bet · GL01SoU12 · 1998-03-12 00:00:00 — Dessutom får samhället ofta en dyrkostnad i form av sjukskrivning och tillbakagången till arbetslivet kanfördröjas. Nödvändiga resurser och organisationsförändringar måste till för attarbeta bort vårdköerna. De erfarenheter som har vunnits av försöken som i olikadelar av landet har pågått med gränsöverskridande samarbete mellanförsäkringskassan och vårdsektorn ( FINSAM-modellen) bör enligt motionärernasmening ligga till grund för ett fortsatt förändringsarbete. I korthet betyderdet att medel tas från för att betala operationer. Genomdetta lindras mänskligt lidande och köerna kortas. Administrativa ochbudgetmässiga murar som är ett hinder för förnuftiga beslut måste enligtmotionärerna undanröjas.I motion So347 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vårdgaranti (yrkande 2). Motionärerna anser att det är viktigtatt en balans nås där det blir möjligt att inom rimlig tid behandladels svåra sjukdomar, dels sjukdomar som tydligt inkräktar på det dagligalivet. På grundval bl.a. av förslag bör ettalternativ till den tidigare vårdgarantin arbetas fram, heter det i motionen.I motion So217 av () begärs ett tillkännagivande om behovetav att tillskapa nödvändiga resurser för att psykologisk kompetens skall kunnabli en obligatorisk resurs i primärvården. Motionären anför att systematiseradsamverkan mellan olika kompetenser som medicinsk och psykologisk är sett urpatientens och samhällets perspektiv det mest effektiva. Redan i primärvårdenmåste patienten träffa rätt kompetens. Psykologisk diagnostik och behandlingmåste enligt motionären lyftas fram. Inom primärvården behärskas inte dessametoder. Genom ett sådant system skulle med största sannolikhet patienter redanfrån början komma rätt i vårdkedjan som minskat lidande uppnås förden enskilde patienten. Problem med läkemedelsberoende kan antas minska och enavlastning för psykiatrin kan uppnås heter det i motionen.Tidigare behandling, pågående arbete m.m.I anledning av förra årets Dagmarskrivelse (1996/97:66) behandlade utskottetett yrkande (fp) liknande yrkande 1 i motion So5 (fp) samt även ett yrkande (v)med liknande innehåll.Utskottet gjorde följande bedömning (1996/97:SoU12) s. 12.Sedan år 1991 har särskilda medel satts av inom ramen förersättningarna från sjukförsäkringen för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser inom hälso- och sjukvården. Utskottet konstaterar attparterna i överenskommelsen för enades om att - bl.a. mot bakgrund aven fristående utvärdering av medlens användning - de särskilda medlen förrehabiliterings- och behandlingsinsatser skulle finnas kvar för år 1996.Parterna var också ense om att pröva om det finns skälatt ersätta denna ursprungligen temporära stimulans för medicinskarehabiliterings- och behandlingsinsatser med ett långsiktigt system som syftartill att uppmärksamma och prioritera insatser av betydelse för en bättremedicinsk rehabilitering och lägre ohälsokostnader. Parterna enades om attstimulansbidraget borde finnas kvar . I den ekonomiskavårpropositionen uttalade regeringen att verksamheten numera kunde anses såetablerad att den i huvudsak förutsätts kunna ske med befintliga resurser. Enneddragning av de särskilda stimulansmedlen ansågs därför motiverad. Utskottetdelar denna bedömning. Motionerna (fp) och (v) avstyrktes. fp, v).Motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om sjukvårdensfinansiering, organisation och inriktning m.m. behandlades ibetänkandet 1997/98:SoU2 Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor (s. 9 f.). 20-22 i betänkandet ges en bakgrund vartill hänvisas.Utskottet gjorde följande bedömning:Hälso- och sjukvården är av grundläggande betydelse för välfärden ochmänniskors trygghet. Principerna om en solidariskt finansierad och rättvistfördelad hälso- och sjukvård är enligt utskottet centrala inslag i dengenerella välfärdspolitiken och måste hävdas även i ekonomiskt kärva tider.Alla måste kunna känna trygghet i att det finns en hälso- och sjukvård av godkvalitet och att vid sjukdom vård och omsorg ges på lika villkor. Deexpertrapporter om hälso- och sjukvårdsreformer i andra länder som har tagitsfram på uppdrag av HSU 2000 ger enligt utskottet inga belägg för att Sverigeskulle ha något att vinna på att överge skattefinansieringen av vården. Tvärtomtyder de internationella erfarenheterna på att de skattefinansierade hälso- ochsjukvårdssystemen fungerar bättre i fördelningspolitiskt avseende än deförsäkringsfinansierade systemen. Utskottet anser att dessa erfarenhetertillsammans med de goda erfarenheterna av det svenska systemet är starka motivför att slå vakt om skattefinansieringen av hälso- och sjukvården. Utskottetdelar socialministerns inställning i interpellationssvar omsjukvården. - - - (motionsyrkanden, m och fp, avstyrktes).Utskottet vidhåller inställningen att verksamhetsuppföljning ochkvalitetssäkring är mycket viktiga inslag i all hälso- och sjukvård. Enligt 31§ hälso- och sjukvårdslagen skall kvaliteten i verksamheten systematiskt ochfortlöpande utvecklas och säkras. I föreskrifter (SOSFS1996:24) ges närmare tillämpningsbestämmelser. Utskottet anser att det ärviktigt att vårdgivaren skapar goda förutsättningar för arbetet medkvalitetssäkring och kvalitetsutveckling för att vidareutveckla vården, höjakvaliteten och stärka patientens ställning. Frågor om ackreditering harbehandlats av vars betänkande bereds iSocialdepartementet. Utskottet anser att inte bör ta något initiativmed anledning av motionerna - - - (motionsyrkanden, m och kd, avstyrktes).Hälso- och sjukvården bör präglas av närhet, tillgänglighet, helhetssyn ochkontinuitet. Primärvården är basen i sjukvårdssystemet. Alla patienter har rätttill en fast läkarkontakt enligt HSL. Den nationella husläkarlagen harupphävts. Utskottet vidhåller att det är viktigt att hälso- ochsjukvårdsinsatserna utförs på rätt vårdnivå eftersom det är mestkostnadseffektivt. Utskottet delar således grundtankarna i detta avseende imotionerna So207 (m) och So261 (c). Bl.a. kvalitetsaspekter, geografisk närhetoch bättre resursutnyttjande kan dock motivera att vissa verksamheterkoncentreras och profileras. Kort avstånd mellan sjukhus ger förutsättningarför att profilera verksamheten vid vart och ett av dem utan att servicen tillbefolkningen i området försämras. Mindre länsdelssjukhus kan, som utskottettidigare anfört, fylla en viktig funktion vad gäller vården av äldre närhemsjukvårdens resurser är tillräckliga eller när det finnsrehabiliteringsbehov som inte kan tillgodoses i öppna vårdformer. Inom ramenför sin uppföljnings- och tillsynsverksamhet arbetar med frågorom sjukhusstruktur och akut omhändertagande. Styrelsen har berört frågor omvårdkedjor i rapporten i (1995:25). Bl.a. sägs att en välutvecklad vårdkedja med effektiv akutsjukvård och rehabilitering, tillräckligtmed platser i särskilda boenden och god hemsjukvård är förutsättningen för engod vård. En nyckelfråga för en fungerande vårdkedja är informationsöverföringmellan vårdgivarna. har vidare ställt sig bakom etteffektivare utnyttjande på rehabiliterings- och samverkansområdet i syfte attbättre kunna tillgodose enskilda människors behov av stödåtgärder. I fleramotionsyrkanden framförs detaljerade förslag om hur vården bör varaorganiserad. Det ankommer emellertid, enligt utskottet, på sjukvårdshuvudmännenatt besluta om vårdens organisation m.m. med utgångspunkt i hälso- ochsjukvårdslagens bestämmelser. Det ankommer också på sjukvårdshuvudmännen attinrätta regionala samverkansorgan. bör inte ta något initiativ medanledning av motionerna - - - (motionsyrkanden m, c, fp, kd och v avstyrktes).I den senaste budgetpropositionen 1997/98:1 anför regeringen bl.a. följande somInledning till utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg:Välfärdspolitikens mål är att ge alla människor förutsättningar att leva ettgott liv. Att gemensamt ta hand om barn, gamla och sjuka är ett grundläggandeinslag i ett solidariskt samhälle. Barnbidrag, ett allmänt pensionssy- stem ochsjukförsäkringar är andra medel som utjämnar orättvisor och ger ekonomisktrygghet i olika skeden av livet.Vård och omsorg skall kännetecknas av trygghet, kvalitet och delaktighet.Alla skall veta att vården finns tillgänglig när den behövs. Den skall varagemensamt finansierad och demokratiskt styrd. Behovet av vård är avgörande.Personlig ekonomi eller social status får aldrig påverka vårdens kvalitet ellerfördelning.Den svenska sjukvården är av hög kvalitet och i många avseenden ivärldsklass. Äldreomsorgen har en enastående omfattning. Men det räcker inte.Omvårdnad och bemötande kan förbättras. Det medicinska kunnandet kan ökas ochnya rön spridas - en nödvändig utveckling för att möta befolkningens behov ochönskemål. Fortsatta förbättringar stärker också motivationen hos personalen.- - -Människor måste kunna påverka sin vardag. Detta gäller inte minst patienter isjukvården, äldre och personer med funktionshinder i kommunernas omsorg.Delaktighet för brukare och personal kan bidra till snabba förbättringar avvälfärdens viktiga verksamheter.Under rubriken anförs bl.a. följande: (s. 16)Historiskt sett har i en internationell jämförelse haft ensjukhusdominerad vårdstruktur. Primärvården har på flera håll inte varittillräckligt utbyggd bl.a. i avsaknad av allmänläkare. De senaste årenshuvudmannaskaps- och strukturförändringar, exempelvis kommunernas ökade ansvarför äldrevård och vård av psykiskt långtidssjuka, satsningarna på primärvårdoch utbyggnaden av hemsjukvård, innebär dock en klar förskjutning mot en ökadandel öppen vård.Det synsätt som har präglat stat, landsting och kommuner i de senaste årensförändringsarbete är att den hälso- och sjukvård - inte minst för de äldre -som kräver en långsiktig kontakt mellan patient och behandlare skall erbjudaspå nära håll så att tillgänglighet, kontinuitet och helhetssyn underlättas. Denlokalt baserade hälso- och sjukvården skall också vara patientens vägvisaretill den högspecialiserade vården, när dess insatser behövs. Vad gäller denhögspecialiserade vården har inriktningen varit koncentration till ett färreantal enheter så att kompetensen kan hållas och utvecklas på högsta nivå.I landstingens strukturplaner återspeglas detta synsätt på så sätt att ävensjukhus som får minskat ansvar för generell akutvård och specialiseradverksamhet bibehålls som närsjukhus med mottagningsverksamhet, geriatriskavårdplatser och akutservice för kända patienter. Koncentrationen av den merahögspecialiserade verksamheten kommer till uttryck bl.a. i samverkan mellansjukhus, gemensamma chefsområden mellan flera sjukhus och olikasamverkansprojekt som underlättar det professionella utbytet. Centrumbildningarinom sjukhusen överbrygger traditionella specialitetsgränser och tele- ochinformationsteknologi används alltmer för kunskaps- och informationsutbyte.I liksom i många andra europeiska länder förs en intensiv diskussionom för- respektive nackdelar med att koncentrera akutsjukvården till ett färreantal sjukhus. Motiven kan vara såväl ekonomiska, organisatoriska somkvalitetsmässiga. Mot detta står ofta värdet av det lilla sjukhusets närhet ochgoda interna samarbete. Argument kring lokal arbetsmarknad och infrastrukturspelar också en viktig roll i diskussionen.Samspelet mellan den lokalt baserade vården och den högspecialiserade vårdenhandlar dock inte bara om vården vid svåra och ovanliga sjukdomstillstånd utanockså om att utveckla ny kunskap och nya metoder för vård av de vanligtförekommande sjukdomarna. Gränserna mellan den högspecialiserade vården och denövriga hälso- och sjukvården måste ständigt justeras så att nya metoder ochverksamhetsformer successivt sprids vartefter som det nya kunnandet prövats ochvärderats.Med hänsyn till det omfattande förändringsarbete som pågår och planeras i deflesta landsting och kommuner måste utvecklingen noga följas och värderas inteminst vad avser vårdkvaliteten. Regeringen anser att detta är en av deuppgifter som skall ge särskild prioritet under 1998.Hälso- och sjukvården i bedrivs i huvudsak i offentlig regi.Regeringen har dock vid ett flertal tillfällen framhållit att det, inom ramenför ett integrerat system, kan finnas ett värde såväl ur patienternas som urpersonalens synpunkt, i ett varierat vårdutbud i olika driftsformer. Enligtregeringens mening bör det vara verksamhetens inriktning, tillgänglighet,kvalitet och kostnadseffektivitet som styr valet av vårdgivare. I syfte attunderlätta samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård harregeringen inrättat en särskild delegation (S 1995:10) den s.k.Samverkansdelegationen. Delegationen som skall avge sitt slutbetänkande vidutgången av detta år skall bl.a. söka former för att underlätta samverkanmellan privat och offentligt bedriven vård och söka undanröja eventuella hinderför en sådan samverkan.Samhällets stöd, vård, omsorg och rehabilitering måste ses och organiseras urden enskildes perspektiv. Huvudmannagränser eller olika finansiella styrsystemfår inte leda till ineffektivitet, dubbelarbete eller att den enskilde inte fårdet samhällsstöd han/hon är i behov av eller har rätt till.I syfte att stimulera och förbättra samverkan har utökade möjligheter tillsamverkan - också finansiellt - öppnats upp liksom möjligheter tillförsöksverksamheter och lokalt anpassade lösningar.Regeringen framhöll i sin proposition 1996/97:63 Samverkan,socialförsäkringens nivåer och administration, m.m. att det finns ett stortbehov av att mer effektivt utnyttja samhällets samlade resurser för att bättrekunna tillgodose enskilda människors behov av olika stödåtgärder. Ipropositionen anförde regeringen vidare att det nu var dags att införa enmöjlighet till frivillig samverkan för berörda myndigheter och att arbetetborde inriktas på generella lösningar.Under rubriken och vårdens tillgänglighet anförs bl.a.följande: (s. 17 i budgetpropositionen)En grundläggande utgångspunkt för utvecklings- och förnyelsearbetet inom svenskhälso- och sjukvård är att patientens ställning skall stärkas. Detta är ocksåen av utgångspunkterna för den s.k. Dagmaröverenskommelsen för somslutits mellan företrädare för staten och sjukvårdshuvudmännen och som tidigareredovisats till i en särskild skrivelse (1996/97:66).I den nya vårdgaranti som utgör en del av överenskommelsen är målsättningenatt öka tillgängligheten för alla patienter. Det är primärvården som äransvarig för de första kontakterna och skall erbjuda hjälp , antingenpå telefon eller genom besök. Läkarbesök skall erbjudas . När såerfordras skall primärvården biträda med hänvisning till specialistvård förpatientbesök . För patienter med oklar diagnos skall besökethos specialist ske inom en månad. Utifrån de bedömningar som gjorts iprimärvården eller av specialistläkare skall behandlingen påbörjas utandröjsmål enligt vägledande principer för urval och prioriteringar. Om inte denegna sjukvårdshuvudmannen kan erbjuda vården inom ovan nämnda tidsramar harpatienten rätt att söka vård hos annan sjukvårdshuvudman.En uppföljning av väntetiderna har genomförts vid ett 25-tal sjukhus i helalandet . Denna visar att drygt hälften av patienterna medoklar diagnos får träffa en specialist inom en månad, medan avpatienterna med en fastställd diagnos får träffa en specialist inomvårdgarantins . Väntetiderna variera dock stort mellan och inomsjukhus. En ny uppföljning genomförs av i oktober 1997.I budgetpropositionen framhålls vidare (s. 30) att harintensifierat arbetet med att utveckla hälsokonsekvensbeskrivningar införpolitiska beslut. Bl.a. har en studie av hälsokonsekvenserna av EU:sjordbrukspolitik genomförts.Socialutskottet har i sitt av godkända betänkande 1997/98:SoU1 gjort följande bedömning (delvis återgiven).Utskottet vill inledningsvis instämma i de mål för utgiftsområdet som förordasi propositionen. Dessa har inte satts i fråga i form av motioner. Utskottetföreslår att godkänner dessa mål.Välfärdspolitikens mål är enligt utskottet att ge alla människorförutsättningar att leva ett gott liv. Att gemensamt ta hand om barn, gamla ochsjuka är ett grundläggande inslag i ett solidariskt samhälle. Barnbidrag, ettallmänt pensionssystem och sjukförsäkringar är andra medel som utjämnarorättvisor och ger ekonomisk trygghet i olika skeden av livet.Vård och omsorg skall kännetecknas av trygghet, kvalitet och delaktighet.Alla skall veta att vården finns tillgänglig när den behövs. Den skall varagemensamt finansierad och demokratiskt styrd. Behovet av vård är avgörande.Personlig ekonomi eller social status får aldrig påverka vårdens kvalitet ellerfördelning.Den svenska sjukvården är av hög kvalitet och i många avseenden ivärldsklass. Äldreomsorgen har stor omfattning och formerna för vården ochomsorgen varierar. Omvårdnad och bemötande kan dock förbättras liksomkvaliteten i vård och omsorg. Det medicinska kunnandet kan ökas och nya rönspridas. Samverkan mellan olika huvudmän bör utvecklas ytterligare.Socialtjänsten är det yttersta skyddsnätet i vårt trygghetssystem. Den skallmedverka till att barn och ungdomar kan växa upp under goda förhållanden, attmänniskor med sociala eller andra handikapp kan delta i samhällslivet, att desom missbrukar alkohol eller andra beroendeframkallande medel kommer ifrån sittmissbruk och att de som saknar medel till sitt uppehälle får möjlighet attklara sin försörjning.Människor måste kunna påverka sin vardag. Detta gäller inte minst patienter isjukvården, äldre och personer med funktionshinder i kommunernas omsorg.Delaktighet för brukare och personal kan bidra till snabba förbättringar avvälfärdens viktiga verksamheter.Moderaterna föreslår i en motion egna utgångspunkter för välfärdspolitiken.Partiet har invändningar mot höga skatter och höga bidrag. Partiet vill bl.a.ändra vårdgarantin, vidga den enskildes valfrihet, skapa etableringsfrihet förläkare och sjukgymnaster samt införa en obligatorisk hälsoförsäkring och etthelt nytt skydd vid tillfälliga inkomstbortfall.Den av utskottet förordade inriktningen av välfärdspolitiken bygger påsolidarisk finansiering och demokratisk styrning av vård och omsorg, gemensamtansvar och allas delaktighet i välfärden genom generella lösningar, som ger denenskilde rättigheter utifrån behov och inte betalningsförmåga. Moderaternasförslag i motion So240 yrkande 1 är helt oförenliga med en sådanvälfärdspolitik. Förslagen utgår också från mycket omfattande minskningar avresurserna för hälso- och sjukvården. Motionen avstyrks.I flera motioner tas just frågan om vårdens resurser upp. Kristdemokraternaföreslår i två motioner att vård och omsorg skall få en särställning och attvårdsektorn skall tillförsäkras tillräckliga resurser. föreslår isin motion att bättre ekonomiska förutsättningar skapas för att vården skall fåmer resurser. vill i en motion ha tillkännagivande om ökaderesurser till hälso- och sjukvården i enlighet med partiets budgetförslag.Kristdemokraterna framhåller bl.a. kraven på kvalitet i verksamheten. De äldreskall kunna välja att bo kvar hemma. Önskar de annan boendeform skall de, sålångt möjligt efter eget eller anhörigas val, kunna få annan boendeform.Folkpartiet vill bl.a. ha en heltäckande vårdgaranti med rätt till behandlinginom , vidgade patienträttigheter, en upprustning av hemsjukvård ochhemtjänst och bättre omhändertagande. Partiet vill också ha en aktivering avpengarna i sjukförsäkringen och ett särskilt statsbidrag till utbyggnad aväldreboende. anser bl.a. att resurserna för omvårdnad måste ökaoch läkarinsatserna i äldrevården förbättras. Partiet anser det särskiltviktigt att vården i livets slutskede lyfts fram.Centerpartiet föreslår i en motion tillkännagivande om vissa allmännariktlinjer för hälso- och sjukvård. Även vill öka resurserna förhälso- och sjukvården. Partiet vill bl.a. utveckla patientens ställning ivården. Möjligheterna att välja vård bör ökas och hemsjukvården stärkas. ÄvenCenterpartiet vill öka den finansiella samverkan på området.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att kommuner och landsting underår 1997 tillförs ytterligare genom höjning av de allmännastatsbidragen. föreslås i propositionen ytterligare en nivåhöjning med4 miljarder kronor. De ökade statsbidragen bör leda till att resurser tillförsvården, omsorgen och skolan samt att antalet sysselsatta inom den kommunalasektorn ökar. Inriktningen bör vara att resurstillskottet leder till attkommuner och landsting vidtar åtgärder så att väntetiderna i sjukvården blirkortare, kvaliteten i äldreomsorgen blir högre, de psykiskt störda ges enbättre vård och omsorg och vården i livets slutskede förbättras. Kvaliteten idet medicinska omhändertagandet i hemsjukvården och i särskilt boende är enligtregeringen i vissa fall otillfredsställande. Väntetider och köer är på vissahåll oacceptabelt långa. Det finns uppgifter om att förtroendenämnderna fårallt fler anmälningar om brister i bemötandet. Delar av personalen känner sigotillräckliga, oroar sig och har s.k. utbrändhetssymtom. Deökade resurser som har tillförts eller kommer att tillföras den kommunalasektorn bör dock förbättra möjligheterna att avhjälpa dessa problem ochbrister. I budgetpropositionen aviserar regeringen ett ytterligare tillskotttill kommuner och landsting om för och ytterligare 4miljarder kronor i syfte att förbättra kvaliteten i vården, omsorgenoch skolan och öka sysselsättningen. Regeringen har för avsikt att återkomma ivårpropositionen 1998 om hur medlen skall tillföras sektorn. Sammanlagt uppgårresurstillskottet därmed till jämfört med 1996.Det är angeläget med en uppföljning av resultaten av satsningen utifrån vård-och omsorgsperspektiv men också utifrån insatsernas påverkan påsysselsättningen. Arbete pågår redan med att följa upp och redovisa olikafrågor, bl.a. om tillgängligheten i hälso- och sjukvården i form av väntetider,kvaliteten i form av behandlingsresultat och patienternas upplevelse av vården.Utskottet delar regeringens uppfattning att detta arbete nu bör intensifieras.Hälso- och sjukvårdens kvalitet och personalens arbetstillfredsställelse ärinte bara beroende på resurssituationen utan också på hur arbetet leds,organiseras och vilka möjligheter till fortlöpande kompetensutveckling som ges.I syfte att stödja den kunskapsutvecklande arbetsplatsen avsattes särskildamedel både på nationell och regional nivå i den s.k. Dagmar-överens-kommelsenför . En långsiktig och systematisk satsning på att höja kvaliteten ivården främst genom kompetenshöjande åtgärder måste ges fortsatt hög prioritetde kommande åren. De möjligheter de arbetsmarknadspolitiska instrumenten gerbör här tas till vara.De senaste åren har en klar förskjutning skett mot en ökad andel öppen vård.Satsningar har skett bl.a. på utbyggnad av hemsjukvården och primärvården.Hälso- och sjukvård, inte minst för de äldre som kräver en långsiktig kontaktmellan behandlare och patient, skall enligt utskottet erbjudas på nära håll såatt tillgänglighet, kontinuitet och helhetssyn underlättas. Utvecklingen pådetta område måste noga följas och värderas inte minst vad avser vårdkvalitet.Enligt den nya bestämmelsen i 31 § HSL skall kvaliteten på all verksamhet ihälso- och sjukvården systematiskt utvecklas och säkras. Utskottet anser liksomregeringen att bör ge dessa uppgifter särskild prioritet under1998.Hälso- och sjukvården i bedrivs i huvudsak i offentlig regi.Regeringen har dock vid ett flertal tillfällen framhållit att det, inom ramenför ett integrerat system, kan finnas ett värde såväl ur patienternas som urpersonalens synpunkt, av ett varierat vårdutbud i olika driftsformer. Det börvara verksamhetens inriktning, tillgänglighet, kvalitet ochkostnadseffektivitet som styr valet av vårdgivare.