärarbetslös.Det skall också nämnas att deltidsanställda genom en ändring i lagen omanställningsskydd som gäller från under vissaförutsättningar har företrädesrätt till anställning med högresysselsättningsgrad.Någon utredning av det slag om beskrevs i propositionen har ännu inte kommittill stånd. Enligt utskottets mening är det angeläget att den nuvaranderegleringen ses över.