bet · GL01LU7 · 1998-01-20 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet två motioner (s resp. m), som väckts underden allmänna motionstiden , vari begärs tillkännagivanden från omlagstiftning rörande franchising.Utskottet avstyrker bifall till motionerna. 1997/98:L903 av () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en lagstiftning som reglerarfranchiseverksamheten i Sverige.1997/98:L907 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av lagstiftning om franchising. I betänkandet behandlar utskottet två motioner som väckts vari begärs tillkännagivanden från om lagstiftningrörande franchising. Som allmän bakgrund till motionsspörsmålen bör upplysasföljande.Franchising är en form av samverkan mellan två näringsidkare,franchisegivaren och franchisetagaren. Den förstnämnde upplåter genom ettfranchiseavtal åt en eller flera franchisetagare rätten att mot ersättningsälja varor eller tjänster under visst namn och ett visst kännetecken somtillhandahålls av franchisegivaren. Franchising utmärks av ett gemensamtuppträdande utåt från franchisegivarens och hans franchisetagares sida.Franchisetagarens verksamhet bedrivs dock i eget namn och för egen räkning.Villkoren för verksamheten regleras vanligen genom ett standardavtal mellanparterna.Med anledning av ett riksdagsbeslut om att regeringen borde utreda de frågoroch problem av juridisk natur som kan aktualiseras i samband med franchisingtillsattes (bet. NU 1983/84:3). År 1987överlämnade utredningen betänkandet (SOU 1987:17) Franchising - ett förslagtill lag om franchising. Regeringen beslutade att lägga utredningentill handlingarna. Någon lagstiftning som direkt tar sikte på franchising finnssåledes inte.Regeringens ställningstagande till förslag innebär inteatt franchiseverksamhet bedrivs utan normer. Genom bildandet av har s.k. egenåtgärder kommit till stånd. Föreningen är enideell sammanslutning med uppgift att sprida kunskap om franchising och attverka för att franchising bedrivs på ett klanderfritt sätt. Föreningen, som harsåväl franchisegivare som franchisetagare som medlemmar, har utarbetat etiskaregler för franchising. Föreningen är vidare huvudman för en etisk nämnd somskall verka för upprättande och vidmakthållande av god affärssed inom svenskfranchising.Franchising berörs också av EG:s konkurrensrätt och konkurrenslagen(1993:20). De grundläggande konkurrensreglerna i (artiklarna 85och 86) innebär bl.a. förbud mot avtal mellan företag, beslut avföretagssammanslutningar och samordnade förfaranden, om de kan påverka dengränsöverskridande handeln och om de har till syfte eller resultat att hindra,begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden. För vissagrupper av avtal har i EG-rätten undantag gjorts från det generella förbudetmot konkurrenbegränsande förfaranden. Grunden för dessa undantag, som reglerasi förordningar, är att de avtal som avses i allmänhet anses förbättravarudistributionen och utbudet av tjänster samt ge även konsumenter och andraslutanvändare en skälig andel av de fördelar som uppnås. En sådan förordning omgruppundantag gäller franchiseavtal. I förordningen anges de förpliktelser somett franchiseavtal får innehålla och de närmare villkoren för gruppundantaget.Förordningen är tidsbegränsad och upphör att gälla . InomEU förbereds nu förslag till förlängning av giltighetstiden för gruppundantagetför franchisingavtal.De materiella konkurrensreglerna enligt EG-rätten har stått som förebild förden konkurrenslag som i gäller . Konkurrenslageninnehåller sålunda bl.a. principiella förbud mot konkurrensbegränsandesamarbete mellan företag. Vidare har med stöd av konkurrenslagen i olikaregeringsförordningar meddelats gruppundantag som motsvarar de inom EGgällande. För franchiseavtal finns bestämmelser i förordningen (1996:369) omgruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20) för franchiseavtal, somgäller till utgången av juni månad år 1998.I samband med utskottets studieresa till och gavsutskottet tillfälle till information om franchising av företrädare förprovinsen departement för närings- och konsumentfrågor respektive denfederala byrån för konsumentskydd i D.C. - Federal TradeCommission´s (FTC) . I och handhaslagstiftning om franchising på delstatsnivå. Medan det i sedan några årfinns lagstiftning om franchising i de flesta delstater finns i Kanadasådan lagstiftning endast i provinsen . I provinsen tillsattedelstatsregeringen en arbetsgrupp, med representanter för departementetför närings- och konsumentfrågor samt franchisegivare och franchisetagare, somfick i uppgift att se över olika frågor inom franchisesektorn. Arbetsgruppenlade fram en rapport vari förordas viss lagstiftning som skall göra detmöjligt för presumtiva franchisetagare att ta del av all den information somkrävs för att det skall vara möjligt att fatta ett överlagt investeringsbeslut.Lagstiftningen skall vidare vara ägnad att främja utvecklingen av franchising.En ytterligare förutsättning för lagstiftning är att den inte får komma ikonflikt med de allmänna kontraktsrättsliga principerna. Ontariosdelstatsregering har för avsikt att föreläggadelstatsparlamentet ett förslag till lag om franchising av ramlagskaraktär,kompletterad med etiska regler och egenåtgärder.I har den federala () utfärdat normer förhur en upplåtelse av en franchiserättighet skall gå till. att en franchisegivare skall överlämna viss specificerad information iförväg, ett s.k. disclosure document, så att franchisetagaren har underlag föratt fatta ett väl övervägt beslut om att ingå avtalet. En avdelning av denfederala byrån för konsumentskydd bevakar bl.a. efterlevnaden av sådana reglerför franchising som föreskriver informationsskyldighet för franchisegivaren.I motion L907 av och (båda s) anförs attalltfler verksamheter - framför allt inom tjänstesektorn - organiseras ifranchiseförhållanden. Franchiseavtalen präglas emellertid, enligtmotionärernas mening, ofta av en stark ensidighet till franchisegivarensförmån. I motionen anförs att Franchisetagarnas förgäves harförsökt få till stånd förhandlingar med om etthuvudavtal som skulle innehålla skyddsbestämmelser till förmån förfranchisetagarna. En stor olägenhet är, menar motionärerna, att franchisinginte är lagreglerad. Lagstiftning om företeelsen skulle vara ett viktigt skyddför franchisetagarna. I många länder förekommer också lagreglering avfranchising. De ansatser till självsanerande verksamhet som finns på områdetär, enligt motionärernas mening, inte tillräckliga för att åstadkommaacceptabla förhållanden för franchisetagarna. I motionen yrkas etttillkännagivande om behovet av lagstiftning om franchising.Även i motion L903 av () begärs ett tillkännagivande omlagstiftning som reglerar franchiseverksamheten i . Motionärenframhåller att franchisegivarna ofta är stora företag medan franchisetagarna ärsmåföretagare som saknar närmare kunskap om villkoren för företagande samt ominnebörden och konsekvenserna av att ingå ett franchiseavtal. Franchisetagarnakommer därför, menar motionären, i underläge när ettfranchiseavtal träffas. I motionen anförs att det mot denna bakgrund behövslagstiftning som garanterar franchisetagarnas rättigheter.Utskottet vill erinra om att frågan om lagstiftning om franchising varitföremål för behandling av vid åtskilliga tillfällen sedan början av1980-talet. behandlades frågan utförligt i lagutskottets betänkande1992/93:LU2. Utskottet ansåg därvid att någon lagstiftning om franchising inteborde införas och erinrade om att en relativt noggrant reglerad självsanerandeverksamhet uppkommit med inslag av bl.a. uppföranderegler och förekomsten av enetisk nämnd med uppgift att verka för god affärssed på området. Någraolägenheter till följd av denna ordning syntes inte ha framkommit. Utskottetkonstaterade vidare att regeringen inte funnit skäl att lägga fram förslag omfranchising på grundval av betänkande och fann för sindel inte skäl till någon annan bedömning av behovet av lagstiftning på området.Enligt utskottets mening borde emellertid utvecklingen följas uppmärksamt, ochinte minst borde förhållandena utomlands studeras närmare. Utskottet framhöllockså att som utgångspunkt måste gälla att frågan skall hanteras i påett sätt som står i överensstämmelse med den internationella utvecklingen.Skulle mot den bakgrunden förhållandena påkalla lagstiftningsåtgärder fårregeringen på nytt överväga behovet av sådana åtgärder och eventuellt föreläggariksdagen förslag i ämnet.När frågan behandlades med anledning av ett liknandemotionsyrkande som de nu aktuella (se bet. 1996/97:LU15) vidhöll utskottet sintidigare uppfattning och ansåg således att någon lagstiftning om franchisinginte borde införas. Utskottet hänvisade också till pågående arbete inomUnidroit - ett internationellt institut med uppgift att verka förharmonisering av privaträtten - där en arbetsgrupp höll på att ta fram enhandbok som behandlar olika problem vid internationell franchising. tagits fram skulle Unidroit överväga hur institutets vidare agerandepå området skulle läggas upp. förmodades då bli klar i juni 1997.Vidare erinrade utskottet om att frågan om franchising även tagits upp inomEuroparådet och att man där avsåg att avvakta resultatet av det arbete sombedrevs inom Unidroit. Utskottet förutsatte att regeringen följer deninternationella utvecklingen, framför allt inom EU och, om det skulle visa sigatt det uppkommer ett behov av lagstiftning, förelägger erforderligaförslag.Utskottet har ingen annan uppfattning i frågan om lagstiftning och ansersåledes att något särskilt tillkännagivande i frågan inte är påkallat. Isammanhanget bör emellertid påpekas att franchising är en samverkansform somfortsätter att vara på stark frammarsch såväl i som internationellt.Som utskottet framhöll vid behandlingen av liknande motioner som denu aktuella är verksamheten inte helt okontroversiell eller problemfri (bet.1992/93:LU2). I olika nationella och internationella sammanhang pågår ocksåöverväganden om att införa mer eller mindre detaljerad lagstiftning omfranchising. Vad gäller Unidroits arbete i ämnet har utskottet erfarit atthandboken om internationell franchising är inne i sitt slutskede, och Unidroitsstyrande råd () kommer att ta ställning tillett färdigt utkast till handbok. Om handboken antas och publiceras är avsiktenatt Unidroit skall åstadkomma en modellag om franchising. En sådan lag tordekomma att innehålla regler om bl.a. franchisegivarens skyldighet att lämna vissdetaljerad information till franchisetagaren innan ett franchisekontrakt ingås.Mot denna bakgrund finns det enligt utskottets mening skäl för regeringen attha beredskap för att överväga lagstiftning om franchising samt i lämpligasammanhang kartlägga och analysera de frågeställningar och eventuella problemsom ett införande av lagreglering aktualiserar. Som utgångspunkt måste, såsomutskottet tidigare framhållit, gälla att frågan skall hanteras i på ettsätt som står i överensstämmelse med den internationella utvecklingen.Utskottet utgår från att regeringen agerar i enlighet med det nu anförda utannågot formellt tillkännagivande därom från sida.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L903 och L907. Utskottet hemställerbeträffande lagstiftning om franchisingatt avslår motionerna 1997/98:L903 och 1997/98:L907.Stockholm den 20 januari 1998På lagutskottets vägnarAnita PerssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (m), (), (), TanjaLinderborg (v), (), (), (),(), de () och ().