bet · GM01AU2 · 1998-11-12 00:00:00 — anser att någon formav servicecheck för blivande företagare börtillskapas och att den som behöver stöd för sittföretagande inte bara skall kunna vända sig tillstatliga organ utan lika gärna till friståendeinstitutioner såsom handelshus ochföretagarföreningar.Utskottets ställningstagandeArbetsmarknadsutskottet delar den uppfattning somförs fram såväl i propositionen som i motioner attstorstädernas utveckling gynnas om de förmår atterbjuda goda förutsättningar för både nyföretagandeoch utveckling av befintliga företag.Regeringen har som nämnts senast ibudgetpropositionen pekat ut Ett Sverigeför alla som ett av sex områden av strategiskbetydelse för den svenska tillväxten ochsysselsättningen. Företagande är ett annat område.Åtgärder av betydelse i sammanhanget är bl.a. ökadtillgång till riskfinansiering, regelförenklingarsamt stabila och tillväxtfrämjande regler. De småföretagen saknar ofta de större företagens resurseratt hantera regelsystem och uppgiftslämnande.Att förenkla för de små företagen är en viktiguppgift som främjar deras konkurrenskraft och därmedden ekonomiska tillväxten. Utskottet delar i dettaavseende de uppfattningar som kommer till uttryck imotionerna Bo507 (c) och 1997/98:A64 (fp). Deförslag som lämnats av Småföretagsdelegationen idess rapport (SOU 1998:94) prövas iRegeringskansliet.Vänsterpartiet förordar i motion A1 som nämnts enrad näringspolitiska insatser. I proposition 165återfinns en översiktlig redovisning av åtgärder medbl.a. den inriktning som anges i motionen. Imotionen pekar vidare på flera frågorsom kan ha betydelse för start och utveckling avföretag. Utskottet, som i likhet med motionärernaanser att de aktuella insatserna har näringspolitiskbetydelse, konstaterar att en utredare förnärvarande har regeringens uppdrag att kartläggasärskilda hinder för personer med utländsk bakgrundatt starta och utveckla egna företag (dir. 1998:1).Med hänsyn till att flera av de frågor som behandlasi motionen väntas bli belysta av utredaren, anserutskottet att utredningsarbetet bör avvaktas. Andrainsatser kommer att behandlas i anslutning tillberedningen av budgetpropositionen . Detgäller exempelvis stöd till kooperativ utveckling.Utskottet vill i detta sammanhang peka på attArbetsmarknadsverket enligt regleringsbrevet för år1998 skall redovisa till regeringen vilka åtgärdersom vidtagits för att i ökad utsträckning erbjudainvandrare individuell vägledning och utbildning inyföretagande.Med hänvisning till vad som här har anförts anserarbetsmarknadsutskottet att motionerna A1 yrkandena8, 9 och 11 (v), Bo507 yrkande 16 (c) och1997/98:A64 yrkandena 4 och 11 (fp) bör avslås avriksdagen i den mån de inte kan anses tillgodoseddamed vad utskottet anfört.3.3 Högskolan i storstadsregionernaPropositionenHögskolan bör fr.o.m. höstterminen tillföras5 000 nya permanenta platser. Dessa platser samt endel av de tidigare beslutade 15 000 platser somtillkommer kommer att tillfalla universitetoch högskolor i storstadsregionerna.Universitet och högskolor skall samverka med detomgivande samhället. De skall särskilt främjarekryteringen i regioner där utbildningsnivån hosbefolkningen är låg och bland grupper med svagstudietradition.MotionerSom framgått av avsnitt 2.1 avvisar imotion A216 regeringens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förespråkar i ställetgenerella åtgärder på en rad områden. Den högreutbildningen är enligt partiet underdimensionerad istorstadsregionerna. Det kan få regionalpolitiskaeffekter om behovet av universitets- ochhögskoleplatser i storstadsregionerna eftersätts.Som också framgått av avsnitt 2.1 förordarKristdemokraterna i motion 1997/98:A66 i stora delarmer generella insatser än vad som redovisas ipropositionen. Partiets uppfattning är att, bortsettfrån den högre utbildningen, de delmål somregeringen formulerar i propositionen i första handbör förverkligas genom beslut på regional och lokalnivå.Vänsterpartiet är i motion A1 yrkande 10 positivttill satsningen på högskolor i storstadsregionerna.Partiet poängterar att segregationenendast kan brytas om hela utbildningskedjan frånförskolan och vidare upp i åldrarna blir tillgängligoch har tillräckligt god kvalitet.Centerpartiet konstaterar i kommittémotion Bo507yrkande 18 att utbildning och forskning och högskolan i börvidareutvecklas. Målsättningen måste vara att ökarekryteringen av studenter från studieovana miljöer.Folkpartiet är i kommittémotion 1997/98:A64 yrkande12 positivt till att fler platser i den högreutbildningen tillkommer i storstäderna. Även enbetydande del av den redan beslutade expansionen börkomma storstäderna till del.Utskottets ställningstagandeI propositionen påpekas att de samlade resursernaför högre utbildning och forskning vid universitetoch högskolor i storstadsregionerna är betydande.Två nya högskolor, och Malmöhögskola, har etablerats i storstadsregionerna. Föråren 1997-2000 har beslutat att tillförahögskolan 60 000 permanenta nya platser. Hittillshar 45 000 platser fördelats , ochav dessa har 10 500 tillfallit universitet ochhögskolor i storstadsregionerna. Fördelningen av denya platserna 2000 behandlas avriksdagen i samband med beredningen avbudgetpropositionen för 1999.De högskoleförberedande utbildningar, s.k.akademiskt startår, som anordnas vid ett antalhögskolor redovisas i propositionen. Syftet medutbildningarna är bl.a. att motverka den socialasnedrekryteringen till högskolan, att uppmuntrastudiebegåvade ungdomar med bakgrund i studieovanamiljöer samt personer med bristfälliga kunskaper isvenska språket att söka sig till högskolestudier.Akademiskt startår erbjuds bl.a. vid och högskola.Utskottet instämmer i regeringens bedömning att detbör vara möjligt för fler universitet och högskolor,särskilt i storstadsregionerna, att erbjuda någonform av högskoleförberedande utbildning. Det ärockså angeläget, som motionärerna påpekar, attsäkerställa att hela utbildningskedjan blirtillgänglig och har tillräcklig kvalitet för degrupper som missgynnas. Ett led i dennasträvan är redovisningen i propositionen att medelbör anvisas för att underlätta för kommunen atterbjuda förskola till barn istorstädernas utsatta bostadsområden och försärskilda insatser för språkutveckling i skolan.Syftet är att förbättra barnsintegrationsmöjligheter i samhället och attstimulera invandrarelevers språkutveckling isvenska.Utskottet anser mot den redovisade bakgrunden attnågot tillkännagivande med anledning av motionernainte är påkallat. Utskottet avstyrker motionerna A1yrkande 10 (v), Bo507 yrkande 18 (c) och 1997/98:A64yrkande 12 (fp).4 Lokala utvecklingsavtal för storstädernasutsatta stadsdelarPropositionenFör att nå det andra övergripande målet förstorstadspolitiken (se s. 12 i betänkandet) krävslångsiktiga och samordnade insatser för att stärkamedborgarna i de socialt utsatta bostadsområdena ochför att tillvarata den kraft och kompetens som dessabesitter.De statliga insatserna i de utsatta bostadsområdenahar oftakännetecknats av kortsiktiga projekt med mångagånger bristfällig uppföljning. Internationellaerfarenheter visar att segregationen endast kanmotverkas med långsiktiga insatser som bygger på enhelhetssyn på områdets utveckling. Regeringen anserdärför att de statliga och kommunalastorstadspolitiska insatserna bör samlas inom ramenför lokala utvecklingsavtal för de mest utsattastadsdelarna. De lokala utvecklingsavtalen bör sessom komplement till de regionala tillväxtavtalen(för en kortfattad beskrivning av regionalatillväxtavtal, se avsnitt 3.1).De lokala utvecklingsavtalen bör innehålla lokaltframtagna mål, en åtgärdsplan, en reglering av destatliga och kommunala åtagandena i respektiveområde samt en plan för uppföljning och utvärdering.Av planen bör det framgå hur kostnaderna föröverenskomna åtgärder skall finansieras. För att ökamöjligheterna till samverkan bör 200 miljoner kronorför otraditionella insatser inomarbetsmarknadspolitiken kunnadisponeras för användning inom ramen för lokalautvecklingsavtal. Avtalen bör träffas mellan statenoch den eller de berörda kommunerna.Storstadsdelegationen (se avsnitt 2.2) bör företrädastaten och bereda regeringens beslut om godkännandeav utvecklingsavtal.Som redovisats tidigare anger propositionen förslagtill mål för den nationella storstadspolitiken. Detbör enligt regeringen ankomma på parterna i delokala utvecklingsavtalen att omsätta dessanationella mål till gemensamma mål för det lokalautvecklingsarbetet. Detta bör ske i en nära dialogmed dels invånarna i de berörda stads- ellerkommundelarna samt frivilligorganisationer, dels medandra lokala aktörer, t.ex. ,sjukvården, arbetsförmedlingen och närpolisen.Propositionen betonar vikten av att alla berördalokala aktörer ställer sig bakom de gemensamma målenså att de blir styrande för respektive aktörsinsatser i stadsdelen.Enligt propositionen bör de lokala målen i förstahand syfta till att förbättra sysselsättning ocharbetskraftsdeltagande inom de utsatta stadsdelarna.Det slutliga avgörandet när det gäller vilka stads-eller kommundelar som skall omfattas bör ske i delokala utvecklingsavtalen. Därvid börStorstadskommitténs urval av de allra mest utsattastadsdelarna tjäna som utgångspunkt.En utgångspunkt för överläggningarna om lokalautvecklingsavtal bör vara områden som innefattas ide nationella målen för storstadspolitiken, dvs.- beroende av socialbidrag-- det svenska språkets ställning-- skolresultat och utbildningsnivåer-- hälsoläget-- trivsel och trygghet i bostadsområdet-- tillgång till offentlig och kommersiell service-- tillgång till kultur- och fritidsverksamheter-- demokratisk delaktighet-- god livsmiljö-Jämställdhetsperspektivet skall beaktas på samtligadelområden.Varje år bör en avstämning av måluppfyllelse,åtgärder och ekonomi göras i samverkan mellanStorstadsdelegationen och de berörda kommunerna.Regeringen anser att medel bör avsättas under treår för stöd till de lokala utvecklingsavtalen. Föratt möjliggöra långsiktigt arbete kan det dockenligt propositionen vara rimligt att sluta avtalför trots att statens åtagandeendast omfattar ett inledande skede i och med attstaten bidrar med medel . Enmindre del av medlen kan gå till bostadsområdenutanför storstäderna.Före treårsperiodens slut bör en samlad avstämningoch utvärdering göras. Därefter får enligtpropositionen ställning tas till formerna för detfortsatta arbetet med storstadsfrågor och eneventuell fortsättning av utvecklingsarbetet.Regeringen anser dock att avtalen bör ses som enbestående förändring av samarbetsformerna mellanstat och kommun och inte som ett tillfälligtprogram.Den kommunala motprestationen skall vara minst likastor som det statliga stöd som utgår till lokaltutvecklingsarbete. Den eller de berörda kommunernabör vara ansvariga för genomförandet av de lokalautvecklingsavtalen.Som framgått ovan förordar propositionen att medlenfördelas av efter beslut avregeringen inom ramen för arbetet med lokalautvecklingsavtal. De statliga myndigheterna på lokalnivå skall verka för de effektmål och denåtgärdsplan som tagits fram för respektive områdeoch som ingår i utvecklingsavtalet.MotionerSom framgått av avsnitt 2.1 avvisar imotion A216 regeringens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förespråkar i ställetgenerella åtgärder på en rad områden.Som också framgått av avsnitt 2.1 ställer sigKristdemokraterna i motion 1997/98:A66 kritiska tillpropositionens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förordar andra och mergenerella insatser.Vänsterpartiet förordar i sin partimotion A1 yrkande12 långsiktiga och kraftfulla insatser i de utsattabostadsområdena. Regeringen bör under våren 1999återkomma till med förslag om åtgärder ochfinansiering. Partiet är tveksamt när det gällerkraven på finansiell motprestation från kommunernassida. anser att dessa krav bör varaflexibla.Folkpartiet är i motion Sf634 yrkande 13 negativttill förslaget om lokala utvecklingsavtal. Avtalenbör ersättas med en möjlighet för alla kommuner ochstadsdelar att efter ansökan få dispens frånregelverk. Enligt behövs inte mer avnationella exempel utan i stället lokalamöjligheter. I kommittémotion 1997/98:A64 yrkande 13förordar generella medel i stället förprojektmedel och åtgärder för fler jobb genomföretag. De medel som skall utgå enligtpropositionen är till stor del avsedda för speciellaändamål. Endast är tillgängligaför lokalt inflytande och av dessa skall enbetydande del gå till andra kommuner änstorstadskommunerna.Enligt () i motion N329 yrkandena 6och 7 är en av den sociala politikens viktigasteuppgifter att bryta en politiskt betingad socialsegregation för att därigenom uppnå ett samhälle medsocial rörlighet. Det finns två skäl att övervägainförandet av frizoner som ett led i åtgärder motsocial segregation. För det första präglas helasamhället av höga skatter samt för litet utrymme förföretagande och för den enskildes valfrihet. För detandra har den sociala utvecklingen varit så negativi vissa bostadsområden och kommundelar att det ärbefogat att pröva särskilda åtgärder.Det är viktigt att frizoner inte bara avserinvandrarområden. Frizonsfrågan handlar om hur mankan skapa ökad social rörlighet genom avreglering,ökad valfrihet när det gäller välfärd, socialskattepolitik och reformer som underlättar förföretagande. Regeringen bör överväga hur frizonerskall utformas.Barbro m.fl. (mp) utgår i motion1997/98:A65 yrkande 3 från att utvecklingsavtal kanvara början på en ny och friare användning avgemensamma resurser. Motionärerna anser att allsamverkan av denna karaktär är av godo ochifrågasätter varför den endast skall bedrivas iutsatta områden.Utskottets ställningstagandeArbete är centralt utifrån både sociala ochekonomiska perspektiv. villstarkt instämma i propositionens uppfattning om attmålen för det lokala utvecklingsarbetet i förstahand skall syfta till att förbättra sysselsättningoch arbetskraftsdeltagande inom de utsattastadsdelarna.I motion A1 förordas långsiktigaoch kraftfulla insatser i utsatta bostadsområden.Det är enligt utskottets uppfattning behovet avinsatser av denna karaktär som varit vägledande vidutformningen av den nu föreslagnastorstadspolitiken. I propositionen sägs att det föratt nå långsiktighet kan vara rimligt att avtalensluts för än trots attstaten endast bidrar med medel . Som framgått tidigare anser regeringen attavtalen bör ses som en bestående förändring avsamarbetsformerna mellan stat och kommun och intesom ett tillfälligt program.När det gäller de lokala åtgärdsplaner som skalltas fram inom ramen för de lokala utvecklingsavtalenbetonar propositionen att planerna skall varalångsiktiga och syfta till att bättre utnyttja debefintliga personella och ekonomiska resurserna iområdet. Även om planens genomförande inledningsviskräver ett visst resurstillskott måste den, betonarpropositionen, långsiktigt utgå från de reguljärainsatser som staten, landstingen och kommunernaredan disponerar i det aktuella området.Arbetsmarknadsutskottet vill understryka vikten avatt de lokala utvecklingsavtalen ses som komplementtill och vid behov också samordnas med insatser inomramen för de regionala tillväxtavtalen. Attförbättra sysselsättning och arbetskraftsdeltagandeär ett grundläggande syfte med båda avtalsformerna.Likaså har utskottet ovan betonat vikten avkontakter och erfarenhetsutbyte mellanStorstadsdelegationen och tvärdelegationen.Arbetsmarknadsutskottet behandlade våren 1998förslaget om regionala tillväxtavtal i betänkande1997/98:AU11 Regional tillväxt - för arbete ochvälfärd. Regionala tillväxtavtal kan som framgåttovan ses som en viktig komponent i den regionalanäringspolitiken. De lokala utvecklingsavtalensyftar i likhet med de regionala tillväxtavtalentill att åstadkomma bättre samverkan och helhetssynmellan de organ som arbetar med bl.a.sysselsättningsfrämjande åtgärder på olika nivåer.Via de regionala tillväxtavtalen skallnäringslivsfrämjande åtgärder inom olikapolitikområden samordnas och utvecklas.Utgångspunkterna skall vara de nationella målen förolika politikområden, exempelvis sysselsättnings-och arbetsmarknadspolitik, näringspolitik,utbildningspolitik etc.På motsvarande sätt syftar båda avtalsformerna tillfokusering och prioritering av insatserna. Ett avtalbygger på att gemensamma prioriteringar formuleras.Dessa skall bygga på noggranna lokala (regionala)analyser av förutsättningarna. Avtalen skall vidareha en tydlig inriktning på långsiktighet. De lokalautvecklingsavtalen omfattar . Deregionala tillväxtavtalen är treåriga. Processen ärenligt informationsmaterial omde sistnämnda avtalen framåtblickande och innebäratt arbetsmetoden successivt utvecklas.I samband med behandlingen av förslaget omregionala tillväxtavtal betonade utskottet attsjälva processen när avtalet utarbetas kan ha storbetydelse för den regionala tillväxten. Den kan ledatill att nya kontaktytor växer fram samt stimuleranyföretagande och tillkomsten av nyaarbetstillfällen. Det finns i detta sammanhanganledning att påpeka att den fas då lokalautvecklingsavtal utarbetas på motsvarande sätt kanstimulera bättre samarbete mellan olika involveradeaktörer och därigenom bidra till måluppfyllelse närdet gäller storstadspolitiken.När det gäller krav på finansiell motprestationfrån kommunernas sida som tas upp i motion A1 anserutskottet att det är fullt rimligt att, sompropositionen anger, staten ställer upp krav påbetydande motprestationer från kommunernas sida föratt de skall få del av det statliga stödet. Avsiktenär ju att de lokala utvecklingsavtalen skallstimulera en långsiktig utvecklingsprocess. Medtanke på att staten endast avser att bidra med medelunder är det, om insatserna skallkunna bli långsiktiga, angeläget att kommunernafördelar reguljära resurser till de utsattastadsdelarna. Utskottet gör mot denna bakgrund sammabedömning som propositionen, nämligen att detstatliga stödet till det lokala utvecklingsarbetetbör motsvaras av en minst likvärdig kommunalmotprestation. Det är dock inte lämpligt att iförväg ange någon procentsats för hur stor grad avegen finansiering som kommunerna måste bidra med.Detta får avgöras i samband med att de lokalautvecklingsavtalen utarbetas.Som utskottet redovisat ovan utarbetas förnärvarande regionala tillväxtavtal i samverkanmellan en rad olika organ. Detta sker över helalandet. I detta arbete finns det enligt utskottetssynsätt möjligheter att tillgodose de önskemål somframförs i motion 1997/98:A65 (mp).Med anledning av krav i motion Sf634på att alla kommuner skall kunna ansöka om att fådispens från regelverk finns det anledning atterinra om vad utskottet anfört i avsnitt 2.2 om attStorstadsdelegationen skall ha möjlighet att föreslåbl.a. Utskottet ställer sigoförstående till påståendet i motion 1997/98:A64(fp) om att "endast ärtillgängliga för lokalt inflytande".Arbetsmarknadsutskottet avstyrker motionerna A1yrkande 12 (v), Sf634 yrkande 13 (fp), 1997/98:A64yrkande 13 (fp), N329 yrkandena 6 och 7 (m) och1997/98:A65 yrkande 3 (mp) i den mån de inte kananses tillgodosedda med vad utskottet anfört.5 Arbetslinjen i storstaden5.1 Utvecklingsprogram för arbetslösa ochmångfaldsfrågorPropositionenMångfalden i samhället bör återspeglas i samhälletsinstitutioner. Detta är i grunden en demokratifråga.En grundläggande tanke i integrationspolitiken äratt kvinnor och män med olika etnisk bakgrund behövsi såväl näringsliv som offentlig förvaltning i syfteatt höja kvaliteten i verksamheten och stärka detsvenska näringslivets konkurrenskraft.Statsförvaltningen och den offentliga sektorn måstegå i bräschen för en sådan utveckling. Om denoffentliga sektorn skall avspegla den arbetsförabefolkningens etniska sammansättning börmålsättningen vara att fördubbla andelen utrikesfödda i statlig tjänst som utgör sex procentav de anställda.Ett av de viktigaste målen för storstadspolitikenär att höja sysselsättningsgraden i de utsattabostadsområden. Sysselsättningsgraden uppgår iallmänhet endast till mellan i deutsatta bostadsområdena vilket är ungefär hälften avriksgenomsnittet.Bland de arbetslösa finns en grupp invandrare somenligt arbetsförmedlingens bedömning har för dåligakunskaper i svenska för att stå tillarbetsmarknadens förfogande. Där finns ocksårelativt många långtidssjukskrivna personer som oftahar en komplex problembild och som har befunnit sig i en rundgång mellan olikarehabiliteringsåtgärder. Vidare finns en relativtstor grupp kvinnor som av kulturella och andraorsaker inte har gått ut på arbetsmarknaden.Personer som stängs ute från arbetsmarknaden underlånga perioder löper större hälsorisker än mångaandra grupper, får sämre inkomstutveckling, förlorarkompetens och riskerar därför att permanent slås utfrån arbetsmarknaden. Många av dem blir inlåsta iarbetslöshet och bidragsberoende. Det behövs därförsärskilda insatser för de personer som inteomedelbart kan komma i fråga för lediga arbeten,eller som har särskilda svårigheter att få ochbehålla ett arbete. De skall erbjudas åtgärder somkan öka möjligheterna att komma in på den reguljäraarbetsmarknaden.Propositionen drar slutsatsen att delaktigheten isamhällslivet och förutsättningarna för ett gott livi ekonomiskt, socialt och kulturellt hänseende istor utsträckning hänger samman med deltagande iarbetslivet och egen försörjning. Detta är avgörandeför den fortsatta samhällsutvecklingen.Storstadspolitiken bör enligt propositionen bidratill att minska socialbidragsberoendet. Beroendet avförsörjningsstöd är nära kopplat till utanförskapfrån arbetsmarknaden.Särskilt i storstadsregionernas utsatta stadsdelarfinns således ett stort behov av att koppla sammanpassivt försörjningsstöd och aktiva insatser för attfrämja social integration och framtidaförvärvsverksamhet. För att stärka de initiativ idenna riktning som tagits på många håll anserregeringen att kommuner som omfattas av lokalautvecklingsavtal bör kunna sluta avtal medlänsarbetsnämnd och länets försäkringskassa om lokalsamverkan med utvecklingsprogram för arbetslösa iutsatta stadsdelar. I propositionen sägs vidare attdet är mycket angeläget att knyta representanterfrån näringslivet till denna verksamhet. Syftet medden skall ju vara att öka möjligheterna till arbeteoch då behövs företagskontakter.Avtalen bör reglera samverkansformer, mål,målgrupp, redovisning och uppföljning. De bör vidareprecisera vilka åtaganden som staten gör för destatliga myndigheternas räkning, liksom vilkaåtaganden de berörda kommunerna samtförsäkringskassan gör. Genom avtalen skall det blimöjligt att sammanlänka åtgärder inom de olikaområdena till ett för individen meningsfulltutvecklingsprogram. Olika avtalslösningar skallkunna väljas för olika områden beroende påförutsättningar och behov. De åtgärder som vidtasinom ramen för individuella utvecklingsprogram skalli huvudsak finansieras genom ordinarie anslag hos deolika samverkande myndigheterna. Utgångspunkten äratt de åtgärdsmedel som satsas i den berördastadsdelen bör användas inom det lokalautvecklingsprogrammet. kandelegera uppgiften att sluta avtal till den lokalaarbetsförmedlingsnämnden.MotionerSom framgått av avsnitt 2.1 avvisar imotion A216 regeringens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förespråkar i ställetgenerella åtgärder på en rad områden. Reformerbehövs inom bl.a. arbetsmarknadspolitiken.Arbetsmarknadslagarna behöver moderniseras ocharbetsmarknadspolitiken renodlas.Som också framgått av avsnitt 2.1 ställer sigKristdemokraterna i motion 1997/98:A66 kritiska tillpropositionens förslag om inriktning avstorstadspolitiken och förordar andra och mergenerella insatser.Vänsterpartiet knyter i motion A1 yrkandena 7 och 14an till proposition 1997/98:177 Ny lag om åtgärdermot etnisk diskriminering i arbetslivet. Motionenuttrycker tillfredsställelse över att lagförslagetlagts fram. Men, konstaterar , lagar iall ära, den allt överskuggande uppgiften måste varaatt ändra attityderna i vardagen. Tvärkulturellkompetens behövs hos dem som anordnar utbildning ochsvarar för rekrytering.