bet · GL01KU27 · 1998-05-15 00:00:00 — Resultatet av revisorernas granskningar skullekunna ligga till grund för utskottens arbete med uppföljningar ochutvärderingar. Revisorerna menar att en motsvarande ordning kan övervägas förden svenska (yrkande 2).I ett tidigare förslag (1996/97:RR9) har revisorerna framfört att enårsredovisning för staten bör revideras på vägnar. En möjlig ordningsom revisorerna pekat på är att finansutskottet, som bereder årsredovisningenför räkning, remitterar årsredovisningen till revisorerför granskning och yttrande. En ordning som innebär att revisorergranskar och yttrar sig över regeringens resultatredovisning bör enligtförslaget övervägas av talmanskonferensen (yrkande 3).Finansutskottets yttrandeKonstitutionsutskottet har berett finansutskottet tillfälle att yttra sig överdet aktuella förslaget från revisorer. I sitt yttrande(1997/98:FiU2y) framhåller finansutskottet inledningsvis att revisorernasgranskning har utgjort en bra utgångspunkt för det fortsatta arbetet med attutveckla resultatstyrningen. Enligt utskottet är det av vikt att riksdagensroll i styrsystemet särskilt har belysts. Revisorernas material visar enligtutskottet inte minst på behovet av att aktivt stärka och utveckla riksdagensegna insatser inom resultatstyrningen. Utskottet betonar att arbetet med attforma roll härvidlag bör ske inom egen organisation.Beträffande inriktningen av resultatstyrningen betonar utskottet att strävanbör vara att resultatstyrningen bör omfatta all verksamhet i statlig regioavsett hur den är finansierad, således inte bara förvaltningen.När det gäller revisorernas förslag om att regeringen senast den 1 augustivarje år skall redovisa resultatet av förvaltningens verksamhet, säger sigfinansutskottet ha förståelse för det synsätt som revisorerna anlägger när detgäller möjligheten att praktiskt lägga resultatinformationen till grund förbudgetarbetet i . Både oppositionspartiernas och utskottens arbeteskulle underlättas om den föreslagna ordningen infördes. Dock finns starka skälför att information som ligger till grund för regeringens budgetförslag börredovisas samlat i budgetpropositionen . Den nära kopplingenmellan uppnådda resultat och medelstilldelning för riskeraratt försvagas med den ordning som revisorerna föreslagit. Formerna förregeringens återrapportering till av resultatinformation börövervägas i samband med en utvärdering av den nya budgetprocessen, sedan dennaprövats också under ett valår. Mot denna bakgrund är finansutskottet inteberett att nu ta ställning till en mera omfattande omläggning av det slag somrevisorerna för fram. Utskottet pekar också på möjligheten att utskotten idialog med regeringen kan ta initiativ till att resultatinformation lämnas tillriksdagen tidigare än i budgetpropositionen och nämner som exempel på formenför detta regeringens årliga skrivelse till om utvecklingen inom denkommunala sektorn.När det gäller förslaget från revisorerna om en utvidgad granskning avregeringen enligt finsk modell betonar finansutskottet att de finskastatsrevisorernas granskning av regeringen gäller ett förhållandevis omfattandeförvaltningsområde, vilket beror på att systemet med centrala ämbetsverkövergivits och att styrningen lyfts över till ministerierna eller till endecentraliserad regional förvaltning. Det är mot denna bakgrund svårt attdirekt överföra erfarenheterna från på svenska förhållanden.Representanterna för (m) och (v) i utskottet har anfört avvikande mening idenna del av yttrandet. Därvid har det anförts att det är väsentligt attriksdagens arbete med resultatstyrning underlättas genom att regeringen lämnaren separat och samlad redovisning av resultatet av förvaltningens verksamhetför det föregående budgetåret. Målet bör vara att en sådan redovisning läggsfram för i samband med vårpropositionen eller senast före sommaren.En sådan ordning skulle enligt (m) och (v) inte minst vara mycket betydelsefullför oppositionspartiernas möjligheter att i praktiken läggaresultatredovisningen till grund för sina alternativa budgetförslag. Påmotsvarande sätt skulle utskottens beredning av de olikabudgetalternativen i hög grad underlättas. Regeringens bedömningar bör inteingå i resultatdokumentet utan redovisas i budgetpropositionen. Därigenomupprätthålls den koppling mellan uppnådda resultat och medelstilldelning förkommande år som eftersträvas i resultatstyrningen, anser (m) och (v).Motionen och finansutskottets yttrandeI följdmotion 1997/98:K12 av () föreslås att om riksdagenantar revisorernas förslag om resultatinformation, bör såväl Riksdagensrevisorer som utvärdera vad denna resultatinformation ger ochhur den kan utformas så att nyttan med uppföljningarna kan motivera de insatsersom krävs (yrkande 2).Finansutskottet avstyrker i sitt yttrande yrkande 2 i motionen med hänvisningtill vad utskottet anfört om revisorernas förslag att läggaresultatinformationen till grund för budgetarbetet inom (yrkande 1).Utskottets bedömningRiksdagens revisorer har föreslagit att regeringen bör lämna en årsredovisningför staten till . Redovisningen börinnehålla resultat av förvaltningens verksamhet det senaste budgetåret (yrkande1). har i sitt yttrande anfört att det finns starka skäl föratt information som ligger till grund för regeringens budgetförslag börredovisas samlat i budgetpropositionen . Den nära kopplingenmellan uppnådda resultat och medelstilldelningen för riskeraratt försvagas med den ordning revisorerna föreslagit. Formerna för regeringensåterrapportering till av resultatinformation bör övervägas i sambandmed utvärderingen av den nya budgetprocessen. är inte berettatt ta ställning till en mera omfattande omläggning av det slag som revisorernafört fram. (m) och (v) har anmält avvikande mening och anser att regeringen börlämna en separat och samlad redovisning för föregående budgetår i samband medvårpropositionen eller senast . Utskottet anser i likhet medfinansutskottet att formerna för regeringens återrapportering avresultatinformation bör övervägas i samband med utvärderingen av den nyabudgetprocessen. Med hänvisning till detta får revisorernas förslag i denna deloch motion K12 yrkande 2 (fp) anses besvarade, varför de avstyrks.Revisorerna har vidare föreslagit vad gäller granskning av Regeringskanslieten ordning av den typ som tillämpas av Statsrevisorerna i , innebärandeårlig inspektion av varje ministerium avseende bl.a. frågor om resultatstyrningoch resultatredovisning (yrkande 2). har i sitt yttrande bl.a.anfört att det mot bakgrund av den skillnad som föreligger mellan densvenska och den finska förvaltningen är svårt att direkt överföraerfarenheterna från på svenska förhållanden. Utskottet delarfinansutskottets uppfattning och avstyrker revisorernas förslag i denna del.Revisorerna har också föreslagit att en årsredovisning för staten börrevideras på vägnar, t.ex. så att finansutskottet remitterarårsredovisningen för granskning och yttrande till revisorerna. En ordning avdetta slag bör enligt revisorer övervägas av talmanskonferensen(yrkande 3). Enligt utskottets mening bör denna fråga bli föremål för beredninginom ramen för talmanskonferensens utvärdering av budgetprocessen vilkenomtalats ovan. Revisorernas förslag på denna punkt bör alltså bifallas.Riksdagens öppnandeMotionenI motion 1997/98:K223 yrkande 2 begär () att riksdagenbeslutar att analysera sina symbolhandlingar för att bättre betona folkstyretsbetydelse. Enligt motionären får kungen och hans familj alltför storuppmärksamhet vid högtidliga öppnande på ledamöternas bekostnad. Ettmer genomtänkt högtidligt öppnande bör enligt motionären införas så attsymbolerna fokuserar vårt demokratiska statsskick.BakgrundRiksmötet öppnas enligt 1 kap. 6 § riksdagsordningen vid ett särskiltsammanträde senast på tredje dag, varvid statschefen på talmannenshemställan förklarar öppnat. Talmannen fastställer efter samråd medvice talmännen ordningen för detta sammanträde. Den nuvarande ordningeninfördes sedan den nya regeringsformen trätt i kraft.Riksdagen har vid ett flertal tillfällen behandlat frågor medanknytning till öppnande, senast vid 1996/(bet.1996/97:KU13). Genomgående har utskottet drävid hänvisat till ett uttalande vid1982/(bet. KU 1982/93:14), enligt vilket det ankommer påtalmannen att efter samråd med vice talmännen fastställa ordningen vidöppningssammanträdet.Utskottets bedömningMed hänvisning till vad utskottet tidigare anfört beträffande riksdagensöppnande avstyrks motion 1997/98:K223 yrkande 2 (c).Ledamöternas placering i plenisalenMotionernaI motion 1997/98:K237 av och , båda (m), yrkas attriksdagen beslutar att platsfördelningen i plenisal skall ske efterpartitillhörighet och inte efter valkrets. Enligt motionärerna tenderardebatterna i att bli utdragna och svåröverskådliga när de förs medupp till sju partier som deltagare. Även ledamöternas placering i plenisalenspelar en roll härvidlag. Endast 7 av 54 undersökta länder hade enligtInterparlamentariska unionen valkretsindelningen som grund för placering. Imajoriteten av länder satt ledamöterna partivis. Detta är ofta fallet även ikommun- och liksom i . En platsfördelningefter partitillhörighet skulle enligt motionärerna skänka debatten störrelivfullhet och överskådlighet. Eftersom en förändring i denna riktning inte lärkräva någon större ombyggnad eller installation av ny apparatur, bör åtgärdenenligt motionärerna kunna genomföras inför nästa mandatperiod.I motion 1997/98:K252 yrkande 4 föreslår () att riksdagenbeslutar att placeringen av ledamöterna bör ske partivis. Den nuvarandevalkretsvisa placeringen försvårar enligt motionären för ledamöterna att vara ikammaren under debatterna, eftersom ledamöterna i praktiken måste lämnakammaren för att kunna kommunicera med sina partikamrater.BakgrundEnligt 2 kap. 3 § riksdagsordningen skall för varje ledamot finnas en särskildplats i plenisalen. Ledamöterna tar enligt tilläggsbestämmelse 2.3.1 plats iplenisalen valkretsvis.Utskottet har , (bet. 1996/97:KU13),avstyrkt motionsförslag med samma innehåll som det nu aktuella. I ett tidigarebetänkande (bet. 1987/88:KU43) anförde utskottet med anledning av en motionbl.a. att en partivis placering av ledamöterna skulle vara en markering av denframträdande roll som de politiska partierna numera spelar i . Detskulle enligt utskottet troligen också ha vissa andra fördelar från kontakt-och debattsynpunkt. Emellertid fanns det också enligt utskottets bedömning intenågon tillräckligt stark opinion bland ledamöterna för att bryta traditionen. Iett senare betänkande (bet. 1992/93:KU9) anförde utskottet bl.a. atteffekterna från debatt- och kontaktsynpunkt inte skulle bli de som avsågs i dendå aktuella motionen. En omdisponering av plenisalen måste ske om man villskapa en tätare atmosfär vid debatterna ansåg utskottet och avstyrkte motionen.Utskottet fann vid sin senaste behandling /inteanledning att frångå den ståndpunkt utskottet intagit tidigare i denna fråga.Riksdagen avslog också motionen.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin uppfattning i fråga om ledamöternas placering iplenisalen och avstyrker motionerna 1997/98:K237 (m) och 1997/98:K252 yrkande 4(mp).Användningen av de gamla kammarsalarnaMotionenI motion 1997/98:K252 yrkande 1 av () begärs att riksdagenprövar om debatter med anledning av utskottsbetänkanden kan hållas i första-eller andrakammarsalen. Motionären påpekar att dessa debatter i regel besöks avganska få ledamöter och att kammaren därför ofta ger en känsla av ödslighet.Denna känsla skulle minskas om debatterna i stället kunde hållas i första-eller andrakammarsalen.BakgrundKonstitutionsutskottet behandlade i sitt betänkande KU 1987/88:43 en motion omatt skulle besluta att på försök förlägga frågestunder och/ellerinterpellationsdebatter till endera av de gamla kammarsalarna och att riksdagenskulle uppdra åt förvaltningsstyrelsen att vidta nödvändiga arrangemang för attverkställa detta. Utskottet anförde att en flyttning av vissa debatter tillmindre lokal inte skulle ha några påtagliga fördelar från debattsynpunkt.Utskottet avstyrkte mot denna bakgrund motionsförslaget.Utskottet behandlade i sitt av godkända betänkande 1993/94:KU18 enmotion att ge förvaltningsstyrelsen i uppdrag att inreda en lokal lämpad förfråge- och interpellationsdebatter. Utskottet konstaterade då att förslaget varav intresse men av sådan art att det krävdes ytterligare utredning ochöverväganden. Det fanns därför anledning att återkomma i dessa frågor vid ettsenare tillfälle.Sedan slutet av 1980-talet har vissa förändringar gjorts i kammarensinredning så att vid interpellationsdebatter interpellanter och svarandestatsråd placeras nedanför talmansstolen. Vid frågestunder finns de deltagandestatsråden i stolar nedanför talmansstolen.Under 1995/presenterades en programutredning om plenisalensinredning som innebar att plenisalen skulle byggas om och att platser skullereserveras kollektivt för partierna men inte för enskilda ledamöter. Förslagethar inte lett till någon åtgärd.I sitt betänkande 1996/97:KU3 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande medsamma innehåll som det nu aktuella. Utskottet konstaterade att riksdagensplenisal ofta är för stor för den aktivitet som pågår där. De tillfällen då denär fylld av ledamöter är betydligt färre än de tillfällen då den ger ettödsligt intryck. Vid de tillfällen då alla ledamöter eller nästintill alla ärnärvarande behövs emellertid platserna. Att var och en har sin bestämda plats ikammaren kan också ha andra fördelar. Utskottet framhöll också att det skulleinnebära praktiska svårigheter att flytta vissa debatter till en annan lokal änkammaren, särskilt beträffande debatter av utskottsbetänkanden, dvs.arbetsplenum. Ett särskilt problem i dessa fall var enligt utskottet att ingenav de gamla kammarsalarna är utrustad med voteringsanläggning. Det föreföllenligt utskottet inte ändamålsenligt att förlägga just dessa debatter tillannan lokal än kammaren och behålla kammaren för andra ändamål, såsom förutominterpellationsdebatter och frågestunder fåtaliga tillfällen somöppningssammanträden och allmänpolitiska debatter.Utskottets bedömningMed hänvisning till utskottets tidigare ställningstagande avstyrks motion1997/98:K252 yrkande 1 (mp).Användningen av dator i plenisalenMotionenI motion 1997/98:K212 hemställer () att beslutartillåta arbete med dator i plenisalen. Enligt motionären är ett av skälen tillden låga närvaron vid kammardebatterna att ledamöterna har små möjligheter attarbeta med något annat parallellt med att lyssna på debatten. Bärbara datorerskulle enligt motionären kunna användas för arbete i plenisalen underdebatterna.BakgrundNågon särskild regel som förbjuder användning av bärbar dator i plenisalenfinns inte. Enligt kammarkansliet har det emellertid inträffat att en ledamotav talmannen ombetts att inte arbeta med sådan utrustning under pågåendedebatt, eftersom det bedömts som störande för övriga närvarande. Det kan isammanhanget nämnas att t.ex. tidningsläsning av samma skäl enligt praxis inteär tillåten i samband med plenum.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening bör inte alltför detaljerat reglera vad somär tillåtet och inte tillåtet att göra under överläggningarna i kammaren. Denfråga som aktualiseras i motionen och liknande andra frågor bör avgöras avtalmannen, eventuellt efter diskussion i talmanskonferensen, som kan tainitiativ i fråga om reglering av ordningsfrågor, om så är påkallat. Motion1997/98:K212 (m) avstyrks.Tilltal av kvinnliga ledamöterMotionenI motion 1997/98:K602 yrkande 2 föreslår m.fl. (v) att riksdagenuppdrar åt talmanskonferensen att utarbeta ett handlingsprogram förkammardebatterna med avseende på hur man ska komma till rätta med problem medtilltalstonen i riksdagsdebatterna. Som exempel nämns i motionen att manligadebattörer ibland nämner kvinnliga ledamöters låga ålder eller ändrar tilltaletfrån att tilltala kvinnliga ledamöter vid förnamn och efternamn till fru plusefternamn.BakgrundEnligt 2 kap. 12 § riksdagsordningen får ingen vid sammanträde uttala sigotillbörligt om annan eller begagna personligen förolämpande uttryck eller iövrigt i ord eller handling uppträda på sätt som strider mot god ordning.Bryter någon mot denna föreskrift och rättar han sig inte efter talmannenserinran, får talmannen taga från honom ordet för pågående överläggning.Enligt kammarkansliet finns inga allmänna anvisningar från talmannen angåendedet språkbruk det här är tal om. Talmannen avgör från fall till fall vad som ärett acceptabelt språkbruk vad gäller tilltal etc.Utskottets bedömningUtskottet anser att de befogenheter som talmannen har när det gäller tilltalledamöterna emellan m.m. bör vara tillfyllest. Om det behövs kan talmannen taupp frågan till diskussion i talmanskonferensen, som kan lämna förslag tillåtgärder till talmannen. Utskottet kan inte ställa sig bakom motionärensförslag, varför motion 1997/98:K602 yrkande 2 (v) avstyrks.Fasta beslutstillfällenMotionenI motion 1997/98:K225 hemställer och , båda(s), att ger talmanskonferensen till känna att riksdagensbeslutsfattande bör koncentreras , främst påtorsdagar. Enligt motionärerna är beslutsfattandet mera tidskrävande än de25-30 timmar/år som ägnas åt voteringar, vilket har negativa konsekvenser förresor och sammanträden utanför riksdagshuset.BakgrundBestämmelserna om ärendenas avgörande återfinns i 5 kap. riksdagsordningen. Avbestämmelserna framgår bl.a. att betänkande från ett utskott skall bordläggasvid två sammanträden med kammaren före ärendets avgörande, om inte påutskottets eller talmannens förslag beslutar att ärendet skall avgöras efterendast en bordläggning (1 §). Ärende i vilket överläggning äger rum får enligt3 § ej upptagas till avgörande förrän kammaren på talmannens förslag har funnitöverläggningen avslutad. Utskottsbetänkande får upptas till avgörande endastvid sammanträde som i kallelse enligt 2 kap. 5 § och i föredragningslistaenligt 2 kap. 7 § som arbetsplenum.Ett ?normalt? veckoarbetsschema under pågående innebär tid förutskottssammanträden eller senare fram till ochtorsdag morgon fram till , arbetsplenum i kammaren onsdag kl. 9.00 ocheventuellt med fortsättning efter frågestund samtsammanträde för interpellationssvar och fredag kl. 9.00.Partigrupperna sammanträder vanligen på tisdagseftermiddagarna cakl. 16.30-18.00.Tidigare behandling m.m.Utskottet har under /97 behandlat frågan om fast tid förbeslutsfattande i plenum med anledning av en motion (bet. 1996/97:KU13).Utskottet anförde i betänkandet bl.a. att det finns uppenbara fördelar med ensådan ordning med hänsyn till ledamöternas möjlighet att disponera sin tid påett effektivt sätt. Nackdelar med fast tid är att debatter kan behöva brytasoch tid gå till spillo inte bara för middagsuppehåll, frågestunder m.m. utanockså för att i förväg fastställda voteringsklockslag närmar sig. Sambandetmellan debatter och beslutsfattande kunde enligt utskottets mening bli än merauttunnat än vad som är fallet. Utskottet var inte berett att utan vidareförorda en ordning med fast tid för beslutsfattande. Utskottet förutsatte attfrågan skulle komma att behandlas av talmanskonferensens arbetsgrupp, som bl.a.hade i uppgift att se över utskottsbetänkandenas utformning med sikte på attantalet voteringar i möjligaste mån skulle begränsas.Frågan om utskottsbetänkandenas utformning behandlas inte italmanskonferensens senast avgivna förslag 1997/98:TK1. Enligt uppgift frånkammarkansliet fortsätter behandlingen av den nämnda frågan italmanskonferensens arbetsgrupp.Utskottets bedömningUtskottet har, som framgått av vad utskottet redovisat i det föregående,uttalat att det finns vissa fördelar med fast tid för beslutsfattande iriksdagen med hänsyn till ledamöternas möjlighet att disponera sin tid på etteffektivt sätt. Utskottet har tidigare också funnit vissa nackdelar medsystemet, bl.a. tidsspillan i samband med avbrott av andra aktiviteter och ettuttunnat samband mellan debatt och beslutstillfälle i enskilda ärenden.Med beaktande av dessa förhållanden finner utskottet att förslaget i den häraktuella motionen indikerar ett reformbehov. Utskottet anser liksom tidigareatt ett system med fasta beslutstillfällen inte utan vidare bör införas.Däremot bör ett sådant system kunna bli föremål för en viss försöksverksamhetunder en begränsad tid i början av nästa mandatperiod. Ett förslag med dettainnehåll bör enligt utskottets mening med viss förtur kunna utarbetas avtalmanskonferensen inom ramen för det pågående arbetet med att utvecklaarbetsformerna. Försöksverksamheten får sedan utvisa om det finns skäl attpermanent införa en sådan ordning. Vid behov får talmanskonferensen återkommatill med förslag till ändringar i riksdagsordningen. Detta börriksdagen med anledning av motion 1997/98:K225 (s) som sin mening getalmanskonferensen till känna.Registrering av lobbyisterMotionenI motion 1997/98:K203 föreslår () att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att införa ett system medregistrerade lobbyister liknande det som tillämpas i . I den amerikanskakongressen finns ett system med godkända och registrerade lobbyister, somarbetar öppet och under ansvar för att lämnade uppgifter är korrekta. Enligtmotionären är det hög tid att även i skapa ett motsvarande ramverk förden professionella lobbyverksamheten i . Därigenom kommer ledamöternaatt kunna ställa helt andra krav på den givna informationen och utbytet kommeratt ske i öppna former.BakgrundLobbyverksamhet med anknytning till den svenska är inte formelltreglerad. I andra länder finns i viss omfattning regler för denna verksamhet.Sålunda måste en lobbyist i den amerikanska kongressen vara registrerad ochuppge vem han eller hon företräder i sina kontakter med beslutsfattarna.Registrering skall ske senast efter det att den första kontaktentagits. Den organisation eller det företag som lobbyisten arbetar för skallregistreras med namn, säte och allmän beskrivning av vilken verksamhet sombedrivs. Den egentliga uppdragsgivaren skall också anges liksom vilka sombidrar ekonomiskt till verksamheten. Varje halvår skall en rapport upprättasdär lobbyaktiviteter anges tillsammans meduppskattade inkomster och utgifter. Reglerna ingår i Lobbying Disclosure Act.Den som bryter mot reglerna i denna lag kan bötfällas.Europaparlamentets utredningsenhet har inventerat förhållandena vad gällerlobbyverksamhet i medlemsländernas parlament avseende . Av inventeringenframgår bl.a. att de flesta parlament inte hade några bestämmelser omintressegruppers aktiviteter. var det enda land som hade formellaregler. I hade i praktiken införts en form av kontroll över lobbying. IStorbritannien hade två intressegrupper för professionella parlamentslobbyisterfrivilligt antagit uppförandekoder och satt upp egna register. I de fall därregler fanns inom de europeiska parlamenten ingick alltid regi-strering som enkomponent. Utdelning av passerkort var ett annat sätt att kontrolleraintressegrupper.I finns ett offentligt register och en uppförandekod förlobbyister. Enligt ordningsreglerna i parlamentets arbetsordning utfärdaspersonliga passerkort till den som vill ?förse ledamöterna med information?.Villkor för passerkort är att vissa ordningsregler respekteras samt attlobbyistens namn och uppdragsgivare registreras. Det intresse som lobbyistenföreträder måste uppges vid varje enskilt möte med personer vid parlamentet.Enligt uppförandekoden får konfidentiell information inte spridas vidare ochekonomisk ersättning inte erbjudas.Någon samlad översikt över lobbyverksamheten generellt i finns inte.Enligt en undersökning som genomfördes var det etablerade organisationersom LO, SAF och LRF som stod för de mest omfattande kontakterna med riksdagen.Minst vanliga bedömdes kontakter från professionella lobbyister vara.I en rapport till Förvaltningspolitiska kommissionen (1996)konstaterades att lobbyverksamheten ökar i det svenska samhället. En ny typ avlobbyister i form av konsultföretag har vunnit insteg i denna verksamhet underloppet av 1990-talet.Dessa företag bedriver i allmänhet lobbyverksamhet endast som en del av sintotala verksamhet.