bet · GL01LU12 · 1998-04-21 00:00:00 — InledningI betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 1997/98:7 Vårdnad,boende och umgänge jämte 34 motioner i hithörande frågor. Åtta motioner harväckts med anledning av propositionen, tolv under den allmänna motionstiden år1996 och fjorton under den allmänna motionstiden . Sammanlagt behandlasi betänkandet 109 motionsyrkanden.Lagutskottet har inhämtat socialförsäkringsutskottets och socialutskottetsyttranden över propositionen och de motioner som väckts med anledning avpropositionen. Yttrandena är fogade som bilaga 5 respektive bilaga 6 tillbetänkandet. Utskottet har vid ett studiebesök i inhämtatsynpunkter på de frågor som behandlas i propositionen från företrädare förtingsrätten och socialnämnden. Vidare har utskottet , i samband medett studiebesök hos (), inhämtat BO:s synpunkter påregeringens förslag.I ärendet har inkommit ett flertal skrivelser från enskilda med synpunkter pålagförslagen.Som ett led i beredningen av propositionen och motionerna anordnade utskottetden en offentlig utskottsutfrågning om de i propositionenföreslagna ändringarna i m.m. Vid utfrågningen deltogföreträdare för Justitie- och Socialdepartementen, ,Länsrätten i län, , ,, , - Barnens Rätt i Samhället,Familjerätterna i söderkommuner, , Föreningen , , för kvinnojourer i (ROKS), RäddaBarnen, kommun (), , , , ,Mansjourers , ochUmgängesrätts samt universitetslektor , . Vad som framfördes vid utskottsutfrågningen framgår av bilaga 7till betänkandet.Som en allmän bakgrund vill utskottet erinra om att den svenska familjerättensedan början av 1970-talet har varit föremål för en fortlöpande reformering.Utvecklingen på området har präglats av strävanden att tillgodose barnetsintressen i relation till föräldrarna. ändrades (FB)regler om vårdnad om barn (prop. 1973:32, bet. LU 20). Reformen innebar bl.a.att frågan om vem av makarna som bär skulden till söndringen inte får tillmätasbetydelse vid avgörande av vem av dem som efter en skilsmässa skall fåvårdnaden om barnen. med dessa ändringar infördes bestämmelser somsyftade till att stärka fäders möjligheter att få vårdnaden om sina barn i defall föräldrarna inte är gifta med varandra. Bestämmelserna innebär attföräldrarna likställs när det gäller rätten att efter särskild prövning fåvårdnaden om sina barn.Ett annat viktigt steg i reformarbetet togs då det infördes enmöjlighet för föräldrar, som inte är gifta med varandra eller som har skiltsig, att efter prövning av domstol få gemensam vårdnad om sina barn. Vidareutmönstrades termerna barn i äktenskap och barn utom äktenskap urlagstiftningen som ett led i avvecklingen av den särreglering som gällt förbarn till föräldrar som inte varit gifta med varandra. I dettalagstiftningsärende begärde på hemställan av lagutskottet att förslagtill nya regler om underhållsbidrag skulle läggas fram med förtur (prop.1975/76:170, bet. LU 33). begäran ledde till att det år 1978företogs en genomgripande reform av underhållsreglerna i FB som bl.a. innebaratt dessa - liksom bestämmelserna om bidragsförskott - anpassades till de nyavårdnadsreglerna (prop. 1978/79:12, bet. LU 9). beslutade riksdagenom ett nytt samhällsstöd, kallat underhållsstöd, som ersatte bidragsförskottet.Utgångspunkten var dels att samhällsstödet till barn vars föräldrar inte bortillsammans skulle vara oberoende av regler omunderhållsbidrag, dels att reglerna skulle utformas så att statens kostnaderminskas (prop. 1995/96:208, bet. 1996/97:SfU3).I början av år 1983 fattade beslut om ändringar i bl.a. FB:sbestämmelser om vårdnad och umgänge (prop. 1981/82:168, bet. LU 1982/83:17).Ett av syftena med lagändringarna var att stärka barnens rättsliga ställning.Genom lagändringarna blev det bl.a. möjligt för makar att utan särskiltdomstolsbeslut efter en skilsmässa gemensamt utöva vårdnaden om sina barn.Vidare förenklades förfarandet i de fall då ogifta föräldrar som bortillsammans med sina barn vill få gemensam vårdnad om barnen. I de ändradebestämmelserna slogs också fast att barnets vårdnadshavare har ansvar för attbarnets behov av umgänge med den andre föräldern tillgodoses.Under våren 1983 antog också ändringar i omverkställighet av allmän domstols avgöranden om vårdnad och umgänge (prop.1982/83:165, bet. LU 41). Ändringarna innebar bl.a. att möjligheterna attbesluta om polishämtning av barn begränsades och att länsrättens befogenhet attvägra verkställighet i viss mån utökades. Vidare gavs allmän domstol möjlighetatt, i samband med avgörande om vårdnad eller umgänge, i vissa fall förordna omverkställighet.År 1977 tillsattes utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt med uppdraget attöverväga olika åtgärder för att stärka barns rättsliga ställning. Utredningenskulle enligt direktiven själv kartlägga problemområdet och ange i vilka ämnenlagändringar borde komma i fråga. Utredningens första delbetänkande (SOU1978:10) Barnets rätt 1. Om förbud mot aga resulterade i att det i FB infördesförbud mot aga av barn. I sitt andra delbetänkande (SOU 1979:63) Barnets rätt2. Om föräldraansvar m.m. lade utredningen fram förslag till bl.a. regler omvårdnad, umgänge och överlämnande av barn. Vissa av förslagen kom att liggatill grund för de ändringar i FB som genomfördes . Betänkandet innehöllockså förslag om talerätt och representation för barn i mål om vårdnad m.m.Åren 1982 och 1984 fick utredningen tilläggsdirektiv för sitt arbete.Utredningen skulle bl.a. undersöka om - och i så fall i vilken utsträckning -barn skall ha talerätt i mål om vårdnad m.m. Utredningen skulle även utredahuruvida domstolarna vid handläggningen av sådana mål bör tillförasbarnpsykologisk sakkunskap. Utredningen avgav sitt tredjeoch sista delbetänkande (SOU 1987:7) Barnets rätt 3. Om barn i vårdnadstvister- talerätt för barn m.m., vari bl.a. de angivna frågorna behandlades.Hösten 1990 beslutade om ytterligare ändringar av FB:s bestämmelserom vårdnad och umgänge (prop. 1990/91:8, bet. Ändringarna, som trädde ikraft , syftade särskilt till att underlätta en utveckling motatt föräldrarna i större utsträckning skall ta ett gemensamt ansvar för barnetoch själva komma överens om hur vårdnads- och umgängesfrågor skall lösas. Ettviktigt inslag i reformen var en satsning på s.k. samarbetssamtal, dvs. samtaldär föräldrarna under sakkunnig ledning försöker nå enighet i frågor rörandevårdnad och umgänge. Enligt de nya reglerna skall samarbetssamtal erbjudasföräldrar i alla kommuner. Vidare kan domstolen i ett mål om vårdnad ellerumgänge ta initiativ till att samarbetssamtal kommer till stånd och uppdra åtsocialnämnden eller något annat organ att anordna samarbetssamtal. Fr.o.m. den1 skall gemensam vårdnad kunna komma i fråga inte bara närföräldrarna är ense om det utan också om ingen av dem utesluter dennavårdnadsform. När det gäller ogifta föräldrar innebar reformen att dessa skallkunna få gemensam vårdnad genom en anmälan till socialnämnden i samband med attfaderskapet fastställs. En uttrycklig bestämmelse infördes om att domstol, i defall gemensam vårdnad inte är aktuell, vid bedömningen av vad som är bäst förbarnet skall fästa avseende särskilt vid barnets behov av en nära och godkontakt med båda föräldrarna. När det gäller umgänge innebar reglerna attvårdnadshavaren skall lämna sådana upplysningar om barnet som kan främjaumgänget. En annan nyhet var att de interimistiska besluten, i stället för attavse vårdnaden, skall kunna ta sikte på vem barnet skall bo tillsammans med.Beträffande förfarandet i vårdnadsmål innebar lagändringarna vidare attvårdnadsutredningen skall utföras av en tjänsteman vid socialnämnden och attutredningen skall överlämnas till domstolen utan något ställningstagande frånnämndens sida.I samband med riksdagsbeslut om vissa ändringar i omvårdnad och umgänge behandlades frågor om barns ställning i mål om vårdnad ochumgänge med anledning av motionsyrkanden. Utskottet redovisade därvid förslagom barns talerätt m.m. som hade lagts fram av Utredningen om barnensrätt. Spörsmålet borde enligt utskottet övervägas ytterligare i lämpligtsammanhang, och det borde ankomma på regeringen att bestämma formerna härför.Vad utskottet sålunda anförde gav regeringen till känna (se bet.1990/91:LU13, rskr. I proposition 1994/95:224 tog upp de frågorsom omfattades av tillkännagivande . Syftet med propositionenvar att skapa garantier för att barn får komma till tals i mål och ärenden idomstolar. Med bifall till propositionen beslutade om uttryckligabestämmelser om barns rätt att komma till tals i mål och ärenden om vårdnad, imål om umgänge, i adoptionsärenden och i namnärenden. När en domstol skallavgöra vad som är till barnets bästa skall domstolen ta hänsyn till barnetsvilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Reformen innebar vidare attden som verkställer utredning i sådana mål skall, om det inte är olämpligt,söka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten. De nya reglernaträdde i kraft (bet. 1995/96:LU2).När det gäller bortförande och andra övergrepp mot barn beslutade riksdagenvåren 1993 om vissa ändringar i syfte att effektivisera förfarandet beträffandebarn som olovligen förts till eller kvarhållits i . En uttryckligbestämmelse infördes i FB om att domstolen när den bedömer en umgängesfrågaskall beakta risken för att barnet i samband med utövande av umgänget utsättsför övergrepp, olovligen bortförs eller kvarhålls eller annars far illa.Lagändringarna trädde i kraft (prop. 1992/93:139, bet. LU22).Hösten 1993 tillkallade regeringen en särskild utredare för att utvärdera1991 års reform av (dir. 1993:120). Utvärderingen skulle särskiltinriktas på frågan hur satsningen på samarbetssamtal inverkat på handläggningenav vårdnads- och umgängestvister. Vidare skulle utredningen överväga omhandläggningsreglerna borde ändras. Utredningen, som antog namnetVårdnadstvistutredningen, avlämnade betänkandet (SOU 1995:79) Vårdnad,boende och umgänge.Frågor om vårdnad och umgänge har även behandlats av Arbetsgruppen ompapporna, barnen och arbetslivet (Pappagruppen). överlämnadePappagruppen sin slutrapport (Ds 1995:2).Sommaren 1993 tillkallades en särskild utredare för att se över reglerna omfastställande av underhållsbidrag m.m. Utredningen, som antog namnetUnderhållsbidrags- och bidragsförskottsutredningen -93, avlämnade i mars 1995sitt betänkande (SOU 1995:26) Underhållsbidrag och bidragsförskott.Förslagen i den proposition som utskottet nu har att behandla bygger påbetänkandet Vårdnad, boende och umgänge samt delar av Pappagruppens slutrapportoch delar av betänkandet Underhållsbidrag och bidragsförskott.I sammanhanget finns också skäl att erinra om att strävandena mot ett störrehänsynstagande till barnets intresse också har kommit till uttryck på detinternationella planet. Sålunda antog generalförsamling den20 en konvention om barnets rättigheter. Konventionen, somgodkändes av (prop. 1989/90:107, bet. SoU28),innehåller bestämmelser avsedda att tillförsäkra barn grundläggande rättigheteroch att bereda barn skydd mot övergrepp och utnyttjande. Konventionen rör ocksåfrågor om vårdnad och umgänge. För del trädde konventionen i kraft den2 . lämnade en första rapport till FN om hurSverige följer konventionen. Rapporten har granskats av förbarnets rättigheter. Enligt kommittén återspeglar den svenska lagstiftningensåväl konventionens bestämmelser som de generella principer som tjänar somvägledning för dess tillämpning.År 1996 tillsattes en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en bredöversyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till bestämmelsernai FN:s konvention om barnets rättigheter. Kommittén fick vidare i uppdrag attskapa större klarhet och ett ökat mått av samsyn vad gäller innebörden avbegreppet ?barnets bästa? i och svensk rätt samt att därvidsärskilt analysera eventuella målkonflikter. Kommittén, som antog namnetBarnkommittén, har avlämnat delrapporten (SOU 1996:115) ochutlänningslagen. avlämnade kommittén sitt huvudbetänkande (SOU1997:116) Barnets bästa i främsta rummet - FN:s konvention om barnetsrättigheter förverkligas i . Betänkandet har remissbehandlats och beredsför närvarande i () har i sin till regeringen överlämnaderapport för i ett särskilt avsnitt gett sin syn på barnkonventionensställning i . I rapporten hävdas bl.a. att detbehövs en nationell strategi för hur succesivt skallgenomföras på alla nivåer i samhället.Propositionen innehåller förslag till ändringar i om vårdnadm.m. Förslagen syftar till att betona vikten av samförståndslösningar ochunderlätta för föräldrar att i så stor utsträckning som möjligt komma överensom hur frågor om vårdnad och umgänge m.m. skall lösas. Ett annat syfte medförslagen är att bana väg för ökad användning av gemensam vårdnad.Enligt propositionen bör åtgärder vidtas för att öka samarbetssamtalenstillgänglighet och kvalitet. Ansvaret för att information om möjligheterna tillsamarbetssamtal når ut till berörda föräldrar bör enligt regeringen vila påSocialstyrelsen. Det bör också vara uppgift att utvecklametoder för samarbetssamtal och överväga hur barn skall informeras och fåmöjlighet att komma till tals vid samtalen. Några lagändringar för att utvecklasamarbetssamtalens tillgänglighet och kvalitet behöver enligt propositioneninte göras. I FB föreslås en bestämmelse som erinrar om att föräldrar harmöjlighet att genom samarbetssamtal få hjälp att nå enighet i frågor omvårdnad, boende och umgänge. Samtalen föreslås inte bli obligatoriska.Regeringen föreslår vidare att domstolen skall kunna vägra att upplösa dengemensamma vårdnaden eller förordna om sådan vårdnad mot en förälders vilja. Enförutsättning för ett sådant förordnande är att gemensam vårdnad är bäst förbarnet. Frågan om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar bör enligtpropositionen övervägas ytterligare.Har båda föräldrarna vårdnaden om barnet skall domstolen enligt regeringensförslag kunna besluta om barnets boende och umgänge. Vad domstolen bestämt ombarnets boende skall kunna verkställas enligt bestämmelserna i 21 kap. FB.Samarbetssamtal skall kunna avse även frågor om barnets boende. Barnets rätttill umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med lyfts, enligtpropositionens förslag, fram i lagen. Vidare betonas föräldrarnas gemensammaansvar för att barnets behov av umgänge så långt möjligt tillgodoses. Härigenomunderstryks också att en förälder som barnet inte bor tillsammans med har enskyldighet att umgås med barnet.I propositionen föreslås vidare att den förälder som barnet bor hos skall tadel i de resekostnader som kan uppkomma i samband med att barnet umgås med denandra föräldern. Bidragsskyldigheten skall bestämmas efter vad som är skäligtmed hänsyn till föräldrarnas ekonomiska förmåga och övriga omständigheter.En annan nyhet är att föräldrarna skall kunna bestämma om vårdnad, boende ochumgänge genom avtal. Avtalet skall gälla, om det godkänns av socialnämnden Detskall godkännas, om det som har överenskommits är till barnets bästa eller -när avtalet går ut på gemensam vårdnad - inte är uppenbart oförenligt medbarnets bästa. Vid bedömningen skall hänsyn tas till bl.a. barnets vilja medbeaktande av barnets ålder och mognad. Ett godkänt avtal skall enligt det nuföreliggande förslaget kunna verkställas på samma sätt som ettdomstolsavgörande som har vunnit laga kraft.Rätten till umgängesavdrag vid betalning av underhållsbidrag ochåterbetalning av underhållsstöd föreslås vidgad. En bidragsskyldig förälder somhaft barnet hos sig av minst fem hela dygn ellerunder en kalendermånad haft barnet hos sig i minst sex hela dygn skall sålundafå göra ett avdrag från det underhållsbidrag som han eller hon skall betala.Motsvarande regler föreslås gälla för rätten till umgängesavdrag vidåterbetalning enligt lagen (1996:1030) om underhållsstöd.Slutligen inrymmer förslaget ett upphävande av lagen (1973:650) om medlingmellan samlevande.Samtliga lagändringar var avsedda att träda i kraft den 1 april 1998.I motion 1997/98:L9 av m.fl. (v) yrkas att propositionenskall avslås. Motionärerna menar att lagförslagen inte står i överensstämmelsemed principen om barnets bästa. Framför allt har, enligt motionärernas mening,skyddet av barn mot misshandel och övergrepp inte beaktats i tillräckligutsträckning. Detta kommer enligt motionärerna till uttryck genom attregeringen, trots brist på svensk forskning och i strid med internationellforskning, utgår från att gemensam vårdnad alltid är bra för barnet (yrkande1).Utskottet vill först erinra om att hänsynen till barnets intressen har ståtti förgrunden redan vid de tidigare vidtagna och av utskottet inledningsvisredovisade reformerna av FB. Syftet har varit att ge barnet en starkarerättslig ställning och därvid klarare markera barnets behov och de hänsyn sombör tas till barnets bästa. De i förevarande proposition framlagda lagförslagenmåste, enligt utskottets mening, i ett helhetsperspektiv ses som ytterligaresteg på den inslagna vägen. Inför ett ställningstagande till motionsyrkandetmåste vidare beaktas att förslagen syftar till att betona vikten avsamförståndslösningar och underlätta för föräldrar att i så stor utsträckningsom möjligt komma överens om hur frågor om vårdnad och umgänge skall lösas.Utskottet kan inte finna annat än att ett sådant synsätt är väl förenligt medprincipen om barnets bästa och ser med tillfredsställelse att den utvecklingsom påbörjats mot att föräldrarna i allt större utsträckning tar ett gemensamtansvar för barnet och själva kommer överens om hur vårdnadsfrågorna skall lösasnu fortsätter och främjas.Därutöver vill utskottet erinra om att det i propositionen - för attytterligare betona principen om barnets bästa - föreslås en övergripandebestämmelse (6 kap. 2 a §) om att barnets bästa skall komma i främsta rummetvid avgörande av alla frågor om vårdnad, boende och umgänge. Detta innebärvisserligen inte någon förändring i gällande rätt, men bestämmelsen markerartydligare än som är fallet att barnets bästa alltid skall finnas med somen utgångspunkt för bedömningen och att de mer preciserade bestämmelserna iFB:s kapitel om vårdnad, boende och umgänge tar sitt avstamp i denna allmännaregel. Den föreslagna portalparagrafen skall nämligen, såsom framgår avpropositionen, utgöra en grundval för lagens mer konkreta regler och markeraatt barnets bästa alltid skall finnas med som en bas för bedömningen. Genom dennya bestämmelsen knyts också regleringen av frågor om vårdnad, boende ochumgänge tydligare till . Vid bedömningen av vad som skall ansesvara barnets bästa måste, anförs det i propositionen, hänsyn tas till allt somrör barnets fysiska och psykiska välbefinnande och utveckling. Så långt det ärmöjligt skall därvid såväl kortsiktiga som långsiktiga effekter för barnetbeaktas. Däremot säger det sig, såsom också regeringen anför, att det ofta ärnära nog omöjligt att objektivt slå fast vad som är bäst för barnet. I sistahand blir det domstolens respektive socialnämndens uppfattning, antaganden ochbedömningar som blir avgörande.Utskottet anser mot den nu angivna bakgrunden att bör ta ställningtill de enskilda förslagen och delar således inte den uppfattning som förtsfram i motion 1997/98:L9 att propositionen skulle vara oförenlig med principenom barnets bästa. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionensyrkande 1.Utskottet övergår därmed till att under skilda rubriker ta upp frågor som haraktualiserats genom motionerna eller som eljest tilldragit sig utskottetsuppmärksamhet. Betänkandet följer i huvudsak propositionens disposition.SamarbetssamtalMed samarbetssamtal avses samtal under sakkunnig ledning i syfte att föräldrarskall nå enighet i frågor om vårdnad och umgänge. Samarbetssamtal som en metodatt lösa vårdnads- och umgängestvister introducerades ,och är kommunerna enligt 12 a § socialtjänstlagen(1980:620) skyldiga att erbjuda föräldrar möjlighet till samarbetssamtal.I mål om vårdnad och umgänge får domstolen uppdra åt socialnämnden ellernågot annat organ att i barnets intresse anordna sådana samtal i syfte att nåenighet mellan föräldrarna (6 kap. 18 § FB). Samtalen är inte obligatoriska,och de förutsätter inte samtycke från föräldrarnas sida. Utgångspunkten är istället att ett förordnande om samarbetssamtal kan meddelas så snart det kanantas tjäna något syfte. Dessa bestämmelser, som infördes , syftadesärskilt till att bana väg för en utveckling mot att föräldrarna själva i såstor utsträckning som möjligt skall kunna komma överens, och ilagstiftningsärendet strök utskottet under betydelsen av att föräldrar som harseparerat kan lösa uppkommande frågor rörande barnen i samförstånd (bet.1990/91:LU13).I den nu föreliggande propositionen gör regeringen bedömningen att åtgärderbör vidtas för att öka samarbetssamtalens tillgänglighet och kvalitet. Ansvaretför att information om möjligheterna till samarbetssamtal når ut till berördaföräldrar bör, enligt regeringens mening, vila på . Det börockså vara uppgift att utveckla metoder för samarbetssamtalenoch överväga hur barnen skall informeras och få möjlighet att komma till talsvid samtalen.I propositionen föreslås också att det i 6 kap. 18 § första stycket FB införsen bestämmelse som erinrar om att föräldrarna har möjlighet att genomsamarbetssamtal få hjälp att nå enighet i frågor om vårdnad, boende ochumgänge. Avsikten med den föreslagna bestämmelsen är att markera attföräldrarna bör försöka lösa sin konflikt i samförstånd innan de vänder sigtill domstol med sin tvist. Ingenting hindrar emellertid att föräldrarnainleder eller fortsätter samtalen efter det att tvisten börjat handläggas viddomstol.I flera motioner föreslås ytterligare åtgärder i syfte att föräldrarna skallkunna komma överens i frågor som rör barnen och att föräldrarna skall erbjudaskvalificerad hjälp med detta. I motion 1997/98:L11 av m.fl. (mp)anförs att samhället måste satsa mer på förebyggande arbete för att minskaantalet vårdnadstvister i domstol. I motionen begärs ett tillkännagivande härom(yrkande 2). Vidare yrkar motionärerna att skall begära förslag omhur samarbetssamtal skall kunna erbjudas vid alla separationer där barn ärinblandade (yrkande 10).I motion 1997/98:So629 av m.fl. (kd), som väckts under denallmänna motionstiden , förespråkas införandet av en förhandlingsmodelldär föräldrarna tillsammans med familjerådgivare kan komma överens i frågor somrör umgänge och därmed sammanhängande kostnader. Motionärerna begär etttillkännagivande om att stöd och hjälp bör ges föräldrarna i samband med enskilsmässa (yrkande 12).I motion 1996/97:A707 av m.fl. (kd), som väckts under denallmänna motionstiden , framhålls att barnen måste sättas i centrum vid enfamiljeseparation, och det begärs ett tillkännagivande om behovet av enförhandlingsmodell för föräldrar som separerar. Enligt motionärerna börfamiljedomstolar inrättas inom (yrkande 5).Även i motion 1997/98:L5 av m.fl. (kd) förespråkasinrättandet av särskilda familjenämnder - instanser bestående av personer medbl.a. juridisk, social, barnpsykologisk och ekonomisk kompetens dit föräldrarsom tänker separera kan vända sig för att få information och hjälp att kommafram till en överenskommelse. En sådan nämnd skulle handlägga ärendet innan deteventuellt går vidare till domstol. Motionärerna yrkar att skallbegära förslag om att inom inrätta familjenämnder med speciellsammansättning och kompetens (yrkande 6).Inför ett ställningstagande till de nu aktuella motionerna måsteutgångspunkten vara att erfarenheterna av verksamheten med samarbetssamtal harvisat sig vara mycket positiva. Av utvärderingframgår att antalet samarbetssamtal har mer än fördubblats mellan åren 1986 och1993. Detta har lett till att föräldrarna i allt större omfattning kommeröverens i frågor om vårdnad och umgänge. Särskilt samarbetssamtal före ettdomstolsförfarande har, enligt vad redovisat, visatsig ge bra resultat och dessutom med liten resursåtgång. Detta kan inteföranleda utskottet att dra någon annan slutsats än att samarbetssamtalen ärett bra instrument för att lösa konflikter.