bet · GL01JuU13 · 1998-05-12 00:00:00 — Sådant stadgande har gjorts bl.a. avseende grovavåldsbrott, såsom grov misshandel, men inte för grova sexualbrott.Regeringen föreslår nu i propositionen att underlåtenhet att anmäla eller påannat sätt avslöja grova sexualbrott som är å färde skall straffbeläggas. Debrott som omfattas av lagförslaget är våldtäkt, grov våldtäkt, grovt sexuelltutnyttjande av underårig och grovt koppleri.Enligt utskottets uppfattning finns det inte skäl att göra någon åtskillnadmellan å ena sidan grova våldsbrott och å andra sidan grova sexualbrott när detgäller frågan om det bör vara straffbart att underlåta att anmäla eller avslöjasådana brott. Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag om attunderlåtenhet att anmäla eller på annat sätt avslöja även grova sexualbrott somär å färde skall straffbeläggas. Härigenom får motion Ju919 (v) - vari yrkasatt ett underlåtenhetsbrott skall införas motsvarande det regeringen föreslagit- anses vara tillgodosedd, och motionen avstyrks i denna del.Det förhållandet att det vid sexuella övergrepp mot barn i hemmet kan vara ennära anhörig till såväl barnet som till förövaren som i sådant fall straffaskan, som regeringen framhåller i propositionen, inte utgöra något avgörandeskäl mot en kriminalisering. Enligt ansvarsbestämmelsen för underlåtenhet attanmäla eller avslöja brott i 23 kap. 6 § gäller som förutsättningför ansvar att en sådan åtgärd kan ske utan fara för honom själv eller hansnärmaste. Härav följer att en sådan skyldighet inte finns exempelvis i sådanafall då åtgärden skulle avslöja att anmälaren eller någon denne närståendegjort sig skyldig till brott. I detta avseende korresponderar bestämmelsen medden möjlighet som finns enligt 36 kap. 6 § för närstående attvägra yttra sig vid en nära anhörigs brottslighet. En sådan konflikt kan förövrigt uppkomma när det gäller underlåtenhet att avslöja andrabrott, t.ex. grov misshandel.I motion Ju28 (v) anförs att det inte är rimligt att en förälder saknarskyldighet att anmäla ett sexualbrott mot sitt barn om förövaren är den andreföräldern. Motionärerna anser att frågan bör ses över i samband med den översynav sexualbrotten som regeringen aviserat i propositionen och som utskottetbehandlar nedan.Frågan om i vilka fall man bör vara skyldig att avslöja eller hindra engärning har varit föremål för utförlig behandling av Straffansvarsutredningen.Utredningens betänkande Straffansvarets gränser (SOU 1996:185 s. 315 f) är nuföremål för beredning i . Utan att här gå närmare in på deförslag lagt fram anser utskottet inte att beredningenav dessa bör föregripas. Inte heller behöver frågan utredas på nytt. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju28 i denna del.I detta sammanhang skall slutligen nämnas att det i motion Ju27 (fp) yrkasatt det även bör införas en skyldighet att ingripa och hindra brott mot liv ochhälsa. I motionen lämnas förslag till en ny bestämmelse i brottsbalkenmotsvarande ett av framlagt lagförslag. Även i motionJu724 (s) anförs att det borde vara straffbart att inte ingripa då någonutsätts för våldtäkt.Inte heller i denna fråga bör beredningen av utredningens förslag föregripas.Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju27 och Ju724 i denna del.Översyn av bestämmelserna om sexualbrottSom framgått ovan har straffbestämmelserna om sexualbrott ändrats ett flertalgånger , framför allt i syfte att förstärka skyddet förbarn mot att utsättas för sexuella övergrepp. Den senaste totala översynengjordes år 1983.Regeringen konstaterar i propositionen att det flertalet ändringar som gjortsefter den senaste översynen lett till att systematiken och sambanden mellanolika bestämmelser i kapitlet delvis gått förlorad. Vidare anför regeringen attdet finns ett behov av att ändra våldtäktsbestämmelsen när det gäller barn.Kravet på våld eller hot för ansvar för våldtäkt har medfört särskildasvårigheter när det gäller gärningar som riktas mot små barn. Utövande av våldsom förutsättning för ansvar för våldtäkt kan enligt regeringen geotillfredsställande resultat vid den straffrättsliga bedömningen när gärningenriktar sig mot ett litet barn. Det kan i många fall vara stötande att ettsexuellt övergrepp mot ett barn som är så litet att något våld ivåldtäktsparagrafens mening inte krävs för att utföra gärningen inte kanbetecknas som våldtäkt.En annan fråga som regeringen tar upp i propositionen är de uppmärksammadedomar som meddelats och som behandlar våldtäkt och sexuelltutnyttjande mot unga kvinnor. Domarna väcker frågor om bl.a. gränsdragningenmellan olika bestämmelser i sexualbrottskapitlet. Det finns enligt regeringenäven ett behov av att belysa om våldtäktsbrottet bör fokusera på samtycket istället för på våldet samt vilken grad av våld som skall krävas för de olikasexualbrotten.Sammanfattningsvis anser regeringen att en total översyn av sexualbrotten nubör ske och att översynen bör avse såväl systematiken som de lagtekniska ochsakliga lösningarna. I propositionen aviserar regeringen att den inom kortkommer att tillsätta en utredning som skall få till uppgift att göra en sådanöversyn. I utredningens uppdrag kommer också att ingå att göra en undersökningav domstolarnas straffmätning och bedömning av straffvärdet vid sexualbrott.I motionerna Ju716, Ju724 och Ju934 (samtliga s), Ju917 (c), Ju27, Ju701 ochJu901 (alla fp), Ju919 (v) samt Ju32 och Ju703 (båda mp) begärs attbestämmelserna om våldtäkt och sexuellt utnyttjande bör ses över. I flera av denämnda motionerna framhåller motionärerna att en sådan översyn bör bedrivasskyndsamt.Utskottet konstaterar att frågan om att göra en översyn avsexualbrottskapitlet varit aktuell . Frågan berördes ipropositionen Ökat skydd för barn (1994/95:2 s. 18) och i budgetpropositionen1994/95:100 (bil. 3 s. 10) aviserade justitieministern att regeringen skulle taett initiativ till en sådan översyn.Utskottet såg då, liksom vid senare tillfällen (se bet. 1994/95:JuU24 s. 7)med tillfredsställelse att regeringen avsåg att få till stånd en allmän översynav bestämmelserna om sexualbrott. Utskottet har också bl.a. uttalat attbestämmelserna om våldtäkt mot barn bör ses över i syfte att åstadkomma enordning där fler fall av övergrepp mot barn som i övrigt uppfyllerförutsättningarna för våldtäkt också kommer att bedömas som sådant brott (bet.1994/95:JuU24 s. 7).Utskottet ser således med tillfredsställelse att regeringen nu kommer atttillsätta en sexualbrottsutredning. De ovan nämnda motionerna får enligtutskottets mening i dessa delar anses tillgodosedda.Enligt vad utskottet inhämtat har några direktiv till den aviseradeutredningen ännu inte beslutats. Utskottet utgår emellertid från att regeringeninom kort kommer att fatta ett sådant beslut och tillsätta en utredning. Detföreligger inte heller någon oenighet kring behovet av den aviseradeutredningen samt behovet av lagändringar varför utskottet även utgår från attutredningen kommer att bedrivas skyndsamt. Något särskilt uttalande i frågan ärenligt utskottets mening därför inte erforderligt.Utskottet avstyrker således bifall till motionerna Ju27, Ju32, Ju701, Ju703,Ju716, Ju724, Ju901, Ju917, Ju919 och Ju934 i nu behandlade delar.I motion Ju28 (v) anförs att den aviserade utredningen även bör få i uppdragatt utreda frågan om förhör med barn i sexualbrottmål. Enligt motionärerna serbarns möjligheter att bli förhörda så olika ut att dessa bör klargöras avutredningen.Utskottet behandlade i betänkande 1997/98:JuU18 (s. 6) frågan om förhör medbarn - vid det tillfället förhör med barn som hörs som vittnen. I detbetänkandet återfinns en redogörelse för de lagbestämmelser som gäller vidförhör med barn samt för de allmänna råd utfärdat i frågan.Vad i övrigt gäller genomförandet av förhör med barn i ärenden om misshandeleller sexuella övergrepp är det viktigt att de yrkesgrupper som kommer ikontakt med dessa barn - däribland polis, åklagare och domstol - har godakunskaper och genomtänkta arbetsmetoder. Detta är enligt utskottets mening intei första hand en fråga som bör ingå i den av regeringen aviserade utredningen.Enligt utskottets mening bör motion Ju28 avslås i denna del.I likhet med vad socialutskottet framfört i sitt betänkande Barnfrågor(1997/98:SoU13) utgår justitieutskottet dock från att regeringen noga följerutvecklingen när det gäller barn som utsatts för sexuella övergrepp och de barnsom misshandlats och vidtar ytterligare åtgärder om det visar sig nödvändigt.I detta sammanhang skall slutligen tas upp en motion, Ju704 (kd), i vilkendet begärs lagstiftning mot sexturism. Vad som närmast begärs är ett förbud motatt arrangera sexresor utomlands för pedofiler och att det skall varabrottsligt att hjälpa eller uppmuntra personer att ha sexuellt umgänge med barnutomlands. Enligt motionärernas mening finns det anledning att studera en nyengelsk lag på detta område.Utskottet behandlade ett motsvarande yrkande i betänkande 1996/97:JuU11 (s.15 f). För en närmare redogörelse för lagstiftningen på området m.m. hänvisasdit. Sammanfattningsvis konstaterade utskottet att frågan om sexuellexploatering av barn är uppmärksammad på olika sätt. Enligt utskottetsuppfattning saknades det anledning för att då göra några uttalanden ifrågan och den då aktuella motionen avstyrktes.Utskottet har inte någon annan uppfattning och avstyrker bifall tillmotion Ju704.I detta sammanhang vill utskottet även nämna att samtliga länder iÖstersjöregionen ratificerat . Genom denna har länderna åtagitsig att skydda och vidta åtgärder mot kommersiell sexuell exploatering av barn.Vid Östersjöstaternas Råd i beslutade utrikesministrarna attpåbörja ett samarbete på området.Vidare har frågan om sexuell exploatering av barn uppmärksammats inomEuroparådet. Som exempel kan nämnas att parlamentariska församlingnyligen antagit en rekommendation till om attarbeta aktivt i bl.a. dessa frågor.Könsneutral lagtextI propositionen föreslås att språket i centrala bestämmelser i 3-6 kap.brottsbalken görs könsneutralt samt föreslås vissa andra språkligaförändringar. Utskottet har inte någat att invända häremot och anser attregeringens förslag till lagändringar bör antas.KönsstympningEn skärpt lagstiftningKönsstympning av kvinnor är förbjuden i . I 1 § lagen (1982:316) medförbud mot omskärelse av kvinnor anges att ett ingrepp i de kvinnliga yttrekönsorganen i syfte att stympa eller åstadkomma andra bestående förändringar avkönsorganen inte får utföras. Förbudet gäller oavsett om samtycke tillingreppet har lämnats eller inte. Även om kvinnan, eller vårdnadshavaren om detgäller ett barn, uttryckligen begär ett ingrepp av detta slag får det såledesinte utföras. Lagen syftar till att förhindra att kvinnlig könsstympning utförsi . är avsikten att markera ett avståndstagande från denkvinnosyn som bruket av könsstympning ger uttryck för. Med ingrepp menas ilagen alla typer av åtgärder från de mest omfattande till de minst ingripande.Alla former av ingrepp är således otillåtna.Den som bryter mot förbudet kan dömas till fängelse i högst . Omomständigheterna är förmildrande döms till böter. I de fall brottet medförtlivsfara, svår kroppsskada, allvarlig sjukdom eller i annat fall inneburit ettsynnerligen hänsynslöst beteende skall brottet bedömas som grovt. Straffet fördet grova brottet uppgår till fängelse i lägst ett och högst . Faktorersom kan påverka bedömningen av om brottet är grovt är enligt förarbetenaskadans fysiska och känslomässiga omfattning, kvinnans ålder vid ingreppet,hennes inställning till det och om det begåtts som ett led i en verksamhet sombedrivs i stor omfattning m.m. I lagen anges också att försök är straffbartenligt regler.I propositionen föreslår regeringen att begreppet könsstympning skall ersättabegreppet omskärelse i lagen eftersom det bättre beskriver vad ett sådantingrepp innebär, nämligen en stympning. Med hänvisning till att det rör sig omatt på rituell grund utföra ingrepp som förstör väsentliga kroppsdelar på enmänniska, ofta med invalidiserande följder både fysiskt och psykiskt, är detenligt regeringens mening motiverat med en straffskärpning. Med hänsyn tillbrottets allvar föreslår regeringen för det första att böter utmönstras urstraffskalan. För det andra föreslås en skärpning av straffskalan; straffet förnormalbrottet föreslås bli fängelse i högst ; för det grova brottetföreslås minimistraffet vara . Slutligen föreslås att förberedelse ochstämpling till brott liksom underlåtenhet att avslöja brott också skall blistraffbart.Enligt utskottets mening finns det all anledning att se mycket allvarligt påden typen av ingrepp som en könsstympning innebär. Sådana ingrepp är oförenligamed vår syn på individens rätt till kroppslig integritet och kvinnans rätt attbestämma över sig själv, att leva sitt liv efter egna förutsättningar ochbehov. Det strider också mot vetenskap och beprövad erfarenhet att utföra ettsådant ingrepp. Alla former av könsstympning innebär ett bestående lidande förden stympade kvinnans del, och ingreppet leder ofta till allvarliga fysiska ochpsykiska skador.Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet regeringens förslag till ändringar ilagen med förbud mot omskärelse av kvinnor. Genom att ersätta begreppetomskärelse med könsstympning kommer lagtexten att bättre beskriva vad dessaingrepp innebär. Vidare anser utskottet de av regeringen föreslagnastraffskärpningarna vara väl avvägda. I sammanhanget skall nämnas att ävensocialutskottet i sitt yttrande anser att bör anta lagförslaget.Härigenom får motionerna Ju934 och So225 (s) - som väckts och som innehåller yrkanden om straffskärpningar huvudsakligen iöverensstämmelse med regeringens förslag - anses vara tillgodosedda och deavstyrks därför.I propositionen berörs också frågan om man i skall kunna lagföra enperson för könsstympning som utförts i utlandet. Den som är svensk medborgareeller utlänning med hemvist i eller, i vissa fall, utlänning som finnshär i riket kan dömas efter svensk lag och i svensk domstol för medverkan tillatt könsstympning utförts i ett annat land, om ingreppet är straffbart i detland där det utfördes. Om ingreppet däremot inte är straffbart i det landet därdet har utförts kan ansvar inte utdömas i . Detta följer avbrottsbalkens princip om dubbel straffbarhet, dvs. att gärningen skall varastraffbar både i och på gärningsorten (2 kap. 2 § ).Principen om dubbel straffbarhet gäller emellertid inte om bl.a. detlindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet är fängelse i fyraår eller däröver.I motion Ju29 (c) yrkas att kravet på dubbel straffbarhet skall tas bort närdet är fråga om könsstympning.I betänkande, Barnet i främsta rummet (SOU 1997:116), föreslåsatt sexualbrott mot barn och könsstympning skall undantas från principen omdubbel straffbarhet. Kommittén har dock inte lämnat något förslag på hur dettaskall lösas lagtekniskt. betänkande bereds nu iRegeringskansliet.Utskottet anser att beredningen av betänkande inte börföregripas och avstyrker bifall till motion Ju29 i denna del.Förebyggande åtgärder m.m.Det förebyggande arbetet mot könsstympning är givetvis av central betydelse.Det är också här tyngdpunkten i arbetet måste ligga. Regeringen har ipropositionen också givit exempel på framgångsrikt förebyggande arbete vidmödravårdscentraler på några olika platser i landet.I motion Ju31 (kd) yrkas att skall åläggas ett ansvar för attsöka förändra inställningen till könsstympningen hos berörda invandrargrupper.I motionerna Ju27 och So312 (båda fp) anförs att bör följa uppoch återrapportera vad som hänt med det förebyggande arbetet mot könsstympning.Socialutskottet har behandlat frågor om åtgärder motkvinnlig könsstympning, senast i det av godkända betänkandet1997/98:SoU2. Utskottet vidhöll inställningen att det är synnerligen angelägetmed information och utbildning om kvinnlig könsstympning till både vuxna ochbarn inom de grupper där detta kulturmönster fortfarande lever kvar och tillberörda personalgrupper. ansåg det också angeläget medåterkommande uppföljning av insatserna på området. Den kompetens på området sombyggts upp inom landet måste kunna bibehållas och ytterligare förbättras.Utskottet utgick från att regeringen och berörda myndigheter noga följerutvecklingen och vidtar de åtgärder som är påkallade utan någottillkännagivande härom. anför i sitt yttrande att det inteändrat uppfattning i frågan och anser därför att motionerna Ju27, Ju31 ochSo312 bör avstyrkas. delar denna uppfattning. Vidareframhåller socialutskottet att frågan om information och upplysning även tagitsupp av utredningen om föräldrautbildning som i sitt betänkande, Stöd iföräldraskapet, föreslår att bör ges i uppdrag attinformera om kvinnlig könsstympning och dess skadeverkningar till berördainvandrargrupper samt till yrkesverksamma som möter föräldrar från länder därsådan sedvänja praktiseras.I motionerna So312 och So335 (båda fp) begärs att det utvecklasbehanlingsmetoder för kvinnor som utsatts för könsstympning.Socialutskottet håller med motionärerna om att hälso- och sjukvården börutveckla behandlingsmetoder för att såväl fysiskt som psykiskt rehabiliterakvinnor som utsatts för könsstympning. I likhet med socialutskottet kanjustitieutskottet inte finna att regeringen har någon annan uppfattning.Motionsyrkandena avstyrks därför.I motion Ju27 (fp) begärs ett tillkännagivande om att i detinternationella arbetet aktivt måste stödja ansträngningarna att eliminerakvinnlig könsstympning.Sverige har under många åt bedrivit ett aktivt internationellt arbete för atteliminera kvinnlig könsstympning, bl.a. inom olika FN-organ och inom WHO. Vid1997 års generalförsamling har med stöd från bl.a. för första gångenantagits en särskild resolution om kvinnlig könsstympning. har ocksåratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter. Enligt denna konvention ärkvinnlig könsstympning en för barnets hälsa skadlig sedvänja somkonventionsstaterna skall vidta alla effektiva åtgärder för att avskaffa. framhållit bör fortsätta att arbeta aktivt i olikainternationella sammanhang för att bryta denna sedvänja. Med hänsyn till detanförda anser utskottet att motion Ju27 är tillgodosedd. Yrkandet avstyrks.ProstitutionKriminalisering av köp av sexuella tjänsterNågon lagstiftning som förbjuder prostitutionen som sådan finns inte i Sverige.Det är inte straffbart att mot ersättning erbjuda sexuella tjänster. Däremot ärdet straffbart att under vissa villkor köpa sexuella tjänster. Enligt 6 kap. 10§ är det straffbart att, genom att utlova eller ge ersättning,skaffa eller försöka skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som ärunder . Straffet är böter eller fängelse . Dennabestämmelse kompletteras av en regel i 6 kap. 11 § där det stadgasatt ansvar som i 6 kap. är föreskrivet för gärning som begås motnågon under en viss ålder skall ådömas även den som inte insåg men hade skäliganledning att anta att den andre inte hade uppnått sådan ålder. Vetskap om attden unge är krävs alltså inte för ansvar. Om den prostitueradebefinner sig i ett hjälplöst tillstånd och köparen har sexuellt umgänge genomatt otillbörligt utnyttja detta kan bestämmelsen om sexuellt utnyttjande i 6kap. 3 § komma att tillämpas. Straffet för brott av normalgradenär fängelse i högst och för grovt sexuellt utnyttjande fängelse och högst sex år.I vissa fall kan skyddslagstiftning komma att aktualiseras för deprostituerade. Det gäller bl.a. lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser omvård av unga och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall.Smittskyddslagen (1988:1472) kan också i vissa fall bli tillämplig.I , liksom i de flesta andra länder, är koppleri förbjudet. Syftet medbestämmelserna om koppleri är att straffbelägga handlingar som innebär attnågon främjar eller utnyttjar att någon annan prostituerar sig. Enligt 6 kap.8 § första stycket skall den som främjar eller på ett otillbörligtsätt ekonomiskt utnyttjar att någon annan har tillfälliga sexuella förbindelsermot ersättning dömas för koppleri till fängelse i högst . För grovtkoppleri är straffet fängelse, lägst två och högst (6 kap. 9 §). Somkoppleri kan bedömas inte bara mer traditionell hallickverksamhet utan ävenannat främjande, t.ex. sexannonser i tidningar, reseförmedling och liknande.Ett särskilt straffansvar för koppleri gäller i vissa fall enligt 6 kap. 8 §andra stycket för fastighetsägare då en lägenhet används förprostitution. Fastighetsägare har också särskilda möjligheter att säga upphyresgäster och bostadsrättshavare när en lägenhet används på detta sätt.Regleringen finns i 12 kap. 42 § jordabalken och 7 kap. 18 § bostadsrättslagen(1991:614).1993 års prostitutionsutredning hade i uppdrag att göra en översyn avsamhällets åtgärder mot prostitution och bl.a. utarbeta förslag tillförbättringar av samhällets insatser mot prostitution. Utredningen föreslog ettförbud mot all könshandel eftersom detta skulle fylla en normbildande funktionoch göra klart att prostitution inte är socialt acceptabelt. Vidare skulle enkriminalisering få en avhållande effekt för såväl köpare som säljare avsexuella tjänster.Förslaget möttes av en omfattande kritik från så gott som samtligaremissinstanser; flertalet remissinstanser avstyrkte förslaget helt ellerförordade en kriminalisering av enbart köparen. Också regeringen gör ipropositionen den bedömningen att även om prostitutionen som sådan inte är enönskvärd samhällsföreteelse är det inte rimligt att också kriminalisera densom, åtminstone i flertalet fall, är den svagare parten som utnyttjas av andrasom vill tillfredsställa sin egen sexualdrift. Regeringen föreslår därför ipropositionen att endast köparens handlande skall kriminaliseras.Förbudet mot köp av sexuella tjänster förs enligt regeringens förslag in i ensärskild lag - lag om förbud mot köp av sexuella tjänster. Enligt lagen skallden som mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse dömas - ominte gärningen är belagd med straff enligt - för köp av sexuellatjänster till böter eller fängelse . Även försök skall varastraffbart.I motionerna Ju24 (m) samt Ju27 och Ju30 (båda fp) yrkas avslag påpropositionen i denna del. Som skäl härför anförs bl.a. att det kommer att blisvårt att kontrollera efterlevnaden av en kriminalisering av köp av sexuellatjänster. Vidare befarar motionärerna att prostitutionen vid en kriminaliseringkommer att drivas ?under jord?.Det råder enligt utskottets mening inte någon tvekan om att prostitutionenmedför allvarliga skador både för de enskilda och för samhället. Omkring deprostituerade förekommer i regel en omfattande kriminalitet av olika slag somt.ex. narkotikahandel, koppleriverksamhet, misshandel m.m. De prostituerade harockså i allmänhet en mycket svår social situation. Det är därför en viktigsamhällsangelägenhet att prostitutionen bekämpas. Även om det kan anförasargument mot att kriminalisera köp av sexuella tjänster anser utskottet ändå, ilikhet med regeringen, att argumenten för en kriminalisering väger så tungt attdet är rimligt att nu införa ett förbud mot köp av tillfälliga sexuellaförbindelser. Därigenom markeras samhällets inställning i denna fråga. Genomett förbud kan också prostitutionen och dess skadeverkningar bekämpas på etteffektivare sätt än vad det hittillsvarande arbetet mot prostitutionen haråstadkommit.För många som uppsöker prostituerade för tillfälliga sexuella förbindelsertorde redan risken att kanske hamna i en polisutredning vara tillräckligtavskräckande för att ett sådant förbud skall få effekt. Genom enkriminalisering av köparen bör det också bli lättare för polisen att ingripa påplatser där man vet att det förekommer prostitution. Som nämnts tidigareföreslås ju även att försök till köp skall bli straffbart.Man bör inte heller förringa den effekt som en kriminalisering av köp avsexuella tjänster kan få på den s.k. dolda prostitutionen.