bet · GM01JuU1 · 1998-12-03 00:00:00 — Innebördenav förslagen är sammanfattningsvis att överrätternainte med nödvändighet behöver vara indelade iavdelningar samt att avdelningarnas närmaresammansättning inte skall regleras i lag.Promemorian har remissbehandlats.Regeringen lägger nu fram förslag med motsvarandeinnebörd som i promemorian.Med anledning av kritik från vissa remissinstanserframhåller regeringen inledningsvis att den inteanser att förslagen strider mot 11 kap. 4 § RF.Enligt regeringens mening innebär förslagen endastatt bestämmelserna ges en ändrad innebörd.I sina motiv anför regeringen vidare att dennuvarande regleringen innebär dels att hovrätt ellerkammarrätt aldrig kan bestå av färre än tvåavdelningar, dels att överrätternas ochlänsrätternas möjligheter att pröva olika organisa-tionslösningar begränsas. Regleringen har lett tillatt överrätterna är organiserade på ettlikartat sätt utan hänsyn till t.ex. målunderlageller behov av specialisering.Enligt regeringen bör därför nuvarande lagregleringändras så att det blir möjligt för domstolarna attpröva olika organisationsmodeller och att självabestämma antalet avdelningar samt dessas närmaresammansättning och storlek. Om antarförslagen kommer instruktionerna för de olikadomstolarna att ändras så att såväl överrätter somunderrätter själva beslutar om indelning iavdelningar samt om avdelningarnas närmare samman-sättning. Även om domstolarnas frihet i praktikenbegränsas av att det är som tilldelarmedel och regeringen som beslutar om domar-utnämningar, kommer de föreslagna regeländringarnaatt ge domstolarna ökat utrymme för att själva tainitiativ till och genomföra organisations-förändringar. Vilka organisationsförändringar som ärmöjliga från arbetsrättslig synpunkt blir, enligtregeringen, närmast en uppgift för den enskildadomstolens ledning att avgöra från fall till fall.Utskottet vill för sin del instämma i regeringensbedömning att de förevarande förslagen inte stridermot 11 kap. 4 § RF. Att domstolarna själva gesmöjlighet att bestämma om sin indelning iavdelningar kan inte anses oförenligt med regeln atthuvuddragen av domstolarnas organisation skallbestämmas i lag. Vad gäller förslagen i sak anserutskottet att de bör kunna bidra till en meraändamålsenlig utformning av de enskilda domstolarnasorganisation. Härigenom kan förslaget främja etteffektivare domstolsväsende. Med det anfördatillstyrker utskottet propositionen i nu behandladdel.Åtgärder mot inställda huvudförhandlingarI motionerna Ju913 och Ju916 (båda m) begärsåtgärder för att komma till rätta med problemet medinställda huvudförhandlingar i brottmål.När det gäller de nu framställda motionsyrkandenahar utskottet tidigare haft att ta ställning tillyrkanden av motsvarande innebörd. Senast skeddedetta i betänkandet 1997/98:JuU1 s. 46 f. Såvittgällde inställda huvudförhandlingar hänvisadeutskottet inledningsvis till betänkandet1996/97:JuU1 s. 49 f. I det betänkandet framhöllutskottet att antalet inställda huvudförhandlingar ibrottmål utgör ett allvarligt problem som vållardomstolsväsendet stora effektivitetsförluster ochinnebär en fara för rättssäkerheten. Utskottetvälkomnade därför olika initiativ och insatser föratt åstadkomma en bättre resursanvändning iifrågavarande hänseende. Utskottet underströk attorsakerna till inställda huvudförhandlingar tillstor del hade att göra med förhållanden och rutinerinom rättsväsendets myndigheter samt med samord-ningen mellan myndigheter. Utskottet anförde attRiksrevisionsverket pekat på hur en förbättradsamordning och samverkan mellan de rättsvårdandemyndigheterna samt bättre rutiner hos tingsrätternakunde minska de sammanlagda kostnaderna förinställda huvudförhandlingar. Mycket stod såledesatt vinna genom att myndigheterna själva vidtogåtgärder för att komma till rätta med problemet, ochutskottet utgick från att så skedde. Utskottetförutsatte också att regeringen noga följdeutvecklingen på myndighetsnivå och tog erforderligainitiativ om förhållandena påkallade det.Härutöver framhöll utskottet i betänkandet1997/98:JuU1 att i en då nyligenframlagd rapport, Domstolsväsendet (RRV 1997:48), pånytt granskat problemen kring delgivning ochinställda huvudförhandlingar i brottmål. var de kostnader som dessa problem vålladebetydande, och den olägenhet som vålladesmålsäganden var ofta stor. Verket menade därför atten ökad användning av ett förenklat delgivnings-förfarande, polishämtning och häktning av personersom uteblir borde övervägas.Stämningsmannadelgivning borde, enligt vad somuttalas i rapporten, få utföras även av annan änpolis. hade överlämnatstill regeringen.Utskottet underströk på nytt starkt den oro förproblemen med inställda huvudförhandlingar ochdelgivning i brottmål som utskottet givit uttryck åti betänkandet 1996/97:JuU1. Utskottet förutsatte attregeringen noga beaktade de förslag som lämnats iRiksrevisionsverkets nyssnämnda rapport och attregeringen tog erforderliga initiativ. Utskottetavstyrkte de då aktuella motionsyrkandena.I regleringsbrevet för gav regeringenDomstolsverket i uppdrag att före den 1 september1998 redovisa bl.a. andelen huvudförhandlingar ibrottmål som ställts in som förhandlingenskulle ha hållits på grund av bristande delgivningsamt av vilka orsaker huvudförhandlingar annarsställts in. Av redovisningen, som omfattar20 tingsrätter med sammanlagt 2 378 utsattahuvudförhandlingar och avsett månaderna april ochmaj 1998, framgår att antalet inställdahuvudförhandlingar minskat något underjämförelseperioden jämfört med motsvarandeperioder . Någon säker trend gårdock inte att utläsa och i de fall antalet inställdahuvudförhandlingar förändrats ligger förändringarnainom den statistiska felmarginalen.Enligt vad utskottet inhämtat är frågan ominställda huvudförhandlingar i brottmål föremål föröverväganden i . Utskottetvidhåller alltjämt vad det anförde i betänkandet1997/98:JuU1 och understryker särskilt vikten av attregeringen tar erforderliga initiativ.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaJu913 och Ju916 i nu ifrågavarande delar.Frågor om nämndemänUtbildning för nämndemänI motion Ju407 (kd) begärs att skallinitiera en grundläggande utbildning för nämndemän.En bra utbildning för nämndemän efterfrågas i motionJu411 (s).Utskottet behandlade senast frågan om utbildningför nämndemän i betänkandet 1997/98:JuU1 s. 48 f.Utskottet underströk att nämndemän deltar i domstoli egenskap av lekmän. Utskottet uttalade vidare atten mera omfattande utbildning av nämndemän knappastvar förenlig med lekmannarollen. Utskottet villeändå framhålla att nämndemän måste få en sådangrundläggande utbildning att de kunde utföra sittuppdrag på det sätt lagstiftaren avsett. Dennagrundläggande utbildning borde ha samma innehåll förnämndemän i hela landet. Härutöver var detnödvändigt att nämndemän erhöll fortlöpandeinformation om mera omfattande förändringar inom derättsområden som de kom i kontakt med. mening måste denna utbildning ochinformation äga rum i reglerade former. För nyvaldanämndemän borde det alltså ordnas en introducerandeutbildning som skulle ha samma innehåll förnämndemän i hela riket. Nämndemännen skulle vidareerhålla fortlöpande information. Ansvaret för dennautbildning och information borde åvilaDomstolsverket. Det ankom på regeringen att utfärdaerforderliga föreskrifter. Vad utskottet sålundaanfört gav regeringen som sin mening tillkänna (rskr. 1997/98:87).Domstolsverket har på regeringens uppdrag redovisatdels i vilken utsträckning utbildning ochinformation erbjuds nämndemän, dels en planför introduktionsutbildning och fortbildning avnämndemän. Enligt planen bör utbildning ochinformation ombesörjas av domstolarna. Introduk-tionsutbildning bör erbjudas nytillträdda nämndemän,medan fortlöpande information bör lämnas vid årligasammanträffanden mellan företrädare för domstolenoch nämndemännen. Frågan om utbildning av nämndemänbereds i Justitiedepartementet.Utskottet, som konstaterar att redanuttalat sig på ett sätt som tillgodosermotionärernas önskemål, avstyrker såväl motion Ju407i nu ifrågavarande del som motion Ju411.Ersättning åt nämndemänI motionerna Ju407 (kd) och Ju410 (c) yrkas attnämndemännens arvode skall höjas. I motion Ju411 (s)efterlyses en bra ersättning åt nämndemän och imotion Ju910 (kd) yrkas att reglerna om ersättningtill nämndemän och jurymän ses över. Motionärernaanför bl.a. att nuvarande ersättningsregler ledertill att uppdragen som nämndemän i stor utsträckninggår till pensionärer. Vidare framförs synpunkten attsåväl arvodesbeloppen som det högsta beloppet förförlorad arbetsförtjänst är för låga. I motionernaJu407 och Ju910 understryks att ersättningsbeloppenbör ligga i nivå med vad som gäller förförtroendevalda i kommuner och landsting.Utskottet har tidigare vid åtskilliga tillfällenbehandlat frågor om ersättning till nämndemännen (sesenast 1997/98:JuU1 s. 49 f). I sistnämndabetänkande uttalade utskottet på nytt att en höjningav nämndemännens arvode vore önskvärd. Utskottetavstyrkte dock då föreliggande motioner om höjningav arvodena under hänvisning till detstatsfinansiella läget.Nämndemän medverkar i handläggningen av olikamåltyper i såväl allmänna domstolar som allmännaförvaltningsdomstolar. I tingsrätt och hovrättdeltar sålunda nämndemän i avgörandet av flertaletbrottmål (se 1 kap. 3 § och 2 kap. 4 §rättegångsbalken). Vidare ingår nämndemän i rättennär sådana domstolar avgör familjerättsligatvistemål med fullsutten rätt (se 14 kap. 17 och18 §§ samt 20 kap. 1 §föräldrabalken). För de allmännaförvaltningsdomstolarnas del gäller att nämndemänsom huvudregel deltar när länsrätt företar mål tillavgörande (se 17 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar). I kammarrätt däremotmedverkar nämndemän endast om det är särskiltföreskrivet (se 12 § nämnda lag). Jurymän deltar itryckfrihetsmål i vilka talan förs om ansvar förbrott, se 12 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen (TF).Motsvarande reglering gäller i yttrandefrihetsmål,se 9 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL).Bestämmelser om ersättning till nämndemän ochjurymän har meddelats i förordningen (1982:814) omersättning till nämndemän och vissa andrauppdragstagare inom domstolsväsendet m.m. Av 2 § iförordningen framgår att nämndemän i tingsrätter,länsrätter, hovrätter och kammarrätter samt jurymäni tryckfrihetsmål erhåller ett arvode försammanträde om per dag. Härutöver gällerenligt 2 a § i förordningen att en nämndeman ellerjuryman, som förlorar inkomst på grund av sittuppdrag, kan erhålla ett tilläggsbelopp somtillsammans med sammanträdesarvodet får uppgå tillhögst per dag.Enligt vad utskottet inhämtat är frågan om ettavskaffande av den nämnda beloppsgränsen föremål föröverväganden i Justitiedepartementet.Av 4 kap. 12 § kommunallagen (1991:900) följer attförtroendevalda i kommuner och landsting har rätttill skälig ersättning för den arbetsinkomst samt depensions- och semesterförmåner som de förlorar, närde fullgör sina uppdrag. Enligt 4 kap. 13 § sammalag beslutar fullmäktige enligt vilka grunderersättningen skall betalas. Fullmäktige kanhärutöver, enligt 4 kap. 14 § kommunallagen, beslutaatt förtroendevalda i skälig omfattning skall fåbl.a. arvode för det arbete som är förenat meduppdraget.Utskottet konstaterar först att ersättning enligtkommunallagen för förtroendeuppdrag således bestämsenligt regler som medger en generösare ersättning änvad som gäller för nämndemän och jurymän.Enligt 4 kap. 7 § fjärde stycket rättegångsbalkenskall vid val av nämndemän eftersträvas attnämndemannakåren får en allsidig sammansättning medhänsyn till ålder, kön och yrke. Utskottet anser attdet kan ifrågasättas om inte nuvarande regler omersättning åt nämndemän och jurymän motverkar attdenna målsättning uppfylls. Särskilt kan detdiskuteras om reglerna om ersättning för förloradarbetsförtjänst medför att yrkesverksamma personeravstår från att åta sig uppdrag som nämndeman ellerjuryman. Även om denna fråga övervägsi anser utskottet, som villunderstryka betydelsen av lekmäns medverkan irättskipningen, att tiden nu är mogen för en samladöversyn av nämndemäns och jurymäns ekonomiskavillkor. Vid en sådan översyn bör inte bara fråganom ersättning för förlorad arbetsförtjänst övervägasutan också spörsmålet om arvodets storlek börbestämmas med hänsyn till sammanträdestiden. Det fårankomma på regeringen att vidta erforderligaåtgärder. Vad utskottet nu med anledning avmotionerna Ju410 samt Ju407, Ju411 och Ju910 iifrågavarande delar anfört bör som sinmening ge regeringen till känna.DomstolsorganisationenAllmänna synpunkterI motion Ju918 (mp) förordas ett effektivare ochmera flexibelt domstolsväsende. Enligt motionärernabör bl.a. domstolsväsendets inre organisationreformeras. Notarietjänstgöringen bör avskaffas ochersättas med ett praktiksystem.Genom beslut tillkalladeregeringen en kommitté med uppgift att göra enöversyn av domstolsväsendet (dir. 1995:102).Kommittén, som antog namnet 1995 årsdomstolskommitté, skulle i en första etapp lämnaförslag till en ny organisation för domstolsväsendetsom helhet. I uppdraget låg även att lämna förslagbeträffande domstolarnas inre organisation.Kommittén erhöll kompletterande direktiv (dir. 1997:50). Genom tilläggsdirektiv av den26 (dir. 1998:22) bestämdes att kommitténsuppdrag inte längre skulle omfatta domstolarnasyttre organisation. Uppdraget begränsades till attavse frågor om domstolarnas beredningsorganisationsamt notarie- och domarutbildningen. Samtidigtuppdrogs åt kommitténs ordförande att sammanställadet grundmaterial som tagit framrörande domstolsorganisationen. Domstolskommitténöverlämnade betänkandet Domaren ochberedningsorganisationen - utbildning ocharbetsfördelning (SOU 1998:88). Grundmaterialet hari presenterats i betänkandeSOU 1998:135.I betänkandet föreslår bl.a. attnotarieutbildningen förlängs till och sexmånader, att domarutbildningen förlängs och skallomfatta utbildning i brottmål, tvistemål ochförvaltningsmål samt att aspirantutbildningen iöverrätterna ersätts med en ettårig anställning somnotarie i hovrätt eller kammarrätt. I betänkandetföreslår kommittén vidare att domstolarna självaskall kunna utforma sin beredningsorganisation genomatt t.ex. inrätta anställningar som beredningsjuristeller att anställa något fler notarier.Domstolskommitténs förslag remissbehandlas förnärvarande och kommer därefter att beredas vidare iRegeringskansliet.Regeringen har utfärdatförordningen (1998:1238) om försöksverksamhet vidhovrätterna och kammarrätterna. Enligt förordningenskall försöksverksamhet bedrivas för att pröva en nyberedningsorganisation i hovrätterna ochkammarrätterna. Försöksverksamheten innebär attaspiranttjänstgöringen ersätts med en ettårigtidsbegränsad anställning som överrättsnotarie(1 §). Överrättsnotarier skall ha förvärvatnotariemeritering. Hovrätterna och kammarrätternafår för beredning av mål och ärenden anställa sådananotarier för en sammanlagd tid av (2 §). Somhovrätts- eller kammarrättsfiskal får endast denanställas som har tjänstgjort somöverrättsnotarie. Vid anställning av fiskaler skalldomstolarna i samråd med särskilt tahänsyn till behovet av domarutbildad personal inomöverrätterna och domstolsväsendet i övrigt (3 §).Förordningen, som träder i kraft den 1 december1998, skall upphöra att gälla den 31 december 2000.När det gäller notarietjänstgöringen har ,på utskottets initiativ, i ett tillkännagivandeuttalat att det är angeläget att, med bibehållandeav kvalitetskraven, så många jurister som möjligtbereds tillfälle till notarietjänstgöring. Enligttillkännagivandet får det anses ha ett betydandevärde att praktiskt verksamma jurister beredstillfälle till notarietjänstgöring (1996/97:JuU8s. 9 f, rskr. 1996/97:160). Regeringen framhåller ibudgetpropositionen att ställningstagandet tillDomstolskommitténs förslag har avgörande betydelseför hur många personer som kommer attkunna erbjudas notariemeritering. Regeringen avserdärför att återkomma i frågan till sedanberedningen av förslag avslutats.Utskottet vill till en början slå fast att det stårfast vid uttalandena i tillkännagivandeom värdet av notariemeritering. När det gällerdomstolarnas inre organisation anser utskottet attsåväl beredningen av förslag somutfallet av försöksverksamheten medöverrättsnotarier bör avvaktas innan tarställning i dessa frågor. Utskottet avstyrker motionJu918 i nu behandlad del.Antalet tingsrätterI motion Ju401 (c) begärs att det nuvarande antalettingsrätter skall behållas oförändrat. I motionJu913 (m) yrkas ett tillkännagivande av innebörd attantalet tingsrätter skall bestämmas genom beslut avriksdagen.Som ovan nämnts hade enligt sinaursprungliga direktiv att lägga fram förslag till enhelt ny domstolsorganisation. I direktiven uttaladesbl.a. att det var ofrånkomligt att antalettingsrätter skulle komma att minska. meddelat regeringen att en sålångtgående förändring av tingsrättsorganisationensom de ursprungliga direktiven förutsatte inte kundevinna ledamöternas stöd, begränsades kommitténsuppdrag till att avse domstolsväsendets inreorganisation (dir. 1998:22).I budgetpropositionen anför regeringen som sinuppfattning att moderniseringen och reformeringen avdomstolsväsendet måste fortsätta. Regeringenhänvisar till att rapportDomstolsväsendet - Resursfördelningssystem ochhinder för ett effektivt resursutnyttjande(RRV 1997:48) ger vid handen att domstolsväsendetsorganisation är både omodern och ineffektiv.Regeringen understryker att RRV bl.a. hävdat att smådomstolar är sårbara, brister i administrativeffektivitet, saknar arbetsunderlag för en effektivberedningsorganisation, har dåliga förutsättningarför professionell utveckling och har höga kostnader.Enligt regeringens uppfattning inrymmer frågan omatt reformera domstolsväsendets yttre organisationsådana svårigheter att det traditionella sättet attutreda verksamheten inte är en framkomlig väg. Andrametoder måste därför prövas. på att kunskap saknas om vad som händer omdomstolar läggs samman eller om domstolsslagenintegreras. Vissa försöksverksamheter som syftartill att öka samverkan inom och mellandomstolsslagen har därför inletts i syfte att skapaett bättre underlag för vilken inriktning detfortsatta förändringsarbetet bör ha.Regeringen anför vidare att den fortlöpande kommeratt ta initiativ till nödvändigaorganisationsförändringar. Sålunda utrederDomstolsverket frågan att överföraverksamheten vid Åmåls tingsrätt till någonnärliggande tingsrätt; det kan nämligen ifrågasättasom verksamheten vid Åmåls tingsrätt är bärkraftig.Vidare avser regeringen att ge iuppdrag att tillsammans med Hovrätten för ÖvreNorrland, Hovrätten för Nedre ochKammarrätten i utreda förutsättningarnaför en organisatorisk samverkan under gemensamledning mellan kammarrätten och endera eller bådahovrätterna. Syftet är att undersöka om en organisa-torisk samverkan kan leda till en effektivare ochmer bärkraftig organisation, anför regeringen.Härutöver pekar regeringen på vikten av kompetens-utveckling för domstolarnas personal och påbetydelsen av ett modernt IT-stöd åt domstolarna(prop. s. 75 f).Vid en utfrågning inför utskottet har företrädareför redogjort för det arbete verketbedriver och avser att bedriva med utveckling ochrationalisering av domstolsväsendet. Härvidframhölls från verkets sida särskilt vikten av skaffade sig erfarenhet av olika organisations-förändringar.Enligt 11 kap. 4 § regeringsformen (RF) gäller, somtidigare nämnts, bl.a. att föreskrifter omhuvuddragen av domstolarnas organisation meddelas ilag. I 1 kap. 1 § (RB) stadgasinledningsvis att tingsrätt är allmän underrätt och,om ej annat är föreskrivet, första domstol. Avparagrafens andra stycke framgår att domsaga ärtingsrättens domkrets och att regeringen förordnarom indelningen i domsagor.Tingsrätternas domkretsar bestäms genomförordningen (1982:996) om rikets indelning idomsagor. Även om det sålunda är regeringen sombestämmer om indelningen i domsagor och därmed omantalet tingsrätter får, med hänsyn till deändringar i anslagsbehov och personaluppsättning somen domsagoreglering kan föranleda, oftaett avgörande inflytande på frågan, se betänkandetNy domkretsindelning för underrätterna (SOU 1967:4)s. 32. Ett exempel härpå utgör riksdagsbehandlingenav frågan om nedläggning av nuvarande Ljusdalstingsrätt, JuU 1973:44. Det bör också anmärkas attregeringen i budgetpropositionen förriksdagen anmält planerade organisationsförändringarnär dessa inneburit att någon tingsrätt skulleläggas ned.Såsom framgår av budgetpropositionen och deupplysningar som lämnats utskottet av företrädareför bedrivs ett omfattande arbete föratt skapa effektivare och slagkraftigare domstolar.Utskottet har förståelse för att detta arbete ocksåkan omfatta vissa organisationsförändringar.Utskottet vill understryka vikten av attstörre organisationsförändringar har en bredpolitisk förankring. Regeringen bör alltså även ifortsättningen - och som skett i detta ärende -anmäla organisationsförändringar som innebär attdomstolar läggs ned. I övrigt har utskottet ingainvändningar mot det nödvändiga utvecklingsarbetesom nu bedrivs. Det saknas anledning för riksdagenatt nu uttala sig om antalet tingsrätter. Utskottetavstyrker såväl motion Ju401 som motion Ju913 i nubehandlad del.SidoverksamheterI motion Ju409 (s) anförs att frågan om att flyttainskrivningsverksamheten från tingsrätterna börövervägas noggrant. I motion Ju405 (s) begärs attinregistreringen av företagshypotek flyttas frånMalmö tingsrätt till Patent- ochregistreringsverket.Domstolsverket har på regeringens uppdrag isamarbete med utarbetat rapportenInskrivningsverksamhetens framtida organisation(DV rapport 1997:5). I rapporten föreslås attinskrivningsverksamheten flyttasfrån de allmänna domstolarna och knyts tilllantmäterimyndigheterna.Domstolsverket har vidare på regeringens uppdragutarbetat rapporten framtida organisation(DV rapport 1997:7). Verket föreslår i rapporten attföretagsintecknings-verksamheten överförs tillPatent- och registreringsverket.Båda rapporterna har remissbehandlats och bereds nui Justitiedepartementet.Utskottet anser att det pågående beredningsarbetetbeträffande de frågor som avses med motionerna intebör föregripas och avstyrker såväl motion Ju405 sommotion Ju409.KriminalvårdenInledningKriminalvårdens huvuduppgifter är att verkställapåföljderna fängelse och skyddstillsyn, att ansvaraför övervakningen av villkorligt frigivna och förverksamheten vid häktena samt att utförapersonutredningar i brottmål. Från och med den1 ansvarar kriminalvården också förverkställighet av samhällstjänst när en villkorligdom har kombinerats med en föreskrift omsamhällstjänst. Kriminalvården ombesörjer vidaretransporter av personer som skall avvisas ellerutvisas från Sverige.Kriminalvårdens organisation m.m.Kriminalvårdsstyrelsen är centralförvaltningsmyndighet för all kriminal-vårdsverksamhet. Styrelsen är chefsmyndighet för sexregionmyndigheter och 37 lokalakriminalvårdsmyndigheter samt för Transporttjänsten.I administrativt hänseende är styrelsenchefsmyndighet även för och förde 30 övervakningsnämnderna.Regeringen har beslutat att Örebroregionenskall delas mellan Stockholms-, Norrköpings- ochGöteborgsregionerna. Från och med den 1 januari 1999kommer den regionala organisationen således attbestå av fem regioner med kansliorterna ,, , och Härnösand.Den lokala organisationen fick sin nuvarande formden . Då ersattes de drygt 140 lokalamyndigheterna med 37 kriminalvårdsmyndigheter. Avdessa innehåller 22 samtliga verksamhetsgrenar medan9 innehåller två grenar. Ett häkte () ochfem anstalter (, Kumla, , ochTidaholm) är egna myndigheter.Syftet med den nya organisationen är bl.a. attskapa verksamhetsmässiga fördelar både ikriminalvårdens inre organisation och i samarbetetmed andra myndigheter och organ.En annan nyhet i fråga om organisationen inomkriminalvården är att en ny beslutsordning harinförts. Regeringen har överlämnat tillKriminalvårdsstyrelsen att fatta beslut om anstalts-och häktesorganisationens närmare utformning. Beslutom landets indelning i regionala och lokalamyndigheter fattas dock även i fortsättningen avregeringen.Övervakningsnämndernas verksamhetsområden fårfr.o.m.