bet · GL01SoU25 · 1998-05-12 00:00:00 — Motion So346(c) yrkande 5 får i huvudsak anses tillgodosedd och avstyrks därmed.Utskottet tillstyrker förslagen till 8 och 8 a §§ tandvårdslagen.I likhet med vad som anförs i motion So35 (v) yrkande 6 vill utskottetunderstryka vikten av att de medel som skall föras över från kostnadsramen förtandvårdsförsäkringen till landstingen för de nya åtagandena (dvs. stödet föruppsökande verksamhet och nödvändig tandvård för äldre och funktionshindradepersoner i särskilda boendeformer och stödet till dem som under en kortare tidbehöver tandvård som ett led i en sjukdomsbehandling) verkligen öronmärks fördetta ändamål. Denna inställning delas också av regeringen, varför någottillkännagivande härom inte behövs. Motionen avstyrks.Tandvårdsinsatser vid väsentligt ökat tandvårdsbehov till följd av sjukdomeller funktionshinderI propositionen anförs att det behövs ett förbättrat ekonomiskt stöd tillpersoner som till följd av sjukdom eller funktionshinder har långvarigt ochväsentligt ökat tandvårdsbehov. Enligt regeringens bedömning bör ersättninglämnas för all erforderlig tandvård med dubbla grundbelopp, vilket motsvarar av arvodena enligt gällande åtgärdstaxa.Frågan om vilka patientkategorier som skulle kunna komma i fråga för ettsärskilt ekonomiskt stöd har varit föremål för en särskild utredning av enarbetsgrupp inom och i rapporten iomvandling (Ds 1997:16) redovisades förslag härom, både vad gäller stödetsutformning och omfattning. Regeringen anser att det som redovisas iarbetsgruppens rapport är en god grund för en närmare och nödvändig preciseringav situationer när detta stöd skall kunna lämnas. Det bör ankomma påRiksförsäkringsverket att i samråd med utarbeta närmareanvisningar för tillämpningen av bestämmelserna.När det gäller stödets utformning delar regeringen utredningens (dvs.utredningen för ny inriktning på tandvårdsförsäkringen) bedömning att det ärangeläget att ersättningssystemet inte görs för komplicerat med alltför mångaolika stödmodeller samt att modellen för bastandvård bör vara utgångspunkt förhur stödet utformas. Vidare gör regeringen den bedömningen att det förhöjdaersättningsbeloppet på för flertalet berörda patienter inte bör vara sämreän vad arbetsgruppen Tandvårdsförsäkring i omvandling (Ds 1997:16) föreslagitoch som innebär att personer som har långvariga och väsentligt ökadetandvårdsbehov till följd av sjukdom eller funktionshinder mot en avgift påhögst ca skall få rätt till all nödvändigtandvård med undantag för protetiska arbeten. För sådana arbeten föreslogarbetsgruppen att halva arvodet skulle subventioneras. Dessutom måste enligtregeringens mening hänsyn tas till att det ekonomiska stödet till patienter sombehöver protetiska åtgärder höjs från . Mot denna bakgrund anserregeringen att det inte finns skäl att införa ett kostnadstak.Stödet till personer som till följd av sjukdom eller funktionshinder harlångvarigt och väsentligt ökat tandvårdsbehov bör administreras avRiksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Med hänsyn till deförhandsprövningar som krävs för denna kategori patienter är det, enligtregeringens uppfattning, angeläget att förstärka och utveckla den odontologiskaoch medicinska kompetensen på försäkringskassorna. Regeringen avser därför attge i uppdrag att göra en översyn avförsäkringstandläkarfunktionen.Kostnaderna för denna stödform har uppskattats till perår. Det föreligger svårigheter, sägs det, med att bedöma såväl antaletpatienter som de genomsnittliga kostnaderna per patient.MotionernaI motion So34 av () begärs ett tillkännagivande om att en översynbeträffande försäkringstandläkarfunktionen måste ske (yrkande 7).Försäkringstandläkarna saknar, enligt motionären, i alltför hög grad denkompetens och erfarenhet av ny teknik och nytt material som är nödvändig för enkorrekt prövning. Det är inte rimligt, menar motionären, att pensioneradetandläkare som lämnat det praktiska arbetet och kanske enbart haradministrativ erfarenhet skall fortsätta att ha avgörande inflytande övermaterialval och tekniska lösningar som de aldrig har arbetat med. Motionärenanser vidare att det inflytande som försäkringstandläkarna har över de beslutsom handläggare fattar när det gäller patientens rätt tillsjukskrivning på grund av symtom och sjukdomstillstånd beroende av avvikandereaktion av dentala material måste omöjliggöras. Risken är annars stor attpatienter helt ställs utanför samhällets skyddsnät.I motion So232 av m.fl. (c) begärs ett tillkännagivande omsärskild ersättning för tandvård till följd av sjukdomsbehandling, sjukdomeller funktionshinder (yrkande 4). Motionärerna anser att tandvårdsförsäkringenskall ge rätt till särskild ersättning vid sjukdomsrelaterade tandvårdsbehov.För personer med kostnader för väsentligt ökade vårdbehov tillföljd av sjukdom eller funktionshinder skall finnas ett högkostnadsskydd,liknande det som finns inom sjukvården. Eftersom det kan vara svårt attdefiniera vilket tandvårdsbehov som orsakats av sjukdom eller handikapp måsterätten till det särskilda stödet bedömas i varje enskilt fall och därefterskall en vårdplan upprättas, heter det i motionen.I motion So330 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande avvad som anförts om tandvård som led i en sjukvårdande behandling (yrkande 4). Iflera sammanhang betonas vissa gruppers behov av tandvård. Det gäller bl.a.funktionshindrade och långvarigt sjuka. I ett antal fall är dålig tandhälsa enföljd av sjukdomstillstånd och åtföljande läkemedelsintag. Enligt motionärernabör i sådana fall ett onormalt stort behov av tandvård ses som ett led i densjukvårdande behandlingen och belasta hälso- och sjukvården. Kostnaden för denenskilde bör motsvara den som gäller för annan hälso- och sjukvård.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening behövs ett förbättrat ekonomiskt stöd också tillpersoner som till följd av sjukdom eller funktionshinder har långvarigt ochväsentligt ökat tandvårdsbehov. Utskottet anser det angeläget att dessapersoner inte har högre kostnader för sin tandvård än andra medborgare.Utskottet anser inte att det bör finnas fler än två modeller när det gällerfomerna för stödet till vuxna personer. I annat fall blir ersättningssystemetför komplicerat. Ett alternativ är att låta tandvården för långtidssjuka ochfunktionshindrade ersättas på samma sätt som den tandvård som ingår som ett ledi en sjukdomsbehandling . Detta innebär att den öppnasjukvårdens regler skall gälla och att landstingen ansvarar föradministrationen. Ett annat är att bygga ut den föreslagna modellen för stödtill bastandvård för alla vuxna med ett tillägg för tandvård åt kroniskt sjukaoch funktionshindrade. I valet mellan dessa alternativ delar utskottetregeringens bedömning att modellen för bastandvård bör vara utgångspunkt förhur stödet skall utformas. Enligt förslaget om bastandvård skalltandvårdsersättning från försäkringen betalas med ett grundbelopp per utfördåtgärd för alla åtgärdsgrupper enligt den nuvarande tandvårdstaxans bilaga 1med undantag för undersökning och protetisk behandling. För den vård somberättigar till ersättning skall ersättning lämnas med fasta krontalsbelopp perutförd åtgärd och motsvara av de arvodesbelopp som gällde för åtgärden vidutgången av . Utskottet instämmer i regeringens bedömning atttandvårdsersättning från den allmänna försäkringen bör lämnas med dubblagrundbelopp, dvs. av nu gällande arvode till personer som har ökattandvårdsbehov till följd av sjukdom eller funktionshinder. Vidare anserutskottet att denna ersättning, oavsett patientens ålder, bör omfatta allbehövlig tandvård (med undantag för ädelmetaller). Detta innebär atttandvårdsersättningen med dubbla grundbelopp, förutom de åtgärder som ingår ibastandvården, även bör omfatta undersökning, odontologisk radiologi,protetiska behandlingsåtgärder och bettfysiologi samt tandreglering.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna So232 (c) yrkande 4 och So330(m) yrkande 4.Administrationen av denna stödform bör som anförs i propositionen åvilaRiksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Utskottet ser positivt på attregeringen avser att ta initiativ till att förstärka och utveckla denodontologiska och medicinska kompetensen på försäkringskassorna. Regeringenavser att ge i uppdrag att göra en översyn avförsäkringstandläkarfunktionen. Utskottet finner det inte påkallat med någottillkännagivande till regeringen med anledning av motion So34 (fp) yrkande 7.Yrkandet avstyrks.Ersättning vid oralkirurgisk behandlingI propositionen föreslås att endast sådana oralkirurgiska insatser som kräversjukhusresurser skall omfattas av hälso- och sjukvårdens avgiftsregler.Gällande ordningEnligt gällande ordning ersätts oralkirurgiska åtgärder på tre olika sätt inomramen för tandvårdsförsäkringen.a) Åtgärder som utförs av allmäntandläkare inom folktandvården ochprivattandvården omfattas av tandvårdsförsäkringens vanliga regler meddebitering enligt styckepris i åtgärdstaxans bilaga 1 avdelning I. Dessa reglergäller även för oralkirurgiska åtgärder utförda av privatpraktiserandespecialisttandläkare som inte är berättigade till höjt arvode samt avspecialisttandläkare inom folktandvården, med undantag av vad som anges vid c).b) Åtgärder som utförs av privatpraktiserande specialisttandläkare som ärberättigade till förhöjt arvode debiteras enligt styckepris eller åtgärd enligttandvårdstaxans bilaga 1, avdelning II.c) För oralkirurgisk behandling eller annan åtgärd som anges i bilaga 2 tilltandvårdstaxan och som ges vid specialistpoliklinik eller motsvarande inomfolktandvården gäller bestämmelserna i förordning (1984:908) om vissastatsbidrag och försäkringsersättningar för sjukvård m.m. Samma regler gällerför behandling vid odontologisk fakultet. I 15 § tandvårdslagen finnsbestämmelser om detta.PropositionenDe nuvarande reglerna har i princip gällt sedan tandvårdsförsäkringen infördesår . Motivet för att ha särskilda bestämmelser för vissa oralkirurgiskaåtgärder var att de ofta utfördes vid specialistkliniker vid sjukhusen och attverksamheten var integrerad med sjukhusens verksamhet. I propositionen1995/96:119, som sedermera återkallades av regeringen, föreslogs att sådanoralkirurgi som inte var att betrakta som led i en sjukdomsbehandling bordeomfattas av de regler som gäller för tandvård och inte av reglerna för denöppna hälso- och sjukvården. Som exempel på sådana behandlingar angavsbehandling med implantat, behandling vid tandlossningssjukdom, operativtavlägsnande av visdomstand samt rotspetsoperationer. Förslaget motiverades medatt allmäntandläkarna i större utsträckning borde få incitament att självautföra dessa behandlingar som likformiga ersättningsregler skapas,inte bara mellan allmän- och specialisttandvård utan även mellan offentlig ochprivat tandvård. Regeringen vidhåller denna uppfattning.När det gäller att i detalj bestämma vilka oralkirurgiska åtgärder som skallomfattas av reglerna inom hälso- och sjukvården är det, enligt propositionen,angeläget att detta görs så att inte onödiga gränsdragningsproblem uppkommer.Behandling av i första hand käkfrakturer, käkledskirurgi och rekonstruktivkirurgi och anomalikirurgi har i rapporten i omvandling (Ds1997:16) nämnts som åtgärder som bör omfattas av hälso- och sjukvårdensersättningssystem. Denna fråga måste därför, enligt regeringens mening, beredasvidare i det fortsatta arbetet med att detaljutforma de nya reglerna.Socialstyrelsen bör i samråd med landstingen ange i vilka situationer som ettsjukhus resurser behövs.Årskostnaderna för den oralkirurgiska verksamheten vid specialisttandklinikernahar uppskattats till . Av detta belopp kommer enligtbedömning hälften, dvs. , även fortsättningsvis att belastahälso- och sjukvården.MotionernaI motion So34 av () begärs ett tillkännagivande om attoralkirurgiska ingrepp måste vara kostnadsneutrala så att patienten har rättoch möjlighet till fritt vårdval. Det finns ett antal specialiseradeprivata vårdgivare som kan diagnostisera och behandla patienter med svårakroniska tillstånd. Det är, enligt motionären, även nödvändigt att här ta delav t.ex. och särskilda kunskaper (yrkande 9).I motion So222 av och () begärs tillkännagivande omvad som anförts om kostnaderna för tandskador. Motionärerna framhåller atttandvårdskostnaderna vid ett olycksfall kan bli ytterst kännbara för deekonomiskt svagaste i samhället. Vid ett olycksfall, där skada på både tänderoch annan kroppsdel uppstår, bör, enligt motionärerna, försäkringssy-stemetbehandla olycksfallet med åtföljande skador som en helhet så att hela skadanregleras som sjukvårdskostnad. För den enskilde är det svårbegripligt att enskada som drabbar huvud och tänder leder till andra ekonomiska konsekvenser änen skada på t. ex. ett ben. Avgiften bör i dessa fall vara sjukvårdsavgift,oavsett om en del av skadan handläggs av sjukvården och en del av tandvården,heter det i motionen.Utskottets bedömningUtskottet anser, i likhet med regeringen, att det i första hand är behandlingav käkfrakturer, käkledskirurgi och rekonstruktiv kirurgi och anomalikirurgisom skall ersättas enligt den öppna hälso- och sjukvårdens avgiftssystem. Ävenandra oralkirurgiska åtgärder kan dock på grund av patientens medicinskatillstånd kräva ett sjukhus medicinska och tekniska resurser. Det får ankommapå regeringen att i samråd med landstingen närmare ange i vilka situationer somett sjukhus medicinska och tekniska resurser behövs.Utskottet tillstyker 15 a § tredje stycket i förslaget till lag om ändring itandvårdslagen, med den ändringen att paragrafen i förtydligande syfte erhålleri bilaga 2 föreslagen lydelse. Utskottets förslag överensstämmer med Lagrådetsi denna del. Motionen So34 yrkande 9 avstyrks.Utskottet instämmer i princip i vad som anförs i motion So222 (m). Många skadorsom uppkommer vid t.ex. trafikolyckor torde vara av den arten att de kräveroralkirurgiska åtgärder. I sådana fall omfattas åtgärderna av hälso- ochsjukvårdens avgiftssystem. Utskottet är inte berett att nu förorda en sådanordning att hälso- och sjukvårdens avgiftssystem skall tillämpas för behandlingav alla tandskador som förorsakats av olycksfall. Utskottet anser att motionenbör avslås.BastandvårdEnligt regeringens bedömning bör alla vuxna personer erhålla ekonomiskt stödför den nödvändiga bastandvården i syfte att uppnå och bibehålla en godtandhälsa samt för att minska risken för större behandlingsbehov . Ibastandvården bör ingå sådana åtgärder som i nuvarande tandvårdstaxa finnsupptagna under följande rubriker- undersökning, diagnostik och rådgivning- förebyggande åtgärder- oralkirurgisk behandling, dvs. tanduttagning m.m.- pulpakirurgisk behandling, dvs. rotbehandling- konserverande behandling, dvs. fyllningar- övriga behandlingar, dvs. åtgärder för vilka tidsdebitering medgivits, dockinte protetik- akutbehandlingStödet för bastandvård innebär således att tandvårdsersättning skall lämnas förall tandvård med undantag för i huvudsak undersökningar och protetiska åtgärder(rekonstruktioner i någon form, t.ex. implantat, broar, enstaka kronor,inlägg).För vuxna patienter, , lämnas inte ersättning från försäkringentill undersökningar. Skälet härför är dels ekonomiska, dels att regeringen, ilikhet med utredningen, funnit det mer angeläget att stimulera yngre personeratt besöka tandvården. För att personer inte skall göra ettuppehåll i de regelbundna tandvårdsbesöken när de lämnat den avgiftsfria barn-och ungdomstandvården bör även undersökningar subventioneras. Undersökningskall också ingå för sådana långvarigt sjuka eller funktionshindrade som ärberättigade till särskilt stöd, oavsett ålder, anförs det vidare ipropositionen.Ersättning från den allmänna försäkringen bör, enligt regeringens mening,lämnas för varje åtgärd i bastandvården (med undantag av undersökningen förvuxna personer ). Ersättning för respektive åtgärd lämnas med ettgrundbelopp som motsvarar av det tandvårdsarvode som gällde för åtgärdenvid utgången av . (För patienter med väsentligt ökade tandvårdsbehovtill följd av sjukdom eller funktionshinder föreslås som tidigare nämnts enförhöjd ersättning som uppgår till av det tandvårdsarvode som gällde föråtgärden vid utgången av . )Ersättningen från försäkringen bör vara densamma för allmäntandvård som förspecialisttandvård. Utgångspunkten i fråga om specialisttandvård är denuvarande arvodena, som är lika för allmäntandläkare och specialister. Någonkategori av specialister med högre ersättning från försäkringen kommer inte attfinnas. De högre arvoden som lämnas till vissa specialister kompenserasav att prissättningen blir fri för alla vårdgivare.Genom att ersättning lämnas för respektive åtgärd utan självrisk blir bas-tandvården tillgänglig för alla vuxna. Därigenom kan den fylla den funktion förtandhälsan i ett folkhälsoperspektiv som regeringen funnit nödvändigt.Ersättningsbeloppens storlek bör, enligt propositionen, slutligt fastställasi den nya förordning om tandvårdstaxa som regeringen kommer att utfärda.MotionernaI motion So30 av m.fl. (m) yrkas avslag på förslaget ombastandvård i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 2). Motionärernadelar inte regeringens inställning om att unga friska människor skall erhållaen så stor subvention som föreslås i propositionen, som äldremänniskor eller personer med stora tandvårdsproblem skall få betala en stor delsjälva. Genom den avgiftsfria barn- och ungdomstandvården ges storaförutsättningar för att unga människor under en betydligt än vad somtidigare varit fallet klarar sig utan större tandvårdsproblem. Motionärernaanser att personer med en normal tandstatus skall stå för hela kostnaden förtandvård upp till ett högkostnadsskydd på . Regeringens förslag ryckerundan förutsättningarna för yngre personer att skydda sig mot högatandvårdskostnader genom att teckna en frivillig försäkring i ettförsäkringsbolag. Den konstruktion av stödet som regeringen förordar innebäratt endast personer med höga tandvårdskostnader skulle finna anledning attteckna en privat försäkring, vilket i realiteten torde vara omöjligt. Detfinns, menar motionärerna, knappast något försäkringsbolag som skulle varaintresserat av dessa grupper.I motion So31 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförts om att personer inte skall erhållasubventionerad tandvård (yrkande 8). Motionärerna är positiva till förslaget ombastandvård. En ersättning motsvarande av arvodena för dessa åtgärderenligt nu gällande tandvårdstaxa är rimlig med tanke på det finansiella läget.Motionärerna delar dock inte regeringens bedömning att personer i åldern 20-29år skall få subvention för undersökningar utan avvisar propositionen i dennadel. Är man myndig bör man, enligt motionärernas mening, kunnata ansvar för sin tandhälsa när man fyllt . Det är dock väsentligt attpersoner i får den information som är nödvändig för attde skall fortsätta med regelbundna tandvårdsbesök.I motion So35 (v) yrkande 1 yrkas att regeringen skall återkomma med förslagtill en ändring av tandvårdsförsäkringen. Motionärerna anser att den enskildeskostnader för bastandvården skall vara densamma som patientavgiften i den öppnahälso- och sjukvården, dvs. 200 kr.I motion So232 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande om vadsom anförts om ersättning ur tandvårdsförsäkringen för s. k. bastandvård(yrkande 1). Motionärerna anser att tandvårdsförsäkringen skall ge ersättningför bastandvård som är vårdbehovs- och diagnosrelaterad i stället för att denger ersättning i procent av kostnaden. Detta innebär att vissa grundläggandeåtgärder ersätts via försäkringen och att åtgärder därutöver bekostas av denenskilde eller via en privat eller kollektiv försäkring. Patienten betalar enpatientavgift, i storleksordning med dagens självrisk, för enbehandlingsperiod. Därefter träder högkostnadsskyddet in vad gäller vissa klartdefinierade behandlingar.I motion So226 av och () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehandling av akuta och kroniska tandinfektioner. Motionärerna anför atttandvårdsförsäkringen utretts i flera omgångar och åter är föremål förutredning. I avvaktan på dessa utredningar bör, enligt motionärernasuppfattning, akuta och kroniska tandinfektioner överföras till sjukförsäkringenoch därmed under sjukförsäkringens högkostnadsskydd.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens inställning att alla vuxna personer skall omfattasav ett ekonomiskt stöd för tandvård med undantag för i huvudsak undersökningaroch protetiska åtgärder, s.k. bastandvård. Försäkringsstödet kommer därmed attomfatta de behandlingsåtgärder som kan behövas för att de försäkrade skallkunna uppnå och vidmakthålla en god tandhälsa. I likhet med regeringen anserutskottet att det är angeläget att stimulera yngre personer till fortsattaregelbundna tandvårdsbesök efter att de lämnat den avgiftsfria barn- ochungdomstandvården. Utskottet har därför inte någon erinran mot att personermellan 20 och får stöd även för undersökning, diagnostik och rådgivning.Utskottet avstyrker därmed motionerna So30 (m) yrkande 2 delvis och So31 (fp)yrkande 8. Som anförs i propositionen bör tandvårdsersättning lämnas med fastakrontalsbelopp per utförd åtgärd och motsvara av de arvodesbelopp somgällde för åtgärden vid utgången av . Den nuvarande självrisken slopasdärmed, vilket kommer att innebära att fler vuxna får väsentligt ökademöjligheter att utnyttja försäkringsstödet. Utskottet finner det ändamålsenligtmed en bastandvård enligt ett sådant ersättningssystem. Genom att ersättningföreslås lämnas för respektive åtgärd utan självrisk blir bastandvårdentillgänglig för alla. Tandvårdsförsäkringen kan därigenom fylla en viktigfunktion för tandhälsan i ett folkhälsoperspektiv. Utskottet har redan i detföregående anfört att det ekonomiska stödet skall vara tandhälsoinriktat, dvs.stöd för att förhindra uppkomsten av skador hos hela befokningenskall sättas före ett ekonomiskt stöd för att ågärda redan uppkomna skador hosen mindre del av befolkningen. Utskottet avstyrker därför motion So30 (m)yrkande 2 delvis om att personer med normal tandstatus skall stå för helakostnaden för tandvård upp till ett högkostnadsskydd på . Utskottetavstyrker även yrkande 1 i motion So35 (v) om att avgifter för bastandvårdskall vara desamma som patientavgiften i den öppna hälso- och sjukvården.Motion So232 (c) yrkande 1 får i allt väsentligt anses tillgodosedd ochavstyrks.Om det skulle visa sig möjligt att ytterliga öka det ekonomiskastödet för tandvård anser utskottet, i likhet med utredningen, att det börövervägas om inte behandlingen av kroniska, vävnadsnedbrytandeinfektioner/inflammationer skulle överföras till hälso- och sjukvårdensavgiftssy-stem. Stödet till tandvård åt äldre och funktionshindrade i särskildaboendeformer m.m. och för tandvård som led i en sjukdomsbehandling, som skallersättas enligt hälso- och sjukvårdens avgiftssystem, kommer enligpropositionen även att innefatta viss ersättning för behandling till följd avinfektioner och inflammationer i munhåla och tänder. Utskottet avstyrker meddet anförda motion So226 (fp)Särskilt om abonnemangGrundkonstruktionen vad gäller försäkringsersättning för bastandvård är somovan nämnts utformad så att ersättning lämnas i efterhand för varje utfördåtgärd. Utredningen (ny inriktning på tandvårdsförsäkringen) har emellertidfunnit det angeläget att erforderlig tandvård också skall kunna erbjudas motett fast pris för . Utredningen betonar att ett fastprissystemmåste vara helt frivilligt, både för patient och vårdgivare. Ett sådant systemskall ses som en möjlighet för vårdgivare som vill pröva nya former och förpatienter som vill få större visshet om sin tandvård och sinatandvårdskostnader . Utredningen har därför föreslagitatt en fastprismodell införs som ett frivilligt alternativ inom bastandvården.Möjlighet bör således finnas för en patient att hos en vårdgivare teckna ettabonnemang på bastandvård under en viss tid.Genom en sådan fastprismodell kommer, enligt regeringens mening, möjlighetatt finnas att skapa ett begränsat och väldefinierat system.