bet · GL01SoU13 · 1998-03-26 00:00:00 — I stort sett alla sektorer har tvingats till omprövningar,effektiviseringar och besparingar. Det har varit ofrånkomligt att dennödvändiga saneringen av statsfinanserna också har påverkat barn och ungdomar.Samtidigt är enligt regeringen en sanerad ekonomi en förutsättning för attSverige även i fortsättningen skall kunna garantera goda uppväxtvillkor förbarn och unga. Ett fortsatt budgetunderskott skulle ha ökat den svenskastatsskulden och intecknat framtiden. Inte minst med tanke på barnen har detvarit nödvändigt att vända den utvecklingen, anförs det. Regeringen framhålleratt , enligt en jämförelse med sju andra europeiska länder, trots degenomförda besparingarna är ett av de länder som satsar mest påstöd till barn och barnfamiljer mätt som andel av landets utgifter.Regeringen har på olika sätt bevakat hur barnensuppväxtvillkor har påverkats av de senaste årens besparingar. Bl.a. harSocialstyrelsen följt upp förhållandena inom barnomsorgen och Skolverketbevakat utvecklingen inom skolan.Den ekonomiska krisen med arbetslöshet och nedskärningar som följd har enligtskrivelsen drabbat barnfamiljerna mer än andra grupper. Enligt regeringenbehöver analysen av barnfamiljernas ekonomiska situation fördjupas och breddas.Det finns ännu inte en fullständig bild av de effekter som förändringarna under1990-talet har inneburit, bl.a. hur barnen påverkas av t.ex. föräldrarnasarbetslöshet och hur barnens syn på sina egna framtida utsikter påarbetsmarknaden påverkas av föräldrarnas arbetslöshet. En del av det fortsattaanalysarbetet kommer enligt skrivelsen att göras inom (dir. 1997:109). Analysarbetet bör också inriktas på att öka kunskaperna omvilka grupper som behöver stöd och vilka åtgärder som kan hjälpa människor attordna sin egen försörjning genom arbetsinkomster.Vissa ensamföräldrar har drabbats hårt av de ekonomiska förändringarna under1990-talet. Exempelvis har arbetslösheten bland de ensamstående föräldrarnaökat mer än i andra grupper. Enligt regeringen är det en angelägen uppgift attta reda på vad som ligger bakom detta och hur vägen till förvärvsarbete ochegen försörjning ser ut för bl.a. ensamföräldrarna.För att långsiktigt skall kunna föra en bra barnpolitik och för attkunna uppfylla åtagandena enligt måste enligt regeringenkunskaperna om barn förstärkas och en bra basstatistik byggas upp. Regeringenhar givit SCB i uppdrag att utarbeta ett förslag till basstatistik om barn ochderas familjer med inriktning på barns familjeförhållanden. Arbetet måsteemellertid enligt regeringen gå vidare och omfatta fler aspekter av barns livsåsom hälsa, utbildning, sociala förhållanden, kultur och fritid etc.Statistiken och kunskapsinsamlingen måste få sådan bredd att de kan tjäna somunderlag för en uppföljning och beskrivning av regionala och lokala beslut. Detär också viktigt att kunskaperna tas om hand, analyseras och blir till underlagför politiska beslut. Berörda myndigheter måste utveckla såväl analysresursersom analysmetoder. BO har ett samordningsansvar för denna verksamhet.I skrivelsen påpekas att födelsetalen har minskat under den senare delen av1990-talet. nådde de samma nivå som när de var som lägst under1980-talet. Enligt regeringen visar nedgången ännu ingen tendens till attstanna av. föddes 91 000 barn, vilket kan jämföras med 124 000 föddabarn , då den senaste toppen i barnafödandet nåddes. Kraftigaförändringar i födelsetalen kan enligt regeringen vara signaler om problem isamhället i stort. De senaste årens nedgång kan hänga samman med den osäkerhetsom följer av hushållens försämrade ekonomi, av hög arbetslöshet och avgenomförda och aviserade besparingar i de offentliga utgifterna. Enligtskrivelsen har fått regeringens uppdrag att närmareanalysera orsakerna till det minskade barnafödandet. Uppdraget skall redovisassenare under 1998.MotionernaI motion So6 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande av vad imotionen anförts om behovet av komplettering av skrivelsen (yrkande 1). Enligtmotionärerna ger skrivelsen inte på långt när en korrekt bild av vad dendåvarande borgerliga regeringen gjorde och vad den nuvarande socialdemokratiskaregeringen gjort för barnen i . Det är anmärkningsvärt att regeringen ien historisk redogörelse för vilka åtgärder som vidtagits intenämner den reform som den borgerliga regeringen genomförde 1994, nämligenrätten för alternativa barnomsorgsformer att erhålla samma stöd som deoffentliga, avdragsrätten för barnomsorgskostnader samt vårdnadsbidraget.Enligt motionärerna gav reformen föräldrarna en reell valfrihet baserad på deenskilda familjernas önskningar och behov. Den nuvarande regeringen har enalltför inskränkt syn på vad valfrihet för föräldrarna innebär, anförs det.Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande av vad i motionen anförts omskattepolitiken för barnfamiljerna (yrkande 2). Motionärerna vänder sig mot attskrivelsen inte berör sambandet mellan den förda högskattepolitiken ochbarnfamiljernas allt mindre marginaler. Genom att höja skatterna ökarhushållens behov av bidrag vilket i sin tur leder till krav på ytterligareskattehöjningar för att finansiera den ökande omfattningen av bidrag. Enligtmotionärerna går det inte att föra en politik som innebär att skatterna tar enallt större del av barnfamiljernas inkomster som bidragsberoendetkonstant ökar. Barnbidragshöjningen äts upp av den höjning avegenavgifterna som trädde i kraft . En skattesänkning för låg- ochmedelinkomsttagare är enligt motionärerna en av de viktigaste socialareformerna som skulle kunna genomföras. I motionen yrkas vidare att regeringenskall ges till känna vad i motionen anförts om situationen för barn medfunktionshinder (yrkande 4). Motionärerna ger exempel på hur defunktionshindrades rättigheter har försvagats sedan regeringsskiftet 1994.Funktionshindrade barn och ungdomar drabbas t.ex. av urholkningen avhandikappreformen, av att stödet till rekreationsanläggningar förfunktionshindrade halverats och av att avlösning är en rättighetför föräldrar som vårdar funktionshindrade barn i hemmet utan ett frivilligtåtagande för kommunerna. Enligt motionärerna skall alla funktionshindrade,särskilt barnen, och deras anhöriga kunna lita på att deras trygghet, vård ochomsorg alltid prioriteras högt.I motion So610 av m.fl. (m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att stärkafamiljen (yrkande 4). Det måste enligt motionärerna vara möjligt för föräldraratt ge sina barn den kärlek, omtanke, stöd och ledning som varje barn har rätttill och som i sin tur leder till att barnen växer upp till trygga ochharmoniska människor. I detta sammanhang är det viktigt att framhäva dettankemönster som är alltför utbrett i landet, nämligen att någon annan tar överansvaret i och med att skatten är betald, anförs det.I motion So7 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om stöden till barnfamiljerna (yrkande 2). Enligt motionärernager det familjepolitiska stödet inte den flexibilitet och valfrihet som bordevara en självklarhet i ett modernt välfärdssamhälle. Lika väl som det skallfinnas tillgång till barnomsorg så att båda föräldrarna kan förvärvsarbetaskall det vara möjligt att med samhällets stöd kunna avstå från förvärvsarbetepå hel- eller deltid medan barnen är små. Motionärerna anser att ett samlatstöd, motsvarande föräldraförsäkring, barnbidrag och flerbarnstillägg, bör utgåför varje barn . Det skulle både ge rättvisa och storvalfrihet för föräldrarna. Enligt motionärerna bör regeringen tillsätta enutredning om det familjepolitiska stödet och därefter återkomma med förslagtill ett samlat familjestöd byggt på grundtrygghet.I motion So11 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omhur barnpolitiken bör bedrivas (yrkande 1). Enligt motionärerna har många barndrabbats mycket hårt av regeringens besparingar och av den förda politiken,exempelvis genom sänkningen av barnbidraget, nedmonteringen av vård och omsorg,ändringarna i LSS samt den misslyckade sysselsättningspolitiken. Motionärernahänvisar till motion 1997/98:So674, vari delar av partiets barnpolitikutvecklas.I motion So677 av m.fl. (v) yrkas att hos regeringenbegär en analys av nedgången i barnafödandet (yrkande 1). Motionärerna anföratt det minskade barnafödandet kortsiktigt har hjälpt till att sanerastatsfinanserna rejält men att minskningen kommer att bli förödande på långsikt. Regeringen bör analysera anledningarna till att barnafödandet minskat ochlägga fram förslag till åtgärder. I samma motion yrkas att hosregeringen begär att ges i uppdrag att upprätta en plan föråteruppbyggandet av barnvårdarverksamheten (yrkande 7). Motionärerna anför attdet tidigare funnits god tillgång till barnvårdare i hemmen för barn som blivitsjuka och inte kan vistas i den ordinarie barnomsorgen men att antaletbarnvårdare minskat i takt med kommunernas allt kärvare ekonomi. Införandet aven karensdag i sjukförsäkringen har medfört att allt fler barn tvingas tilldagis och skolan när de i stället borde ha stannat hemma. Värst utsatta är barntill ensamföräldrar, anförs det. Motionärerna anser att barnvårdarverksamhetenbör prioriteras.I motion So10 av m.fl. (mp) begärs tillkännagivanden om vadi motionen anförts dels om barns lika rätt till barnomsorg, dels om ensamordnad barnpolitik i hela landet (yrkandena 3 och 5). Många kommuner kan förvägra ett barn en barnomsorgsplats med hänvisning till att föräldrarnainte förvärvsarbetar eller att ett syskon tillkommit i familjen. Enligtmotionärerna måste en uppföljning göras och en samordnad barnpolitik komma tillstånd i hela landet.I motion So8 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande omföräldraansvaret och det offentliga stödets funktion (yrkande 4). Enligtmotionärerna är det de enskilda familjernas möjligheter att skapa goda ochtrygga miljöer, där barnen blir sedda och får tid och kärlek, som på ettavgörande sätt bestämmer om barnen skall få en god uppväxt. Motionärerna anseratt vårdnadsbidraget är ett värdefullt inslag i denna process. Förskollärare,lärare, kuratorer etc. skall vara ett stöd för föräldrarna i derasföräldraskap, inte ses som en ersättning för föräldrarna.I motion So629 av m.fl. (kd) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stöd tillensamstående föräldrar (yrkande 13). Förutom ekonomisk hjälp har de flestaensamstående föräldrar behov av kontakt med andra i samma situation samt avvila och avlastning. För den som inte har släktingar eller något annat nätverkbör samhället kunna erbjuda nätverksstöd i form av en stödperson ellerstödfamilj. Jourhavande dagmamma/barnvakt eller nätverksgrupper ibostadsområdet kan enligt motionärerna vara en lösning. Motionärerna anser attkommunerna bör pröva ett system med hemvårdare som ger tillfällig hjälp ihemmet när föräldern själv eller barnet är sjukt.Bakgrund och tidigare behandlingI betänkande 1996/97:SoU8 Barnfrågor behandlade utskottet motioner om åtgärderför att stärka familjen. Utskottet anförde följande:Ansvaret för barnen är i ett modernt samhälle delat mellan familjen ochsamhället. Utskottet har tidigare uttalat att familjepolitikens mål bör varaatt ge barnen en god start i livet samt att ge båda föräldrarna möjlighet attdelta i arbetslivet och rätt till tidiga och nära relationer med sina barn.Detta förutsätter, anfördes det vidare, en flexibel föräldraförsäkring, likabarnbidrag för alla barn, bostadsbidrag, utbyggd barnomsorg av god kvalitet ochen bra skola. Utskottet vidhåller att denna familjepolitik ser till bådebarnens och föräldrarnas bästa, främjar jämställdheten och ökar valfriheten förbåde kvinnor och män. Samhället bör på olika sätt stödja föräldrarna iförsörjningen av och omvårdnaden om barnen. Den svenska generella välfärden harenligt utskottets mening varit oöverträffad i sin förmåga att skapa rättvisaoch trygghet. Utskottet delar inte den uppfattning som kommer till uttryck imotionerna - - - om att den offentliga sektorn försvårar för föräldrar attge sina barn kärlek och omtanke samt stöd och ledning genom uppfostran ochnormgivning. Motionerna avstyrks.I samma betänkande behandlades ett yrkande om återuppbyggande avbarnvårdarverksamheten. Utskottet vidhöll sin vid flera tidigare tillfällenredovisade inställning, nämligen att barnvårdarverksamheten är ett nödvändigtkomplement till barnomsorgen men att det bör ankomma på den enskilda kommunenatt avgöra vilken omfattning verksamheten skall ha.Samtliga motioner avstyrktes. följde utskottet.I betänkande 1997/98:SfU1 Anslag inom socialförsäkringsområdet behandladesocialförsäkringsutskottet motioner om familjepolitik, bl.a. yrkanden omgrundavdrag för barn, lagstadgad rätt och skydd för alternativabarnomsorgsformer, avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader, vårdnadsbidragsamt ett yrkande från om en utredning om ett nytt samordnatfamiljestöd. gjorde följande bedömning:Svensk familjepolitik sätter enligt utskottets uppfattning barnens bästa icentrum och har som mål att stödja föräldrarna i uppgiften att ge barnen en goduppväxt oavsett familjetyp. Familjepolitiken är en del av dengenerella välfärdspolitiken. Den bygger på principer om jämställdhet mellankvinnor och män och individuella rättigheter. Målet är att ge barnen en godstart i livet och att ge båda föräldrarna möjlighet att delta i arbetslivet ochrätt till nära och tidiga relationer till sina barn. Den svenskafamiljepolitiken spänner över ett vitt område som inte bara innefattar detekonomiska stödet utan också bygger på respekt för barn och ungdomar som egnasociala individer. har också kommit långt när det gäller att utveckladet barnper- spektiv som bl.a. ger uttryck för.I budgetpropositionen framhålls att centrala delar av familjepolitiken ärutformade för att stödja föräldrarnas möjligheter att förvärvsarbeta. Vidareanförs att för att underlätta för barnfamiljerna har samhället byggt upp ettstödsystem som syftar till att ge en ekonomisk grundtrygghet under den periodde har en stor försörjningsbörda. Genom de olika stödens utformning omfördelasresurser över livscykeln och mellan familjer med och utan barn. Det ekonomiskafamiljestödet är också utformat så att det tillgodoser ett antal specifikastödbehov hos bl.a. ensamföräldrar och hos föräldrar till funktionshindradebarn.De tre senaste årens sanering av statsfinanserna är enligt regeringen i ochmed årets budgetproposition fullt ut genomförd. Flerbarnsfamiljer ochensamföräldrar har enligt regeringens fördelningspolitiska analys drabbatsnågot hårdare av de företagna budgetåtgärderna i jämförelse med andrafamiljetyper. Flera studier har analyserat barnens situation i det svenskasamhället. Rapporten (Ds 1996:57) och en genomförduppföljningsstudie Barnens bästa - Vår framtid har enligt regeringen visat attbarnen i till övervägande del lever under goda förhållanden. Trotsvissa försämringar i de generella stödsystemen går det i flertalet fall attupprätthålla en bra kvalitet i basverksamheten. Det förtjänar också enligtutskottets mening att framhållas att () i två rapporter(1997:24 och 1997:7) framhållit att effektiviteten i barnbidragssystemet är högoch att målen nås på ett tillfredsställande sätt som läckagen avstatliga medel är små och effektiviteten i föräldraförsäkringen ärförhållandevis hög. Försäkringen uppfyller enligt RRV i huvudsak de i systemetuppsatta målen nämligen kort- och långsiktig försörjningsförmåga, jämställdhetmellan kvinnor och män och barnens möjligheter till kontakt med bådaföräldrarna.Enligt utskottets mening bör den nuvarande inriktningen av familjepolitikenbibehållas då denna erbjuder flexibla lösningar av olika familjesituationer ochfrämjar jämställdheten samt har en god fördelningspolitisk inriktning.Socialförsäkringsutskottet avstyrkte samtliga motionsyrkanden. följdeutskottet.I yttrandet 1997/98:SkU1y över budgetpropositionen 1998 behandladeskatteutskottet motionsyrkanden om skattelättnader. Utskottet uttalade attSverige åter står starkt tack vare en framgångsrik sanering av de offentligafinanserna och att det nu finns en fast grund för en mera offensivfördelningspolitik. Utskottet delade regeringens uppfattning att det utrymmesom står till buds i första hand skall gå till ändamål som bäst gynnar enrättvis fördelning och mest bidrar till tillväxt och ökad sysselsättning ochatt de som burit de tyngsta bördorna i saneringen av de gemensamma finansernabör stå främst. Enligt utskottet borde således de krav på långtgåendeskattelättnader i olika hänseenden som framställts i motionerna fortfarande ståtillbaka för andra mer angelägna ändamål. Riksdagenföljde utskottet.Utbildningsutskottet behandlade i betänkande 1997/98:UbU5 Förskoleklass,timplan, mobbning m.m. motioner om barnomsorg till barn varsföräldrar är arbetslösa. Utskottet ansåg det oroande att rätten till barnomsorghar urholkats när det gäller t.ex. barn till arbetslösa. Utskottet betonade attbarnomsorgen fyller såväl föräldrars som barns behov. Föräldrarna behöver kunnaarbeta eller studera medan barn har behov av trygga förhållanden och pedagogiskverksamhet. Detta gäller inte minst barn som har arbetslösa föräldrar. Ett avhuvudskälen till att bestämmelserna om barnomsorgen förs över frånsocialtjänstlagen till skollagen är - som utskottet såg det - behovet av attstärka förskolans pedagogiska roll för att ge en god grund för det fortsattalärandet. Utskottet var inte berett att förorda en ändring i berört hänseendeav gällande bestämmelser men utgick från att kommunerna tar sitt ansvar och attSkolverket noga följer utvecklingen.Socialstyrelsen avlämnade Social rapport till regeringen.Enligt rapporten visade redan den första sociala rapporten attklyftorna mellan olika grupper i samhället började öka och att vissa gruppersresurser höll på att försvagas . Denna situation gälldeungdomar, ensamstående föräldrar och invandrare. märks enligt rapportendessa gruppers försvagade resurser och positioner med ännu större tydlighet,och de hör till dem som drabbats allra mest av den ekonomiska krisen och dessföljder i form av bl.a. arbetslöshet och dålig ekonomi. Gruppen ensamståendekvinnor med barn har högst andel socialbidragstagare.Socialstyrelsen har gjort en utvärdering av handikappreformen. Av slutrapporten1997 (följer upp och utvärderar 1997:4) framgår bl.a. attfamiljer med funktionshindrade barn har en mer likartad situation med denövriga befolkningen än vad vuxna funktionshindrade har. av föräldrarna ärnöjda med kvaliteten på de habiliteringsinsatser som barnet har. Visst missnöjefinns kring samordning av insatser: Nästan hälften av föräldrarna anser attderas barn har behov av ytterligare eller andra hjälpmedel. De anhöriga äröverlag nöjda med både barnomsorgen och skolbarnsomsorgen men betonar vikten avatt personalstödet fungerar, exempelvis genom en assistent. avföräldrarna saknar avlastning trots att de anser sig behöva sådan. Av dem somhar avlastning anser att de skulle behöva mer.Enligt 2 a kap. 6 § skollagen (1985:1100) skall förskoleverksamhet ochskolbarnsomsorg tillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn tillföräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov.Bestämmelsen fanns tidigare i 14 a § socialtjänstlagen. I förarbetena tillparagrafen anfördes att det bör vara en strävan att ett barn, om föräldrarna såönskar, får behålla en plats i förskolan även vid förändrade socialaförhållanden, till exempel om en förälder blir arbetslös eller tar ledigt förvård av ett yngre syskon. Det bör undvikas att barnet rycks upp ur barngruppennär sådana förändringar inträffar. Bedömningen bör således i dessa fall görasmed beaktande av barnets behov av trygga förhållanden och av att delta ipedagogisk verksamhet, angavs det (prop. 1993/94:11 s. 33).I proposition 1997/98:93 Läroplan för förskolan anförs att regeringen med orokunnat konstatera att barn till arbetslösa i ökande omfattning utestängs frånförskoleverksamheten. I hälften av landets kommuner får barn behålla platsen iförskoleverksamheten också när deras föräldrar blir arbetslösa medan barnen iresten av kommunerna mister sin plats direkt eller inom några månader.Regeringen anser att det är värdefullt för barn till arbetslösa föräldrar attfå behålla sina platser i förskoleverksamheten men att frågan i första hand börlösas av kommunerna själva.Regeringen ser allvarligt på att vissa grupper av barn, för vilka förskolanskulle kunna vara ett stort stöd, riskerar att inte alls få del av den. Det kangälla barn med invandrarbakgrund och barn i socialt utsatta områden med högarbetslöshet. Enligt regeringen finns det mycket som talar för att förskolaborde erbjudas alla barn. Utan ökade resurser är det dock inte möjligt att medbibehållen god kvalitet införa en allmän förskola.Barnpsykiatrikommittén har utrett stödet och vården till barn och ungdomar medpsykiska problem. I sitt huvudbetänkande Det gäller livet (SOU 1998:31) anförkommittén att möjligheten för barn att ha kvar eller erhålla plats inombarnomsorgen trots föräldrars arbetslöshet kan vara en mycket viktig insats närdet gäller barns psykiska hälsa och utveckling i övrigt. Kommittén föreslår etttillägg i skollagen om att barn som erhållit plats inom barnomsorgen skall harätt att behålla sin plats även om någon av föräldrarna blir arbetslös. När detgäller kommunernas skyldighet att erbjuda förskoleplats menar kommittén attmöjligheten att jämställa arbetslösa föräldrar med föräldrar som arbetar börutredas.Storstadskommittén beskriver i sitt delbetänkande Att växa bland betong ochkojor (SOU 1997:61) barns och ungdomars uppväxtvillkor i storstädernas utsattaområden. Kommittén föreslår en försöksverksamhet som innebär att de sju berördastorstadskommunerna skall vara skyldiga att erbjuda avgiftsfri deltidsförskolatill de barn i åldern som står utanför den reguljära barnomsorgen i deutsatta stadsdelarna.Barnkommittén anför i sitt huvudbetänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU1997:116) att regler som på ett generellt sätt begränsar barnets rätt tillbarnomsorgsplats när en förälder är arbetslös inte kan anses överensstämma varesig med bestämmelser och anda eller med socialtjänstlagen. Enindividuell bedömning utifrån barnets bästa måste göras i varje enskilt fall.För många barn har möjligheten att behålla barnomsorgsplatsen stor betydelsemedan förälderns ökade tid för barnet i andra fall kan upplevas positivt.Kommittén anför vidare att det är oroväckande att andelen barn som lever ifamiljer med små ekonomiska resurser ökar. Denna utveckling måste noggrantföljas, särskilt när det gäller situationen för barn med en ensamståendeförälder och barn i invandrarfamiljer. Enligt kommittén är syftet meduppföljningen att kunna uppmärksamma och förhindra att prioriteringargörs som ytterligare försämrar den ekonomiska situationen för dessa grupper.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att målen för barn- ochfamiljepolitiken skall vara att garantera alla barns rätt till omvårdnad,trygghet och en god fostran, att ge båda föräldrarna möjlighet attförvärvsarbeta samt att garantera en rimlig levnadsstandard för barnfamiljerna.Föräldrarna har huvudansvaret för att barnen får en god och trygg uppväxtmedan samhället har till uppgift att stödja och komplettera föräldrarna.Generella insatser av god kvalitet - t.ex. barnhälsovård, barnomsorg och skolasamt ekonomiskt stöd i form av barnbidrag och föräldraförsäkring - skaparenligt utskottet rättvisa, trygghet och förutsättningar för att barnen skall fåen god start i livet. Dagens väl utbyggda barnomsorg och flexiblaföräldraförsäkring ger föräldrarna valfrihet och möjlighet att kombineraföräldraskap och yrkesarbete. Det ekonomiska familjestödet ger barnfamiljernaen ekonomisk grundtrygghet de har en stor försörjningsbördasamt tillgodoser även speciella stödbehov hos bl.a. ensamföräldrar och hosföräldrar med funktionshindrade barn.