bet · GL01KU25 · 1998-05-12 00:00:00 — Utskottsmajoriteten ladede uppgifter som de nämnda statsråden meddelat tillutskottet till grund för sin bedömning utan att,såvitt utskottet kan finna, ifrågasättasanningshalten i dessa uppgifter. Statsministern årets granskning vitsordat de sakuppgifter hanlämnade vid utfrågningen . Mot denna bakgrundfinner utskottet ingen anledning att ifrågasätta deuppgifter som dåvarande skolministern lämnade tillutskottet 1990.Statsministern har under den här aktuellagranskningen uttalat att det i sak inte finns någonmotsättning mellan de uppgifter han lämnade 1990 ochskildringen i boken 1997. Vad som skulle kunnatolkas som skillnader i detta hänseende beror enligtstatsministern främst på att han i boken lämnat enfriare och mindre detaljerad och nyanserad bild av1989 års händelser.Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligareuttalande av utskottet.1.2 Försvarsministern och Försvarsmaktensekonomiska problemÄrendetI en granskningsanmälan som inlämnades i december1997, bilaga A 1.3, hemställs attkonstitutionsutskottet bör granskaförsvarsministerns agerande och ansvar i samband medde ekonomiska problem som uppstått i Försvars-maktensedan försvarsbeslutet . Med anledning avanmälan har utskottet inhämtat en promemoria frånStatsrådsberedningen, upprättad inomFörsvarsdepartementet, bilaga A 1.4. Härutöver hargenomförts utfrågningar med dels överbefälhavare och konteramiral den 15 april1998, bilaga B 5, dels försvarsminister vonSydow , bilaga B 6.Allmän bakgrund1995 och försvarsbeslutFörsvarsbeslutet för fattades itvå etapper. Den första etappens försvarsbeslutavseende fattades (prop. 1995/96:12, bet. 1995/96:FöU1, rskr.1996/97:44-46). Den andra etappens beslut fattades idecember 1996 (prop. 1996/97:1, prop. 1996/97:4,skr. 1996/97:199, bet. 1996/97:FöU1).1995 års beslut utgick från de radikalasäkerhetspolitiska förändringar som skett i Sverigesomvärld efter det att uppdelningen i två maktblockupphört. Mot denna bakgrund borde totalförsvaret,enligt mening, utformas med utgångspunkti ett vidgat säkerhetsbegrepp, som förutomförsvarets traditionella uppgifter även innefattaruppgifterna att genomföra internationellafredsfrämjande och humanitära insatser. Deriktlinjer som drog upp för totalförsvaretsammanfattas i nyckelorden anpassning, helhetssyn,folkförsvar och internationella uppgifter.Proposition 1996/97:4 utarbetades på grundval avbl.a. Försvarsberedningens bedömningar av detsäkerhetspolitiska läget och de ekonomiskaförutsättningarna för totalförsvaret. Enligtpropositionen delade regeringen att riktlinjerna för totalförsvaret bordebestå. Enligt regeringens mening fanns det inteheller anledning att i någondera riktningen föreslåen ändring av den ekonomiska ram beslöt år1995, innebärande en besparing om 4 miljarder kronorpå de årliga försvarsutgifterna jämfört /95, en besparing som skall varagenomförd . Anslaget inom utgiftsområdetavseende uppgick enligt riksdagensbeslut till 42 373 miljoner kronor.1997 års försvarsbeslutI budgetpropositionen (prop. 1997/98:1)avseende utgiftsområde 6 Totalförsvar föreslogs enutgiftsram för på . Ipropositionen framhölls två allvarliga problem somregeringen uppmärksammat och som,om de inteåtgärdades, kunde äventyra totalförsvarsbeslutet.Det första problemet gällde en kraftig nedgång avkompetensen inom befälskåren. Det andra problemetgällde att det i Försvarsmaktens planläggning finnsverksamhetskostnader om ca 300-500 miljoner kronorper år utöver den ram som bestämt. EnligtFörsvarsmakten kunde endast ambitionssänkningaråstadkomma balans på kort sikt. Försvarsmakten hadevidare anmält att det inte kunde uteslutas attförslag om strukturella åtgärder avseende såvälkrigs- som grundorganisation måste föreläggasriksdagen för att åstadkomma balans mellan uppgifteroch resurser.Det framhölls vidare i propositionen attFörsvarsmakten fått i uppdrag att hållaregeringen informerad om hur man avsåg lösa denaviserade obalansen. Efter en redovisning frånFörsvarsmakten hade regeringenbeslutat att ge myndigheten i uppdrag att förklarahur obalansen uppkommit och lämna en redovisning avalternativa åtgärder för att komma till rätta medden. Regeringen avsåg att återkomma till idenna fråga under år 1998.Försvarsutskottet anslöt sig i sitt betänkande medanledning av propositionen (1997/98:FöU1) tillregeringens bedömning att de nämnda problemen varallvarliga och anförde vidare att detta förhållandeunderströks av att utskottet fått information om attobalansen kunde visa sig betydligt större än vad somredovisats i propositionen. Utskottet hade därföringen erinran mot de uppdrag som regeringen givitFörsvarsmakten. Utskottet förutsatte att regeringenskulle återkomma till medsin bedömning och eventuella förslag till beslut fördet fall det krävdes en annan inriktning avFörsvarsmaktens verksamhet än den som fastställdes i1996 års totalförsvarsbeslut.Utskottets förslag till beslut avseende anslagetinom utgiftsområde 6 avvek något från propositionensförslag men överensstämde med den föreslagnatotalramen. och Miljöpartietreserverade sig till förmån för en minskad totalram.I kammardebatten inför beslutetom totalförsvar 1998 (prot. 1997/98:41)togs frågan om försvarets ekonomiska situation uppav (), () ochSven (), innan försvarsministern gick in idebatten. Med anledning av de larmrapporter omunderskottet i försvarsbudgeten i storleksordningen10 miljarder kronor som och i sina inlägg anförde försvarsministerBjörn bl.a. följande:Det är riktigt att vi i budgetpropositionen anmältatt det kan röra sig om . Deuppgifter som cirkulerat ochmånaderna om ytterligare stora uppifter vill jaginte lägga till bas för en diskussion iSveriges riksdag, eftersom det ännu inte ärutklarerat vari de består, hur stora de är eller vadde har för karaktär. Jag har heller inte haftsamtal med överbefälhavaren pådenna punkt. Jag vet därför inte vadöverbefälhavaren i sin egenskap av chef förFörsvarsmakten har att säga till regeringen i dettasammanhang. (Anförande 35)- - -Så fort det under tidig höst anmäldes frånhögkvarteret att det kunde röra sig om störreöverbudgetering eller underskott har vi haftdiskussioner inom ramen för en arbetsgrupp somtillsattes genom ett regeringsbeslut och som bestårav representanter för Försvarsmakten ochRegeringskansliet.Jag kan säga att det har varit mycket olikainnebörd i de siffror som diskuterats och somframförts. Det finns fortfarande mycket arbete attgöra för för att få genomlyst varidessa möjliga underskott består. Det gör att jag fördagen icke är beredd att göra några utsagor, varesig om s.k. ansvar eller mera precist och i så fallhur beslut skall föreslås, om regeringen skallföreslå , om regeringen skall fatta egnabeslut eller om beslut skall fattas inomFörsvarsmakten. Jag är icke beredd att göra sådanauttalanden innan jag känner att regeringenkunskapsmässigt står på en fastare grund när detgäller vari dessa ekonomiska problem består. (Anförande 39)- - -Ingen försvarsminister kan väl vara nöjd med ettekonomiskt styrsystem av den art som vi upplever närvi får den här typen av dialoger och oklarheter omvad som egentligen är kostnadsbudget och vad som ärutfall. Självfallet anser jag att ingen i riksdagensförsvarsutskott skall vara nöjd med något sådant.Jag har förhoppningen att vi den här gången skallkunna ta rejäla tag för att få till stånd ettekonomiskt styrsystem som gör att vi inte hamnar iden här situationen igen. - - - Jag avser att i detfortsatta arbetet också försöka tränga ned i fråganom vad det är för strukturella fel som gör attregering efter regering och riksdag efter riksdagställs inför den här typen av underskott. (Anförande45)Frågor till regeringen/försvarsministern i kammarenden 11 december 1997Vid frågestunden , dvs. knappt envecka efter försvarsbeslutet, togs frågan omförsvarets ekonomiska problem (prot. 1997/98:45)ånyo upp. Frågor ställdes av (),(), () och ÅkeCarnerö (kd).Landerholm frågade hur det kom sig attförsvarsministern inte kunde diskutera frågan omFörsvarsmaktens ekonomi vid debatten den 5 decembermed hänsyn till att uppgifterna om bristernaredovisats för Försvarsdepartementet redan ioktober. Försvarsministern svarade att han den 8oktober fått en föredragning av en befattningshavareinom Försvarsmakten om läget och att det fanns mångaoklarheter. Först i slutet av hadeförsvarsministern haft tillgång till en skriftingiven av en högre befattningshavare inomFörsvarsmakten där det hade redovisats ståndpunkter.På grund av att ÖB var på resa dagarna föreriksdagsdebatten hade försvarsministern inte kunnatsamråda med honom.Landerholm undrade vidare varför försvarsministerni debatten uppgivit att ÖB intepersonligen stod bakom uppgifterna när ÖBpersonligen i försvarsutskottet tillsammans med sinplaneringschef redovisat vidden och innehållet i deaktuella bristerna. Försvarsministern sade att haninte kunnat använda uppgifter som inte förelegat iform av skrivelser från chefen för underlag för ställningstaganden. En sådantjänsteskrivelse skulle inlämnas , den 12december.I svar på en fråga från uppgavförsvarsministern att han träffat ÖB den 10 decemberoch att han då bett om en skriftlig redogörelse medutförligare svar på en del av de aktuella frågorna.En sådan redogörelse skulle som nämnts inlämnas den12 december. I ett senare svar meddeladeförsvarsministern att det så sent som den 20november inte förelåg något precist underlag omunderskotten. Dock hade regeringen vid den tidenkännedom om att underskottet enligt preliminärabedömningar inom Försvars-makten kunde vara mellan 1och per år.I ett svar på en fråga från () sadeförsvarsministern bl.a. att det enligt ÖB:sföredragning inte fanns någonsubstansskillnad mellan plus- och minusposter iFörsvarsmaktens plan och regeringens förslagrespektive beslut . Skillnaden varhur man skulle använda möjligheten tillrationaliseringar, beträffande vilken Försvarsmaktensagt sig ha gjort en felbedömning i förhållande tillriksdagsbeslutets intentioner.Försvarsministerns information till den 18december 1997 om Försvarsmaktens ekonomiDen (prot. 1997/98:50) informeradeförsvarsministern om det uppdrag tillFörsvarsmakten som regeringen beslutat om samma dagmed anledning av ÖB:s redogörelse till regeringen omden ekonomiska obalansen, en redogörelse somöverlämnats till regeringen . Enligtförsvarsministern var det regeringens avsikt attåterställa den ekonomiska balansen för helaförsvarsbeslutet med början med budget ochsuccessiva uppföljningar av försvarsbudgeten underhela perioden fram till år 2001.Information från ÖB respektive Försvarsdepartementettill försvarsutskottetUtskottet har från försvarsutskottets kansliinhämtat uppgifter om vilken information somförsvarsutskottet fått om försvarets ekonomiskaproblem inför beslutet om totalförsvarets budget för1998 . Det har därvid framkommitatt försvarsutskottet fått särskild information,dels från ÖB vid en föredragning i utskottet den 21oktober 1997, dels från Försvarsdepartementet genomstatssekreterare vid en föredragning iutskottet avseende frågor medanknytning till budgetpropositionen och regeringensskrivelse /98:1 Totalförsvar i förnyelse.Statsekreteraren har dessutom lämnat särskildinformation om Försvarsmaktens ekonomi tillförsvarsutskottet den 17 december.Promemoria från FörsvarsdepartementetEn av de frågor som utskottet ställde tillförsvarsministern angående För- svarsmaktensekonomiska problem gällde om försvarsministern ansågatt det siffermässiga underlaget beträffandeutgiftsområde 6 Totalförsvar i budgetpropositionenför 1998 var till fyllest i fråga om den obalans iförsvarsbudgeten som indikerats redan våren 1997.Av Försvarsdepartementets promemoria framgår bl.a.att departementet ålagtFörsvarsmakten att och därefter ikommande kvartalsrapporter redovisa deåtgärder som vidtogs för att minska kostnaderna förförbandsproduktionen. Denna åtgärd föranleddes avatt Försvarsmakten i budgetunderlaget för 1998anmält att det i planläggningen förförsvarsbeslutsperioden fanns verksamhetskostnader istorleksordningen per årutöver den ekonomiska ram som hadebestämt.Den 4 september 1997 gav regeringen uppdrag att lämna en redovisning av alternativaåtgärder för att komma till rätta med obalansen ibudgetunderlaget . Enligt promemorian frånFörsvarsdepartementet förelåg vid tiden förbudgetpropositionen inte något underlag i ämnet frånFörsvarsmakten som siffermässigt avvek frånbudgetunderlaget . Den obalans somFörsvarsmakten hade anmält kundeinte anges på ett mer precist sätt dåbudgetpropositionen beslutades.Utskottet hade också frågat försvarsministern omhans kännedom om storleken på och orsaken tillobalansen inför beslut den 5 december1997 om 1998 års försvarsbudget. Av promemorianframgår att departementet , ilikhet med försvarsutskottet, fick uppgifter somtydde på att obalansen var större än vad somtidigare hade anmälts. ÖB uppgav fördepartementsledningen att underskottet för perioden1997-2002 utgjorde . SedanFörsvarsmakten rapporterat attkostnaderna för förbandsverksamheten i princip var ibalans men att obalansen för 1998uppskattades till ägde ettantal särskilda möten rum mellan tjänstemän frånFörsvarsmakten och Försvarsdepartementet omFörsvarsmaktens ekonomi 8 oktober-3december. En betydande osäkerhet rådde dock enligtpromemorian om storleken av obalansen från tid tillannan. I samband med ett regeringsbeslut den 20november om att avbryta arbetet med att anskaffa ettresursledningssystem antecknades att storleken avobalansen inte var känd men att den, enligtpreliminära bedömningar från Försvarsmakten, kundeuppgå till per år.På frågan om försvarsministern ansåg att riksdagenblivit tillräckligt informerad inför beslutet den 5december har departementet svarat att tillräckligtsäkra uppgifter som kunde läggas till grund förinformation från regeringen till intefanns förrän , då Försvars-makten ingav en skrivelse undertecknad avöverbefälhavaren som beskrev den planeradeekonomiska utvecklingen under perioden 1997-2001.Utskottet ville också veta hur försvarsministernhade agerat för att få kontroll över de aktuellaproblemen. Enligt promemorian bedrevFörsvarsdepartementet ett intensivt arbete med attfå fram ett säkrare underlag för bedömningen avFörsvarsmaktens ekonomiska problem. SedanFörsvarsmakten som nämnts lämnat sin rapport tilldepartementet ålade regeringen i ettbeslut Försvarsmakten att bl.a.redovisa ett nytt förslag till budget för år 1998samt konsekvenserna av detta för planeringen av denresterande försvarsbeslutsperioden. Samma daginformerades genom försvarsministern ombeslutet. Sedan Försvarsmakten lämnat sinredovisning har regeringenräknat med att omfattande ändringar därefter behövergöras i regleringsbrevet till Försvars-makten för år1998. Regeringen har sedermera, , lagtfram en proposition (prop. 1997/98:84) omFörsvarsmaktens ekonomi och verksamhet m.m.med anledning av Försvarsmaktens redovisning den 16februari.På grundval av de här redovisade erfarenheterna avsvårigheterna att få fram bra underlag för prognoserhar , på initiativ avFörsvarsdepartementet, vidtagit åtgärder för attbättre anpassa Försvarsmaktens planerings- ochbudgetprocess till den statliga budgetprocessen ochför att förbättra kvaliteten i prognosunderlag frånFörsvarsmakten och Försvarets materielverk.Regeringen har också lagt fram enproposition (prop. 1997/98:83) Förändrad styrning avFörsvarsmakten m.m. Förslaget går ut på attförbättra statsmakternas möjligheter till insyn ochkontroll och därmed styrning av verksamheten.Utfrågning av ÖBVid utskottets utfrågning biträddes konteramiral en inledande översiktlig redovisning avFörsvarsmaktens ekonomi och planeringsprocessmeddelade att han vid delningen avbudgetpropositionen hadetill departementet yttrat att han mycket bestämtavrådde regeringen från att gentemot hårtbinda sig för en lösning som med stor sannolikhetinte skulle komma att vara genomförbar. Regeringenföreslog emellertid i propositionen varken någonförändring av målen för verksamheten eller av denekonomiska ram som bestämt.Regeringens beslut om att den s.k.anslagsförordningen skulle tillämpas fullt ut förFörsvarsmakten från har enligt ÖBspelat en mycket viktig roll i fråga omFörsvarsmaktens ekonomiska situation. Enligt ÖBskapades stora problem därigenom. Förändringen ianslagsförordningens tillämpning har enligt ÖBdramatiskt försvårat planeringen och styrningen i enredan besvärlig situation. Effekterna av beslutetvar enligt ÖB inte penetrerade innan beslutetfattades.På frågan om hur regeringen reagerade på desynpunkter ÖB framförde vid delningen avbudgetpropositionen svarade ÖB att han hadeförväntat sig en något mjukare och mer öppenskrivning så att regeringen av hade fåtten handlingsfrihet på den aktuella punkten. Dennaförhoppning infriades inte.ÖB medgav att berättigad kritik kan riktas motFörsvarsmaktens hantering av beräkningen avobalansen. Det dröjde emellertid till en bra bit ini , innan Försvarsmakten visste hurstort det slutliga anslaget var för budgetåret 1997med konsekvenser även . Försvarsmaktenförsökte dock att stabilisera läget så snabbt sommöjligt i och med föredragningarna förförsvarsministern och försvarsutskottet i oktober1997.Torsten meddelade att nivån på obalansenvarit relativt under de beräkningar somgjordes . Variationerna låg inom fältet8,4, 9,9 och , vilket enligtLindh får anses som ett ganska normaltosäkerhetsfält, om man ser till budgetensomslutning.På frågan om Försvarsmakten ochFörsvarsdepartementet numera har samma uppfattningom problemets storlek svarade ÖB att i fråga om hurstor del av obalansen som är betingad avregeringsbeslut råder fortfarande viss oenighet.Enligt är man också oense i fråga omhuruvida rationaliseringar skall intecknas ellerinte. I övrigt är man, enligt , i stort settöverens.Under utfrågningen framkom också att någonföredragning för regeringen i allmän beredning intehade förekommit i fråga om Försvarsmaktens ekonomi.Samarbetet mellan Försvarsmakten och departementethade enligt ÖB fungerat väl . ÖBmedgav dock att det i vissa delar varit svårt att nåfram till departementsföreträdarna medFörsvarsmaktens budskap.ÖB tillfrågades också om vissa förhållanden medanknytning till försvarsbeslut, bl.a.beträffande fredsorganisationen ochambitionsförändringarna. hade ÖB lämnat de militärasakskälen i Försvarsmaktsplan 97 . Denpolitiska prövningen ledde enligt ÖB till oväntatstora förändringar. Försvarsmakten hade hösten 1996ingen uppfattning om vilka ekonomiska konsekvensersom förändringarna i fredsorganisationen skullemedföra. Först fram på vårkanten 1997 började man fåklarhet i detta.På frågan om det finns en tillfredsställandeordning för hur de internationella kostnaderna skallbetalas svarade ÖB bl.a. att regeringen borde haftstörre framförhållning i beslut med ekonomiskakonsekvenser av det internationella militäraengagemanget. Någon ersättning för slitage avmaterielen får Försvarsmakten inte.Kommer det aktuella försvarsbeslutet med dejusteringar som gjorts att kunna genomföras? EnligtÖB ligger förbandsverksamheten på en för låg nivålångsiktigt, och materielanskaffningen kommer inteatt vara tryggad på lång sikt. Enligt ÖB krävs ettnytt inriktningsbeslut med verkan från år2000. Förutsättningarna för att ett sådant beslutleder till framgång är enligt ÖB dels att man intelägger in högre ambitioner än vad ekonomin tål, delsatt osäkerheterna kring t.ex. anslagsförordningenstillämpning löses upp.ÖB ombads kommentera om huruvida det i början avseptember 1997 fanns något underlag somsiffermässigt avvek från budgetunderlaget för 1998.Enligt ÖB hade Försvarsmakten vid detta tillfälleinte levererat något nytt sifferunderlag. ÖB utgickfrån att regeringen kände till konsekvenserna av debeslut man själv fattat. Enligt ÖB bordeFörsvarsdepartementet vid tiden för riksdagensbehandling av försvarsbudget varit likauppdaterat på obalansen som Högkvarteret och ÖBsjälv, dvs. känt till att obalansen var någonstans istorleksordningen 8,4-10,6 miljarder kronor.Utfrågning av försvarsministernFörsvarsministern fick frågan varför han ochdepartementet, trots att man fått tydligaindikationer från Försvarsmakten på att det fannsett balansproblem, lade fram en proposition sombyggde på felaktiga grunder. Enligtförsvarsministern fanns det mycket skiftandebedömningar från till den12 december. Försvarsministern fick successivaredovisningar men bilden av beloppens storlek varinte entydig. Inte förrän fanns enomfattande och systematisk redovisning av orsakernatill obalansen.En efterföljande fråga gällde varför departementetinte agerade efter ÖB:s synpunkter vid delningen avpropositionen och i stället hänvisade till att maninte fått exakta siffror från Försvarsmakten. Enligtförsvarsministern hade regeringen redan den 4september ånyo givit Försvarsmakten i uppdrag attförklara hur obalansen uppkommit och att lämna enredovisning av alternativa åtgärder för att kommatill rätta med den. Försvarsministern ansåg att detinte var möjligt på grund av den korta tiden och meddet bräckliga underlag som stod till buds att göraförändringar i utgiftsposterna. Det viktiga var attdepartementet avsåg att gå vidare med analysen.Försvarsministern framhöll också attförsvarsutskottet hade alla möjligheter attaktualisera olika åtgärder, t.ex. när utskottetbehandlade budgetpropositionen. Men utskottet hadeinga invändningar mot den ordning som regeringenföreslagit i propositionen, att regeringen skulleåterkomma till under 1998.Bör man inte som politiskt ansvarig ta initiativsnarare än att vänta och se? Försvarsministern sadeatt först och framåt var det möjligtför departementet och Försvarsmakten att lokaliseramöjliga beslutsmöjligheter. Ett sådant tillfälleinfann sig då frågan om investeringar iresursledningssy-stemet blev aktuell i slutetav november. Regeringens beslut blev att avbrytaprojektet med hänvisning till oklarheternabeträffande resursläget. I detta sammanhang passaderegeringen på att informera om att det fanns enbudgetobalans på mellan 1 och 2 miljarder.Var det inte väl fegt att, som försvarsministerngjorde vid riksdagsdebatten , skyllapå Försvarsmakten för att man inte hade agerattidigare? Försvarsministern citerade som svar vadhan yttrade i , att detrådde oklarhet om såväl storleken på som orsakentill obalansen. Fram till , dåFörsvarsmakten lämnade sin officiella rapport,varierade beräkningarna rejält enligt rapporter somförsvarsministern fick från departementetstjänstemän. Relationerna mellan departementet ochFörsvarsmakten var helt korrekta,försäkrade försvarsministern.På frågan om vem som styr Försvarsmaktens ekonomisvarade försvarsministern att den normalakonstitutionella kedjan gäller - beslutarom inriktningen, regeringen styr och myndigheternaföljer de anvisningar som regeringen med riksdagensmedgivande ger myndigheterna.Försvarsministern fick frågan omregeringen/departementet och Försvars-makten hade engemensam uppfattning om att det fanns en obalans.Försvarsministern bekräftade att så var fallet sedanvåren 1997 men att omfattningen av obalansen varokänd för Försvarsdepartementet tidigare under 1997.Omfattningen på ca 10 miljarder var inte ömsesidigtklart dokumenterad förrän i mitten av december 1997.Enligt försvarsministern hade diskussionernaväsentligen kretsat kring tre saker: attFörsvarsmaktens inre kostnadsutveckling varitungefär , vem som hade attdisponera effekterna av rationaliseringspotentialeninom försvaret och den komplexa övergången till dennya anslagsförordningen.Försvarsministern träffar ÖB ungefär varannanvecka, ibland oftare. Försvarsministern sade sigvara nöjd med den information som lämnas vid dessatillfällen. På frågan vems uppgift det är att slålarm om ekonomin inte utvecklas på etttillfredsställande sätt svarade försvarsministernatt det är både hans och ÖB:s uppgift.Föredragningen av ÖB var den första isitt slag som försvarsministern varit med om.Försvarsministern förnekade att ÖB/Försvarsmaktenmedvetet skulle ha försökt undanhålla uppgifter förförsvarsministern.