bet · GL01LU21 · 1998-04-28 00:00:00 — Enligt vad utskottet erfarit övervägsför närvarande direktiv till en utredning om de rättsliga problem som möterkonsumenterna i informationssamhället.Utvecklingen på IT-området för konsumenterna i ett brett perspektiv bevakasockså internationellt på flera olika nivåer, inte minst inom EU därkommissionens konsumentpolitiska prioriteringar inbegriperåtgärder som tillåter konsumenterna att utnyttja de möjligheter som erbjudsgenom informationssamhället.I den nu aktuella skrivelsen anförs att informationstekniken ger möjligheteratt enklare och mer kostnadseffektivt förmedla information om hur produkter ochaktiviteter påverkar miljön och resursanvändningen. Även om Internet är eninformationskanal som alla ännu inte har tillgång till, har information viaInternet den fördelen att den kan användas av lokala och andravidareinformatörer, som i sin tur kan informera hushåll, företag m.fl. Det ärenligt regeringen viktigt att denna typ av information kontinuerligtuppdateras. Av skrivelsen framgår vidare att på uppdrag avregeringen har utvecklat förslaget i betänkandet (SOU 1996:108) Konsumenternaoch miljön om databaserad miljöinformation till hushållen, och enligtregeringen är det positivt att tillvaratarinformationsteknikens möjligheter i samverkan med andra aktörer.Med hänsyn till vad som redovisats kan utskottet för sin del inte se attdet föreligger behov av något tillkännagivande från sida i enlighetmed vad som begärs i motion L706 yrkande 4. Motionsyrkandet avstyrks.Märkning, produktion och konsumtionPositiv miljömärkning innebär att de produkter som är minst miljöbelastandeinom en produktgrupp lyfts fram med hjälp av ett miljömärke. För att tilldelasett sådant märke skall producenterna visa att den aktuella produkten uppfyllerkriterier som fastställts av en tredje part. infördes i ett medövriga nordiska länder harmoniserat system för miljömärkning av produkter, dens.k. Kriterier har fastställts för omkring 50 produktgrupper,och det finns mer än 1 500 svanmärkta produkter på den svenska marknaden. Olikautvärderingar som gjorts av systemet har visat att dennordiska miljömärkningen åtnjuter hög trovärdighet hos både konsumenter ochproducenter samt bidrar till minskad miljöbelastning. Den senasteundersökningen, som genomförts av , visar ett fortsattstarkt intresse för miljömärkningen från konsumenternas sida (Allmänhetensagerande och attityder i miljöfrågor, rapport 1998:7).EU:s miljömärkningssystem infördes genom en EG-förordning(EEG/880/92). Förordningen, som är direkt gällande i , återspeglar istort de principer som gäller för den nordiska miljömärkningen. Bestämmelsersom behövs för att tillämpa EG:s miljömärkningsförordning finns i lagen(1994:1772) om tillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet. EnligtEG-förordningen skall de länder i vilka förordningen gäller utse organ somansvarar för de uppgifter som anges i förordningen. Symbolen för EU:smiljömärkning är den s.k. EU-blomman. Utvecklingen av kriterier i EU:smiljömärkningssystem har gått långsammare än förväntat. har kriterier förmärkning av tolv produktgrupper fastställts, nämligen tvätt- och diskmaskiner,hushålls- och toalettpapper, tvättmedel, jordförbättringsmedel, färg, lack,kopieringspapper, lysrör samt T-shirts och sänglinne. På den europeiskamarknaden finns 182 produkter märkta med EU-blomman, främst målarfärger. EG:smiljömärkningsförordning innebär inte något hinder mot andra parallellanationella miljömärkningssystem.Miljömärkningsverksamheten rörande såväl Svanen som EU-blomman bedrivs sedanjanuari 1998 inom ett icke-vinstdrivande bolag som ägs gemensamtav staten och SIS (Standardiseringen i ).Förra året presenterade Europeiska kommissionen ett förslag till nymiljömärkningsförordning. Syftet är att effektivisera arbetet med miljömärkninginom EU. Enligt förslaget skall ett graderat system införas, vilket innebär atten produkt skall kunna märkas med en, två eller tre blommor beroende på vilkenav de fastställda kravnivåerna produkten uppfyller. Vidare finns ett förslag omatt nationella miljömärkningssystem, under vissa förutsättningar, skall dratillbaka kriterier för produktgrupper för vilka EU:s miljömärkningssystemfastställt kriterier. En från kommissionen fristående organisation, (), skall inrättas för att handha bl.a.kriterieutveckling inom den europeiska miljömärkningen.Enligt regeringens mening utgör miljömärkningen ett av de viktigaste medlenför att förmedla information till konsumenterna om olika produktersmiljöegenskaper. Den möjliggör för konsumenterna att välja miljöanpassadeprodukter och bidrar därigenom till en produktion av miljömässigt braalternativ. Miljömärkningssystemets framgång är dock, anser regeringen,beroende av att det uppfattas som trovärdigt av såväl konsumenterna ochmiljörörelsen som producenterna.I skrivelsen anförs att tidpunkten nu kan vara lämplig för att på nordisknivå utföra en ny, mer allsidig utvärdering av systemet. En sådan utvärderingkan enligt regeringen leda till en bättre överblick över utfört arbete ochdärmed belysa miljömärkningens betydelse som medel för att uppnå hållbarutveckling. Vidare skulle, enligt vad som anförs i skrivelsen, en utvärderingav det nordiska miljömärkningssystemet vara av värde i diskussionerna om EU-blommans framtid samt inför diskussioner inom WTO (),där frågan om handelshindrande effekter av miljömärkningssystemenaktualiserats. Av skrivelsen framgår vidare att man nu på nordisk nivådiskuterar en utvärdering av svanen-systemet, och frågan behandlas bl.a. inomramen för en tvärsektoriell grupp mellan konsument- och miljösektorn sombildats för att behandla frågor av gemensamt intresse. verkar härvidför att en utvärdering skall omfatta det nordiska miljömärkningssystemetsmiljöeffekter och genomslag på marknaden. En sådan utvärdering skulle bl.a.kunna visa huruvida de produktgrupper för vilka det utvecklats kriterier ärrelevanta ur miljösynpunkt. Denna fråga kräver dock, enligt vad som anförs iskrivelsen, noggranna överväganden, bl.a. beträffande val avundersökningsmetod. I detta sammanhang kommer även att verka för att enjämförelse görs mellan vissa kravnivåer i de båda miljömärkningssystemen, sombeaktar aspekter avseende både miljö, kvalitet och funktion. Vidare bör, anförsdet i skrivelsen, bl.a. konsumenternas kännedom om och attityder till Svanenundersökas.I motion L712 av () framförs kritik mot såväl somEU:s miljömärkningssystem, vilka enligt motionären är bristfälliga ur fleraolika aspekter. måste, enligt motionärens mening, verka för attsystemen bibehåller konsumenternas förtroende, och i motionen begärs etttillkännagivande om att miljömärkningssystemen bör reformeras (yrkande 1).Olof m.fl. (c) yrkar i motion Jo784 ett tillkännagivande om attarbetet med att utveckla miljömärkningssystemen måste fortsätta. Motionärernaefterlyser en ny organisation för miljömärkningen där miljöorganisationerna,företagen och dagligvaruhandeln ges större inflytande i verksamheten (yrkande7). Ett yrkande i motion L716 av m.fl. (c) har sammainriktning (yrkande 7). I denna motion begärs vidare ett tillkännagivande omatt inom EU skall verka för att textilier miljömärks (yrkande 6).I motion L12 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande omvikten av att de nordiska miljömärkningssystemen kan behållas. Motionärernamenar att fungerande nationella eller regionala system inte bör avskaffasförrän de internationella systemen har ett minst lika gott genomslag som redanexisterande system (yrkande 6).Vad först gäller yrkande 6 i motion L716 vill utskottet påminna om att ettmotionsyrkande om miljömärkning av textilier behandlats och avstyrkts avjordbruksutskottet (se bet. 1997/98:JoU4). Jordbruksutskottetanmärkte därvid att rätten att utfärda föreskrifter om märkning i detta fall ärdelegerad till Kemikalieinspektionen och därför ligger utanför riksdagensprimära ansvarsområde. Vidare upplystes i betänkandet att , ien begärd redovisning till Kretsloppsdelegationen , belyst vissaproblem kring textil och miljö (rapport 4668). Rapporten är huvudsakligeninriktad på vad som pågår i andra länder och omfattar dels problemen medbomullsodling, dels vissa europeiska aktiviteter inom kemikalieområdet.Om det fortsatta arbetet ger anledning därtill förutsätter lagutskottet attregeringen tar erforderliga initiativ inom EU i syfte att få till ståndmiljömärkning av textilier. Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L716 yrkande 6.Vad härefter gäller motion L12, som handlar om att värna befintliga inhemskamiljömärkningssystem, kan utskottet inte se att det föreligger någramotsättningar mellan de önskemål som motionärerna framfört och den inriktningsom regeringen angett för sitt deltagande i arbetet med att reformera EU:smiljömärkningssystem. Yrkande 6 i nämnda motion avstyrks därför.Beträffande motionsönskemålet om en reformerad miljömärkning kan utskottetinte se annat än att motionen i huvudsak får anses tillgodosedd med de åtgärdersom regeringen nu förutskickar i fråga om en allsidig utvärdering av detnordiska miljömärkningssystemet. Något tillkännagivande eller annan åtgärd frånregeringens sida med anledning av motion L712 yrkande 1 är således, enligtutskottets mening, inte erforderligt. Motionsyrkandet avstyrks.Med hänsyn till pågående arbete bör något tillkännagivande om en nyorganisation för miljömärkningen inte komma till stånd, och utskottet avstyrkerbifall också till motionerna Jo784 yrkande 7 och L716 yrkande 7.Yvonne Ruwaida (mp) framhåller i motion L712 vikten av att konsumenterna påett lättillgängligt sätt erhåller allsidig information om de varor och tjänstersom finns på marknaden. Förutom miljömärkning nämns i motionen bl.a.ursprungsmärkning, fullständiga innehållsdeklarationer och märkning avgenmanipulerade varor. Motionären begär ett tillkännagivande i enlighet härmed(yrkande 6).Med anledning av motionen vill utskottet peka på att regeringen i förevarandeskrivelse uttalat att det inför det fortsatta nordiska samarbetet och detinternationella standardiseringsarbetet behövs mer kunskap om vilkenmiljöinformation konsumenterna efterfrågar och vilken typ av information de kantillgodogöra sig. Regeringen har därför uppdragit åt att göraen metodstudie om miljöinformation till enskilda konsumenter. Studienredovisades och avses ligga till grund för en kvalitativundersökning i dessa frågor. Till de frågor som bör bli föremål för en sådanundersökning hör bl.a. hur konsumenten tolkar miljöinformation, i vilken gradolika former av miljöinformation styr konsumenternas val mellan olika produktersamt i vilka sammanhang och i vilken grad miljövarudeklarationer ochmiljömärkning upplevs som relevanta av konsumenten.När det gäller dagligvaruområdet har vidare en särskild utredare tillkallats,som skall granska frågan om konsumentinformation och märkning i sin helhet.Enligt direktiven (dir. 1997:151) skall utredaren bl.a. analysera hurmärkningen skall utformas för att ge konsumenterna bästa möjliga information.Uppdraget, som skall redovisas , är enligtregeringens mening angeläget, eftersom man kan se att konkurrensen omkonsumenternas intresse hårdnar på dagligvaruområdet, att producenternas egeninformation hotar att tränga ut obligatorisk och ibland livsviktig informationoch att av symbolmärkningssystem växer. Sammantaget finns det enligtregeringen en risk för att konsumenten vilseleds eller att konsumenten intelängre tar till sig de budskap som finns i de olika typerna av märkning.Utskottet anser för sin del att resultatet av det nu pågåendeutredningsarbetet bör avvaktas och avstyrker därför bifall till motion L712yrkande 6.En annan typ av märkning som kommit till stånd avser att informerakonsumenterna om s.k. rättvis handel. Fördelarna med en sådan märkning harframhållits i två motioner som väckts under den allmänna motionstiden år 1997.Yvonne Ruwaida och () hemställer i motion L713 om etttillkännagivande rörande behovet av att stödja en process för en rättvishandel, där företagens moral och etik spelar en avgörande roll. Sådanaförhållanden som obetald övertid, löner långt under existensminimum, långaarbetspass på ackord, utsatthet för frätande kemikalier, sexuella trakasserier,barnarbete, tvångsarbete och miljöförstöring är enligt motionärerna oacceptablaom man vill uppnå en ekologiskt och socialt hållbar utveckling i världen.Rättvisemärkningen utgör, enligt motionärernas mening, ett användbart verktyg idetta sammanhang.Även i motion L714 av m.fl. (s) betonas vikten av en ökadmedvetenhet hos konsumenterna i fråga om s.k. rättvis handel. Enligtmotionärerna bör hos regeringen begära en studie överrättvisehandelns problem och möjligheter. Motionären begär ett tillkännagivandeom märkningssystem för rättvisehandel.Med anledning av motionerna vill utskottet först upplysa följande. Föreningenför Rättvisemärkning, , som kom , har tagit på sig ansvaretför licensiering och kontroll av rättvisemärkta varor i . Det är enideell förening grundad av 14 svenska folkrörelser, såsom Rädda barnen, , , , TCO och konsumentråd. Föreningen ingår iden internationella organisationen (). Grundidén är att stärka de missgynnade människornasposition i den globala handeln, så att de kan bli oberoende och få merinflytande . De utvecklingsmål som fastställts handlar om bättrebostäder, hälsovård och utbildning, minskat beroende av enda avsalugröda,bättre produktkvalitet och ekologiskt hållbar produktion. För företag medanställda handlar det också om högre löner och bättre arbetsförhållanden.Såvitt utskottet har sig bekant har vidare lanserats en globalstandard för etiskt företagande - Social Accountability 8000. Standarden byggerpå konventioner, FN:s deklaration om mänskliga rättigheter och FN:sbarnkonvention. Den nya etiska standarden garanterar att anställda på företagsom uppfyller standarden har grundläggande rättigheter vad gäller hälsa,säkerhet, rätt att organisera sig, arbetstider m.m. För att bli certifierademåste företagen genomgå granskningar av speciellt utsedda inspektörer som gören etisk revision. I är en motsvarighet till den etiska standardenunder uppbyggnad. Det är kampanjen ?Rena Kläder? som byggt upp ett system föroberoende kontroll av svenska företag som importerar kläder.Utskottet, som noterar att det finns ett växande intresse hos konsumenternaäven för information om produkter utifrån ett etiskt perspektiv, utgår från attbehovet av sådan märkning som motionärerna efterlyser kommer att belysasytterligare av den tidigare nämnda utredningen om konsumentinformation ochmärkning. Något behov av tillkännagivande på området synes därför inteföreligga, och utskottet avstyrker bifall till motionerna L713 och L714.Spörsmål rörande CE-märkningen tas upp i en motion. Som en allmän bakgrund börupplysas följande. Enligt EG:s principer skall en obligatorisk statligförhandskontroll av produkter innan de släpps ut på marknaden undvikas. Dettabetyder emellertid inte att farliga produkter skall få saluföras utanföregående provning och kontroll. Grundläggande är i stället att tillverkareneller importören marknadsför sina produkter på eget ansvar. Produkten skall dåha genomgått i EG-direktiven föreskriven kontroll, där deltagande avtredjepartsorgan kan vara obligatoriskt. Produkten skall av tillverkaren ellerimportören vara CE-märkt, vilket utvisar att den uppfyller alla direktivkravsom riktas mot den. CE-märket fungerar sålunda som det yttre tecknet på attvaran skall få åtnjuta fri rörlighet inom EG.Marknadskontrollen är en statlig efterkontroll av att tillverkare ellerimportörer har fullgjort sina förpliktelser, och den är en skyldighet somföljer av EG-reglerna. Begreppet marknadskontroll introducerades i samband medatt blev EES-medlem . Vår tidigare, i huvudsak, ?anmälnings-styrda? övervakning av produkters säkerhet kompletterades då med aktivastickprovskontroller. Ett grundläggande syfte med CE-märkningen är att denskall underlätta marknadskontrollen, som är en uppgift för statliga myndighetermed särskilda befogenheter. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll(SWEDAC) har utsetts till samordnings- och kontaktorgan för demarknadskontrollerande myndigheterna och har utarbetat en handbok som skallutgöra vägledning för dessa. har avlämnat tre rapporter om denmarknadskontroll verket bedriver (rapporterna 1997:7, 1998:3 och 1998:14).Vidare kan nämnas att handels- och konsumentministrar i slutet avförra året i ett brev till sina EU-kolleger påtalat betydelsen avmarknadskontrollen och av samverkan inom EU för att förbättra kontrollen.Enligt de svenska ministrarna krävs omedelbara åtgärder för att förstärkakontrollen av nya produkter. I brevet föreslås bl.a. att en arbetsgrupp bildas,som skall kunna stödja kommissionen i arbetet med att utveckla samarbetet ochinformationsutbytet EU-länderna emellan.Ingemar () hänvisar i motion L715 till det utbredda fusket med CE-märket. bör enligt motionären driva frågan om CE-märkningens ställningsom en verklig garanti och vidta de åtgärder som behövs för att eliminera fuskmed märket. I motionen yrkas ett tillkännagivande om åtgärder för att stärkaCE-märkningens betydelse och värde.CE-märket (Communautés Européennes) betyder att tillverkaren lovat att varanuppfyller de säkerhetskrav som EU ställer upp för just den produktgruppen.Utskottet vill påminna om att märket inte i första hand är avsett som enkonsumentinformation utan som information till tull- och kontrollmyndigheter.När det gäller konsumenternas inställning till CE-märket vill utskottetemellertid även erinra om den utredning som tillsatts och som i frågaom dagligvaruområdet skall granska frågan om konsumentinformation och märkningi dess helhet (dir. 1997:151).I anledning av förevarande motion vill utskottet vidare nämna att principernaför kommersiell provnings- och certifieringsverksamhet hos myndigheter varitföremål för överväganden av en arbetsgrupp inom Närings- ochhandelsdepartementet (Ds 1997:17). I promemorian läggs fram förslag tillprinciper för under vilka former och förutsättningar en myndighet skall kunnabedriva provnings- eller certifieringsverksamhet. Därutöver vill utskottetpåminna om att beslutat ändringar i lagen (1992:1326) ompersonlig skyddsutrustning för privat bruk och i lagen (1992:1327) om leksakerssäkerhet varigenom tillsynsmyndigheten fått ökade möjligheter att ingripa motprodukter som CE-märkts, trots att de inte överensstämmer med kraven för sådanmärkning (prop. 1997/98:61, bet. LU20).Utskottet, som utgår från att även följer frågan om behovetav information till konsumenterna om CE-märket och dess betydelse förkonsumenterna, avstyrker med det anförda motion L715.Utskottet övergår därmed till att behandla frågor rörandestandardiseringsarbetet. Inom ramen för konsumentpolitiken kan enmiljöanpassning av produkter uppnås även genom direkta insatser i form avexempelvis varuprovningsverksamhet och deltagande i standardiseringsarbete. Attprodukterna miljöanpassas är enligt regeringen nödvändigt för att hushållenskall ha en möjlighet att minska sin miljöbelastning. Vikten av miljöhänsyn istandardiseringsarbetet betonas av ANEC (in Standardization), som inrättat ensärskild miljöarbetsgrupp. Gruppen arbetar bl.a. med miljöaspekter i olikaproduktstandarder, miljömärkning och miljöledningssystem.Vidare kan nämnas att en av regeringen tillsatt särskild utredare ibetänkandet (SOU 1997:173) Miljöhänsyn i standarder lämnat förslag till hurmiljöhänsyn skall integreras i det svenska standardiseringsarbetet. Ibetänkandet föreslås bl.a. att svenska representanter i europeiska ochinternationella organ skall få i uppdrag att verka för att miljöhänsyn beaktasi internationella avtal, EG-lagstiftning m.m. Vidare föreslås att SIS -Standardiseringen i - och standardiseringsorganen bildar ett särskiltkompetenscentrum för miljöarbetet samt att miljösamordnare utses i varjestandardiseringsorgan. Utredningen föreslår också att särskilda statliga medelanvisas för utbildningsinsatser, dels av dessa miljösamordnare och övriganyckelpersoner, dels av de omkring 3 000 svenska experter som deltar istandardiseringsarbetet. Betänkandet är föremål förremissbehandling.I motion Jo784 av m.fl. (c) påpekas att ett viktigt instrumentför att skapa en kretsloppsanpassad produktion är införandet av gemensammastandarder. Motionärerna begär ett tillkännagivande om att bör varapådrivande internationellt i dessa sammanhang och dessutom tillsätta ensärskild kommitté för att stärka miljökompetensen inom standardiseringsarbetet(yrkande 8).I avvaktan på regeringens ställningstaganden till förslagen i betänkandet(SOU 1997:173) Miljöhänsyn i standarder anser utskottet att någottillkännagivande i enlighet med motion Jo784 inte bör komma i fråga. Utskottetavstyrker därför motionens yrkande 8.Produktionen och försäljningen av ekologiskt producerade livsmedel har ökatmarkant , och varorna finns i större utsträckningtillgängliga för konsumenterna. Sådana livsmedel är ofta dyrare änkonventionellt producerade och förädlade livsmedel. Regeringen anser mot denbakgrunden att konsumenterna bör ges bättre möjligheter att jämföra priserna påekologiskt producerade livsmedel med konventionellt producerade livsmedel, dvs.att få veta vad det kostar att byta ut en eller flera varor mot ekologiskaalternativ i olika butiker.Rolf m.fl. (kd) begär i motion L15 ett tillkännagivande om attKonsumentverket bör undersöka prisnivå och prisutveckling beträffandeekologiska varor (yrkande 2).Utskottet erinrar om att betänkandet (SOU 1997:19) Bättre information omkonsumentpriser, som avlämnades till regeringen ,innehåller förslag om att skall få ett samlat ansvar förprisinformation till konsumenterna på dagligvaruområdet. Vidare inrymmerbetänkandet förslag på hur prisinformation kan samlas in och förmedlas tillkonsumenterna. Utredningsbetänkandet är föremål för beredninginom . I den nu aktuella skrivelsen anför regeringen attKonsumentverket, inom ramen för sina prismätningar, bör sträva efter attsuccessivt inkludera fler ekologiskt producerade livsmedel.Enligt vad utskottet erfarit har numera med också ekologisktproducerade varor i sina prismätningar. Med hänsyn härtill och med beaktande avatt frågan om prisinformation till konsumenter är föremål föröverväganden inom saknas, enligt utskottets mening, anledningför att ta något initiativ med anledning av motion L15 yrkande 2.Utskottet anser att motionsyrkandet bör avslås.En annan fråga som rör konsumtionen och produktionen av varor är bortskaffandetav varor efter det att de förbrukats, dvs. Enligt regeringenbör producenterna ta ett ökat ansvar för att minska miljöbelastningen av deprodukter som de släpper ut på marknaden, från utvinning av råvaror ochtillverkning till omhändertagande av kasserade produkter. Ettförfattningsreglerat producentansvar har redan införts för olikaproduktgrupper. Syftet är att skapa en drivkraft för producenterna att utvecklaprodukter som inte är så miljöbelastande och att åstadkomma enmiljöriktig hantering.I Kretsloppsdelegationens rapport 1997:19 Producentansvar för varor - förslagoch idé, som överlämnades till regeringen , har föreslagits ettgenerellt producentansvar, som omfattar alla varor. Delegationen menar attvarorna skall avgiftas och göras material- och energisnåla, långlivade ochuppgraderbara samt återanvändnings- och återvinningsbara. I rapporten föreslåsäven en informationsplikt för producenterna. Rapporten är för närvarandeföremål för remissbehandling.Tanja Linderborg m.fl. (v) anför i motion L12 att producenterna bör ha ettdirekt ansvar för utvecklingen av mer kretsloppsanpassade produkter.Motionärerna efterlyser ekonomiska styrmedel i kretsloppsarbetet, såsommiljöavgifter, pantsystem och olika typer av miljöbonus. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 2).I den nu aktuella skrivelsen anges att informationen till hushållen måsteförbättras för att hushållens engagemang i kretsloppsfrågor inte skall avta.Mot denna bakgrund har regeringen inlett diskussioner med berörda parter om hurinformationen skall förbättras.