bet · GL01LU13 · 1998-01-27 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet fem motioner från den allmänna motionstiden1997 med yrkanden om promilleregler vid sjöfylleri. Övriga motionsyrkanden sombehandlas i betänkandet gäller informationsinsatser för att motverkasjöfylleri, införande av förarintyg samt sjölagens regler om skeppsdagbok.Utskottet förordar, med bifall till motionerna om sjöfylleri,tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ettförslag om promilleregler i sjötrafiken. Övriga motionsyrkanden avstyrks avutskottet.Till betänkandet har fogats två reservationer och ett särskilt yttrande. 1997/98:L901 av Tom () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om modernisering av skeppsdagbok.1997/98:L902 av () vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i sjölagenatt promillegränser för sjötrafiken införs,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om införande av förarintyg.1997/98:L905 av och () vari yrkas att hosregeringen begär förslag angående promillegräns vid sjötrafik i svenskafarvatten i enlighet med vad som anförts i motionen.1997/98:L906 av m.fl. (c) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om införandet avpromilleregler och en principiell nollgräns för narkotika i sjölagen.1997/98:L909 av m.fl. (fp, s, c, mp, kd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om promillegräns i sjötrafiken,2. att hos regeringen begär att ett lagförslag om promillegränstill sjöss föreläggs ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en aktiv informationskampanj om sjöfylleri till olikabåtkategorier och särskilt inför kommande båtsäsong.1997/98:T214 av m.fl. (fp) vari yrkas24. att hos regeringen begär lagförslag om en promillegräns tillsjöss. SjöfylleriEnligt 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott döms den som förett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltigadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färdenuppgår till i hans blod eller per liter ihans utandningsluft för rattfylleri till böter eller fängelse i högst sexmånader. Är brottet att anse som grovt, skall föraren enligt 4 a § dömas förgrovt rattfylleri till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet ärgrovt skall särskilt beaktas bl.a. om föraren har haft en alkoholkoncentrationsom uppgått till i hans blod eller per literi hans utandningsluft.För sjötrafikens del infördes först en uttrycklig straffbestämmelsemed avseende på trafikonykterhet. De nu gällande bestämmelserna innebär att försjöfylleri skall den dömas som framfört ett fartyg eller i övrigt på ett fartygfullgjort uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och därvidvarit så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kanantas att han inte på ett betryggande sätt kunnat utföra vad som ålegat honom.Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannenhar varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, om den uppgiftsom gärningsmannen haft att fullgöra varit särskilt krävande med hänsyn tillfartygets egenskaper eller andra omständigheter, eller om framförandet avfartyget inneburit en påtaglig fara för säkerheten till sjöss.Nuvarande bestämmelser om sjöfylleri tillkom genom en lagändring som trädde ikraft (prop. 1990/91:128, bet. Ändringarna innebar bl.a.att sjölagens onykterhetsbrott delades in i två svårighetsgrader, sjöfylleri(325 §) och grovt sjöfylleri (325 a §). Straffbestämmelserna har överförtsoförändrade till den nya sjölagen (1994:1009) och intagits i 20 kap. 4 §respektive 5 §. Ett av de uttalade syftena med uppdelningen var att det skullekomma tydligare till uttryck att vissa gärningar borde bedömas strängare.Samtidigt innebar ändringarna att det gavs utrymme för att göra en mernyanserad bedömning i påföljdsfrågan med hänsyn till omständigheterna i varjeenskilt fall. Ändringarna kan ses som uttryck för den grundläggande tanken attpåföljderna för olika slag av trafikonykterhetsbrott i möjligaste mån börbestämmas efter samma principer. Före reformen var det endast denförhållandevis vida straffskalan (böter eller fängelse ) som antyddeatt vissa gärningar borde bedömas strängare än andra.Sjölagen innehåller i motsats till trafikbrottslagen inte någrapromillegränser. Detta förhållande kritiseras i fem motioner som väckts underden allmänna motionstiden år 1997.I motion L902 anser () att det är viktigt att säkerhetentill sjöss - både när det gäller nöjestrafik och yrkessjöfart - hålls på en högnivå. Straffbestämmelserna om onykterhet till sjöss spelar en betydelsefullroll i sammanhanget, och tanken på att införa ett gränsvärde för grovtsjöfylleri har ett starkt stöd bland dem som verkar inom sjösäkerhetsområdet.Riksdagen bör enligt motionären hos regeringen begära förslag till sådanändring i sjölagen att promillegränser för sjötrafiken införs (yrkande 1).Stig Grauers och (båda m) anför i motion L905 att det finns ensamstämmighet om att onykterheten på sjön, det s.k. sjöfylleriet, är omfattandeoch att behovet av en förbättrad nykterhet inom sjötrafiken är mycketangeläget. Lagstiftningen förbjuder inte uttryckligen att man är onykter närman framför en båt. Det är tillräckligt att man inte utgör någon fara för egeneller annans säkerhet. Det är inte orimligt att förorda en promillelagstiftningför sjötrafiken. Kustbefolkningen, som ofta får bistå vid de många tillbudensom förorsakas av onykterhet till sjöss, likställer krav på säkerhet ochnykterhet i sjötrafiken med de krav som gäller på land. Enligt motionärerna börriksdagen hos regeringen begära förslag om promillegräns vid sjötrafik isvenska farvatten.I motion L906 av m.fl. (c) anförs att en promillegräns börinföras i sjölagen på motsvarande sätt som i trafikbrottslagen. Motionärernapekar på att alkoholförtäring enligt vedertagen uppfattning inte hör ihop medbilkörning, men att det beträffande trafiken till sjöss inte råder sammasjälvklarhet. I motionen framhålls att dagens trafik på sjön alltmer liknartrafiken på land och att den mer och mer präglas av att stora och mindre båtarframförs i allt högre hastigheter och i en del fall kan jämföras medbiltrafiken på land. En god sjösäkerhet ställer därför höga krav pånykterheten. En tillämpning av promillegräns även i sjölagen är en viktigförutsättning för att det skall vara möjligt att på ett effektivt sätt kommatill rätta med sjöfylleri. Antalet olyckor till sjöss är alltför stort ochinförandet av en promillegräns skulle ge polisen möjligheter att ingripa på etttidigare stadium. Vad som anförts om promillegräns äger giltighet också för ennollgräns för narkotika. Regeringen bör därför, enligt motionärernas mening,återkomma till med ett lagförslag om införande avpromilleregler i sjölagen och en principiell nollgräns för narkotika. Imotionen yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av promilleregler och en principiell nollgränsför narkotika i sjölagen.I en fempartimotionen L909 av m.fl. (fp, s, c, mp, kd)framhålls att det råder en stark folklig uppslutning kring tanken på att alltrafik skall utövas i nyktert tillstånd. Dagens trafik på sjön präglas av storaoch små båtar i ofta höga hastigheter, en del så snabba att de mäter sig medfarten i biltrafik på land. Därför krävs goda köregenskaper, men framför alltnykterhet, också i sjötrafiken. Det är angeläget att snabbt få en promilleregeläven i sjötrafiken. Ett lagförslag bör föreläggas för beslutså att en ny - och trafiksäkrare - lag om promilleregler kan träda i kraft igod tid före nästa års båtsäsong. Motionärerna begär att som sinmening skall ge regeringen till känna vad i motionen anförts om promillegränsvid sjöfylleri (yrkande 1) samt att hos regeringen skall begära attett lagförslag om promillegräns till sjöss skall föreläggas (yrkande 2).I motion T 214 begär m.fl. (fp) att skall begära attregeringen lägger fram ett förslag till lagstiftning om promilleregler tillsjöss (yrkande 24) . Motionärerna anför att olycksriskerna även på sjön ökar omföraren är påverkad av alkohol, andra droger och mediciner. Samma regler börgälla för sjötrafiken som för motorfordonstrafik på land. Eftersom ingapromilleregler gäller för sjötrafiken, bör sådana införas snarast.Utskottet erinrar om att frågan om införande av promillegränser försjötrafiken övervägdes i samband med lagändringar. I propositionengjordes emellertid bedömningen att det då inte fanns ett tillräckligtbeslutsunderlag för att lägga fram ett sådant förslag. Departementschefen ansågdet angeläget att frågan blev föremål för förnyadeöverväganden och att en utredning därför borde få i uppdrag att övervägapromilleregler till sjöss. Vid riksdagsbehandlingen delade utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande 1990/91:LU35 departementschefens uppfattning. Medhänsyn till vad som anfördes i propositionen utgick utskottet från attdirektiven för en utredning på området skulle komma att utformas så att arbetetinriktades på frågan om en promillereglering.Väg- och sjöfyllerikommittén, som därefter fick i uppdrag att dels göra enutvärdering av bestämmelserna om grovt rattfylleri, dels överväga frågan ominförandet av gränsvärden för alkoholkoncentrationen till sjöss, presenterade islutet av resultatet av sitt arbete i betänkandet (SOU 1992:131) Grovtrattfylleri och sjöfylleri. När det gäller sjöfylleri (s.k. enkelt brott)avstyrkte kommittén tanken på införandet av ett nedre gränsvärde föralkoholkoncentrationen i blodet eller utandningsluften. Straffbarheten bordeenligt kommittén liksom tidigare prövas genom en s.k. klinisk bedömning.Däremot ansåg kommittén det vara både möjligt och lämpligt att genom ett övregränsvärde bestämma vad som skall straffas som grovt sjöfylleri. Gränsvärdetborde enligt kommittén överensstämma med det som i betänkandet föreslogs somett nytt och lägre värde för grovt rattfylleri, nämligen alkohol iblodet eller per liter utandningsluft. För grovt brott skulledessutom krävas att det begåtts i en syssla som ställt höga krav pågärningsmannen.När regeringen i proposition 1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m. hösten 1993tog ställning till kommitténs förslag lades något förslag om promilleregler försjötrafiken inte fram. Regeringen pekade i det sammanhanget på att desvårigheter som är förknippade med införandet av sådana regler till sjöss kanhänföras till de särpräglade och mycket varierade förhållanden som råder inomsjötrafiken. Medan nykterhetskravet i vägtrafiken endast avser förare, gällerför sjölivet dessutom att nykterhetskravet ombord omfattar inte enbart den somframför ett fartyg utan även den som i övrigt fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten till sjöss. Vidare framhöll regeringen att etteventuellt behov av promilleregler på sjön främst gör sig gällande inom vissaslag av sjötrafik. Till följd av den tveksamhet som således kunde framföras motkommitténs förslag och med beaktande av att effekterna av lagändringarinte var klarlagda ansåg regeringen att det fanns anledning att avvakta med nyalagändringar på området. I stället borde ges i uppdragatt utvärdera effekterna av ändringar på sjöfyllerilagstiftningensområde. När resultatet av en sådan utvärdering föreligger fick frågan omytterligare skärpningar - t.ex. i form av promilleregler - tas upp på nytt. Detfanns därför enligt regeringen - med ett undantag - inte skäl att vid dettillfället genomföra de av kommittén föreslagna ändringarna avsjöfyllerilagstiftningen. Undantaget avsåg en höjning av straffmaximum förbl.a. grovt rattfylleri och grovt sjöfylleri från ett till fängelse.Ett skäl för skärpningen var att åstadkomma en bättre samklang medstraffskalorna för andra, i straffvärdehänseende, jämförbara brott. Därtillanförde regeringen att grovt sjöfylleri i likhet med vad som gäller för grovtrattfylleri är ett brott som generellt sett innebär fara för människors liv ochhälsa. En grundinställning bör därför vara att man skall se strängt på dettabrott. En höjning av straffmaximum för brottet ansågs vidare stå iöverensstämmelse med principen att olika trafikonykterhetsbrott så långt det ärmöjligt bör bedömas på ett likartat sätt. Den föreslagna höjningen avstraffmaximum för grovt sjöfylleri skulle enligt regeringen - på samma sätt somvid grovt rattfylleri - också kunna bidra till en ökad nyansering avstraffmätningen.I sitt yttrande 1993/94:LU1y i anslutning till justitieutskottets behandlingav proposition 1993/94:44 framhöll lagutskottet - i linje med vad utskottetuttalade lagstiftningsärende - att de ändringar som då gjordes ilagstiftningen om sjöfylleri innebar en strängare syn på onykterhet till sjössgenom att brottet delades in i två grader och genom att förutsättningarna föransvar vidgades. innebar ändringarna att det ges utrymme för ennyanserad bedömning av påföljdsfrågan i varje enskilt fall. I likhet medregeringen ansåg utskottet att effekterna av dessa tämligen omfattande regel-ändringar borde klarläggas innan man överväger att ytterligare skärpalagstiftningen på området i form av t.ex. en promillereglering. För dettatalade också enligt utskottet att själva frågan om gränsvärden föralkoholkoncentrationen till sjöss kan behöva övervägas ytterligare i olikaavseenden. Utskottet hade följaktligen ingen erinran mot att skulle ges uppdraget att utvärdera ändringar av lagstiftningen.Regeringen gav ett sådant uppdrag till . Utvärderingen skulle i första hand ta sikte på att klarlägga i vad månlagändringarna har påverkat beteendet till sjöss och sjösäkerheten samt vilkenbetydelse ändringarna haft för domstolarnas påföljdsval. Uppdraget skulle haslutredovisats . redovisadeemellertid sitt uppdrag först genom att till regeringenöverlämna rapporten , en utvärdering av ändringar avbestämmelserna i sjölagen om onykterhet till sjöss.I rapporten sägs bl.a. att den aktuella lagstiftningen har gettsjöfylleribrottet en större uppmärksamhet med betoning på värdet av att inteanvända alkohol till sjöss. Eventuella förändringar i beteendet till sjössansågs dock inte kunna hänföras till lagändringar. När det gällerlagändringarnas betydelse för domstolarnas påföljdsval gav utvärderingen stödför slutsatsen att påföljden för grovt sjöfylleri har träffats enligt relativtenhetliga normer.Vid behandlingen av motioner om införande av ett gränsvärde föralkoholkoncentrationen i blodet vid sjöfylleri utgick utskottetfrån att regeringen med anledning av Brottsförebyggande rådets rapport på nyttskulle överväga frågan samt återkomma till med besked om sittställningstagande. Något initiativ från sida ansåg utskottet därförinte vara påkallat (bet. 1995/96:LU16).Senast hade utskottet att ta ställning till motionsyrkanden med krav påinförande av promilleregler i sjölagen . Utskottet erinradedärvid i sitt av godkända betänkande 1996/97:LU11 om att frågor medanknytning till sjöfylleri även hade behandlats av ibetänkandet (SOU 1996:125) Droger i trafiken. Utredningen hade haft i uppdragatt utarbeta förslag till författningsändringar som skapar förutsättningar föreffektivare ingripanden mot drogpåverkade förare, dvs. förare som är påverkadeav annat medel än alkohol. Trots att utredningsförslaget inte omfattarsjöfylleri ansåg utskottet att frågorna hade en sådan anknytning till fylleriettill sjöss att det kunde finnas anledning att behandla dem i ett sammanhang.Enligt uppgift avsåg regeringen att lägga fram en proposition med förslag tilllagstiftning på grundval av förslag under riksmötet1997/98. Utskottet avstyrkte bifall till de då aktuella motionerna och ansågsig kunna utgå från att regeringen skulle komma att ta ställning till frågan ompromilleregler för sjötrafiken senast i anslutning till lagstiftningsärendet omdrograttfylleri. Justitieministern har i ett frågesvar bekräftatatt så kommer att ske.När utskottet nu på nytt har att behandla motioner med krav på införande avpromilleregler i sjölagen kan konstateras att det råder en stark uppslutningkring kravet på nykterhet i all trafik, inklusive sjötrafiken och att det sedanVäg- och sjöfyllerikommittén lagt fram ett förslag till utformningav en promillegräns för grovt sjöfylleri inte framkommit några avgörandeomständigheter som talar mot införande av promilleregler även för sjötrafiken.Det saknas därför enligt utskottet anledning att ytterligare dröja med ettlagstiftningsinitiativ. Regeringen bör mot denna bakgrund , och senast ianslutning till lagstiftningsärendet om drograttfylleri, återkomma tillriksdagen med ett lagförslag om införande av promilleregler i sjölagen.Utskottet utgår från att regeringen i anslutning till övervägandena omdrograttfylleriet också tar ställning till kravet i motion L906 om en nollgränsför narkotika.Vad utskottet sålunda anfört bör , med bifall till motionerna L902yrkande 1, L905, L906, L909 yrkandena 1 och 2 och T214 yrkande 24 som sinmening ge regeringen till känna.InformationskampanjI motion L909 av m.fl. (fp, s, c, mp, kd) begärs att regeringeninför kommande båtsäsong ger berörd myndighet i uppdrag att bedriva eninformationskampanj om sjöfylleri och dess konsekvenser (yrkande 3).I denna del vill utskottet erinra om att likalydande motionsyrkandenbehandlats tidigare, senast (se bet. 1996/97:LU11). Utskottetanförde därvid dels att - sedan integrerats iverket - är den myndighet som skall främja sjösäkerheten också förfritidsbåtstrafiken genom information och rådgivande verksamhet, dels attinformationsinsatser för att motverka sjöfylleri redan görs inom ramen fördenna verksamhet.Utskottet, som inte har något annat att anföra i frågan, avstyrker bifalltill motion L909 yrkande 3.FörarintygI motion L902 av () begärs tillkännagivande om att regeringenbör överväga att införa förarintyg (yrkande 2).Utskottet kan konstatera att , , har avslagitett motionsyrkande med krav på införande av förarbevis för förare av båtar medstörre motorer. I sitt av godkända betänkande (1997/98:TU1 s. 89)anförde trafikutskottet i frågan följande.Enligt kungörelsen (1970:344) om kompetenskrav för förare av störrefritidsbåtar får fritidsbåt vars skrov har en största längd av minst tolv meteroch en största bredd av föras endast av den som harskepparexamen. För förande av fritidsbåtar som är mindre än dem som omfattas avdenna kungörelse finns inga bestämmelser om kompetenskrav. Sjöfartsverketdriver emellertid i samarbete med fritidsbåtsorganisationerna enverksamhet som syftar till att stimulera fritidsbåtsförare att frivilligt lärasig navigation och sjövägsregler. Bevis om förvärvade kunskaper och färdigheterutfärdas i form av förarintyg. Verksamheten har enligt verkets bedömning haften god effekt från sjösäkerhetssynpunkt. Antalet dödade och skadade i olyckormed fritidsbåtar är relativt litet, men arbetet med att minska antaletytterligare fortsätter givetvis. Det stora flertalet snabba fritidsbåtar iSverige är inte stora och tunga utan s.k. styrpulpetbåtar, dvs. i princip litestörre roddbåtar med utombordsmotor som har en effekt på 20 à 30 hästkrafter.Om krav på kompetensbevis skulle ställas på samtliga förare av snabba båtar,skulle det beröra flera hundra tusen människor. Det är enligt Sjöfartsverkettveksamt om en sådan insats är motiverad från säkerhetssynpunkt med tanke påden relativt goda olycksstatistiken.Lagutskottet, som inte har någon annan uppfattning i frågan än den somtrafikutskottet redovisat och som har ställt sig bakom,avstyrker bifall till motion L902 yrkande 2.SkeppsdagbokI 18 kap. sjölagen (1994:1009) finns bestämmelser om bl.a. dagböcker. Enligt 1§ skall, när ett handelsfartyg med en bruttodräktighet av minst 20 hålls idrift, föras skeppsdagbok och, om fartyget är maskindrivet eller försett medhjälpmaskin, maskindagbok. Detsamma gäller i fråga om ett fiskefartyg med enbruttodräktighet av minst 80. I 2 § föreskrivs att dagbok skall upprättasenligt formulär som fastställs av . Olika formulär kanfastställas med beaktande av fartygens art och användning. Anteckningar idagboken skall göras i tidsföljd, i hamn för och till sjöss förvarje vakt. Ett fartygs dagböcker förs enligt 3 § under befälhavarens tillsyn.I skeppsdagboken skall noggranna uppgifter föras in om vad som inträffar underresan om kännedom om detta kan vara till nytta för redare, lastägare,försäkringsgivare eller någon annan vars rätt kan vara beroende av resansutgång. får, efter regeringens bemyndigande, enligt 1 § medgeundantag från skyldigheten att föra dagbok. Enligt 6 kap. 4 § är befälhavarenansvarig för att föreskrivna dagböcker förs på fartyget.I motion L901 av Tom () anförs att bestämmelserna om skeppsdagbokbehöver moderniseras, kravet på hantering slopas och journalföringenanpassas till modern . Motionären pekar på att flyget harhaft svarta lådor som registrerar viktig information och den yrkesmässigabiltrafiken har färdskrivare i fordonen och till skillnad från sjöfarten skerdokumentationen i dessa fall automatiskt. Moderna fartyg har omfattandedataanläggningar som fortlöpande registrerar alla viktiga händelser ochdriftsförhållanden. Trots det ställs fortfarande krav på att det skall föras enhandskriven dagbok, enligt ett formulär som är hopplöst föråldrat.I motionen begärs tillkännagivande om vad som i motionen anförts om enmodernisering av reglerna om skeppsdagbok.Med stöd av förordningen (1994:1279) med bemyndiganden att meddelaföreskrifter enligt sjölagen (1994:1009) har utfärdat kungörelsemed föreskrifter angående skeppsdagbok, maskindagbok och kombinerad skepps- ochmaskindagbok, m.m. (SJÖFS 1996:12). I bilaga 1 till kungörelsen anges vilkaolika uppgifter som skall antecknas i en skeppsdagbok respektive maskindagbok.När det gäller skeppsdagbok skall en rad olika uppgifter antecknas som hänförsig till fartygets navigering och handhavande, fartygets tillstånd,lasthantering och passagerare. I maskindagboken skall antecknas uppgifterhänförliga till i huvudsak följande områden: maskineriet, driftsdata och tidför manöver, uppgifter om driftsstörningar, uppgifter om drivmedel, smörjoljasamt färskvatten, uppgifter om trimning, fyllning och länsning av tankar ochandra rum, uppgifter om kontroll av brand-, maskin- och elektroteknisknödutrustning samt skyddsövningar, uppgifter om besiktning av maskineriet ochannan brand-, maskin- och elektroteknisk utrustning samt beskrivning avunderhålls- och reparationsarbeten. Av fastställd formulär tillskeppsdagbok, maskindagbok och kombinerad skepps- och maskindagbok har intagitssom bilaga till kungörelsen.Enligt 6 § i kungörelsen får anteckning i dagbok av de uppgifter somföreskrivs i bilaga 1 till kungörelsen ersättas med upptagning på teknisk väg.Förutsättningen härför är enligt bestämmelsen att den tekniska upptagningen,inklusive lagring i dator, är av sådan art att införda uppgifter inte senarekan ändras. Vidare skall införsel av uppgifter i dator endast kunna skegenom användande av personlig kodnyckel. I 7 § finns bestämmelser med krav påatt uppgifter som lagrats i dator skall skrivas ut med viss regelbundenhet. Av8 § framgår att undantag från föreskrifterna kan medges av ienskilda fall.I sammanhanget kan noteras att det - enligt uppgift från - påvissa större fartyg tillämpas ett avancerat registreringsförfarande enligt dets.k. VDR-systemet (Voyage Data Recorder).Mot bakgrund av vad sålunda redovisats kan utskottet inte finna annat än attgällande regler medger att dagboksuppgifter upptas på teknisk väg med ADB-teknik samt att en övergång från registrering till teknisk registreringi vart fall i viss omfattning redan har skett. Utskottet utgår emellertid frånatt regeringen och följer frågan samt vid behov vidtar deåtgärder som kan vara påkallade för att sjöfartsnäringens befogade intresse avteknisk registrering skall tillgodoses. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motion L901. beträffande sjöfylleriatt med bifall till motionerna 1997/98:L902 yrkande 1, 1997/98:L905,1997/98:L906, 1997/98:L909 yrkandena 1 och 2 och 1997/98:T214 yrkande 24som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,2.