bet · GM01AU2 · 1998-11-12 00:00:00 — Medel för utveckling bör kunna komma olikakommuner, bostadsföretag och bostadsområden tilldel, anser motionärerna.Bertil () betonar i motion 1997/98:A63 attdet inte finns någon enkel och bra lösning påmiljonprogramområdenas problem. Problemen måstelösas genom avreglering och individuell valfrihet.Den yngre generationen får inte hamna iarbetslöshet. Därför måste de unga i dessa områdenerbjudas god utbildning. Också andra åtgärder ärviktiga, exempelvis insatser för att förhindra våldoch för valfrihet i boendet, förändringar avsystemen för socialbidrag m.m. Anslagen tillstorstadspolitik måste ersättas av mergenerell politik.Utskottets ställningstagandeInledningDe tre storstadsregionerna - , ochMalmö - är tillväxtcentrum i . Dekännetecknas av mångfald, skaparkraft ochkreativitet. Mer än var tredje svensk eller drygt 3miljoner människor bor i dessa områden.Livsvillkoren för invånarna i storstadsområdenavarierar starkt. Såväl de rikaste som de fattigastemänniskorna i bor i storstadsområdena.Den bild av storstadsregionerna som framträder ipropositionen visar att de tre storstäderna ärekonomiskt, socialt, etniskt och demografisktsegregerade. Efter att ha studeratsegregationsprocesserna under de senaste tio årendrar regeringen slutsatsen att segregationen harexisterat men att dendessutom har blivit mer påtaglig de senaste åren.Utskottet instämmer därför i att det måstetillskapas en nationell storstadspolitik som bådeger förutsättningar för tillväxt och motverkarsegregation.Arbetsmarknadsutskottet vill här erinra om attutskottet uppmärksammade dessa aspekter påstorstadsfrågorna i betänkande1997/98:AU2. Utskottet uttryckte uppfattningen attdet finns starka skäl att göra särskilda insatsermot omfattande arbetslöshet och utanförskap i delarav storstadsregionerna. I sammanhanget, betonadeutskottet, kan politiska insatser spela en viktigroll. Inom den kommunala verksamheten - såväl pålandsbygden som i storstadsområdena - måste detlokala engagemanget tas till vara bättre. Det varutskottets uppfattning att regionalpolitiken skallbidra till att alla regioner blirutvecklingsregioner.Utskottet framhöll att de allvarliga problemen medökad segregation i storstäderna måste tas på störstaallvar. Genom lokal mobilisering och samordnadeinsatser från samhällets sida måste segregationensnegativa effekter i de aktuella storstadsområdenavändas till en positiv utveckling baserad på växandearbetsmarknad och nyföretagande. Det gäller attåstadkomma goda levnadsvillkor. Den offentligaservicen måste fungera. Arbetsmarknads- ochutbildningspolitiska insatser framstår som centralanär det gäller att uppnå regional utjämning. De ärockså väsentliga för att motverka segregation ochför att stimulera lokal utveckling. Utskottetsställningstagande i detta sammanhang ledde, somframgått inledningsvis, till att riktadeett tillkännagivande till regeringen.I sammanhanget vill utskottet också hänvisa tillvissa uttalanden på det integrationspolitiskaområdet i den ekonomiska vårpropositionen 1998. Därföreslogs särskilda insatser inom sex strategisktviktiga områden för den framtida tillväxten ochsysselsättningen. Områdena redovisas också ibudgetpropositionen . Ett av dessa områden,Ett för alla, betonade attintegrationspolitiken skall värna grundläggandedemokratiska värden. Den skall verka för kvinnorsoch mäns lika rättigheter oavsett etnisk ochkulturell bakgrund. För att vända utvecklingen,minska segregationen och uppnå deintegrationspolitiska målen och ett för allaföreslogs ett resurstillskott inom området under denärmaste åren. Av central betydelse, betonadevårpropositionen, är åtgärder för att ge godakunskaper i det svenska språket från tidig ålder,skapa goda villkor på arbetsmarknaden och få tillstånd en varaktig förbättring av situationen iutsatta bostadsområden med stor andel invånare medinvandrarbakgrund. Regeringen aviserade denstorstadspolitiska propositionen liksom ett förslagom skärpt lagstiftning mot etnisk diskriminering iarbetslivet (prop. 1997/98:150, bet. FiU20, rskr.318, 319).MålDe insatser som föreslås i proposition 165, denstorstadspolitiska propositionen, skall alltså sessom viktiga inslag i en politik för framtidatillväxt och sysselsättning. Utskottet återkommertill detta senare i betänkandet.Utskottet kan konstatera att de förslag somregeringen lagt fram i proposition 165 vältillgodoser de synpunkter som utskottet förde fram isitt betänkande . Där betonades vikten avatt det lokala engagemanget bättre måste tas tillvara, en uppfattning som utskottet fortfarande stårfast vid. Denna uppfattning ligger också i linje medCenterpartiets inställning i motion Bo507 yrkande 1och åsikter i motion 1997/98:A64yrkande 1 delvis.I propositionen föreslås som framgått två mål förstorstadspolitiken. Det är viktigt att dessaformuleras så att de kan utgöra grunden för enverkningsfull storstadspolitik.När det gäller det första målet - att gestorstadsregionerna goda förutsättningar förlångsiktigt hållbar tillväxt; storstadspolitiken bördärmed kunna bidra till att nya arbetstillfällenskapas såväl inom storstadsregionerna som i övrigadelar av landet - har utskottet inga invändningar.När det däremot gäller regeringens förslag tillandra mål - att bryta den sociala och etniskasegregationen i storstadsregionerna;storstadspolitiken bör därmed verka för jämlikalevnadsvillkor för storstädernas invånare - anserutskottet i likhet med i motion A1(yrkande 3) att det finns anledning att göra vissakompletteringar.Det andra målet för storstadspolitiken bör såledesvara följande: att bryta den sociala, etniska ochdiskriminerande segregationen i storstadsregionernaoch att verka för jämlika och jämställdalevnadsvillkor för storstädernas invånare. Genom ensådan formulering förtydligas målet och betydelsenav ett jämställdhetsperspektiv i storstadspolitikenlyfts fram. Detta ligger också i linje medCenterpartiets uppfattning i motion Bo507 yrkande 1.Enligt bör målen förstorstadspolitiken även kompletteras med ettmiljömål. Enligt utskottets uppfattning innefattardet första målet redan ett miljömål i och med attdet skall ge "goda förutsättningar för långsiktigthållbar tillväxt". krav är såledestillgodosett.När det gäller målen för storstadspolitikenkonstaterar utskottet avslutningsvis att Moderaternafinner regeringens förslag till storstadspolitiskamål okontroversiella medan Kristdemokraternauttryckligen är positiva till förslaget. Dessa bådapartier liksom andra motionärer har däremotsynpunkter på inriktningen av storstadspolitiken.Utskottet återkommer till detta.Innan utskottet övergår till att behandlamotionsyrkanden om storstadspolitikens inriktningvill utskottet instämma i vad som sägs i motion A256(s) om att de av fastslagna målen förregionalpolitiken - uthållig tillväxt, rättvisa ochvalfrihet så att likvärdiga levnadsvillkor skapasför medborgarna i hela riket - självfallet ocksåskall gälla för storstadsregionerna.InriktningUtskottet övergår nu till frågan om särskilt riktadeinsatser i storstadsregionernas utsatta områden.Utskottet noterar här en principiell skiljelinjemellan å ena sidan regeringens bedömning att sådanariktade insatser behövs och å den andraModeraternas, och Folkpartietsinställning. Dessa tre partier lägger stor tonviktvid generella åtgärder.Problemen i de utsatta områdena är av sådan art attdet enligt utskottets uppfattning är motiverat attgöra särskilda satsningar. Sedan lång tid tillbakagörs riktade insatser mot vad som brukar benämnasregionalpolitiskt prioriterade områden, alltsåområden där särskilda regionalpolitiska stöd utgår.Syftet är att bidra till likvärdiga levnadsvillkor.Motivet till insatserna är att problemenssvårighetsgrad är sådan att det inte är tillräckligtatt vidta generella åtgärder. Utskottet anser attdet finns starka skäl att göra insatser istorstädernas utsatta områden för att motverkaomfattande arbetslöshet och utanförskap och för attinvånarna där skall få levnadsvillkor som ärlikvärdiga de som råder på andra håll i landet.Utskottet kan därmed inte ställa sig bakom denuppfattning som Moderata samlingspartiets motion geruttryck för, nämligen att generella åtgärder löserproblemen i storstädernas utsatta bostadsområden.Bland en rad generella åtgärder som förespråkas imotion A216 om storstadspolitiken återfinns bl.a.slopad fastighetsskatt och sänkt bensinskatt.Utskottet har svårt att se att sådana åtgärderskulle kunna ha annat än begränsade effekter påsegregationen i storstäderna. Utskottet anser inteheller att dagens storstadsproblem kan lösas genomavreglering och individuell valfrihet vilketförespråkas i motion 1997/98:A63 (m).Kristdemokraterna, som under en följd av årförespråkat lika stora eller större riktaderegionalpolitiska stöd än regeringen (utgiftsområde19 och motsvarande), har inte motsvarandeinställning i fråga om insatser riktade motstorstädernas utsatta bostadsområden. Det senareframgår av motion 1997/98:A66.Där betonas framför allt åtgärder av mer generellkaraktär såsom exempelvis förändrad inställning tillföretagande och reformerad arbetsrätt. Utskottetanser i likhet med propositionen att denprincipiella utgångspunkten för storstadspolitikenskall vara densamma som för regionalpolitiken: attutjämna de strukturella orättvisor som finns mellanolika områden. Skillnaderna inom storstadsregionernaär mycket stora. Vissa utsatta områden har svårareproblem än många glesbygdsområden. Den nationellastorstadspolitiken skall bidra till en utjämning avvillkoren inom storstadsregionerna. Det ärnödvändigt med riktade insatser.Också betonar i första hand generellaåtgärder vilket framgår av motion 1997/98:A64.Partiet poängterar vidare att frågor om utveckling istorstädernas utsatta områden i hög grad handlar omintegrationspolitik. Utskottet, som i och för kaninstämma i att integrationspolitiken har betydelse isammanhanget, vill erinra om att idecember 1997 beslutade om övergripande mål förintegrationspolitiken (bet. 1997/98:SfU6, rskr.68).Problemen med segregation och fattigdom istorstäderna kräver enligt Vänsterpartietsuppfattning i motion A1 ytterligare insatser utövervad som föreslås i propositionen. Det gäller bl.a.generell välfärdspolitik, däribland kommunernasresurser, bostadspolitik och insatser påarbetsmarknaden. Utskottet instämmer i betydelsen aven väl utformad politik på de områden somVänsterpartiet pekar ut. Att en storstadspolitik nuläggs fast utesluter inte omfattande insatser på enrad politikområden för att motverka segregation.I motion A289 (s) poängterar motionärerna attinsatser mot segregation inte skall begränsas tillstorstadsområdena. Utskottet delar dennaprincipiella inställning. Som framgår avpropositionen (s. 73 f.) görs redan en rad insatseri utsatta bostadsområden såväl i som utanförstorstadsområdena. Det redan beslutade programmetför särskilda insatser i utsatta bostadsområdenskall vidare integreras i Storstadsdelegationensarbete. Det är utskottets uppfattning att en del avde medel som anvisats för särskilda insatser iutsatta bostadsområden även fortsättningsvis börkunna användas utanför storstadsregionerna.Av det anförda följer att utskottet tillstyrkerpropositionens förslag om mål och inriktning avstorstadspolitiken. Som också framgått anserutskottet att det andra målet bör kompletterasenligt vad som redovisats ovan. Det som utskottetanfört om diskriminering och jämställdalevnadsvillkor bör med anledning av motion A1yrkande 3 (v) ges regeringen till känna.Utskottet avstyrker motionerna A216 yrkandena 1-3(m), A1 yrkandena 1 och 2 (v), 1997/98:A66 (kd),Bo507 yrkande 1 (c), 1997/98:A64 yrkande 1 delvis, 3och 10 (fp), A256 (s), A289 (s) och 1997/98:A63 (m)i den mån de inte kan anses tillgodosedda med vadutskottet anfört.2.2 StorstadsdelegationenPropositionenEn storstadsdelegation bör tillsättas med uppgiftatt utveckla och samordna den nationellastorstadspolitiken. Delegationens främsta uppgiftbör vara att verka för goda förutsättningar förtillväxt, utveckling och förbättrad regionalplanering i storstadsregionerna samt en förbättradsamordning av åtgärder inom olika politikområden.Delegationen bör vidare:- ansvara för överläggningarna mellan kommuner ochandra berörda aktörer om lokala utvecklingsavtal-- bereda regeringens beslut om fördelning avstorstadspolitiska medel-- följa upp lokala utvecklingsavtal och se till attdet genomförs en oberoende utvärdering av dessa-- redovisa utvecklingen i de berördastadsdelarna till regeringen-- stimulera erfarenhetsutbyte och metodutvecklingmellan städer inom landet och mellan städer i EU-Delegationen skall inte vara en självständigmyndighet utan skall utgöra en projektgrupp iRegeringskansliet. De avtal som delegationenförhandlar fram skall föreläggas regeringen förgodkännande.Regeringen avser att utse en förhandlare för varjestorstadsregion. Förhandlaren skall på uppdrag avdelegationen dels svara för de direkta kontakternamed kommuner, landsting och självstyrelseorgan inomrespektive region om utvecklingsarbetet, dels svaraför överläggningarna med berörda kommuner om lokalautvecklingsavtal. Förhandlarna skall rapportera tillStorstadsdelegationen.MotionerSom framgått av avsnitt 2.1 avvisar imotion A216 regeringens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förespråkar i ställetgenerella åtgärder på en rad områden. Moderaternaföreslår en nationell kommission för att brytasegregation och bidragsberoende. Någonstorstadsdelegation bör inte inrättas.Som också framgått av avsnitt 2.1 ställer sigKristdemokraterna i motion 1997/98:A66 kritiska tillpropositionens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förordar i stora delar andraoch mer generella insatser. Det bör i de flesta fallvara regionala och lokala beslut omresursanvändningen som skall eftersträvas i ställetför statliga försök till fjärrstyrning, anserKristdemokraterna.Vänsterpartiet kan i motion A1 yrkande 4 accepteraatt en storstadsdelegation tillsätts men anser attdelegationen skall ha möjlighet att föreslåförändringar av lagteknisk, finansiell ochorganisatorisk natur. Det bör vidare klart framgåatt den kommunala kompetensen inte får inskränkasnär lokala utvecklingsavtal förhandlas fram. Istället bör den demokratiska delaktigheten och detkommunala underifrånperspektivet stärkas.Folkpartiet accepterar i kommittémotion 1997/98:A64yrkande 2 att en storstadsdelegation tillskapas begränsa uppgifterna för delegationen jämförtmed vad som anges i propositionen. Någraförhandlingar och förhandlingsöverenskommelsermellan delegation och regionala företrädare bör intekomma till stånd. Delegationen får inte bli ettorgan endast för regeringen och kommunalråden i deberörda kommunerna.Utskottets ställningstagandeUtskottet instämmer i regeringens uppfattning att enstorstadsdelegation bör tillsättas och att den börha till uppgift att utveckla och samordnastorstadspolitiken. Därigenom erbjuds också bättreförutsättningar för överblick och erfarenhetsutbyte.Det behövs en organisation som inomRegeringskansliet har det övergripande ansvaret förarbetet med de lokala utvecklingsavtalen (se avsnitt4). Som utskottet förstår saken kommer arbetet attvara inriktat på ett stort antal politikområden ochpå frågor som berör ett flertal departement ochinnefattar överläggningar med storstadskommunernaoch andra berörda aktörer.Det är enligt utskottets uppfattning viktigt väljer en organisation som innebär klaraansvarsförhållanden och goda möjligheter attöverblicka, hålla samman och följa upp arbetet.Utskottet känner mot denna bakgrund viss tveksamhetinför den organisatoriska lösning som förordas ipropositionen och som innebär att tre förhandlare -en för vardera , och - knytstill delegationen. Med en lösning av denna karaktärfinns risker för "dubbelkommando" och oklarheter iansvarsfördelningen. Det kan vidare finnas anledningatt överväga det lämpliga i att ett och samma organ- delegationen - skall ha både en förhandlande ochen uppföljande roll. Enligt utskottet är det viktigtatt oberoende uppföljning och utvärdering av arbetetmed lokala utvecklingsavtal också kommer till stånd.Utskottet vill vidare betona vikten averfarenhetsutbyte mellan ochTvärdelegationen, den delegation som iRegeringskansliet har det övergripande ansvaret förarbetet med regionala tillväxtavtal (se avsnitt3.1). Både när det gäller tillväxtavtalen och delokala utvecklingsavtalen är det frågan om en nyform för samarbete mellan olika aktörer på olikaorganisatoriska nivåer. De lokala utvecklingsavtalenbör enligt propositionen ses som komplement till deregionala tillväxtavtalen. Det är därför väsentligtatt de båda delegationerna kan ha ett fortlöpandeerfarenhetsutbyte. Eventuellt kan också någon formav operativt samarbete mellan delegationernaövervägas. I sammanhanget vill utskottet också pekapå att erfarenheter av samarbete mellan en rad olikaaktörer bör kunna inhämtas frånarbetsförmedlingsnämnderna.Mot bakgrund av vad som anförts anser utskottet attregeringen ytterligare bör övervägaStorstadsdelegationens organisation.Utskottet övergår nu till delegationens uppgifter.Förslaget om att tillsätta en storstadsdelegationpresenterades i slutbetänkande(SOU 1998:25). Kommittén föreslog där attdelegationen skulle ha möjlighet att föreslå sådanaförändringar av lagteknisk, finansiell ochorganisatorisk natur som behövs dels för att deolika lokala storstadspolitiska insatserna skallkunna genomföras, dels för att uppnå bättremöjligheter till samordning och samverkan av detotala insatser som olika myndigheter ochorganisationer gör. Regeringen berör inte dennafråga i sina ställningstaganden i propositionen. Ettkrav med denna innebörd förs emellertid fram iVänsterpartiets motion A1.Utskottet anser med anledning av motion A1 yrkande4 att skall kunna föreslåförändringar av ovan angivna slag. En likartadmöjlighet finns för övrigt inom ramen för deregionala tillväxtavtalen där länsstyrelserrespektive självstyrelseorgan fram till den 31december 1998 kan inkomma till regeringen medförslag som syftar till att öka flexibiliteten ibefintliga regelverk för tillväxt- ochsysselsättningsfrämjande åtgärder.När det gäller farhågorna i motion A1 för att denkommunala kompetensen skulle komma att inskränkasnär lokala utvecklingsavtal förhandlas fram villutskottet peka på att propositionen poängterar attavtalen bör bygga på ett förtroendefullt samarbeteoch ömsesidiga ambitioner från statlig och kommunalnivå. Det kommer inte att finnas någon skyldighetför en kommun att ingå ett sådant avtal. Detstatliga åtagandet i ett lokalt utvecklingsavtalkommer dock att vara beroende av att även den ellerde berörda kommunerna gör ett motsvarande åtagandeoch därefter också fullföljer detta. Utskottetåterkommer i avsnitt 4 till frågan om ekonomiskmotprestation från kommunernas sida.Slutligen vill utskottet med anledning av motion1997/98:A64 (fp) poängtera att de avtal somdelegationen förhandlar fram skall föreläggasregeringen för godkännande.Utskottet anser mot bakgrund av vad som ovananförts att motionerna A1 yrkande 4 (v) och1997/98:A64 yrkande 2 (fp) bör avslås i den mån deinte kan anses tillgodosedda med vad utskottetanfört.3 Storstaden och tillväxten3.1 Regional näringspolitik - regionalatillväxtavtalPropositionenRegeringen lämnar i propositionen en redovisning förde regionala tillväxtavtalen enligt följande.Den viktigaste förutsättningen för att kunnabedriva en effektiv regional näringspolitik är ettväl fungerande samspel mellan å ena sidan denkompetens som efterfrågas av näringslivet när detgäller rådgivning, kompetensförsörjning,riskfinansiering, investeringsstöd m.m. och å denandra det serviceutbud som olika offentliga aktörererbjuder.De regionala tillväxtavtalen som behandlades avriksdagen (prop. 1997/98:62, bet.AU11) syftar till bättre samverkan och helhetssynmellan de olika organ som arbetar med tillväxt- ochsysselsättningsfrämjande åtgärder på såväl lokal ochregional som central nivå. De lokalautvecklingsavtalen (se avsnitt 4 i betänkandet) börses som komplement till de regionalatillväxtavtalen. Länsstyrelserna respektivesjälvstyrelseorganen har erbjudits att initiera,driva och samordna arbetet tillsammans med detregionala partnerskapet. Näringslivets ochkommunernas medverkan är av stor betydelse. Avtalenskall godkännas av regeringen.De regionala tillväxtavtalen skall utarbetasstegvis i tre etapper. Under den första och andraetappen analyseras regionens styrkor och svagheter.Ett program utarbetas som bl.a. anger mål,prioriteringar, genomförande, uppföljning,utvärdering och möjlig finansiering. Under dentredje etappen sker överläggningar om programmetsslutliga innehåll och finansiering. Därefter bör detslutas ett regionalt tillväxtavtal som skall löpaunder . De första avtalen beräknas träda ikraft . Genomförandet kommer att följas upplöpande och utvärderas efter avtalsperiodens slut.UtskottetI betänkandets avsnitt 4 behandlararbetsmarknadsutskottet vissa aspekter påsamordningen mellan regionala tillväxtavtal ochlokala utvecklingsavtal.3.2 Näringspolitiska insatser och förenklingar förföretagarePropositionenStorstädernas utveckling gynnas av om de kan erbjudagoda förutsättningar för såväl nyföretagande somutveckling av befintliga företag.Ansträngningarna att förenkla regelverken försmåföretagare måste fortsätta. Regeringen avser attsenare presentera ett program för regelförenklingmed bl.a. ett system för att säkerställa atteffektiva konsekvensanalyser görs av hur olikaförslag påverkar småföretagen.En rad planerade, föreslagna respektive genomfördaåtgärder för att förenkla och underlätta företaganderedovisas i propositionen. Det gäller bl.a.regelförenklingar, enklare registrering av företag,förkortade handläggningstider hos myndigheter ochminskad uppgiftsbörda för företagen.MotionerSom framgått av avsnitt 2.1 avvisar imotion A216 regeringens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förespråkar i ställetgenerella åtgärder på ett flertal områden, däriblandinom näringspolitiken. Företagandet bör stimulerasgenom en rad insatser för ett bättre näringsklimat.Regelsystemen bör förenklas och minskas. Skatternabör sänkas på arbete, företagande och inomtjänstesektorn. Genom generella åtgärder förbättrasförutsättningarna för bl.a. invandrares företagande.Som också framgått av avsnitt 2.1 ställer sigKristdemokraterna i motion 1997/98:A66 kritiska tillpropositionens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förordar i stora delar andraoch mer generella insatser, däribland insatserrörande näringspolitik.Vänsterpartiet föreslår i motion A1 yrkandena 8, 9och 11 en rad näringspolitiska insatser. utbildning och information till blivandekooperatörer, förenklat företagande och bättreservice från banker och finansinstitut till företagsom drivs av invandrare. Möjligheterna bör utredasatt starta ett organ liknande Norrlandsfonden menmed inriktning på att främja utvecklingen av små ochmedelstora företag i storstädernas utsattastadsdelar. påtalar problemen med attstarta-eget-bidrag endast kan beviljas personer somär berättigade till ersättning frånarbetslöshetskassa. Detta kan utgöra hinder förambitiösa personer som vill starta eget företag.Centerpartiet poängterar i kommittémotion Bo507yrkande 16 att om fler arbetstillfällen skall kunnaskapas krävs det generella åtgärder för attunderlätta företagande. Det bör övervägas omarbetsgivaravgifterna i vissa förortsområden kansänkas efter samma modell som gäller för Norrlandsinland. Nyföretagandet skulle kunna öka till följdav detta.Folkpartiet förespråkar i motion 1997/98:A64yrkandena 4 och 11 framför allt generella åtgärdersom ett sätt att främja arbete och företagande.Partiet hänvisar till sin politik som innebärskattesänkningar på arbete, främst inomtjänstesektorn. De statliga verksamheter som skallstödja företagande, exempelvis , måste få etttydligare uppdrag att verka för företagande iutsatta förorter.