bet · GL01SfU9 · 1998-03-11 00:00:00 — Det rör sig då huvudsakligenom försäkringar för inkomstbortfall, exempelvis sjukpenning- ochföräldraförsäkring och inkomster för vilka socialavgifter betalas.Dessa personer kommer däremot inte att vara försäkrade i denbosättningsanknutna delen av socialförsäkringen, vilken omfattar bidrag somexempelvis bostadsbidrag och kostnadsersättningar av olika slag. Ettgenomförande av dessa förslag skulle tillgodose syftet med motion Sf271.Betänkandet bereds inom och utskottet, somanser att resultatet av detta arbete bör avvaktas, avstyrker motion Sf271.Tidsbegränsade uppehållstillståndUppehållstillstånd innebär tillstånd att resa in i och vistas i underviss tid (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning(permanent uppehållstillstånd).Även bestämmelserna om tidsbegränsade uppehållstillstånd har ändrats fr.o.m.den 1 januari 1997. De förutvarande bestämmelserna om tidsbegränsadeuppehållstillstånd till tillfälligt skyddsbehövande har kompletterats med enmöjlighet för regeringen att i fråga om en viss grupp av utlänningar meddelaföreskrifter om att den som söker uppehållstillstånd som skyddsbehövande ochsom bedöms ha ett tillfälligt behov av skydd här i landet får ges etttidsbegränsat uppehållstillstånd. Detta får beviljas för en sammanlagd tid avhögst och, om ett program för att förbereda återvändandet har inlettsinnan dess, förlängas . Möjligheterna för barn och föräldrartill barn att få ett motsvarande uppehållstillstånd är begränsade till attgälla barn . Regeringens föreskrifter skall anmälas till riksdagengenom en särskild skrivelse inom tre månader.Invandrarverket har dock alltid möjlighet att välja mellan att utfärda etttidsbegränsat uppehållstillstånd eller ett permanent sådant.Lars m.fl. (fp) begär i motion Sf14 yrkande 3 ett tillkännagivandeom att avveckla tillfälliga uppehållstillstånd. Att tvinga flyktingar tillbakatill hemlandet efter att ha tillbringat åtskilliga år här i landet är enligtmotionärerna både inhumant och ohanterligt. Däremot kan det i situationer medmassflykt vara lämpligt att, efter regeringsbeslut, bevilja personer från ettvisst område ett tillfälligt uppehållstillstånd. Av rättssäkerhetsskäl börsådana beslut inte omfatta än två. Förlängning högsttvå gånger bör dock kunna ske i vissa fall.Utskottet, som inte är berett tillstyrka en avveckling av möjligheten attbevilja uppehållstillstånd eller att ändra de beslutadereglerna om tidsbegränsade uppehållstillstånd vid massflyktsituationer,avstyrker motion Sf14 yrkande 3.ViseringGällande ordningEn utlänning som reser in i eller vistas i skall ha visering om inteutlänningen har uppehållstillstånd eller är medborgare i annat nordiskt land.Regeringen får föreskriva andra undantag från kravet på visering. Viseringinnebär tillstånd att resa in i och vistas i under viss ochfår ges för högst tre månaders vistelse om inte annatföljer av föreskrifter som regeringen meddelar. Visering får begränsas även iövrigt och får förenas med de villkor som kan behövas.Regeringens föreskrifter om undantag från viseringsplikt m.m. finns i2 kap. utlänningsförordningen. Enligt 6 § får visering ges , dock högst , om det föreligger särskilda skäl för det.Sveriges anslutning till EU har inneburit att fått införaviseringskrav för medborgare i ytterligare några stater. En svensk anslutningtill det s.k. kommer att medföra att medborgare i flerstater kommer att bli viseringsskyldiga.MotionerI motion Sf14 yrkande 16 av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande om viseringspolitiken. Om den normala viseringspolitiken försläktbesök gjordes mer generös skulle enligt motionärerna många anhöriga, somt.ex. föräldrar till utländska barn som är bosatta här, inte behöva ansöka omuppehållstillstånd för att få en möjlighet att träffa sina barn.Thomas m.fl. (mp) begär i motion Sf604 ett tillkännagivande om enparlamentarisk kommitté som ser över reglerna för besökstillstånd för anhörigaoch turister. Motionärerna anser att den praxis som tillämparnär det gäller att bevilja visum för personer från s.k. och länder därdet råder oroligheter inte är rimlig. Möjligheterna för människor från sådanaländer att besöka anhöriga i måste förbättras.Utskottets ställningstagandeBeträffande viseringspolitiken när det gäller släktbesök m.m. anförde utskotteti betänkande 1996/97:SfU5 med anledning av några motioner att när det gällerbesök av släktingar och besök av kommersiella och kulturella skäl harregeringen understrukit vikten av att viseringskrav inte i onödan försvårardetta. Vikten av att sådana förbindelser underlättas måste alltid vägas in närviseringsansökningar prövas. Vidare erinrades om att det ankommer påInvandrarverkets styrelse att besluta bl.a. om riktlinjer för verkets beslut iärenden om visering och om att representanter för fem riksdagspartier ingår istyrelsen. Utskottet ansåg att dessa uttalanden och den möjlighet att förlängaviseringstiden till som införts tillgodosåg motionerna.Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker motionerna Sf14 yrkande 16och Sf604.Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslutGällande ordningI 4 kap. utlänningslagen anges under vilka förhållanden utlänning får avvisaseller utvisas ur landet. De formella grunderna för avvisning, bl.a. attutlänningen inte har pass, visering eller uppehållstillstånd eller erforderligtarbetstillstånd, anges i 1 §. Någon tidsgräns för avvisning på sådana grunderfinns inte. De materiella grunderna, t.ex. att det kan antas att han kommer attsakna tillräckliga medel, finns i 2 §. Avvisning i dessa fall får inte skesenare än efter utlänningens ankomst till och inte om haneller hon har visering eller uppehållstillstånd.Invandrarverket skall pröva ärendet om avvisning om utlänningen söker asylhär eller utan avbrott har vistats i mer än efter ankomstennär frågan väcks om utlänningens avvisning. Har den centralautlänningsmyndigheten i annat nordiskt land begärt att utlänningen skallavvisas skall även denna fråga prövas av . I andra fall skallpolismyndigheten pröva frågan om avvisning, men skall överlämna ärendet tillInvandrarverket om myndigheten anser det tveksamt om avvisning bör ske.En utlänning får utvisas om han eller hon uppehåller sig här efter det attuppehållstillståndet löpt ut eller återkallats. Även dessa beslut fattas avInvandrarverket.Om en ansökan om uppehållstillstånd avslås eller uppehållstillståndetåterkallas medan utlänningen befinner sig i , skall beslut omavvisning eller utvisning meddelas om inte särskilda skäl talar mot detta. Närfrågan om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningenpå grund av reglerna om verkställighet inte kan sändas till ett visst landeller det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. Iavvisnings- eller utvisningsbeslutet skall ges de anvisningar omverkställigheten som prövningen föranleder.Bestämmelser om verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut finns i 8kap. Enligt 1 § får en avvisning eller utvisning aldrigverkställas till ett land om det finns skälig anledning att tro att utlänningendär skulle vara i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller attutsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling ellerbestraffning, och inte heller till ett land där han inte är skyddad mot attsändas vidare till ett land där han skulle vara i sådan fara. Denna bestämmelsefick sin nuvarande utformning i och med lagändringarna som trädde i kraft den 1januari 1997 och innebar en anpassning till Europakonventionen.Finns inte ovan nämnda hinder mot verkställigheten skall utlänningen sändastill sitt hemland eller, om möjligt, till det land från vilket han eller honkom till . Går inte detta eller finns det andra särskilda skäl fårutlänningen i stället sändas till något annat land.Invandrarverket får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställasäven om det inte vunnit laga kraft (omedelbar verkställighet), om det äruppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inteheller skall beviljas på någon annan grund. Beslut om omedelbar verkställighetfår meddelas senare än efter den första ansökan omuppehållstillstånd efter ankomsten till landet bara om synnerliga skäl talarför detta.Ett beslut om avvisning eller utvisning anses verkställt om utlänningenlämnat landet och beslutet vunnit laga kraft. Andra beslut än sådana sommeddelats av allmän domstol preskriberas om beslutet inte har verkställts efter det att det vunnit laga kraft. Har utlänningen inte kunnatanträffas för verkställighet inom fyraårstiden och frågan om verkställighetkommer upp därefter, skall beslutet anses verkställt genom att utlänningenlämnat landet och beslutet har vunnit laga kraft, om inte annat visas.MotionerLars m.fl. (fp) begär i motion Sf14 yrkande 15 ett tillkännagivandeom en barmhärtighetsprincip vid avvisning. Enligt motionärerna finns detgrupper av personer som fått avvisningsbeslut, menbesluten har inte gått att verkställa eftersom hemlandet vägrar att ta emotdem. Undersökningar har enligt motionärerna visat att det inom dessa grupperföreligger höga tal för psykisk ohälsa och självmordsförsök. Om avvisning idessa fall inte går att verkställa bör uppehållstillstånd beviljas.I motion U626 yrkande 6 av m.fl. (v) begärs etttillkännagivande om att är en riskfylld plats för politisktoppositionella och religiöst oliktänkande, varför alla utvisningar av människorsom flytt från av politiska eller religiösa skäl torde upphöra. Utvisningav sådana personer innebär enligt motionärerna livsfara för dem.I motion Sf617 yrkande 5 av m.fl. (kd) begärs etttillkännagivande om att en avvisning som huvudregel inte bör ske efter fyra åräven om flyktingarna gömt sig.Ragnhild Pohanka m.fl. (mp) begär i motion Sf619 yrkande 9 etttillkännagivande om att gömda flyktingar skall erhålla permanentuppehållstillstånd.I motion So304 yrkande 3 av () begärs ett tillkännagivandeom att inga utvisningar får ske under pågående medicinsk behandling och terapi.I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att vanlig legitimerad medicinskexpertis skall kunna fatta beslut om en utvisning går att genomföra eller intesamt att förtroendeläkarfunktionen inom avskaffas.Utskottets ställningstagandeBeträffande hinder för verkställighet när ett land inte tar emot sina egnamedborgare anförde utskottet i betänkande 1996/97:SfU5 att utskottet utgickfrån att regeringen var väl informerad om när sådana hinder föreligger.Eftersom det enligt innebär en kränkning av de mänskligarättigheterna att vägra en medborgare att komma till sitt land, fanns detenligt utskottet anledning för regeringen och de tillämpande myndigheterna attsärskilt uppmärksamma den besvärliga situation som uppkommer även för den somskall avlägsnas. Utskottet vidhåller de framförda uppfattningarna och anser medhänvisning till det anförda att motion Sf14 yrkande 15 inte påkallar någonåtgärd från sida.Ett förbud mot verkställighet finns som framgått ovan för verkställighet tillett land om det finns skälig anledning att tro att utlänningen där skulle varai fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas förtortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.En individuell bedömning om nämnda verkställighetshinder föreligger sker ivarje enskilt fall och mot bakgrund härav avstyrker utskottet motion U626yrkande 6.Preskriptionstiden för avvisnings- och utvisningsbeslut förlängdes från tvåtill i samband med att den nuvarande utlänningslagen infördes.Ändringen gjordes mot bakgrund av att det blivit allt vanligare att utlänningarhöll sig undan . Efter en preskription av ett avvisnings-eller utvisningsbeslut behöver utlänningen fortfarande ha tillstånd att stannahär. Om ett sådant tillstånd skall ges eller inte måste bedömas med hänsyn tillomständigheterna i de enskilda fallen. Utskottet avstyrker motionerna Sf617yrkande 5 och Sf619 yrkande 9.Förbud mot verkställighet under pågående terapi bör inte regleras i lag, utanfrågan om verkställighet skall ske eller inte i de enskilda fallen måsteavgöras av de tillämpande myndigheterna. Huruvida avvisning eller utvisning gåratt genomföra skall således heller inte avgöras av läkare utan av demyndigheter som har att tillämpa de bestämmelser som gäller härvidlag.Förtroendeläkarens funktion är enbart rådgivande. Deras yttranden utgör en delav beslutsunderlaget när den beslutande myndigheten avgör ärendet.Förtroendeläkarnas uppgift är i huvudsak att göra bedömningar av den befintligamedicinska utredningen i ett ärende. Deras yttrande bör inhämtas endast närredan ingivna intyg ger anledning till tveksamhet. Sådan kan uppkomma t.ex. omintyget är svårbegripligt, om dess slutsatser ter sig bristfälligt motiveradeeller om slutsatserna står i strid mot innehållet i andra intyg eller kanbetvivlas mot bakgrund av myndighetens egen kunskap om ärendet. Mot bakgrundhärav avstyrker utskottet även motion So304 yrkandena 3 och 4.RättssäkerhetÖverklagande av beslutInvandrarverkets beslut i fråga om avvisning eller utvisning samt om avslag påen ansökan om uppehållstillstånd får överklagas av utlänningen tillUtlänningsnämnden. Avslag på en ansökan om uppehållstillstånd som görs föreinresan till kan numera också överklagas till Utlänningsnämnden.Utskottet behandlar i detta sammanhang motion Sf603 av de (). Motionären begär förslag från regeringen innebärande attöverklagandemöjligheten i asylärenden utformas så att reell likhet inför lagenskall gälla inom rättssystemet. I motionen anförs att en asylsökande kanfå ett avvisnings- eller utvisningsbeslut prövat i princip hur somhelst, låt vara att nya skäl skall ha tillkommit. Enligt motionären innebärdetta risker för att sådana skäl mer eller mindre konstrueras, i synnerhet somalternativet i många fall kan vara traumatiskt.Utskottet, som konstaterar att NIPU har i uppdrag att bl.a. utreda en nyinstans- och processordning vid tillämpning av utlänningslagstiftningen, anseratt detta arbete bör avvaktas och avstyrker motion Sf603.Vilandeförklaring av ärendenNågon bestämmelse att ärenden kan vilandeförklaras finns inte i utlännings-lagen. I den migrationspolitiska propositionen framhölls att det främst är tvåorsaker som föranleder myndigheterna att låta utlänningsärenden ?vila?. Detförsta är att prövningen skjuts upp av en viss asylgrupps ärenden i avvaktan påatt situationen i dess hemland skall klarna. Detta förfarande kan förekomma hossåväl och som regeringen. Den andraomständigheten karakteriseras av att eller Utlänningsnämndenhar överlämnat ett ärende till regeringen för avgörande. Myndigheterna låter dåregelmässigt ärenden som inrymmer samma problematik som det överlämnade ärendet?vila? i avvaktan på regeringens vägledande uttalanden.Regeringen anförde i den migrationspolitiska propositionen att förfarandet idet första fallet inte kan klandras ur förvaltningsrättslig synpunkt, eftersomdet är uppenbart att förvaltningslagens krav på snabb handläggning inte innebäratt ett ärende skall avgöras innan utredningen i ärendet är fullständig. Enligtregeringen får dock detta inte drivas så långt att ärenden tillåts ?vila? underen i förhoppning om att förhållandena i ett visst land skallförbättras, så att de asylsökande kan återvända dit. Å andra sidan måste enligtregeringen beaktas att det kan vara svårt för myndigheterna att fåfram tillförlitlig information om förhållanden som rör vissa stater, varför enviss tidsförskjutning vid handläggningen av sådana ärenden måste godtas.I det andra fallet framhöll regeringen att anledningen till att den har enprejudikatbildande roll är att det finns utlänningsärenden av sådan natur attde bör bli föremål för politiska ställningstaganden. Regeringen kan därför intefullt ut jämföras med en domstolsinstans, vars prejudicerande avgörandenunderinstanserna inte inväntar innan de avgör liknande mål.Vidare anförde regeringen att i frågan om en bestämmelse skall införas iutlänningslagen om vilandeförklaring var regeringens uppfattning att förslageti propositionen om att regeringen i högre grad skall styra rättstillämpningengenom förordningar har stor betydelse. Att regeringen fortsättningsvis kommeratt handlägga endast ett mindre antal ärenden torde nämligen få till följd attmyndigheternas behov av att skjuta upp ärenden i avvaktan på ett vägledandeavgörande från regeringen kommer att minska avsevärt. Inte heller för denkategori ärenden där uppskovet beror på att prövningsmyndigheterna avvaktar attförhållandena i de asylsökandes hemländer skall klarna kunde regeringen se ettbehov av en bestämmelse om vilandeförklaring. Till bilden hörde här enligtregeringen den vidgade möjlighet som föreslogs i propositionen att meddelatidsbegränsade uppehållstillstånd i massflyktssituationer. Genom att regeringenbemyndigas att utfärda föreskrifter om dessa tillstånd kommer myndigheterna attfå vägledning rörande vilka ärenden som lämpar sig för sådana tillstånd.I motion Sf619 av m.fl. (mp) begärs i yrkande 6 etttillkännagivande om vilandeförklaring och väntetider. Enligt motionärerna bören asylsökande som inte fått ett lagakraftvunnet avvisningsbeslutfå uppehållstillstånd. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om rätten attinom få sin sak prövad.I betänkande 1996/97:SfU5 avstyrkte utskottet liknande motionsyrkanden medmotiveringen att de föreslagna lagändringarna innebär att det i framtidenkommer att finnas mindre anledning och mindre utrymme för myndigheterna attvänta med avgöranden när situationen eller rättsläget är oklart. Utskottetkunde inte heller tillstyrka att uppehållstillstånd skall ges efter viss tidutan att myndigheterna hunnit pröva ärendet. Utskottet vidhåller dennauppfattning och avstyrker motion Sf619 yrkande 6. har enligtdirektiven när det gäller instansordningen att beskriva olika modeller för attsäkerställa rättssäkerhet och snabbhet. Kommittén skall även uppmärksammabehoven av resurser samt att organisationen skall kunna ökas och minskas istorlek beroende på tillströmningen av ärenden. I avvaktan på resultatet avNIPU:s arbete avstyrker utskottet även motion Sf619 yrkande 5.HandläggningI den migrationspolitiska propositionen anförde regeringen bl.a. attomständigheterna i ett utlänningsärende bör klarläggas av myndigheterna genomnoggrann utredning på ett så tidigt stadium som möjligt. Tillgängliga metoderoch kontakter bör därvid tas till vara och utvecklas. Handläggningen bör ske såsnabbt rättssäkerheten och tilldelade resurser medger. Regeringen erinradevidare om att utlänningsrätten reglerar frågor där myndigheternas beslut är avstor betydelse både för den enskilde och för samhället. Det är därför av storvikt att handläggningen av sådana ärenden är rättssäker genom att beslutengrundas på ett allsidigt och tillräckligt underlag.I motion Sf14 av m.fl. (fp) anförs att myndigheterna idagsläget hellre tycks fälla än fria. Grundtonen hos myndigheterna är enligtmotionärerna misstro mot de asylsökandes uppgifter. Enligt motionärerna skall,vid prövning av ansökan om uppehållstillstånd där osäkerhet i bedömningarnaråder, den för den sökande gynnsammaste tolkningen gälla. I yrkande 13 begärsett tillkännagivande om detta.Ragnhild Pohanka m.fl. (mp) anför i motion Sf619 att de har kunnat konstateraatt och har behandlat personer med iprincip identisk bakgrund olika när det gäller bedömningen av flyktingarsasylskäl. Ett sådant förfarande är enligt motionärerna synnerligen olyckligt,och de vill därför slå vakt om den grundlagsfästa principen om allas likhetinför lagen (yrkande 1).Bedömning av enskilda asylärenden är inte sällan en grannlaga uppgift medbeaktande av den komplexitet som ofta föreligger i de olika ärendena. Engrundläggande rättsprincip är såsom framhålls i motionen att lika fall skallbehandlas lika. Att de tillämpande myndigheterna vid sina avgöranden av deenskilda fallen iakttar denna princip anser utskottet självklart. Någotuttalande från sida med anledning av motion Sf619 yrkande 1 kan inteanses påkallat.I den migrationspolitiska propositionen anfördes bl.a. att frånvaron av helttillfredsställande beslutsunderlag ibland måste leda till att en sökande fåruppehållstillstånd, även om han eller hon i verkligheten saknar de skäl somanges i lagstiftningen. Det kan exempelvis finnas anledning att ifrågasättatrovärdigheten i lämnade uppgifter, men inte med den grad av säkerhet att detvid beslutstillfället går att negligera ett påstående om risk för förföljelse.Detta från rättssäkerhetssynpunkt ofrånkomliga förhållande får emellertidenligt regeringen inte leda till att man underlåter att utreda oklarheter sålångt detta är möjligt och i stället beviljar uppehållstillstånd. Ipropositionen framhölls också att myndigheterna i ärenden om uppehållstillståndenligt allmänna förvaltningsrättsliga principer har en undersökningsplikt somgäller såväl omständigheter som talar för att bevilja en ansökan som sådana somtalar däremot.Utskottet delar de framförda uppfattningarna och utgår från att de ocksåbeaktas av berörda myndigheter. Något uttalande från sida medanledning av motion Sf14 yrkande 13 kan inte anses påkallad.I motion Sf13 av m.fl. (v) framförs synpunkter påländerinformation i asylärenden. Enligt motionärerna finns det mycketallvarliga brister i den information om situationen i de asylsökandes hemländersom ligger till grund för besluten i asylärenden. Bristerna är av två slag. Denförsta gäller den bristande partsinsynen. grundar ofta sinabeslut på ett material som hemlighålls för den asylsökande. Man motiverar oftabesluten med den svepande formuleringen: enligt vad som är känt för nämnden närdet gäller förhållandena i den asylsökandes hemland. En sådan handläggningsätter naturligtvis grundläggande rättssäkerhetsgarantier ur spel eftersomvarje kritisk granskning av grundmaterialet omöjliggörs. Detta är en fråga sombör uppmärksammas av Utredningen om instans- och processordningen iutlänningsärenden. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om bristandepartsinsyn vad gäller länderinformation. Ett annat problem är enligtmotionärerna den frekventa användningen av ambassadrapporter och yttranden avambassader i asylärenden. Kvaliteten på dessa yttranden varierar enligtmotionärerna starkt och är inte sällan undermålig. I yrkande 6 begärs etttillkännagivande om det olämpliga i att använda ambassadernas rapportering iasylärenden. För att möjliggöra en kritisk debatt om ambassadernas rapporteringom situationen för de mänskliga rättigheterna bör det ske en årlig samladpublicering av denna. I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om det sistnämnda.Enligt sina direktiv skall bl.a. föreslå hur nödvändiginformation för att bedöma förhållanden i olika länder bör hämtas in, bearbetasoch dokumenteras. Kommittén skall även redovisa hur dessa aktiviteter kansamordnas mellan myndigheter och hur ett basinformationssystem kan skapas.Kommittén skall också pröva vilka åtgärder som kan vidtas för att tillgodosekrav på partsinsyn och sekretess i en eventuell tvåpartsprocess. Utskottetanser att resultatet av detta arbete bör avvaktas och avstyrker motion Sf13yrkandena 5-7.Organiserad illegal invandringEnligt gällande bestämmelser kan den som i vinstsyfte planlägger ellerorganiserar verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser tillSverige utan pass och de tillstånd som krävs för inresa till dömas tillfängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böter.Den som hjälper en utlänning att resa till utan pass eller de tillståndsom krävs för inresa i döms med motsvarande straffsatser för medhjälptill brottet, om han eller hon insåg eller hade skälig anledning att anta attresan anordnats i vinstsyfte genom sådan verksamhet som ovan nämnts.I motion Sf14 av m.fl. (fp) begärs i yrkande 6 etttillkännagivande om smugglare. Motionärerna anför att det är förkastligt attdet förekommer att människor i vinningssyfte utnyttjar asylsökandes svårasituation och utsätter dessa för livsfara vid transporter hit till landet.