bet · GL01KrU12 · 1998-04-02 00:00:00 — Motionärernaframställer sitt yrkande mot den bakgrunden att det vid marinarkeologiskaundersökningar av , som förliste i Göteborgshamninlopp, gjorts omfattande fynd av porslinsskärvor, över sju miljoner. Enförsäljning av sådana skärvor skulle enligt motionärerna kunna bidra till attskapa en säkrare ekonomi för det projekt som pågår med att i full skala byggaen rekonstruktion av fartyget, . Motionärerna understryker att enförsäljning av arkeologiska fynd bör få komma till stånd först eftervederbörlig dokumentation av de aktuella föremålen och att det skall röra sigom massfynd utan unicitet hos föremålen.Utskottet vill här erinra om att frågan om försäljning inom ramen förgällande lagstiftning av massfynd från behandlats avutskottet tidigare (se bet. 1989/90:KrU1 och 1993/94:KrU3).I 2 kap. 17 § kulturminneslagen föreskrivs att RAÄ genom fyndfördelning fåröverlåta statens rätt till fornfynd på museum som åtar sig att vårda det iframtiden på ett tillfredsställande sätt.I den fram gällande fornminneslagen fannsmotsvarande bestämmelser. Dessa hade i princip samma innehåll sombestämmelserna i den nu gällande lagen med den avvikelsen att överlåtelse påmuseer i fråga om fynd av större betydelse ej fick ske utan regeringensmedgivande.Varken den nya eller den gamla lagen innehåller något bemyndigande för RAÄatt medge försäljning av fornfynd. Grunderna för hur statens egendom fårdisponeras finns i första hand i 9 kap. 8 och 9 §§ regeringsformen. Statensmedel och dess övriga tillgångar står med vissa här icke aktuella undantag tillregeringens disposition. fastställer i den omfattning som behövsgrunder för förvaltningen av statens egendom och förfogande över den. Riksdagenkan därvid föreskriva att åtgärder av visst slag ej får vidtagas utanriksdagens tillstånd. I anslutning till dessa bestämmelser i regeringsformenanges i lagen (1996:1059) om statsbudgeten, som trädde i kraft den 1 januari1997, bl.a. grunder för förfogandet över statens egendom (se främst 28 och 34§§).Både och var positiva till att museernagallrar genom att avyttra föremål som finns i många exemplar (se Minne ochBildning. Museernas uppdrag och organisation /SOU 1994:51/ och Kulturpolitikensinriktning /SOU 1995:84/).Utskottet har inhämtat att det inom beredsfrågor om museernas insamlingspolicy och att därvid också frågor om avyttringav massfynd behandlas. Enligt vad utskottet har inhämtat avserRegeringskansliet att redovisa ett förslag . Utskottet anser attRegeringskansliets arbete inte bör föregripas. Motion Kr282 (fp, m) avstyrks.OrtnamnsvårdI motion Kr207 (kd) har motionärerna som utgångspunkt för sitt yrkande bl.a. deförändringar av traktnamn som blir eller kan bli en följd av sammanläggning avfastigheter. Motionärerna påpekar att ett stort antal mycket gamla traktnamnförsvunnit och att ännu fler riskerar att försvinna i framtiden.Motionsyrkandet innebär förslag om att traktnamnen skall omfattas avkulturminneslagen.Motionären bakom motion Kr226 (c) påpekar att de gotländska gårdsnamnen är ifara i och med införandet av en ny adresstandard. Motionären anser att degotländska gårdsnamnen bör skyddas.Frågan om skydd av ortnamn har behandlats av under en lång följd avår. begärde på kulturutskottets förslag att regeringenskulle överväga frågan om behovet och lämpligheten av en lagstiftning som hartill syfte att skydda ortnamnen, i första hand genom införande av enhänsynsbestämmelse i kulturminneslagen (bet. 1993/94:KrU2, rskr. 1993/94:12).En särskild utredningsman med uppdrag att bl.a. lämna förslag som tillgodoserbehovet av skydd för ortnamn tillkallades (Ku 1994:09).Utredningen antog namnet . Utredningens direktiv vadgäller frågan om skyddet för ortnamn återgavs i kulturutskottets betänkande1994/95:KrU4.Frågorna om förändring av adresseringssystemet och ansvaret därför, och dåframför allt vad gäller landsbygden, har berörts i en rad sammanhang.Ortnamnsrådet vid har uttalat attreformeringen av adresseringssystemet på landsbygden måste ske så attvärdefulla by- och gårdsnamn hålls levande. Enligt borde denprincip för adressering som bygger på användning av dessa namn i första handanvändas.Kommunförbundet och har ingått ett s.k. normalavtal om åsättande avadresser där det slås fast att det ankommer på kommunerna att åsättabelägenhetsadresser även på landsbygden varvid synpunkter från andraintressenter skall inhämtas och samråd skall ske mellan kommunen och Posten(cirkulär 1994:153).Posten AB uttalade, bl.a. i skrivelse till , att Posten /95 inte tar några egnainitiativ till att förändra landsbygdsadresser utan avvaktar att avtal träffasmed respektive kommun.Posten AB har, som ovan nämnts, inte något ansvar för adresseringen utom ifråga om postnummer- och postortsindelning. Utskottet har inhämtat att bolagetanser att det inte finns anledning att ta bort någon postort.Tvärtom avser bolaget att återinföra ett antal postorter.Kulturarvsutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 1996:128) behandlatortnamnsfrågan mycket grundligt. Utredningen föreslår att all statlig ochkommunal ortnamnsverksamhet skall utövas med hänsyn till ortnamnenskulturvärden, dvs. enligt god ortnamnssed. En hänsynsregel som gör detta skyldighet bör enligt utredningen tas in i kulturminneslagen. Utredningenkonstaterar att fastighetsbeteckningsreformen är avslutad och i huvudsak harfungerat väl. Kulturhistoriska ortnamnsintressen bör enligt utredningen beaktasvid ändringar i fastighetsindelningen, men kan inte ställas motlämplighetsvillkoren för fastighetsbildning. Utredningen framhåller vidare attförändringar i adresseringen, särskilt på landsbygden, bör ske med respekt förde ortnamn som kan påverkas. Utredningen anser dock att det inte går attformulera några ortnamnsregler speciellt för denna process. Det påpekas vidareav utredningen att en gatunamnsadressering inte bör införas i områden där ensådan bryter mot en levande hävd samt att det är viktigt att gårdsnamn skallkunna ingå i en adress, och att den nya adresseringsstandard som fastställsger utrymme åt gårdsnamnen. Utredningens betänkande har remissbehandlats.Regeringen avser att lägga fram en proposition omkulturmiljöfrågor m.m. Enligt vad utskottet inhämtat är avsikten att behandlafrågor om skydd för ortnamn i propositionen.Utskottet har vid ett flertal tillfällen anfört att vårt lands ortnamn är enoersättlig kulturskatt. har framhållit att ortnamnen harstor kulturhistorisk betydelse då de berättar mycket om vårt landsbebyggelsehistoria och om gångna tiders samhällsskick och odling, tro, bruk ochsedvänjor. Som de levande fornminnen de är omfattas ortnamnen av ett stortintresse, inte bara av expertis utan av alla människor. Ortnamnen är starktförknippade med identitet och hemkänsla (se SOU 1996:128 s. 236).Kulturutskottet ansluter sig även till dessa formuleringar om ortnamnensbetydelse.Utskottet anser att regeringens beredning inte bör föregripas. MotionernaKr207 (kd) och Kr226 (c) avstyrks därför.Utskottet vill tillägga följande. I linje med vad utskottet uttalat tidigareförutsätter utskottet att , och övrigaortnamnsansvariga instanser avstår från åtgärder som skulle kunna skada dekulturhistoriska intressena på ortnamnsområdet innan tagit ställningtill regeringens kommande förslag om ortnamn.Byggnadsvårdsfrågor m.m.I motion Kr225 (s) anser motionären att motorfabriken i Norrtäljebör ha en självklar plats i satsningen på industrisamhällets historia.Utskottet har inhämtat att RAÄ - i enlighet med ett regeringsuppdrag - senasthösten 1998 kommer att redovisa ett program för dokumentation, vård ochlångsiktigt hållbar förvaltning av de tiotalet viktigaste industriminnena iSverige. Dessutom avser regeringen att i budgetpropositionen för kommamed förslag om hur finansieringen av en nationell satsning påindustrisamhällets historia i stort skall ske och hur satsningen närmare skallutformas. Eftersom RAÄ:s överväganden inte bör föregripas, avstyrker utskottetmotion Kr225 (s).I tre motioner tas upp frågor om bevarandeinsatser för särskilda objekt ellerkulturer.Utskottet lämnar inledningsvis en kortfattad redogörelse för gällandelagstiftning m.m.I 3 kap. 1 § kulturminneslagen stadgas att en byggnad som är synnerligenmärklig genom sitt kulturhistoriska värde eller som ingår i ettkulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyggelseområde får förklaras förbyggnadsminne av . Vidare anges att bestämmelserna ombyggnadsminnen enligt kapitlet får tillämpas också på park, trädgård ellerannan anläggning av kulturhistoriskt värde.Medel till kulturmiljövård anvisas under anslaget Bidrag till kulturmiljövård(utg. omr. RAÄ har efter regeringens bemyndigande överlåtitbeslutanderätten över bidrag till kulturmiljövård till länsstyrelserna.I sitt delbetänkande Kulturegendomar och kulturföremål (SOU 1995:128) tarKulturarvsutredningen bl.a. upp frågor rörande bevarandeinsatser förkulturegendomar. Utredningens betänkande bereds iRegeringskansliet. Regeringen har aviserat en proposition tillslutet av maj om olika kulturarvsfrågor.I motion Kr258 (s) påpekar motionärerna att en stor del av hamnarna längs vårakuster inte längre utnyttjas som fiskehamnar men ändå har ett stort kulturelltvärde. Underhållet är en stor utgift för många kommuner. Utan underhållriskerar dessa hamnar att försvinna. Enligt motionärerna bör staten tainitiativ till att tillsammans med länsstyrelser, och berördakommuner utarbeta förslag till åtgärder för att bevara hamnarna och till huråtgärderna kan finansieras.Utskottet vill påminna om att kommunen har det primära ansvaret när detgäller att säkra kulturmiljövården i den bebyggda miljön. Statens bidrag tillkulturmiljövård fördelas som ovan nämnts av . Det finns inte någothinder mot att det statliga bidraget för kulturmiljövård används för bevarandeav t.ex. hamnanläggningar. Av intresse i sammanhanget är också att tillsatt en särskild arbetsgrupp i syfte att bl.a. utreda hurkustkulturen skall kunna fortleva. Vidare finns det - som motionärerna påpekar- ett EU-stöd, PESCA, som vänder sig till fiskeberoende kommuner som hardrabbats av sviktande resursunderlag. Syftet är att stödja omställning ochdiversifiering av fiskeriverksamheten genom att ge sektorn möjlighet att sökanya utvecklingsformer. En del av programmet gäller akvaturism, där satsningarnakan inriktas på t.ex. fiskemuseer, akvarier, fiskerestauranger ellerbåtuthyrning samt marknadsföring, förbättring av faciliteter i hamnar och avövernattningsmöjligheter.Utskottet finner, mot bakgrund av det anförda, att något sådant uttalande avriksdagen som begärs i motionen om åtgärder för bevarande av hamnar, inte ärpåkallat och avstyrker därför motion Kr258 (s). I ett senare avsnitt i dettabetänkande behandlar utskottet ett förslag om införande av ett särskiltkustkulturstöd.De skånska slotten och herrgårdarna har enligt motionärerna bakom motion Kr217(m) ett mycket stort kulturhistoriskt värde. Motionärerna anser att enförbättring av förutsättningarna för vården av kulturarvet måste ske genom enmångfald av åtgärder. Som exempel anger motionärerna ett system för villkorligeftergift av arvs- och gåvoskatten liknade ett system som finns iStorbritannien, där egendom av nationellt intresse tills vidare kan undantasfrån arvs- och gåvoskatt i utbyte mot vissa motprestationer från ägaren.Utskottet vill erinra om att i sitt ovannämndabetänkande (SOU 1995:128) diskuterar olika förvaltningsformer som skulle kunnafrämja bevarandet av sammanhållna kulturegendomar. Utredningen har studerat omstiftelser kan bildas för att bl.a. bevara slotts- och herrgårdsmiljöer.Utredningen har vidare diskuterat olika stödformer och sett över deskattevillkor som gäller för bevarande av samlade kulturegendomar. Ett förslagläggs fram som skulle göra det möjligt att betala av arvs- och gåvoskatt genomunderhållsinsatser för kulturhistoriskt värdefull egendom. Betänkandet beredssom ovan nämnts i med sikte på att en proposition om olikakulturarvsfrågor skall lämnas till . Medhänvisning härtill avstyrker utskottet motion Kr217 (m).I motion Kr290 (m) anser motionärerna att ett ökat engagemang för kulturen iFinnskogen i behövs hos kulturvårdande myndigheter och ytterst iKulturdepartementet (yrkande 1). Motionärerna efterlyser också ett ökatnordiskt samarbete i samma fråga, syftande till konkreta åtgärder (yrkande 2).Utskottet vill framhålla att kulturmiljöer och kultur i övrigtomfattas av det samlade kulturarvsarbete som bedrivs av ansvariga centrala,regionala och lokala myndigheter, museer m.fl. Sålunda innefattas Finnskogenskulturmiljöer i tillämpliga delar i det förslag till handlingsprogram som RAÄpå uppdrag av regeringen tagit fram för en långsiktig, hållbar utveckling avskogens kulturmiljövärden. Uppdraget redovisades av RAÄ ochbereds i . Det kan vidare nämnas att RAÄ, påregeringens uppdrag, arbetat fram förslag till åtgärder för att ökaförutsättningarna för en långsiktigt hållbar utveckling för landetsfäbodmiljöer. RAÄ avser att lägga fram ett handlingsprogram.Mellan fäbodbebyggelse och Finnskogsbebyggelse kan sådana paralleller dras atthandlingsprogrammet senare kan få betydelse också för Finnskogsbebyggelsen. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet yrkande 1 i motion Kr290 (m).När det gäller det nordiska samarbetet har utskottet inhämtat att TorsbyFinnkulturcentrum i leder ett svensk-finskt forskningssamarbete omFinnskogen. Vidare finns ett allmänt kulturutbyte, där Finnskogskulturen görsig starkt gällande, mellan vänorterna i , Grue i ochRautalampi i . Dessutom har, som också anges i motionen, utvecklats ettnätverk i och , benämnt Finnbygder i Samverkan (FINNSAM).Utskottet anser att något sådant uttalande av som begärs imotionens yrkande 2 om nordiska samarbetsprojekt inte är påkallat. Yrkandetavstyrks därför.AnslagsfrågorSveriges HembygdsförbundI två motioner, Kr227 (s) och Kr284 (c), behandlas det statliga bidraget tillSveriges centrala verksamhet. Motionärerna redovisar attförbundet får bidrag över både kulturbudgeten och miljö- ochnaturvårdsbudgeten. Motionärerna påtalar att det sammanlagda statsbidraget, somår 1998 uppgår till ca och avser både verksamhetsbidrag ochprojektbidrag, har minskat . Motionärerna anför att förbundetscentrala verksamhet är av liten omfattning i förhållande till hembygdsrörelsensomfattning och spridning i landet och att service och information tillmedlemmar och allmänhet har fått lov att minskas. Hembygdsrörelsens verksamhet,som bl.a. omfattar vård av kulturarvet och spridning av kunskap ikulturarvsfrågor, bedrivs till stor del ideellt och är av stort värde förkommun, landsting och stat, anför motionärerna.Riksdagen bör enligt motion Kr227 (s) som sin mening ge regeringen till kännaföljderna för den bedrivna verksamheten av ett minskat bidrag till . Enligt motion Kr284 (c) bör behovet av en höjning av bidragettill till tidigare nivå beaktas i kommandebudgetarbete.Utskottet vill med anledning av motionerna anföra följande.Riksantikvarieämbetet får enligt regeringens regleringsbrev för budgetåret1998 använda högst av sitt förvaltningskostnadsanslag förbidrag till organisationer inom kulturmiljöområdet. Av medlen används1 för bidrag till . Förbundet erhållerbidrag även från och från . Det senarebidraget, som utgår från anslaget Miljöövervakning m.m. inom utgiftsområde 20,har minskat . I budgetpropositionen för harregeringen aviserat att den skall återkomma till ien miljöpolitisk proposition med ställningstaganden, bl.a. till framtidaomfattning och inriktning av anslaget Miljöövervakning m.m.Utskottet har inhämtat att har erhållit statligt bidrag omtotalt för . var det sammanlagdabidraget 2 095 000 kronor.Ett uttryck för statens syn på värdet av verksamhet är attförbundet får statligt bidrag. Utskottet anser att regeringen i kommandebudgetarbete bör göra en samordnad helhetsbedömning av behovet av bidrag tilldet kultur- och naturmiljöarbete som utförs av och andraideella organisationer inom kulturområdet. I det fall ställningstaganden, t.ex.i miljöpropositionen eller i andra sammanhang, medför ett minskat bidrag frånmiljö- och naturvårdsbudgeten till bör regeringen i kommandebudgetproposition i stället beräkna ökade medel för ändamålet inomkulturbudgeten. Utskottet anser att med anledning av motionerna Kr227(s) och Kr284 (c) som sin mening bör ge regeringen till känna vad utskottetanfört.Fartyg m.m.Motionärerna bakom motion Kr259 (m, c, fp, kd) anser att ett särskilt anslagtill stöd för bevarande av kulturhistoriskt värdefulla fartyg bör inrättas(yrkande 1) och att stödet skall omfatta inte bara kulturhistoriskt värdefullasegelfartyg utan även ång- och maskindrivna fartyg (yrkande 2). Motionärernaanser slutligen att stödet bör ökas (yrkande 3).Statens museer har enligt sin instruktion till uppgift attfrämja kunskapen om det svenska sjöförsvaret, den svenska handelssjöfarten ochdet svenska skeppsbyggeriet genom tiderna (SFS 1990:571). vårda, förteckna, vetenskapligt bearbeta och genom nyförvärv berika desamlingar som har anförtrotts myndigheten. Vidare skall myndigheten hålla etturval av samlingarna tillgängligt för allmänheten samt driva och stödjautställningsverksamhet och annan pedagogisk verksamhet. Myndigheten skall ocksålämna information, råd och annan hjälp till regionala och lokala museer samtverka för bevarande av kulturhistoriskt värdefulla fartyg i den utsträckningsom det är möjligt och det finns medel.Sedan budgetåret 1990/91 delar ut ettekonomiskt stöd, det s.k. skutstödet, till bevarande av kulturhistorisktvärdefulla segelfartyg. Stödet gäller i första hand fartyg som är byggda iSverige eller som har seglats yrkesmässigt under svensk flagg men är byggdautomlands. Stödet, som härrör från intäkter, uppgår till 500 000kronor per år.Vid 1992/anförde kulturutskottet att förutsättningarna förskutstödet var osäkra då det var beroende av ett eventuelltöverskott från intäkterna på . Utskottet ansåg det därför motiveratatt överväga om ett särskilt anslag för skutstödet skulle inrättas (bet.1992/93:KrU24 s. 10-11). I följande års budgetproposition bedömde regeringenatt ändamålet med skutstödet var angeläget men att det inte var möjligt attföreslå en förändrad finansiering, dvs. finansiering via ett anslag påstatsbudgeten. Regeringen förordade dock att ifortsättningen skulle avsätta av intäkterna frånVasamuseets verksamhet till bevarande av kulturhistoriskt värdefullasegelfartyg (prop. 1993/94:100 bil. 12 s. 100). Detta belopp skulle såledesavsättas oberoende av om ett överskott av den avgiftsfinansierade verksamhetenuppstått.Marinmuseikommittén har - i linje med vad kulturutskottet anförde - isitt betänkande Nya samverkansformer inom den museiverksamheten(SOU 1997:100) ansett att ett särskilt anslag bör inrättas för att tillgodosebehovet av stöd för de kulturhistoriskt värdefulla segelfartygen i stället föratt en del av intäkter används för detta ändamål. Förslaget harinte lett till någon åtgärd från regeringens sida.Frågan om bevarande av kulturhistoriskt värdefulla fartyg har behandlats vidett flertal tillfällen av utskottet (se främst bet. 1989/90:KrU21 s. 14,1992/93:KrU24 s. 10 och 1996/97:KrU5). Utskottet anser, liksom tidigare, attdet är angeläget att kulturhistoriskt intressanta och värdefulla fartyg, såvälsegelfartyg som andra fartyg, kan bevaras. Ansvaret härför bör enligt utskottetfrämst ligga på fartygsägaren. En viktig åtgärd när det gäller bevarande tordevara att en inventering, registrering och dokumentation görs av fartygen. förs ett utförligt register över segelfartyg. Ettmotsvarande register över ångbåtar har också påbörjats. tydliggjordes,som ovan nämnts, ansvar gentemot fartygsägarnagenom ett tillägg till myndighetens instruktion.Utskottet kan konstatera att värdefulla insatser görs på frivillig väg avintresserade och engagerade ägare till fartygen - det kan röra sig om såvälenskilda ägare som föreningar och kommuner - för att bevara fartygen ifunktionsdugligt skick. Med hänsyn till skutstödets begränsade omfattning bördet enligt utskottets mening inte utvidgas till att avse ävenandra fartyg än segelfartygen. Motion Kr259 (m, c, fp, kd) yrkande 2 avstyrksdärför.Olika transportmedel har haft en avgörande betydelse för industrisamhälletsframväxt. Utskottet anser att det därför är befogat att överväga huruvidabevarandeinsatser rörande transportmedel av olika slag borde ingå i de kommandesatsningarna på det industrihistoriska kulturarvet. får tillfälle attbehandla frågor som rör det industrihistoriska arvet när regeringen tagitställning till RAÄ:s rapport i frågan.Utskottet är inte berett att nu göra något sådant uttalande om ett särskiltanslag på statsbudgeten för skutstödet som begärs i motionen. Utskottet utgårdärvid från att det även avsätts medel - som inte understigernuvarande belopp om - till skutstödet från Vasamuseetsintäkter. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion Kr259 (m, c,fp, kd) yrkande 1 bör avslås.Utskottet är inte berett att göra ett uttalande om en ökning av skutstödetoch avstyrker därför yrkande 3 i motion Kr259 (m, c, fp, kd).I motion Kr230 (v) anser motionärerna att ett särskilt kustkulturstöd, liknandeett sådant stöd som finns i , skall inrättas för att inte bara fartyg utanockså speciella skärgårds- och kustmiljöer skall kunna bevaras för framtiden.Motionärerna anser att frågan om ett stöd av angivet slag bör snabbutredas ochskyndsamt införas i Sverige.Utskottet vill här framhålla att det är kommunerna som har det primäraansvaret när det gäller att säkra kulturmiljövården i den bebyggda miljön. Närdet gäller bevarandet av de miljöer och byggnader som finns längs kusternafinns, som tidigare nämnts, möjlighet att söka statligt stöd. RAÄ har efterregeringens bemyndigande överlåtit beslutanderätten över bidraget tillkulturmiljövård till länsstyrelserna. Av intresse är också, som nämnts ovan,att har tillsatt en särskild arbetsgrupp i syfte attbl.a. utreda hur kustkulturen skall kunna fortleva. Utskottet anser, medhänvisning till det anförda, att något uttalande om en skyndsamutredning inte är påkallat. Utskottet avstyrker motion Kr230 (v).VärldsarvslistanMotionärerna bakom motion Kr201 (m) anför att allt fler kulturmiljöer i Sverigeförts upp på , dock aldrig någon från . Motionärernaframhåller vidare att Falsterbonäset är den lokal som, näst efter ,passeras av flest flyttfåglar i världen och att näset är unikt som naturmiljö.Motionen syftar till att regeringen skall verka för att Falsterbonäset skalluppföras på Världsarvslistan.Sverige har ratificerat dels Unescokonvention om skydd förkulturegendom i händelse av väpnad konflikt () jämtekonventionens tilläggsprotokoll, dels Unescokonvention om skydd förvärldens kultur- och naturarv (Världsarvskonventionen). Båda konventionerna harför del trätt i kraft under år 1985.Utskottet behandlade en motion med samma innehåll som den nuaktuella motionen. I betänkandet lämnade utskottet en utförlig redogörelse förVärldsarvskonventionen (bet. 1996/97:KrU5). Världsarvskonventionen kräver attde länder som ansluter sig har en lagstiftning, organisation och utbildning somgaranterar att kultur- och naturvärden kan skyddas och vårdas. Världssamfundet,representerat av , vill primärt genom konventionsarbetet fästauppmärksamheten på de mest representativa objekten och utveckla ett effektivtinternationellt samarbete för att så vitt möjligt skapa garantier för attvärldsarvet skyddas och kan överlämnas till kommande generationer i gott ochautentiskt skick. Det bör emellertid understrykas att konventionen också meraallmänt handlar om skyddet för kulturarvet och då inte bara för de allravärdefullaste objekten.I enlighet med vad som föreskrivs i Världsarvskonventionen har det bildats enmellanstatlig kommitté för skydd av världens kultur- och naturarv. Kommitténupprättar en lista över objekt som förklaras vara av denna dignitet,Världsarvslistan.Nominering av ett objekt för uppförande på skall numeragöras av varje lands regering hos före .