bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — Regeln avser inte enbart byte av kemiska produkterdär sådana redan används, utan ambitionen skall vara att vid varje beslut somstyr användning av en kemisk produkt skall bästa möjliga val göras mellan olikakemiska produkter. Detta gäller alltså även vid beslut om utveckling ochtillverkning av en kemisk produkt eller en vara. Principen skall tillämpas intebara första gången ett val skall göras utan det är frågan om en fortlöpandeprocess. Allt eftersom ny erfarenhet vinns och nya procedurer utvecklas skallett produktval i enlighet med principen göras. Utskottet avstyrker därförmotion Jo34 (c) yrkande 9.I motion Jo747 (mp) yrkande 4 betonas vikten av att substitutionsprincipeninförs i nuvarande lydelse i bl.a. . Motionen, som får ansestillgodosedd, avstyrks.Produktvalsprincipen är tillämplig på alla kemiska produkter, även de somingår i byggprodukter. Som framgår av propositionen (del 2 s. 24) får principendock inte tillämpas i strid mot internationella åtaganden och kansåledes inte leda till att en tillsynsmyndighet ingriper mot sådan försäljningeller användning av produkter som sker i enlighet med t.ex. reglerna i lagen(1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. som reglerar sådantsom omfattas av EG:s byggproduktdirektiv. Med det anförda avstyrker utskottetmotion Bo527 (v) yrkande 6.Hänsynsreglerna och de areella näringarnaI ett föregående avsnitt om förhållande till annan lagstiftninghar utskottet konstaterat att de allmänna hänsynsreglerna framstår som ettfristående och delvis nytt instrument för att reglera t.ex. olika former avmarkanvändning. I nu gällande lagstiftning finns möjlighet att meddelaföreskrifter om hänsyn till bl.a. naturvårdens och kulturmiljövårdens intresseni jordbruket och skogsbruket. Sådana föreskrifter får inte innebära attpågående markanvändning avsevärt försvåras. Mer långtgående ingripanden av detallmänna i form av inrättande av naturreservat eller vattenskyddsområde ellerförbud mot vissa arbetsföretag m.m. ger under vissa förutsättningar rätt tillersättning för berörda markägare. Däremot gäller som en allmän princip attförbud och restriktioner till skydd för människors hälsa och miljön inte gerrätt till ersättning. Med stöd av framför allt miljöskyddslagen och lagen omkemiska produkter kan en tillsynsmyndighet sålunda, utan att ersättningsfråganaktualiseras, meddela förelägganden om försiktighetsmått och förbud om detbehövs för att lagarna eller föreskrifter meddelade med stöd av lagarna skallefterlevas. Bestämmelserna om miljöskyddsområde i miljöskyddslagen ger likasåmöjlighet att begränsa verksamhet inom området. Enligt lagen om skötsel avjordbruksmark kan föreskrifter från miljöskyddssynpunkt meddelas i fråga ombegränsningar av antalet djur i ett jordbruk, försiktighetsmått förgödselhanteringen samt växtodlingen.De nya bestämmelserna i om skydd av områden i naturvårdens ochden biologiska mångfaldens intresse (7 kap.) bygger i huvudsak på sammaprinciper som gällt i fråga om begränsningar av intrånget och rättentill ersättning. Reglerna om täkter innebär dock att regeringen kan föreskrivaom tillståndsplikt för husbehovstäkt av grus och sand m.m. och att vägrattillstånd ej ger rätt till ersättning.När det gäller skydd för människors hälsa och miljön kan det konstateras attbestämmelserna i 5 kap. om miljökvalitetsnormer och i 10 kap. om miljö-riskområden ger ytterligare möjligheter att besluta om begränsningar i mark-användningen i förhållande till gällande rätt. Liksom i övriga fall dåskyddsintresset utgörs av människors hälsa och miljön ger bestämmelserna ingenrätt till ersättning.De allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. är utformade så att de ihuvudsak kan tillämpas på både jordbruk och skogsbruk som ett komplement tillbl.a. övriga ovan angivna bestämmelser i och till skogsvårdslagen.Av särskilt intresse är 2 kap. 3 § med krav på försiktighetsmått och vidyrkesmässig verksamhet även bästa möjliga teknik, samt 2 kap. 4 § om platsvalför verksamhet och åtgärder som tar i anspråk mark- eller vattenområden. Enligt26 kap. 9 § kan en tillsynsmyndighet meddela de förelägganden och förbud sombehövs i ett enskilt fall för att skall efterlevas. Oavsett omdessa bestämmelser tillämpas för att skydda naturmiljön och den biologiskamångfalden eller människors hälsa och miljön föreligger ingen rätt tillersättning. Däremot finns i 2 kap. 7 § en allmän begränsningsregel som innebäratt hänsynsreglerna gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt attuppfylla dem. Vid denna bedömning skall särskilt beaktas nyttan avskyddsåtgärder och andra försiktighetsmått jämfört med kostnaderna för sådanaåtgärder. Denna avvägning får dock inte medföra att en miljökvalitetsnormenligt 5 kap. åsidosätts.Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att och i synnerhethänsynsreglerna i sig ger ökade möjligheter att besluta om restriktioner förjord- och skogsbruket. Det kan också konstateras att begränsningsregeln i2 kap. 7 § genom sin lydelse torde medge mer långtgående ingrepp än vad somföljer av de bestämmelser som är relaterade till begreppet avsevärt intrång ipågående markanvändning. Dessa förhållanden kan ge upphov till en vissosäkerhet för berörda näringar. När det gäller skogsbruket bör noteras attskogsvårdsstyrelserna avses bli tillsynsmyndigheter oavsett om föreskrifterutfärdas med stöd av skogsvårdslagen eller med stöd av (se prop.1997/98:90 med förslag om följdlagstiftning till , s. 245). Dettabör underlätta möjligheten att åstadkomma en enhetlighet i tillämpningen på detskogliga området. När det gäller jordbruket utgår utskottet vidare från attföreskrifter om hänsyn till naturvård och miljö m.m. åtminstone i normalfalletkommer att utfärdas med stöd av 12 kap. , som i huvudsak motsvarargällande rätt. Vad särskilt beträffar platsvalsregeln vill utskottet framhållaatt denna regel torde ha begränsad betydelse för verksamhet som är platsbundenoch lokal.I övrigt bör framhållas att skall ses som en samordnad, skärptoch breddad miljölagstiftning för en hållbar utveckling. De nya hänsynsreglernautgör enligt utskottets mening en viktig del i detta regelverk. Det innebär attall verksamhet som kan motverka mål bör omfattas av deoffentligrättsliga begränsningar och den kontroll som balken syftar till.3 och 4 kap. Hushållning med mark- och vattenområdenPropositionenBestämmelser motsvarande 2 och 3 kap. naturresurslagen (NRL) har arbetats in imiljöbalken utan förändringar i sak som 3 och 4 kap. De grundläggandehushållningsbestämmelserna i 3 kap. innehåller föreskrifter om den avvägningsom skall göras mellan skilda intressens anspråk på mark- och vattenområden.Här framgår att områden skall användas för det eller de ändamål för vilka de ärmest lämpade med hänsyn till beskaffenhet och läge samt föreliggande behov.Företräde skall ges sådan användning som medför en från allmän synpunkt godhushållning. I de särskilda hushållningsbestämmelserna i 4 kap. anges de olikageografiska områden i landet som på grund av sina samlade natur- ochkulturvärden i sin helhet har bedömts vara av riksintresse. I kapitlet angesäven vilka vattenområden och älvsträckor där vattenkraftverk, vattenregleringeller vattenöverledning inte får utföras.Hushållningsbestämmelserna skall på samma sätt som tillämpas vidprövning av frågor om områdesskydd enligt 7 kap. och vid tillståndsprövningenligt 9, 11 och 12 kap. samt vid regeringens tillåtlighetsprövning enligt 17kap. Vidare skall bestämmelserna tillämpas enligt vad som föreskrivs i andralagar, dvs. de nuvarande s.k. NRL-anknutna lagar som inte arbetats in i balken.MotionernaI den moderata partimotionen Jo32 föreslås att beslutar att se överoch samordna 3 kap. med balkens bestämmelser i övrigt (yrkande 11).Enligt motionärerna är flera av bestämmelserna otydliga och inte anpassade tillmiljöbalken. Ett ännu viktigare skäl för en översyn är enligt motionärerna dockatt dessa bestämmelser inte utgår från skyddet av miljön, utan från att skyddaolika näringar. De bestämmelser som särskilt värnar förutsättningarna förmineralutvinning, industriell produktion m.m. bör föras över till annanlagstiftning utanför . Vidare föreslås i motionens yrkande 13 ettriksdagens tillkännagivande till regeringen om att behovet av översyn ocksågäller 4 kap. 1-4 §§ som innehåller för vissaområden i landet, s.k. riksintressen. Ett påtalat problem är enligtmotionärerna att dessa bestämmelser i praktiken är verkningslösa, eftersom enmycket stor del av mark- och vattenområden redan omfattas av begreppetriksintresse. Även här anför motionärerna att bestämmelserna bör ändras så attskyddet inte utgår från näringar och särintressen utan baseras påhänsynstagande till speciella natur- och kulturmiljövärden samt till vissanaturresurser, t.ex. . Dessutom anförs att staten tillsammans medkommunerna bör bestämma vilka områden som skall ges särskilt skydd.I partimotion Jo33 yrkande 6 föreslås att riksdagenbeslutar om sådan ändring i 3 kap. 4 § MB att brukningsvärd klassassom riksintresse. Motsvarande yrkande återfinns i partimotionJo34 yrkande 5. I båda motionerna anförs att åkermarken måste ges ett bättreskydd än mot exploatering för bebyggelse och andra anläggningar.Frågan om områden för vindkraftsanläggningar tas upp i två motioner. I motionJo29 (m) föreslås i yrkande 1 att hos regeringen begär kompletterandelagstiftningsförslag om vilka kustområden som permanent skall skyddas motvindmölleexploateringar. Vidare föreslås i motionens yrkande 2 att iavvaktan på resultatet av en sådan utredning beslutar om ett stopp för nyavindmölleetableringar i svenska kust- och havsområden. föreslår isin partimotion Jo34 yrkande 4 att beslutar om sådan ändring avmiljöbalken att vindkraften klassas som ett riksintresse. I motionen anförs attdet är viktigt att vindkraften får status som ett riksintresse och behandlassom ett sådant i avvägningen med andra riksintressen för att kommunerna skallbeakta detta i sin översiktsplanering och reservera lämpliga områden förvindkraftsanläggningar.I motion Jo35 (fp) yrkande 2 föreslås besluta om en kompletteringav 4 kap. 2 § i miljöbalksförslaget innebärande en utökning av det särskildakustskyddet i . Motionärerna anför att kuststräckan mellan ochMarstrand har ett stort skyddsvärde i såväl natur- som kulturvärdesavseende ochdärför bör omfattas av samma skydd som sträckan gränsen. Enligtmotionärerna är ett för hela unikt område och trycket motkusten är mycket starkt, varför kuststräckan som helhet bör ges status somriksintresse.Några motioner behandlar frågan om skyddet av sådana älvsträckor som intealls eller endast i ringa omfattning har utnyttjats för vattenkraftsändamål. ICenterpartiets partimotion Jo34 yrkas att beslutar att 4 kap. 1 §andra stycket skall ges följande lydelse: ?Bestämmelserna i förstastycket och 2-5 §§ utgör inte hinder för utvecklingen av befintliga tätortereller av det lokala näringslivet eller för utförande av anläggningar som behövsför totalförsvaret. Om det finns särskilda skäl utgör bestämmelserna inteheller hinder för anläggningar för utvinning av sådana fyndigheter av ämneneller material som avses i 3 kap. 7 § andra stycket? (yrkande 6). En sådanändring, som innebär att även 6 § i kapitlet undantas från andra stycketstillämpning, skulle enligt motionen väsentligt stärka skyddet förnationalälvarna som anges i 4 kap. 6 § första stycket miljöbalken.Även berör i sin partimotion Jo37 frågan om älvskyddetsutformning i . I motionens yrkande 1 föreslås att beslutaratt skärpa älvskydd på flera sätt. För det första bör det vara detför ett vattendrag redovisade skyddsbehovet som skall bedömas och dettaoberoende av vilket syfte ett planerat ingrepp skall tjäna. För det andra böringet generellt undantag från skyddet göras för några exploateringsskäl,exempelvis för att utveckla befintliga tätorter. För det tredje bör kraven pååtgärder som ofta kallas mindre ombyggnader i vatten som omfattas av älvskyddetskärpas så att dessa med säkerhet utesluter en faktisk utbyggnad. För detfjärde bör älvsträckorna Sölvbacka strömmar och uppströms tasin under skyddet enligt 4 kap. 6 § miljöbalken.Centerpartiet poängterar i sin partimotion Jo34 yrkande 7 att regeringen ochandra myndigheter i sina beslut måste respektera områden och anläggningar avriksintresse. Motionärerna anser bl.a. att regeringen inte skall besluta om attsatsa statliga pengar på utredningar som innebär ett uppenbart hot mot områdenav riksintresse. Detta bör , enligt motionärerna, ge regeringen tillkänna.I den moderata partimotionen Jo32 anförs att när det gäller bestämmelsen oms.k. nationalstadsparker bör besluta att de överväganden somlagstiftaren gjorde i förarbetena till denna paragraf bör påverkalagstiftningen, eftersom den senare rättstillämpningen bortsett från centralabedömningar i proposition 1994/95:3 om nationalstadsparker. Detta gäller enligtmotionen främst propositionens avsnitt om förutsättningarna för ändradmarkanvändning. I motionens yrkande 14 föreslås att regeringen ges i uppdragatt ändra lagstiftningen i enlighet med vad som anförts.Bostadsutskottets yttrandeAllmänna övervägandenNRL bör enligt bostadsutskottets mening inarbetas i (MB). Utskottetvill emellertid betona vikten av att inte minst ?NRL-delen? av MB - liksom NRL - har en stark koppling till (PBL) och därmed tillden fysiska planeringen, en planering som ytterst konkretiseras på denkommunala nivån. Såvitt utskottet nu kan bedöma bör det finnas sammamöjligheter framöver som för kommunerna att ur olika aspekterhävda angelägna intressen för den fysiska planeringen. Att utan större sakligaändringar foga nuvarande hushållningsbestämmelser i till MB får anses bidratill en kontinuitet i det nya miljölagstiftningskomplexet. Bostadsutskottetanser detta positivt.Bostadsutskottet finner det vidare synnerligen viktigt att avvägningenbevarande/exploatering sådan den kommit till uttryck i NRL inte förändrasframöver. Det finns goda skäl att anta att regeringen - om utvecklingen blir enannan än den som antagits - kommer att uppmärksamma denna fråga.Med den inställning bostadsutskottet givit uttryck för saknas anledning atttillstyrka förslaget i den moderata partimotionen 1997/98:Jo32 yrkande 11 om enöversyn av 3 kap. MB och en samordning med övriga bestämmelser i miljöbalken.Jordbruksmark som riksintresseFrågor om jordbruksmarkens status i NRL har tidigare behandlats avbostadsutskottet. I samband med lagens tillkomst uttalade utskottet följande(1986/87:BoU3, s. 18):anser att väsentliga utgångspunkter, inte minst beträffandePBL, inte skulle kunna hävdas om jordbruksmark och skogsbruksmark gavsställning som riksintressen. Vad utskottet närmast avser är att det då ipraktiken skulle vara nödvändigt att i inte ringa omfattning överge principenom ett till kommunerna decentraliserat planeringsansvar. Utskottet anser inteatt så bör ske. Emellertid vill utskottet betona vikten av att kommunernautformar sin fysiska planering så att tillbörlig hänsyn tas till de areellanäringarna.Bostadsutskottet vidhåller den uppfattning som redovisas i ovanstående citat.Enligt utskottet har inget nytt tillkommit i saken i och med att NRL och dessbestämmelser om riksintressen blir en del av MB. Utskottet anser inte helleratt omvärldsfaktorer har förändrats på ett sådant sätt att en omprövning avsynen på jordbruksmark som riksintresse är påkallad. Således avstyrkerutskottet partimotionerna 1997/98:Jo34 (c) yrkande 5 och 1997/98:Jo33 (kd)yrkande 6.VindkraftFrågor om vindkraft behandlades av bostadsutskottet (1997/98: BoU6).Utskottet konstaterade då enhälligt att markområden av riksintresse förenergiproduktion regleras i NRL (2 kap. 8 §). Vindkraft ingår i den samladebeteckningen energiproduktion. Vidare anfördes att givit i uppdragatt genomföra en vindkraftskartering för . Denna kartering är nuslutförd och redovisas som länsvisa delrapporter. i deberörda länen har sedermera fått i uppdrag av att tillsammans med berördakommuner göra regionala inventeringar av områden av riksintresse förvindkraften. Detta är ett arbete som pågår och som förväntasresultera i ett kunskapsunderlag som fortsättningsvis kan utgöra grund för detvidare planeringsarbetet för vindkraftsetableringar på lokal och regional nivåi södra detta anför bostadsutskottet att man erfarit att en utredning skalltillkallas med uppgift att utveckla underlag för beslut om tillstånd tilllokalisering av vindkraft i . Utredningen skall bl.a. överväga huröversiktsplanerna enligt PBL skall utformas så att tillståndsgivningen enligtolika lagar och i olika instanser kan grundas på ett gemensamt beslutsunderlag.Det kan alltså konstateras att ett arbete har initierats som går ut på attavgränsa områden av riksintresse för vindkraft samt överväga hur vindkraftenskall hanteras i den kommunala planläggningen och lovgivningen. Resultatet avdetta arbete bör avvaktas. Mot denna bakgrund är det enligt bostadsutskottetsuppfattning inte påkallat med några beslut eller tillkännagivanden i syfte attge det pågående arbetet någon särskild inriktning. Vad i motionerna anförts fåranses i inte ringa grad tillgodosett. Motion 1997/98:Jo29 (m) samt partimotion1997/98:Jo34 (c) yrkande 4 avstyrks således.Riksintressenas statusBostadsutskottet konstaterar att yrkande 7 i partimotion1997/98:Jo34 om myndigheternas beaktande av riksintressen framställs i sambandmed motionsförslag om ett förstärkt älvskydd enligt MB. Utskottet utgår frånatt yrkandet till viss del har sitt ursprung i den debatt om forskning kringvattenkraft som förekommit med anledning avinitierandet av ett nytt utredningsprojekt kallat - miljöeffekter,åtgärder och kostnader. Projektet leds av forskningsstiftelsen , somägs av kraftverksindustrin, eldistributörerna och Svenska kraftnät.Enligt utskottets uppfattning finns ingen grund för att regeringen ellermyndigheterna åsidosätter sina skyldigheter att beakta de riksintressen somanges i 2 och 3 kap. NRL (3 och 4 kap. MB). Ett tillkännagivandeenligt motionärernas förslag är därför inte erforderligt. Med det anfördaavstyrks motion 1997/98:Jo34 (c) yrkande 7 om riksintressenas status.Riksintressen för vissa områdenBostadsutskottets uppfattning är, som anförts i föregående avsnitt, att denuvarande bestämmelserna i 2 och 3 kap. NRL fyller en viktig funktion i MB.Utskottet finner det därför naturligt att i , liksom i reglerna i NRL, behandla de anspråk på mark-och vattenresurser som olika näringar och andra intressen formulerar. Som ovanredovisats är det dock inte näringarna eller intressena i sig som fokuseras ihushållningsbestämmelserna. Utgångspunkten är i stället de naturresurser somutgör basen för dessa intressens uppkomst och fortlevnad. Syftet medbestämmelserna i 4 kap. MB är främst att ange geografiska områden som är avriksintresse med hänsyn till sina natur- och kulturvärden. Förslaget i denmoderata partimotionen 1997/98:Jo32 yrkande 13 kan på goda grunder redan ansestillgodosett. Vad avser frågan om att avsätta jordbruksmark som riksintressehänvisas till vad som anförts i föregående avsnitt.Utskottet vill även erinra om att riksintressen tas fram i en process därsåväl centrala myndigheter, länsstyrelser som kommuner medverkar. Också dennadel av motionsyrkandet får därmed anses redan tillgodosedd.Sammanfattningsvis finner utskottet inga bärande motiv i motion 1997/98:Jo32(m) yrkande 13 som bör föranleda ett tillkännagivande till regeringen.Bostadsutskottet anser det för övrigt viktigt att de geografiskaavgränsningar av riksintressanta bevarandeområden som återfinns i 4 kap. MB ärföremål för en kontinuerlig översyn. Utskottet är dock övertygat om att ensådan redan sker inte minst inom ramen för det arbete med att ta fram ochavgränsa riksintressanta områden som sker i samarbete mellan centralamyndigheter, länsstyrelser och kommuner. I den mån denna avgränsning inte ledertill ett tillfredsställande helhetsresultat förutsätter utskottet attregeringen återkommer med erforderliga förslag till ändringar i 4 kap. MB.Något riksdagsbeslut med anledning av vad som föreslås i motion 1997/98:Jo35(fp) yrkande 2 om södra kust som riksintresse är dock enligtutskottets mening inte nu påkallat. Motionsyrkandet avstyrks.ÄlvskyddMed anledning av motionerna 1997/98:Jo34 (c) yrkande 6 och 1997/98:Jo37 (fp)yrkande 1 anför bostadsutskottet följande. I 4 kap. 1 § första stycket MB angesatt de områden som redovisas i kapitlets 2-7 §§ i sin helhet är av riksintressemed hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena. Som anförs iförfattningskommentaren i det nu aktuella lagrummet (prop. del 2, s. 36)innebär detta att staten med stöd av PBL kan ingripa mot sådanatillståndsbeslut som innebär att riksintressen inte tillgodoses. Utskottet kaninte dela den oro som motionärerna ger uttryck för, nämligen att riksintressetälvskydd inte skulle kunna hävdas när MB träder i kraft. Så har inte varitfallet när det gällt att hävda intresset med stöd av NRL/PBL. Eftersom denföreslagna lydelsen av 4 kap. 1 § MB praktiskt taget oförändrad förts över från3 kap. 1 § NRL, kan inte med fog påstås att riksintresset älvskydd försvagas.Med det anförda avstyrker bostadsutskottet partimotionerna 1997/98:Jo34 (c)yrkande 6 och 1997/98:Jo37 (fp) yrkande 1, detta yrkande i motsvarande del.Även de i partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 1 redovisade frågornabehandlades av utskottet i betänkande 1997/98:BoU3 s. 13-15. Vad gällerutformningen av älvskyddet sådant det formuleras i 3 kap. 6 § NRL anfördeutskottet att skyddet, om MB utan ändring i sak antas av , ävenframgent kommer att utgöra grunden för bevarande av vissa älvsträckor ochvattenområden eftersom någon förändring inte föreslagits vad gäller älvskyddetvid en överflyttning av reglerna från NRL till MB.Den andra i motionen aktualiserade frågan gäller alltså utbyggnader avvattenföretag som anses orsaka endast obetydlig miljöpåverkan. Utskottetförmodar att motionärerna avser sådana vattenföretag som bedöms enligt 3kap. 6 § tredje stycket NRL. I detta lagrum regleras vattenföretag som undantasfrån utbyggnad i paragrafens första eller andra stycke.Också denna fråga prövades av bostadsutskottet och i februari 1998.Utskottet anförde då att av motiven till det nu diskuterade lagrummet bl.a.framgår att det kan tillämpas på utbyggnader som hänför sig till redanföretagen utbyggnad, t.ex. ersättningsbyggnader till ett befintligt kraftverkoch ombyggnader eller effektiviseringar, under förutsättning att inverkan pånaturmiljön inte ökar i nämnvärd mån.Bostadsutskottet ansåg att de nu redovisade motiven var tillräckligtklargörande för att bedöma sådana vattenföretag som motionärerna aktualiserat.Dessutom vill utskottet erinra om att av 17 kap. 3 § första stycket 3 MB-förslaget uttryckligen framgår att regeringen kan förbehålla sig atttillåtlighetspröva vattenverksamheten enligt 4 kap. 6 § tredje stycket, dvs.nuvarande 3 kap. 6 § tredje stycket NRL.Vad nu redovisats om innehållet i propositionen och om utskottets ochriksdagens tidigare ställningstagande till frågorna om älvskyddets utformningoch om prövning av vattenverksamhet som förorsakar endast obetydligmiljöpåverkan innebär alltså att regler m.m. som tillämpats i alltväsentligt även fortsättningsvis kommer att ligga till grund för bedömning avfrågorna. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet partimotion1997/98:Jo37 yrkande 1 i vad avser älvskyddets utformning m.m.När det gäller den i partimotion yrkande 1 aktualiserade fråganom att Sölvbacka strömmar och uppströms skall tas in i 4 kap.6 § MB och därmed omfattas av förbudet mot vattenkraftsutbyggnad konstaterarbostadsutskottet att även denna fråga behandlades av utskottet (bet.1997/98:BoU3) och . Beträffande Sölvbacka strömmarerinrade utskottet om sitt ställningstagande 1997 (bet. 1996/97:BoU10 s. 17-18)där det framgår att regeringen i ett beslut slagit fast att enöverlåtelse av fallrättigheterna från staten till kommun så som kommuneni en framställning önskat endast kan bli aktuell om lämnar ettbemyndigande i frågan.