bet · GM01BoU1 · 1998-11-26 00:00:00 — Ienlighet med förslaget från bör därförde aktuella anslagen ökas med följande belopp iförhållande till vad regeringen preliminärtredovisat:A 7 Byggforskning med för och med40 för ,A 8 Bidrag till Fonden för fukt- och mögelskador med 5miljoner kronor för vart och ett av ,A 9 Bidrag till åtgärder mot radon i bostäder med 10 miljonerkronor för vart och ett av åren 2000 och 2001.Vad utskottet nu med anslutning till förslaget iMiljöpartiets partimotion 1998/99:Bo236 yrkande 9förordat bör som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande anslagsfördelningen för budgetåren 2000 och2001att med anledning av motion 1998/99:Bo236 yrkandena6 och 9 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,3. Inriktningen av bostadspolitiken(mom. 3)(), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 35börjar med "ställningstagande" och på s.36 slutar med "avstyrks sålunda" bort ha följandelydelse:Den svenska bostadsmarknaden har under lång tidutmärkts av omfattande regleringar, långtgåendesubventionssystem och en uttalad politisk styrning.Effekterna av denna politik framträder ocksåmed all önskvärd tydlighet i form av högaboendekostnader, ett extremt lågt nybyggande,obalanser på bostadsmarknaden, en växande illegalmarknad för hyreskontrakt och en tilltagandesegregation. Det är därför nu hög tid att dra lärdomav de gångna årens bostadspolitiska misstag ochforma en ny och långsiktigt hållbar bostadspolitikdär den boende ställs i centrum.Den framtida bostadspolitiken bör, som framhålls ide båda m-motionerna, i stället grundas på valfrihetoch syfta till ett bra boende till en så låg kostnadsom möjligt. Det innebär att boendet bör utvecklasutifrån människors egna önskemål och vilja i ställetför politiska planer. Utvecklingen måste gå iriktning mot fasta och stabila spelregler och enbostadsmarknad där den enskildes önskemål ärstyrande i stället för politiska regleringar.Som ett led i strävandena att nå de nu i korthetrelaterade bostadspolitiska målen bör bl.a.bostadssubventionerna avvecklas i takt med attfastighetsskatten tas bort,ett bosparsystem införas,tomträttsinstitutet avskaffas,bostadsrättens ställning stärkas,ägarlägenheter införas,det ursprungliga bruksvärdessystemet återupprättas,kommunernas roll begränsas samtdet kommunala ägandet av bostadsföretag avvecklas.Vad utskottet nu med anslutning till motionerna1998/99:Bo209 (m) yrkande 1 och 1998/99:N329 (m)yrkande 3 anfört om bostadspolitikens utformning ochinriktning bör som sin mening geregeringen till känna. Övriga motionsyrkandenavstyrks.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande inriktningen av bostadspolitikenatt med anledning av motionerna 1998/99:Bo209yrkande 1 samt 1998/99:N329 yrkande 3 och med avslag påmotionerna 1998/99:Bo227 samt 1998/99:Bo237 yrkande 1 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,4. Inriktningen av bostadspolitiken(mom. 3)() och ()anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 35börjar med "ställningstagande" och på s.36 slutar med "avstyrks sålunda" bort ha följandelydelse:De senaste årens bostadspolitik och därmed ocksåfamiljepolitiken har framför allt påverkats av tvåmot varandra stående politiska strömningar. Den enaav dessa präglas av ett socialistiskt,kollektivistiskt och den andra av ett liberalt,individualistiskt synsätt. Inget av dessa synsättleder till en bostadspolitik som fyller det avriksdagen fastlagda målet: "Boendemiljön skall bidratill jämlika och värdiga levnadsförhållanden ochsärskilt främja en god uppväxt för barn ochungdomar". Vad som erfordras är därför enbostadspolitik som bygger på en gemenskap därfamiljens roll och betydelse lyfts fram.Som framhålls i motion 1998/99:Bo237 (kd) börytterligare en utgångs-punkt för bostadspolitikenvara att människor skall kunna känna trygghet i sittboende. En förutsättning för att detta skall blimöjligt är att de boende ges stor frihet i valet avbostad. Så är inte fallet. Genom att ökavalfriheten ökar också förutsättningarna för en godboendemiljö för alla. Detta är inte minst viktigtmed tanke på barnens bästa.Vad utskottet nu med anslutning till motion1998/99:Bo237 (kd) yrkande 1 anfört om inriktningenav bostadspolitiken bör som sin mening geregeringen till känna. Övriga motionsyrkandenavstyrks av utskottet.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande inriktningen av bostadspolitikenatt med anledning av motion 1998/99:Bo237 yrkande 1och med avslag på motionerna 1998/99:Bo209 yrkande 1,1998/99:Bo227 samt 1998/99:N329 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,5. En boendekostnadsdelegation (mom. 4)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 36börjar med "Det kan" och slutar med "2 avstyrks"bort ha följande lydelse:Utvecklingen har kommit att alltmerhota den sociala bostadspolitiken. Flera av depolitiska beslut som fattats har lett till ökadekostnader i boendet för alla grupper. Det mestpåtagliga exemplet på ett sådant beslut är denunderfinansierade skattereformen. Även denedskärningar av stödet till boende och byggande somföljt i spåren av budgetsaneringen har hårt drabbatde boende.En följd av minskningarna i bostadsstödet ochförändringarna i beskattningen är att villkoren förolika upplåtelseformer drastiskt har förändrats. Detfinns en uppenbar orättvisa mellan framförallt hyresrätt och andra upplåtelseformer.Kostnaderna för att bo i hyresrätt har sedan slutetav ökat i snabbare takt än i någon annanboendeform. Någon tendens till att denna trend är påväg att brytas finns inte heller. Den förefallersnarare att ha förstärkts under senare år.För att komma till rätta med den uppkomnasituationen måste en allsidig bedömning avutvecklingen inom bostadssektorn nu komma tillstånd. På grundval av denna bedömning måste sedanförslag utarbetas om hur rättvisa i boendet skallåstadkommas. Förslagen måste också avse hurförutsättningar för alla att kunna efterfråga enrimlig boendestandard till rimlig kostnad skallskapas.Det nu förordade arbetet bör genomföras av ensärskild utredning. Denna utredning bör bildas genomatt dagens byggkostnadsdelegation omvandlas till enboendekostnadsdelegation. I enlighet med förslaget iVänsterpartiets partimotion 1998/99:Bo208 börsålunda den nuvarande delegationen ges nya direktivoch breddas till sin sammansättning. Denbör sedan skyndsamt göra sin bedömning och lämnaförslag med den inriktning som utskottet förordatovan.Vad utskottet nu med anslutning tillVänsterpartiets partimotion 1998/99: Bo209 yrkandena1 och 2 förordat om en boendekostnadsdelegation m.m.bör som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse:4. beträffande en boendekostnadsdelegationatt med anledning av motion 1998/99:Bo219 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,6. De kommunala bostadsföretagen (mom. 7)(), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 39börjar med "Kommunernas bostadspolitiska" och på s.40 slutar med "till känna" bort ha följande lydelse:På kommunen ligger ett oavvisligt krav attpraktiskt lösa bostadsproblemen för människor somhar sociala problem. Kommunen ansvarar också för atthandikappade, äldre och andra med behov av särskildaboendeformer blir tillgodosedda. Socialtjänstlagenlägger det yttersta ansvaret för människorsnödvändiga uppehälle på kommunen. Ansvaret påverkasinte av om bostäderna ägs och förvaltas direkt avkommunen eller det sker genom ett bolag eller av ombostäderna hyrs av kommunen. Genom plan- ochbygglagens bestämmelser har kommunen ettplanmonopol. Detta verktyg skall kommunen användaför att bidra till att det finns ett tillräckligtantal bostäder och till att goda boendemiljöerskapas.Det är enligt utskottets mening således intenödvändigt för kommunerna att äga stora delar avfastighetsbeståndet på den lokala bostadsmarknadenför att klara sina bostadspolitiska uppgifter. Dekommunala bostadsbolagens fastighetsinnehav kan inteens ses som en fördel ur detta perspektiv. I mångafall har deras fastighetsinnehav vänts till en klarnackdel då detta innehav kommit att äventyrakommunernas kärnverksamhet såsom omsorg och skola.Felinvesteringar och förlustverksamhet - som intelängre döljs av stora statliga subventioner - harfått betalas av kommuninnevånarna i form av ökadskatt eller genom neddragningar av den kommunalaverksamheten.Det kommunala ägandet av företag som konkurrerarmed privata företag leder ofelbart till problem.Kommunala företag har en konkurrensfördel framförprivata. Genom att t.ex. använda beskattningsmaktenkan en kommun garantera ett bolagaktieägartillskott. Banker och kreditinstitut kanerbjuda kommunala företag med borgen lägreräntor eftersom riskerna är mindre. Samtidigtbehöver kommunen som ägare inte ställa ettavkastningskrav på bolaget. Kommunala bolag medförrisker för att kommunerna i strid med kommunallagenägnar sig åt affärsverksamhet som snedvriderkonkurrensen på en marknad där lokala företag skullekunna utvecklas. Bl.a. har pekat pådetta problem. har många kommunerbildat koncerner. Det främsta syftet är oftaavancerad skatteplanering, bl.a. för att uppnå denskattebefrielse som kommunen ändå skulle ha haft omman bedrev verksamheten som förvaltning.En försäljning av de kommunala bostadsbolagen måstetill. När det offentliga träder tillbaka ökarkonkurrensen. En ökad konkurrens kan skapaförutsättningar för billigare, effektivare ochbättre lösningar för de boende.Kommuner med finansiella problem måste göra alltsom står i deras makt för att komma till rätta medde problem de har. En viktig del i detta arbete äratt kommunerna har möjlighet att avyttra sinabostadsbolag eller att minska det antal fastigheterdessa äger. Det kan inte komma i fråga att på någotsätt ställa upp hinder för försäljningar. Förslageti motion 1998/99:Bo407 (s) bör således avstyrkas.Detta förslag är också oacceptabelt ur densynvinkeln att det hindrar ett breddat ägande avbostäderna. Motionsförslaget innebär nämligen atthyresgästerna skulle förbjudas att för ombildningtill bostadsrätter förvärva det hus de bebor tillgängse marknadspris, som bostadsföretagettill samma pris skulle kunna sälja huset till vilkenannan spekulant som helst.Staten har redan satt upp hinder för försäljning avkommunala hyreshus i form av den s.k. lex . Deuppsatta hindren bör mot den nu givna bakgrundensnarast avskaffas.Av utskottets ställningstagande framgår att bådebostadspolitiska och kommunekonomiska skäl talar motatt staten ställer upp hinder för kommunen att vidtadispositioner beträffande de kommunalabostadsbolagen eller deras fastigheter. Sammaslutsats kan härledas ur principen om kommunalsjälvbestämmanderätt. De regler som brukar kallaslex , vilka utskottet önskar se avskaffade,innebär att staten i praktiken övertagit vissaägarfunktioner från kommunerna. Initiativ till ochgenomförande av ägarförändringar i dessa företagskall beslutas på nivå och inte som irealiteten av regeringen. Detta är ett faktisktintrång i det kommunala självstyret. Att regeringenoch flertalet kommuner har helt olika syn på vem somskall ha beslutanderätten om en omstrukturering avde kommunala bostadsföretagen torde dessutom ståhelt klart. Utskottet finner det naturligt attbesluten fattas av ägarna till dessa företag,nämligen kommunerna. Regeringen är inte bättreskickad än företagens ägare att fatta dessa beslut.Ett synsätt som bygger på ett "centraltbeslutsfattande" i dessa frågor går på tvärs mot denordning som statsmakterna i andra sammanhang hävdaroch som innebär att besluten skall fattas så näradem som är berörda därav som möjligt. Det borde interåda någon tvekan om att ärenden som rör dekommunala bostadsföretagens ägarprofil bäst kanbedömas i ett kommunalpolitiskt perspektiv och intemot bakgrund av någon mer eller mindre "ideologiskcentralistisk doktrin".Ett statligt stöd utgår till kommuner i kris sombl.a. beror på övermäktiga åtaganden för boendet.Den s.k. bostadsakuten innebär att utöverkommuninnevånarna nu också alla innevånaremåste bidra till en del av de kommunala företagen.Det är inte motiverat att staten lämnar stöd för attbostadsbolagens problem skall kunna . Beror enkommuns finansiella problem på dess bostadsbolagskall kommunen redovisa en plan för avyttringen avbostadsbolagen för att kommunen skall varaberättigad att erhålla stöd. Sådant stöd skallsåledes kunna ges endast för att en kommun skallklara sina grundläggande uppgifter. I princip börstöd kunna medges endast till sådana kommuner därvården, skolan och omsorgen hotas och därutförsäljning av kommunala bolag inte är realistiskahandlingsalternativ.Det är angeläget att särskilda överväganden kommertill stånd avseende de av utskottet berördafrågeställningarna. Regeringen bör återkomma tillriksdagen med nödvändiga förslag i enlighet med vadutskottet uttalat. Det finns skäl att detta skerskyndsamt. Vad utskottet nu anfört bör medanledning av motionerna 1998/99:Bo201 (m),1998/99:Bo209 (m) yrkande 21 och 1998/99:Bo237 (kd)yrkande 20 samt med avslag på motionerna1998/99:Bo407 (s) yrkandena 1, 3, 5 och 6,1998/99:Bo232 (s), samt 1998/99:Bo208 (v) yrkande 5som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande de kommunala bostadsföretagenatt med anledning av motionerna 1998/99:Bo201,1998/99:Bo209 yrkande 21 samt 1998/99:Bo237 yrkande 20 och med avslagpå motionerna 1998/99:Bo407 yrkandena 1, 3, 5 och 6, 1998/99:Bo232 samt 1998/99:Bo208 (v) yrkande 5 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,7. De kommunala bostadsföretagen (mom. 7)(), (), RigmorAhlstedt (c) och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 39börjar med "Kommunernas bostadspolitiska" och på s.40 slutar med "till känna" bort ha följande lydelse:Den s.k. lex innebär starka inskränkningar ikommunernas möjligheter att försälja hela ellerdelar av sina bostadsbolag liksom för dessa bolagatt sälja sina fastigheter. inskränkervalfriheten för de boende eftersom hyresgästernahindras att ombilda sina hyresrätter tillbostadsrätter.Staten har genom de nämnda reglerna övertagit vissaägarfunktioner från kommunerna. Initiativ till ochgenomförande av ägarförändringar i dessa företagmåste beslutas av dem själva och inte som irealiteten av regeringen. Detta är ett faktisktintrång i det kommunala självstyret. Att regeringenoch flertalet kommuner har helt olika syn på var ochav vem besluten om en eventuell omstrukturering avde allmännyttiga bostadsföretagen skall fattas tordestå helt klart. Utskottet finner det liksommotionärerna naturligt att besluten fattas av ägarnatill dessa företag, nämligen kommunerna, medanregeringen tydligen anser sig bättre skickad änföretagens ägare att fatta dessa beslut. Ett synsättsom bygger på ett "centralt beslutsfattande" går påtvärs mot den ordning som statsmakterna i andrasammanhang hävdar och som innebär att besluten skallfattas så nära dem som är berörda därav som möjligt.Det borde inte råda någon tvekan om att ärenden somrör de allmännyttiga bostadsföretagens ägarprofilbäst kan bedömas i ett kommunalpolitiskt perspektiv.Vissa frågor om de allmännyttiga företagen är nuföremål för överväganden inom Regeringskansliet.Utskottet anser att det är viktigt att deöverväganden som görs sker mot bakgrund av kommunensansvar för bostadsförsörjningen. Detta ansvarinnebär inte nödvändigtvis att kommunen självbehöver äga och förvalta ett bostadsföretag för attt.ex. kunna tillgodose sociala behov. Varje förbudeller regel som hindrar kommunerna att sälja sinabostadsföretag bör därför ifrågasätts. En stor bristmed kommunala bolag är avsaknaden av demokratiskinsyn. Regeringens överväganden bör även avse dennafråga.Regeringen bör återkomma till mednödvändiga förslag i enlighet med vad utskottetuttalat och i övrigt beakta utskottetsställningstaganden. Vad utskottet nu anfört börriksdagen med anledning av motion 1998/99:Bo237 (kd)yrkande 20 samt med avslag på motionerna 1998/99:Bo407 (s) yrkandena 1, 3, 5 och 6, 1998/99:Bo232(s), 1998/99:Bo208 (v) yrkande 5, 1998/99:Bo201 (m)och 1998/99:Bo209 (m) yrkande 21 som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande de kommunala bostadsföretagenatt med anledning av motion 1998/99:Bo237 yrkande 20och med avslag på motionerna 1998/99:Bo407 yrkandena 1, 3, 5och 6, 1998/99:Bo232, 1998/99:Bo208 yrkande 5, 1998/99:Bo201samt 1998/99:Bo209 yrkande 21 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört,8. Bostadsfinansieringens utformning pålängre sikt (mom. 8)(), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 40börjar med "Dagens räntebidragssystem" och på s. 41slutar med "yrkande 12" bort ha följande lydelse:Sedan räntebidragen infördes harproduktionskostnaderna för bostäder ökat dubbelt såmycket som kostnaderna för andra varor och tjänster.Räntebidragssystemet medförde därför under en rad avår dels en orimlig belastning på statsbudgeten, delsatt bostadsmarknaden inte fungerade på önskvärtsätt. Bostadskonsumenterna saknade incitament atthålla nere kostnaderna, och en obalans uppstodmellan utbud och efterfrågan. Genom det s.k.Danellsystemet inledde den dåvarande borgerligaregeringen en successiv avveckling avräntebidragssystemet. Regler infördes som sänktelånekostnaderna och fördelade kreditriskerna på ettmer rimligt sätt mellan staten och låntagaren. Ävenden nuvarande regeringen har insett fördelarna medDanellsystemet. Trots att regeringen på olika sättförsenat avvecklingen av subventionerna kommer dessaatt vara nästan helt borta inom . Om intenågot görs kommer dock den 30-procentigaräntebidragsandelen att finnas kvar för nyare hyres-och bostadsrättshus.Det är enligt utskottets mening mot bakgrund häravnödvändigt att nu gå vidare i reformarbetet ochutforma en långsiktigt hållbar bostadspolitik utansubventioner och politisk intervention. I ställetbör utrymme för boendekostnaderna skapas genomsänkta skatter på arbete, företagande och sparande.Möjligheter bör även skapas för en större egenkapitalinsats genom ett nytt system för bosparande.Avvecklingen av de statliga subventionerna tillbostadsfinansiering bör genomföras enligt följanderiktlinjer. För de fastigheter som har stöd enligtdet räntebidragssystem som tillämpades före år 1993bör minskningen fortgå som , men med ökadhastighet. Detta möjliggörs genom sänktfastighetsskatt. De fastigheter som får stöd enligtDanellsystemet bör, när bidragsnivån nått ned till30 %, befrias från fastighetsskatt som denkvarvarande subventionen avvecklas. Förnyproducerade fastigheter bör fastighetsskattenavskaffas och inga subventioner utgå. Denna reformbör kunna träda i kraft fr.o.m. år 1999.Vad utskottet nu med anslutning till motion1998/99:Bo209 (m) yrkandena 2, 3 och 5 anfört börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. mån övriga motionsförslag inte kan anses varatillgodosedda med det anförda avstyrks de.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande bostadsfinansieringens utformning på längresiktatt med anledning av motion 1998/99:Bo209 yrkandena2, 3 och 5 och med avslag på motion 1998/99:Bo237 yrkande 12som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,9. Bostadsfinansieringens utformning pålängre sikt (mom. 8)() och ()anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 40börjar med "Dagens räntebidragssystem" och på s. 41slutar med "yrkande 12" bort ha följande lydelse:Det räntebidragssystem som tillämpades före år 1993kom att leda till en helt oacceptabel belastning påstatens finanser. Systemet innehöll så gott som ingaincitament för att hålla ner produktionskostnaderna.De kom också att stiga i snabbare takt änkostnaderna för andra produkter. En effekt av dennautveckling var naturligtvis att inte hellerboendekostnaderna kunde hållas på en rimlig nivå.Ett påtagligt bevis för de svårigheter som dettagett upphov till är de många konkurser som drabbatde s.k. krisårgångarna, dvs. bostäder byggda islutet av och i början av 1990-talet.Det är mot den nu skisserade bakgrunden somfinansieringssystemet lades om av den dåvarandeborgerliga regeringen genom att det s.k. Danell-systemet infördes. Denna åtgärd har lett till attförutsättningar nu finns att avveckla det generellastödet till bostadsbyggandet. Med den utformningstödet har innebär det i praktiken att statensubventionerar boendet för betalningsstarka hushålli attraktiva lägen på orter med tillväxt. Det ärsannolikt att bostäder i dessa lägen kan byggas ävenutan statliga subventioner. Ur fördelningspolitisksynvinkel är det mycket tveksamt att med ettgenerellt produktionsstöd subventionera boendet förbetalningsstarka hushåll i tillväxt- regionerna.Räntebidragssystemet bör därför avvecklas. Itakt med att det sker bör fastighetsskattensamtidigt trappas ned. Det stöd som i fortsättningenbör utgå till bostadsbyggande bör avse äldrebostäderoch åtgärder för att förbättra tillgängligheten.Vad utskottet nu med anslutning till motion1998/99:Bo237 (kd) yrkande 12 anfört bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. I den månövriga motionsförslag inte kan anses varatillgodosedda avstyrks de.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande bostadsfinansieringens utformning på längresiktatt med anledning av motion 1998/99:Bo237 yrkande12 och med avslag på motion 1998/99:Bo209 yrkandena 2, 3 och 5som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,10. Investeringsbidrag för ekologiskaåtgärder (mom. 9, motiveringen)(), (), () och () anser att den del avutskottets yttrande som på s. 41 börjar med "Vidsin" och slutar med "3 avstyrks" bort ha följandelydelse:Beslutet om att införa ettinvesteringsbidrag för ekologiska åtgärdervid bostadsbyggande bör enligt utskottetsmening rivas upp. Skäl saknas mot bakgrundhärav att diskutera enskildheter i dettastöd. Motion 1998/99:Bo236 (mp) yrkande 3avstyrks sålunda.11. Investeringsbidrag för ekologiskaåtgärder (mom. 9)(), () ochHelena () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 41börjar med "Vid sin" och slutar med "3 avstyrks"bort ha följande lydelse:Det ligger enligt utskottets mening ett stort värdei att ett bidrag för ekologiskt hållbart byggandeinförs . Genom ett stöd med dennainriktning bör det bli möjligt att introducera nya,ekologiskt riktiga lösningar som annars kanske inteskulle ha kommit till stånd. Exempel på åtgärder somenligt utskottets mening bör kunna få stöd ärenergi-, vatten- och avloppslösningar som ärdyrare än konventionella alternativ. Som stödet nuär utformat är det förbehållet hyres- ochbostadsrättshus i sammanhållna bostadsområden. Detär en enligt utskottets mening onödig begränsning. Ienlighet med förslaget i partimotion1998/99:Bo236 bör därför stödet utvidgas till attockså omfatta nya och ekologiskt riktiga lösningar iområden med småhus.Vad utskottet nu med anslutning till Miljöpartietspartimotion 1998/99: Bo236 yrkande 3 anfört börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 9 bort haföljande lydelse:9. beträffande investeringsbidrag för ekologiska åtgärderatt med anledning av motion 1998/99:Bo236 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,12. Konstnärlig utsmyckning (mom. 10)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 41börjar med "I den" och slutar med "bet.1997/98:KrU14)" bort ha följande lydelse:Utskottet delar vad som i partimotion1998/99:Bo236 anförts om värdet av att våraboendemiljöer är estetiskt tilltalande. Även enligtutskottets mening bör därför krav ställas på attminst av byggkostnaden i de större byggprojektsom ges statligt produktionsstöd skall användas förkonstnärlig utsmyckning.