bet · GL01KU26 · 1998-03-19 00:00:00 — En sådan folkomröstningskall anordnas om yrkande därom framställs av minst en tiondel av riksdagensledamöter och minst en tredjedel röstar för bifall till yrkandet. Beslutandefolkomröstning skall hållas med val till . Vid omröstningenfår de röstande förklara huruvida de godtar ett av antaget vilandegrundlagsförslag eller ej. Förslaget är förkastat, om de flesta av dem somdeltar i omröstningen röstar mot förslaget och de till antalet är fler änhälften av dem som har avgivit godkända röster vid riksdagsvalet. I annat fallavgör ärendet.Rådgivande folkomröstning har kunnat anordnas och regleras numerai regeringsformen 8 kap. 4 §. En sådan är rättsligt sett inte bindande förstatsmakterna. Rådgivande folkomröstning har anordnats fem gånger.Senaste gången var om anslutningen till Europeiska unionen.FolkomröstningsutredningenFolkomröstningsutredningen hade till uppgift att sammanställa och utvärderaerfarenheter av folkomröstningar i och andra länder. Med utgångspunktfrån utvärderingen ankom det även på utredningen att överväga behovet avförfattningsändringar. I sitt betänkande Folket som rådgivare ochbeslutsfattare (1997:56) gjorde utredningen den bedömningen att det förnärvarande inte finns anledning att överväga någon principiell förändring avmöjligheten till beslutande folkomröstning i grundlagsfrågor som är reglerade iRF 8:15. Utredningen ansåg emellertid att det bör bli möjligt att anordnabeslutande folkomröstningar utöver vad som är möjligt . Den presenteradetvå olika förslag för hur detta skulle kunna genomföras. Enligt det ena skullemedborgarna kunna acceptera eller förkasta ett av antaget beslut iett lagstiftningsärende. Enligt det andra skulle inte först fattabeslut utan avgörandet i en lagfråga skulle läggas direkt i medborgarnashänder. I en särskild lag beslutar dock - enligt samma modell somgäller för dagens RF 8:4 - om de alternativ som medborgarna har att taställning till. De båda förslagen har delvis olika syften. Medan detförstnämnda i första hand ger medborgarna möjlighet att stoppa ett beslutinnebär det andra att de kan välja mellan olika alternativ. Alternativen ärinte ömsesidigt uteslutande, utan båda skulle kunna införas.Beträffande de rådgivande folkomröstningarna föreslog utredningen att enkvorumregel införs. Detta eftersom även rådgivande folkomröstningar i praktikenuppfattas som bindande.Förslagen från är föremål föröverväganden inom Regeringskansliet.MotionernaFörslag om ett reformerat folkomröstningsinstitut framförs i två motioner. Imotion 1997/98:K202 av m.fl. (m) föreslås ett utvidgatfolkomröstningsinstitut vid lagfrågor (yrkande 9). Utvidgningen föreslås görastill en motsvarighet till vad som gäller för beslutande folkomröstning igrundlagsfrågor. Det innebär att sedan fattat beslut i en lagfrågaskall en tiondel av ledamöter kunna kräva att frågan underkastas enfolkomröstning. Om en tredjedel av ledamöter stöder detta yrkandeskall en folkomröstning anordnas. Om majoriteten av väljarna säger nej harförslaget fallit. För att inte hur små minoriteter som helst skall kunna fällaavgörandet bör vissa kvorumregler införas. Motionärerna anser att en sådanförändring av folkomröstningsinstitutet skulle tjäna syftet att stärkademokratin och respekten för grundläggande moraliska och etiska principer ilagstiftning och myndighetsutövning.I motion 1997/98:K506 av m.fl. (mp) föreslås en rad olikaförändringar av folkomröstningsinstitutet. För det första bör varjegrundlagsändring föranleda en beslutande folkomröstning (yrkande 5). En sådanbör anordnas på valdagen. En sådan förändring skulle stärka grundlagensställning och tydliggöra att den är svårändrad och står för kontinuitet. Fördet andra föreslås att bindande folkomröstningar bör kunna anordnas påfolkinitiativ (yrkande 6). Motionärerna föreslår att 300 000 underskrifter frånröstberättigade skall krävas vid nationella folkomröstningar. För att vinna enfolkomröstning skall krävas enkel majoritet. Inga särskilda kvorumregler börgälla för folkomröstningen. Det sistnämnda bör enligt motionärerna gälla föralla nationella folkomröstningar, vilket således kräver en förändring avrådande bestämmelser för beslutande folkomröstningar (yrkande 8). Slutligenföreslår motionärerna att en bestämmelse införs i regeringsformen som innebäratt det bara får finnas två alternativ vid nationella folkomröstningar vidsidan om blankröst: ja och nej (yrkande 7).Tidigare riksdagsbehandlingFolkomröstningsutredningen tillkallades av regeringen med anledning av etttillkännagivande från (bet. 1993/94:KU44). Utskottet ansågatt det finns brister i nuvarande folkomröstningsinstitut. En sådan brist varenligt utskottet att möjligheten att göra omröstningar formellt beslutande ärbegränsad. Genom att flera alternativ än två kan förekomma vid en omröstningkan resultatet bli att inget alternativ får absolut majoritet, och tvister kandå uppstå om hur resultatet skall tolkas. Det fanns enligt utskottetsuppfattning anledning att sammanställa och utvärdera erfarenheter avfolkomröstningar i och andra länder.Utskottet behandlade förslag om ett reformerat folkomröstningsinstitut senasti sitt betänkande 1995/96:KU6. Utskottet vidhöll då sin bedömning om behovet aven översyn. Motionsyrkandena avstyrktes.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser inte att det finns anledning att föregripa de övervägningar somför närvarande görs i med anledning avFolkomröstningsutredningens betänkande. Motionerna 1997/98:K202 (m) yrkande 9och 1997/98:K506 (mp) yrkandena 5-8 avstyrks.Val av statsministerGällande bestämmelserBestämmelserna om val av statsminister återfinns i 6 kap. regeringsformen. Detär talmannens uppgift att framlägga förslag till ny statsminister förriksdagen. måste talmannen ha samrått med företrädare för varjepartigrupp och överlagt med vice talmännen. Röstar mer än hälften avriksdagsledamöterna mot förslaget är det förkastat. I annat fall är det godkänt(RF 6:2). Förkastas förslaget har talmannen att återkomma, men om talmannensförslag förkastas fyra gånger avbryts förfarandet i avvaktan på riksdagsval. Omej ordinarie val skall hållas , förrättas extra val inom sammatid (RF 6:3).Den svenska parlamentarismen bygger huvudsakligen på ett s.k. negativtansvar, dvs. regeringen kan sitta kvar, så länge inte parlamentets majoritethar uttalat att regeringen inte har dess förtroende (RF 12:4 första stycket).Reglerna motiverades med att de bör fungera smidigare i lägen där regeringenhar ett svagt underlag i . Någon partigrupp kan tänkas tolereraregeringen men inte vilja stödja den positivt. Ett krav på uttryckligförtroendeförklaring vid regeringsbildningen kan tänkas försvåra denna.MotionenLars () föreslår i motion 1997/98:K217 att en översyn görs avregeringsformens bestämmelser om val av statsminister. Motionären anser attrådande ordning är tveksam. Utgångspunkten borde i stället vara att det skallfordras att en majoritet av ledamöterna stöder talmannens förslag tillstatsminister.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser inte att det finns skäl att ompröva bestämmelserna om val avstatsminister. De skäl som anfördes när bestämmelserna infördes är alltjämtgiltiga. Motion 1997/98:K217 (s) avstyrks.Förstärkt minoritetsskydd avseende utskottsinitiativBakgrundUtskott får enligt RO 3:7 väcka förslag i ämne som hör till dess handläggning.För ett sådant beslut krävs enkel majoritet. För finansutskottet ärförslagsrätten vidare. Det får i ekonomisk-politiskt syfte väcka förslag även iämne som hör till annat utskotts beredningsområde.Av 8 kap. 15 § regeringsformen framgår att med femsjättedels majoritet kan besluta om undantag från bestämmelsen i samma lagrumom att förslag till grundlagsförslag måste anmälas i kammaren minst nio månaderföre valet. En minoritet om drygt en sjättedel kan med andra ord hindra attkonstitutionsutskottet lämnar ett förslag till vilande grundlagsförslag somriksdagen kan ta slutlig ställning till efter det närmast följande valet. Ingethindrar emellertid att utskottet med enkel majoritet beslutar om ett vilandegrundlagsförslag som utöver det närmaste valet också vilar över det därpåföljande innan tar upp det till slutlig prövning.MotionenRegeringsformens starka betoning av majoritetsprincipen och bristfälligaminoritetsskydd är enligt m.fl. i motion 1997/98:K227 klartotillfredsställande. Ett effektivt parlamentariskt vapen till värn förminoritetens vilja vore att stärka minoritetsskyddet vid beredningen avlagstiftnings-ärenden i såväl som i övriga utskott.Vad avser föreslår motionärerna att det införs ettförbud för att lägga fram förslag till grundlagsändringkortare tid än före ett riksdagsval om en minoritet på en sjättedelav ledamöterna motsätter sig det (yrkande 1).Därtill föreslår motionärerna att ett minoritetsskydd införs förutskottsinitiativ (yrkande 2). Initiativ i utskotten bör fordra fem sjättedelsmajoritet, på samma sätt som det redan nu krävs i fråga om vilandegrundlagsförslag i konstitutionsutskottet.Tidigare riksdagsbehandlingMotionsyrkande med samma innebörd som de nu aktuella behandlades av utskottethösten och även (bet. 1995/96:KU6 resp. 1996/97:KU26).Utskottet ansåg att utskottens initiativrätt stärkerriksdagens ställning och underlättar dess arbetsmöjligheter. Vidare utgickutskottet från att utskottens initiativrätt - allmänt och i grundlagsärenden -även fortsättningsvis skulle begagnas med varsamhet och att politisk enighetskulle eftersträvas i de fall där initiativ skulle komma i fråga. Utskottenförutsätts vara restriktiva med att själva arbeta fram mer omfattande förslagutan beredning inom . Motionerna avstyrktes.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare inställning om bestämmelserna för utskotts-initiativ i grundlagsfrågor. Initiativrätten bör användas med varsamhet och detär angeläget att i utskottets arbete eftersträva politisk enighet, särskilt iför styrelseskicket viktiga frågor. Utskottet avstyrker motion 1997/98:K227 (m)yrkande 1.Även beträffande utskottsinitiativ i övriga frågor, andra än grundlagsfrågor,vidhåller utskottet den ståndpunkt utskottet tidigare intagit. Utskottenförutsätts vara restriktiva med att själva arbeta fram mer omfattande förslagutan beredning inom . Motion 1997/98:K227 (m) yrkande 2avstyrks.Hörande av Lagrådet i grundlagsfrågorGällande bestämmelserEnligt 8 kap. 18 § regeringsformen skall det finnas ett lagråd för att avgeyttrande över lagförslag. I Lagrådet ingår domare i ochRegeringsrätten. Yttrande av Lagrådet bör inhämtas över vissa uppräknade typerav lagar, däribland grundlag om tryckfriheten och motsvarande frihet att yttrasig i andra medier, civillag, lag som begränsar någon av de grundläggande fri-och rättigheterna samt offentligrättslig lag som gäller åligganden för enskildaeller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden (bl.a. strafflag och lag om statlig eller skatt), omlagen är viktig för enskilda eller från allmän synpunkt. Undantag gäller omLagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet ellerskulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma.Lagrådets granskning skall avse hur förslaget förhåller sig till grundlagarnaoch rättsordningen i övrigt, hur förslagets föreskrifter förhåller sig tillvarandra, hur förslaget förhåller sig till rättssäkerhetens krav, om förslagetär så utformat att lagen kan antas tillgodose angivna syften samt vilka problemsom kan uppstå vid tillämpningen.Närmare bestämmelser om Lagrådet finns i lagen (1979:368) om Lagrådet.Lagrådet är ett rådgivande organ och inte ett beslutande. Regeringen ochytterst kan välja att inte följa dess förslag. Lagrådets yttrande kaninhämtas också över författningsförslag utanför det i RF angivnagranskningsområdet.MotivuttalandenFrågan om lagrådsgranskningen behandlades utförligt iRättighetsskyddsutredningens betänkande Förstärkt skydd för fri- ochrättigheter (SOU 1978:34). Principerna bakom det förslag om Lagrådetsgranskningsområde som lade fram sammanföll tillstor del med dem som åberopats bl.a. vid reform: Lagrådetskapacitet skulle utnyttjas så väl som möjligt, man skulle så långt möjligt sökaåstadkomma att Lagrådet ägnade sig åt de förslag som behövde dess granskningoch inte tvingades att arbeta med mindre betydelsefulla frågor. arbete hade ansetts att bland de lagar som i första hand bordegranskas av Lagrådet borde nämnas bl.a. motsvarigheterna till vad som förutbenämndes allmän civillag och kriminallag. Vissa andra grupper av föreskrifterhade inte heller orsakat nämnvärda diskussioner, nämligen grundlag omtryckfriheten, lag om begränsning av rätten att ta del av allmänna handlingaroch annan lag som angår begränsning av någon av de grundläggande fri- ochrättigheterna. Detsamma gällde , förvaltningsprocesslagen,grundläggande föreskrifter om statstjänstemännens rättsställning och övrigaföreskrifter som enligt 11 kap. regeringsformen skall ha formen av lag. De mestbetydande svårigheterna torde enligt utredningen de återstående lagförslagenbereda, nämligen skattelagarna och annan offentligrättslig lag som gälleråligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personligaeller ekonomiska förhållanden, bortsett från ?allmän kriminallag?.I proposition 1978/79:195 förordade departementschefen attRättighetsskyddsutredningens lösning valdes när det gällde lagrådsgranskningensomfattning. Han tillade att när det gällde t.ex. regeringsformen ochkommunallag, som inte avsåg beskattning, det dessutom måste beaktasatt dessa lagar till den helt övervägande delen gällde frågor av politisk naturoch därför, med tanke på den inriktning granskningen skulle ha, var mindre vällämpade för lagrådsgranskning.MotionenI motion 1997/98:K202 av m.fl. (m) begärs en utökad skyldighet attinhämta yttrande från Lagrådet (yrkande 14). Motionärerna anser att det är enegendomlighet i de nuvarande bestämmelserna att Lagrådet normalt inte behöverhöras över grundlagsändringar, om det inte gäller tryckfriheten och liknande.Motionärerna anser att uttalandet i förarbetena att regeringsformen är mindreväl lämpad för lagrådsgranskning på grund av att den till helt övervägande delinnehåller frågor av politisk natur knappast är hållbart. Också vanliga lagarkan avse politiskt känsliga frågor, och då begränsar sig Lagrådet regelmässigttill en rent teknisk granskning, påpekar motionärerna. Det finns därför ingenanledning att koppla bort den lagtekniska expertisen just i de allra viktigastelagstiftningsärendena, dvs. sådana ärenden som rör grundlagarna. Det bör enligtmotionärerna ankomma på regeringen att närmare se över bestämmelserna omlagrådsgranskning i syfte att säkerställa att Lagrådets erfarenhet och kunnandeutnyttjas även i de lagstiftningsfrågor som avser grundlagarna.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade en likalydande motion i sitt betänkande 1996/97:KU26.Utskottet hänvisade då till tidigare behandling av ett motionsyrkande om attutvidga laggranskningen till grundlagsfrågor. Det föreligger inte något hinderatt inhämta Lagrådets yttrande över andra förslag än de som nämns i 8 kap. 18 §RF, och det fanns enligt utskottets bedömning inte anledning att föreskrivaskyldighet att höra Lagrådet över grundlagsförslag i vidare utsträckning än vadsom redan gällde.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrker motion 1997/98: K202(m) yrkande 14.LagprövningsrättenGällande bestämmelserSedan år 1979 är lagprövningsrätten inskriven i 11 kap. 14 § regeringsformen.Lagprövningsrätten innebär att en domstol eller annat offentligt organ, somfinner att en föreskrift står i strid med en bestämmelse i grundlag eller annanöverordnad författning eller att stadgad ordning har åsidosatts vid desstillkomst, har skyldighet att åsidosätta föreskriften. Om det är riksdageneller regeringen som har beslutat föreskriften skall tillämpningen underlåtasbara om felet är uppenbart.MotionenI motion 1997/98:K202 av m.fl. (m) föreslås att uppenbarhets-rekvisitet tas bort (yrkande 11). Motionärerna anser att kravet på att feletskall vara uppenbart har kommit att utgöra en omotiverad och svårförståeligbegränsning till förfång för medborgarna och det skydd för grundläggandefriheter och mänskliga rättigheter som de ostridigt bör åtnjuta. De påpekarockså, bl.a. med hänvisning till tidigare behandling avfrågan, att det råder osäkerhet om uppenbarhetsrekvisitet kan behållas tillföljd av EG-rätten och införlivandet av Europakonventionen.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade förslag om lagprövningsrätten senast i sitt betänkande1996/97:KU26. Utskottet konstaterade då att genom medlemskap i ochinförlivandet av i svensk rätt har utrymmet för att tillämpauppenbarhetsrekvisitet i 11 kap. 14 § RF minskat. EG-rätten har företrädeframför svensk lag utan att det finns något krav på uppenbar motstridighet.Vissa delar av - de som ingår i EG-rätten - skall därmedtillämpas framför svensk lag, medan andra delar av konventionenskall tillämpas först om ett "uppenbart fel" föreligger. iStrasbourg tillämpar emellertid inte uppenbarhetsrekvisitet vid sin prövning.Om EU skulle ansluta sig till skulle konventionen i sinhelhet bli EG-rätt med generell tillämpning och utrymmet för att i Sverigetillämpa uppenbarhetsrekvisitet vid normkollisioner bli ännu mindre.Utskottet påpekade dock att lagprövningsregeln i 11 kap. 14 § RF tar sikte påkonflikter mellan svenska rättsnormer av skilda valörer. Lagprövningen med dessuppenbarhetsrekvisit är utformad för att domstolarna endast skall kunna gripain mot kränkningar av rättighetsskyddet i de fall då det verkligen framstår sompåkallat.Utskottet ansåg därför inte att det fanns skäl att överväga någon förändringav uppenbarhetsrekvisitet i lagprövningen och avstyrkte aktuell motion.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrker motion 1997/98:K202yrkande 11.FörfattningsdomstolMotionernaFörslag om att inrätta en författningsdomstol har lagts fram i två motioner.Enligt m.fl. (m) i motion 1997/98:K202 skulle en författningsdomstolstärka skyddet för fri- och rättigheter. Med hänvisning till de tyskaförfattningsdomstolarna hävdar motionärerna att författningsdomstolar är enviktig del för att förhindra en ny uppkomst av kommunistiska eller nazistiskaregimer. De påpekar även att beslut som fattas i god demokratisk ordning iblandkan leda fel och anför som exempel den svenska tvångssteriliseringen.Riksdagens beslut fattades i demokratisk ordning men kom ändå att strida motden grundläggande principen om alla människors lika värde. Enförfattningsdomstol skulle här kunna fylla en viktig funktion, liksom i frågaom att skydda den grundlagsfästa kommunala självstyrelsen. En av de tyskaförfattningsdomstolarnas uppgifter är att pröva om de demokratiskainstitutionerna håller sig inom sina kompetensområden. Ett annat skäl som nämnsär att blivit medlem i Europeiska unionen. Förutom att medlemskapetmedfört att EG-rätten gäller i , liksom i övriga medlemsstater, och EG-rätten har företräde framför nationell lagstiftning så har svenska domstolaroch andra rättstillämpande myndigheter fått en normkontrollerande funktion avhelt annan omfattning . Normkontrollen är inte inskränkt till attavse lagar och författningar av lägre dignitet utan omfattar också frågan omsvensk grundlag står i överensstämmelse med EG-rätten. Motionärerna föreslåratt domstolskommitté (dir. 1995:05 och 1997:50) genom tilläggsdirektivfår i uppdrag att även belysa och lämna förslag till hur enförfattningsdomstolsfunktion kan inlemmas i en framtida domstolsorganisation(yrkande 12).I motion 1997/98:K204 kritiserar och ()bedömning i samband med tidigare behandling av förslagom att införa en författningsdomstol. De båda motionärerna hävdar attutskottets invändningar mot en författningsdomstol bygger på en missuppfattningkring vad en författningsdomstol har för ändamål. Att påstå att ett system medförfattningsdomstol innebär att politisk makt förs över till icke-politiskaorgan är enligt motionärerna en missuppfattning av synen på oavhängigadomstolar. Domstolarnas uppgift - även en författningsdomstol - är inte attkonkurrera med lagstiftaren utan att lösa fall i enlighet med lagstiftningen.En författningsdomstols främsta uppgift, anser motionärerna, är att granskavanlig lags överensstämmelse med grundlagen, inte att stifta ny lag. Enligtkristdemokratisk uppfattning, anför motionärerna, skall en författningsdomstolinrättas i . En sådan skall ha kompetens att pröva vanlig lagsöverensstämmelse med grundlag. Tolkningstvister av vallag och övriga lagar somrör det politiska systemets funktionssätt skall ligga inom domstolensprövningsrätt. Detsamma skall gälla kränkningar av fri- och rättigheter.Regeringen bör ges i uppdrag att tillsätta en utredning i syfte att åstadkommaen författningsdomstol.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade frågan om att inrätta en författningsdomstol senast i sittav godkända betänkande 1996/97:KU26.Utskottet hänvisade där till sin behandling av frågan i betänkandena1993/94:KU24 och 1995/96:KU6. Utskottet instämde i Fri- ochrättighetskommitténs överväganden i betänkandet Fri- och rättighetsfrågor (SOU1993:40) och ansåg i likhet med kommittén att ett huvudproblem med inrättandetav en författningsdomstol var att ett sådant system var svårt att förena medkravet att en rättighetsreglering inte fick innebära att politisk makt fördesöver till icke-politiska organ. De frågor en författningsdomstol skulle taställning till skulle enligt utskottet bli fokuserade på ett helt annat sätt änvad som sker vid en lagprövning enligt den ordning nu har. Utskottetinstämde i kommitténs uppfattning att redan den centralisering avnormkontrollen som systemet skulle innebära gjorde att det blev mer aktuelltmed en politisk ?styrning? av den dömande verksamheten. Det skulle i sin turleda till onödiga spänningar mellan den politiska och den dömande makten. Ilikhet med kommittén ansåg utskottet att det var svårt att komma till rätta meden befarad politisering av en sådan domstol genom att konstruera ett lämpligtsystem för tillsättning av dess ledamöter.Utskottet ansåg vidare i likhet med kommittén att man inte kunde komma ifrånatt resultatet lätt kunde bli någon form av blandad politisk-juridisk bedömningav ett slag som inte eftersträvas i . Det anförda utgjorde enligtutskottets mening tungt vägande skäl mot införandet av författningsdomstol.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrker motionerna1997/98:K202 (m) yrkande 12 och 1997/98:K204 (kd).Insatser för att slå vakt om demokratin m.m.MotionernaI en krympande ekonomi är det, anför () i motion1997/98:K230, angeläget att det finns förtroende för beslutsfattare. Honefterlyser därför åtgärder för att stärka förtroendet för politiker samtidigtsom medborgarna känner engagemang och vilja att aktivt delta i samhälletsutveckling. Det krävs ett åtgärdsprogram som syftar till att restaureraförtroendet för hela demokratin.Även m.fl. (s) kräver statliga insatser för att slå vakt omdemokratin. I motion 1997/98:K255 erinrar de om att demokratin är något som deflesta i vårt land säger sig värna om. Demokrati är emellertid inte vunnen föralltid. Det är, menar de, oerhört viktigt att slå vakt om den. Lågtvaldeltagande utgör varningssignaler. Ett sätt att slå vakt om demokratin äratt staten startar ett allmänt demokratiprojekt i de områden där valdeltagandetligger på en låg nivå (). En ytterligare åtgärd kan enligt motionärernavara att införa demokrati som ett obligatoriskt ämne i gymnasieskolan.Ewa () menar i motion 1997/98:K234 att brådskan i dagens samhälleutgör ett hot. Vår tids största bristvara är tid. bör därför begäraatt regeringen studerar brådska i ett demokratiperspektiv.UtredningslägetRegeringen har tillkallat Utredningen om folkstyret i inför 2000-talet(dir. 1997:101) för att belysa folkstyrets förutsättningar, problem ochmöjligheter inför nästa sekel.