bet · GL01KU15 · 1998-02-17 00:00:00 — Av propositionen framgår att målet inte skalltolkas så att alla enskilda priser skall vara stabila.Finansutskottet delar denna uppfattning och anser att målet skall tolkas iförändringstermer, inte i absoluta termer, dvs. målet bör uttryckas som ett målför inflationstakten snarare än som ett mål för den absoluta prisnivån. Denföreslagna formuleringen skall dock inte tolkas så att inflationstakten, mättsom KPI eller något annat index, skall vara noll.Finansutskottet ställer sig därmed bakom förslaget att målet för Riksbankensverksamhet skall vara att upprätthålla ett fast penningvärde. Utskottetföreslår att motionerna K3 (c) och Fi219 (mp) yrkande 8 om andra mål förRiksbanken avstyrks.Konstitutionsutskottets bedömningEnligt artikel 105 i EG-fördraget och artikel 2 i ECBS-stadgan skall huvudmåletför ECBS vara att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta målskall ECBS stödja den allmänna ekonomiska politiken inom gemenskapen i syfteatt bidra till att förverkliga gemenskapens mål enligt artikel 2 i EG-fördraget. Där anges att gemenskapens mål är ?att främja en harmonisk och välavvägd utveckling av näringslivet inom gemenskapen som helhet, en hållbar ochicke-inflatorisk tillväxt som tar hänsyn till miljön, en hög grad av ekonomiskkonvergens, en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, en höjningav levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och socialsammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna?.Som ovan nämnts kommer att bli en del av ECBS, oavsett om Sverigekommer att delta i valutaunionen eller inte. Det innebär att kommeratt omfattas av ECBS:s verksamhetsmål, såsom det är formulerat i ECBS-stadgan.Riksdagen kan alltså inte lagstifta om att målet ett fast penningvärde skallvara underordnat målet full sysselsättning eller något annat mål, eftersomdetta skulle strida mot delar i likhet med finansutskottet regeringensuppfattning att , som en myndighet under , bör ha skyldighetatt stödja de allmänna ekonomisk-politiska målen, i den mån dessa inte stridermot prisstabilitetsmålet, och att denna skyldighet inte behöver lagfästas.Konstitutionsutskottet delar också regeringens uppfattning beträffandeformuleringen ett fast penningvärde.Konstitutionsutskottet har ingen erinran mot förslaget till 4 § andra stycketriksbankslagen. bör dock ta slutlig ställning till förslaget ochmotionerna K3 (c) och Fi219 (mp) yrkande 8 först i samband med den andraläsningen av förslaget till lag om ändring i regeringsformen.Riksbankens nya ledningsstrukturRiksbanksledningens skyldighet att anmäla ekonomiska förhållandenPropositionenEnligt den nu gällande lydelsen av 38 § andra stycket riksbankslagen skallledamöter i fullmäktige och sådan personal och uppdragstagare hos Riksbankensom bestämmer anmäla sitt innehav och ändring i innehavet avfinansiella instrument till . Syftet med bestämmelsen är i förstahand att kontrollera att handelsförbudet i insiderlagen (1990:1342) efterlevsmen också att förtroendet för dessa funktionärer och kan stärkas.Regeringen anför i propositionen att det med tanke på den ställningRiksbanken och direktionen föreslås få är av betydelse att det finns ett stortförtroende för ledamöterna i direktionen och för ordföranden och viceordföranden i fullmäktige. Regeringen anser att förtroendeskäl talar för attdessa personer skall anmäla sina innehav, inte till , utan tillriksdagen, som är huvudman. Regeringen anser vidare att det finnsskäl att utvidga anmälningsskyldigheten till att omfatta även andra tillgångarän finansiella instrument och att också gälla större skulder.I propositionen föreslås sålunda att ledamöterna i direktionen samtordföranden och vice ordföranden i fullmäktige till skriftligen skallanmäla sitt innehav av vissa tillgångar och skulder, liksom vilka ekonomiskaavtal av visst slag som de ingått. Den föreslagna anmälningsplikten omfattarfinansiella instrument, krediter och andra skulder samt villkoren för dessa,avtal av ekonomisk karaktär med tidigare arbetsgivare såsom avtal om löne-eller pensionsförmån, innehav av andel i handelsbolag eller annan ekonomiskförening än bostadsrättsförening samt ägande av näringsfastighet. Anmälanbehöver dock inte göras om värdet av avtalen och tillgångarna exklusivefinansiella instrument sammantaget understiger . Någonanmälningsplikt föreligger inte heller för skulder och krediter som tillsammansunderstiger 0,5 miljoner kronor.Anmälningsplikten föreslås regleras genom en ny 39 a § i riksbankslagen.MotionenModerata samlingspartiet anser i motion K2 att det är angeläget att det finnsen anmälningsplikt om ekonomiska förhållanden för de främsta beslutsfattarna iRiksbanken. De krav som föreslås bli inskrivna i riksbankslagen är emellertidalltför långtgående och riskerar enligt motionärerna att negativt påverkarekryteringen till dessa uppdrag. Detta gäller särskilt ordföranden och viceordföranden i fullmäktige, vilka poster ju långtifrån förutsätterheltidsengagemang i . Det finns enligt motionärerna särskilt skäl attompröva bestämmelsens utformning vad avser skulder och andra tillgångar änfinansiella instrument. bör göra ett tillkännagivande av dennainnebörd (yrkande 4).Finansutskottets yttrandeFinansutskottet påpekar att det finns en intern anmälningsplikt förfullmäktiges ledamöter, men att denna är begränsad till finansiella instrument.Riksbanken och direktionen kommer med propositionens förslag att få en mersjälvständig ställning, anför finansutskottet vidare. Utskottet anser att detdärför är viktigt att det finns ett stort förtroende inte bara för ledamöternai direktionen, utan också för fullmäktiges ordförande och vice ordförande, somi direktionen kan ses som allmänhetens företrädare och som kommer att ha fullinsyn i de frågor direktionen behandlar.Finansutskottet anser mot denna bakgrund att formerna för den av regeringenföreslagna anmälningsplikten är väl avvägda och föreslår attkonstitutionsutskottet avstyrker motion K2 (m) yrkande 4.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet gör ingen annan bedömning än finansutskottet när detgäller formerna för anmälningsplikten. anser attriksdagen i samband med den andra läsningen av grundlagsändringarna bör antaförslaget till 39 a § riksbankslagen och avslå motion K2 (m) yrkande 4.Prövning av ett beslut att skilja en direktionsledamot från hans uppdragPropositionenEtt beslut om att skilja riksbankschefen från hans anställning kan enligtartikel 14 i ECBS-stadgan överklagas till . Motsvarande rättföreligger inte för övriga medlemmar i direktionen, men enligt bör även dessa omfattas av ett liknandeskydd. Regeringen anser att ett sådant skydd därför bör åstadkommas genom enmöjlighet att väcka talan vid svensk domstol.Regeringen föreslår att annan ledamot av direktionen än riksbankschefen skallkunna få sin sak prövad vid Arbetsdomstolen enligt lagen (1974:371) omrättegången i arbetstvister. Arbetsdomstolen bör därvid utgöra första och sistainstans. Enligt regeringen är Arbetsdomstolen den domstol som har störsterfarenhet av den typ av ärenden som här är aktuella. Arbetsdomstolen kandessutom i dessa ärenden enligt artikel 177 i EG-fördraget inhämta förhandsavgörande.Bestämmelsen om Riksbankschefens och om övriga direktionsledamöters rätt attväcka talan mot beslut om skiljande från anställning föreslås tas in i en ny 33b § i riksbankslagen.BakgrundI departementspromemorian ställning (Ds 1997:50) föreslogs attbeslut om att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag skulle fåöverklagas till , som därvid skulle ha möjlighet attinfordra yttrande från enligt artikel 177 i EG-fördraget.Promemorians förslag grundades på resultatet av en fempartiuppgörelse. Vidremissbehandlingen av promemorian ifrågasatte lämplighetenav att ålägga tingsrätten den nya uppgiften. undrade bl.a.om tingsrätten skulle vara både första och sista instans. Om avsikten var attdet bara skulle finns en instans borde prövningen enligt tingsrättens meningske i eller Regeringsrätten. Om ett flerinstansförfarande varavsett borde det anges var överprövning skulle ske. Tingsrätten undrade ocksåom överklagandet skulle hanteras som en ny typ av mål eller ärende eller somtvistemål. Vidare påpekade tingsrätten att det inte finns några EG-rättsligaregler om avsättning av andra direktionsledamöter än riksbankschefen ochställde sig undrande till vilken EG-rätt som skulle uttala sig omi ett förhandsavgörande.Som ovan nämnts har regeringen i propositionen funnit att det är lämpligareatt talan väcks vid Arbetsdomstolen, som därvid bör utgöra första och sistainstans (prop. s. 74)MotionenModerata samlingspartiet anser i motion K2 att Arbetsdomstolen sompartssammansatt domstol är olämplig att pröva besvär från en direktionsledamotsom av fullmäktige blivit skild från sitt uppdrag. En sådan prövning bör istället göras i en nationell instans med högsta tänkbara juridiska kompetens. Ivalet mellan och Regeringsrätten har motionärerna stannat förRegeringsrätten. Förslaget till 33 b § i riksbankslagen bör ändras i enlighetmed vad som anförts i motionen (yrkande 3).Finansutskottets yttrandeFinansutskottet vill med anledning av motionsyrkandet erinra om att förslagen ipropositionen grundas på en fempartiuppgörelse, vilken finns återgiven ipromemorian ställning (Ds 1997:50). I promemorian föreslogs - i33 b § förslaget till ändring i riksbankslagen - att ärenden av detta slagskulle kunna överklagas till . hänvisartill att regeringens förslag, såsom också motionärerna påpekar, i denna delutgör ett avsteg från arbetsgruppens förslag.Finansutskottet föreslår att man i enlighet med den ursprungliga uppgörelsenföreskriver att annan ledamot av direktionen än riksbankschefen skall få väckatalan vid tingsrätt.Finansutskottet anser inte att motion K2 (m) yrkande 3 bör föranleda någonåtgärd från sida.Konstitutionsutskottets bedömningRegeringen har i propositionen frångått fempartiöverenskommelsen när det gällervalet av domstol och i stället för vid funnit detlämpligare att talan väcks vid Arbetsdomstolen, som därvid skall vara förstaoch enda instans. Utskottet delar regeringens bedömning att Stockholmstingsrätt är mindre lämplig som överprövningsinstans i mål om skiljande avdirektionsledamot från anställning. Ett beslut att skilja riksbankschefen frånhans tjänst får överprövas av . Enligt konvergensrapport från1996 bör ett likvärdigt skydd gälla även för direktionens ledamöter. För attdirektionsledamöternas skydd skall vara likvärdigt med riksbankschefens anserutskottet i likhet med motionärerna att prövningen bör göras i högsta instans.Enligt utskottets uppfattning är därvid det lämpligare valet,med hänsyn till att de mål det här är fråga om rör civilrättsliga förhållandenoch bör handläggas som tvistemål.En ledamot av direktionen kan skiljas från sin anställning endast i enlighetmed de kriterier som anges i artikel 14.2 i ECBS-stadgan. kani dessa ärenden i förekommande fall inhämta förhandsavgörandeenligt artikel 177 i EG-fördraget.Utskottet avser att senare lägga fram förslag till ändring av 33 b §riksbankslagen.Karenstid för ledamot som lämnat sitt uppdragPropositionenI propositionen anförs att ledamöter i direktionen genom sin ställning fårkunskap i frågor som är av utomordentligt stor betydelse för vissa verksamheteri framför allt det privata näringslivet, t.ex. banksektorn. När en ledamotlämnar sin anställning besitter han en kunskap som, om den utnyttjas, skullekunna vara till skada för . Regeringen har därför funnit att det ärlämpligt att, i likhet med vad som gäller i vissa andra länder, införa enbestämmelse om att ledamot av direktionen inte får påbörja ett uppdrag ellerbefattning efter avslutad tjänstgöring i Riksbanken.Även om den direkta kunskapen om penningpolitiska intentionerförhållandevis snabbt blir inaktuell, kan det enligt regeringen uppfattas somallmänt stötande om en ledamot av direktion omgående kan övergåtill en ledande befattning i annan verksamhet.En karensperiod föreslås därför införas, som innebär att ledamöter idirektionen av högst bör avstå från att inneha uppdrageller anställning där kunskaper kan missbrukas. För att undvika en alltför stelbestämmelse bör fullmäktige dock kunna förkorta . Politiska uppdragsom riksdagsledamot, statsråd eller anställd centralt i ett politiskt parti,liksom anställning i anses i propositionen vara av sådan artatt de bör undantas från karensperioden.Den föreslagna karensperioden regleras i 33 a § sista stycket riksbankslagen.MotionenModerata samlingspartiet anser i motion K2 att det saknas anledning atttillämpa en så sträng karensregel som den föreslagna och föreslår att riksdagenskall göra ett tillkännagivande av denna innebörd (yrkande 5). Motionärernahänvisar till att riksbanksfullmäktige i sitt remissyttrande ifrågasatt om denföreslagna karenstiden är nödvändig och ansett att det borde räckamed bestämmelserna i 1 kap. 6 § sekretesslagen om förbud att röja ellerutnyttja sekretessbelagd uppgift om vilken kännedom fåtts genom anställningeller uppdrag hos myndighet.Finansutskottets yttrandeFinansutskottet hänvisar till vad som också framhålls i propositionen attledamöter i direktionen genom sin ställning får kunskap i frågor som är avutomordentligt stor betydelse för vissa verksamheter i framför allt det privatanäringslivet, t.ex. banksektorn. När en ledamot lämnar sin anställning besitterhan en kunskap som, om den utnyttjas, skulle kunna vara till skada förRiksbanken, påpekar finansutskottet. Dessutom skulle det kunna uppfattas somallmänt stötande om en ledamot av direktion omgående skulle kunnaövergå till en ledande befattning i annan verksamhet.Finansutskottet anser också att det är av betydelse i sammanhanget att denettåriga karensperioden inte är definitiv, eftersom fullmäktige föreslås kunnaförkorta och med hänsyn till arten av uppdraget avgöra hur långkarensperioden bör vara för att inte riskera att kunskaper från tiden somdirektionsledamot skall kunna missbrukas.Finansutskottet har för egen del inte något att erinra mot regeringensförslag i detta avseende utan föreslår att avstyrkermotion K2 (m) yrkande 5.Enligt finansutskottet kan även riktas en invändning av annat slag motmotionsyrkandet. anför att detta yrkande, liksom tre andrayrkanden i den moderata motionen, innebär att ett av de fem partier som stårbakom uppgörelsen om ställning begär att skall taställning mot delar av uppgörelsen innan den trätt i kraft.Konstitutionsutskottets bedömningSom finansutskottet påpekar är den ettåriga karensregeln inte definitiv,eftersom fullmäktige föreslås kunna förkorta och med hänsyn tillarten av uppdraget avgöra hur lång karensperioden bör vara för att inte riskeraatt kunskaper från tiden som direktionsledamot skall kunna missbrukas.Konstitutionsutskottet har ingen erinran mot regeringens förslag till 33 a §riksbankslag. bör vid sin kommande behandling av förslaget tillriksbankslag avslå motion K2 (m) och bifalla propositionen, såvitt nu är ifråga.Öppenhet och insyn i verksamhetDirektionens protokollPropositionenI propositionen framhålls vikten av att ges möjlighet att kontrolleraRiksbankens verksamhet inom ramen för den institutionella utformningen. Utankontroll och utvärdering av verksamheten kan det enligt propositionen uppståsituationer när skulle se som enda utväg att återkalla delegeringenav ansvaret för penningpolitiken.I propositionen föreslås olika åtgärder för att säkra insyn och kontroll avRiksbankens verksamhet på det penningpolitiska området (se vidare nedan). Ettförslag som diskuteras är möjligheten att offentliggöra direktionens protokollviss tid efter sammanträdena.Direktionen skall enligt den föreslagna arbetsfördelningen ansvara förpenningpolitiken. Enligt 3 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretesshos för uppgift som angår rikets centrala finanspolitik,penningpolitik eller valutapolitik, om det kan antas att syftet med beslutadeeller förutsedda åtgärder motverkas om uppgiften röjs. I fråga om uppgift iallmän handling gäller sekretessen i högst . En skyldighet fördirektionen att offentliggöra allt som rör penningpolitiska frågor innebär attäven hemliga uppgifter måste offentliggöras, påpekas det i propositionen. Attoffentliggöra hemliga uppgifter rörande penningpolitiken skulle strida mot3 kap. 1 § sekretesslagen.Enligt propositionen skulle en skyldighet att offentliggöra direktionensprotokoll även kunna komma att strida mot bestämmelsen i 2 kap. 1 §sekretesslagen om utrikessekretess. Enligt denna gäller sekretess bl.a. föruppgifter som rör en annan stat eller en mellanfolklig organisation om det kanantas att det skulle störa mellanfolkliga förbindelser eller på annatsätt skada landet om uppgifterna röjs.Regeringen påpekar vidare att om uppgifterna i protokollen inte är hemligaenligt sekretesslagen de måste lämnas ut till den som begär att få ta del avdem.Regeringen anser att införandet av en skyldighet för direktionen attoffentliggöra sina protokoll skulle innebära att en helt ny ordning skapas somskulle utgöra ett klart avsteg från de principer som sekretesslagen bygger på.Däremot skulle ett frivilligt offentliggörande av direktionens protokoll intemöta några hinder, under förutsättning att offentliggörandet sker eftervederbörlig sekretessprövning. Ett initiativ från att inom ramen förnuvarande lagstiftning frivilligt offentliggöra protokollen skulle välkomnas avregeringen (prop. s. 81).MotionernaModerata samlingspartiet anser i motion K2 att regeringens farhågor försekretessen kring direktionens protokoll är överdrivna, särskilt somoffentliggörandet skulle ske med fördröjning. Utöver att ett offentliggörandeav protokollen skulle öka den demokratiska insynen skulle det förbättra definansiella marknadernas förståelse för penningpolitiskaintentioner, anser motionärerna, som föreslår att skall begära attregeringen återkommer med ett förslag till lagstiftning om offentliggörande avdirektionens protokoll (yrkande 2).Birgit m.fl. (fp) föreslår i motion 1997/98:K8 att det i lag skalltas in en föreskrift om att direktionens protokoll skall offentliggöras efterförslagsvis , såsom fallet är i . Enligt motionärernaskulle den demokratiska förankringen av penningpolitiken öka om så skedde. Dennärmare utformningen av en sådan lagregel bör övervägas i samband med enutvärdering av den nya direktionens form. bör göra etttillkännagivande av denna innebörd, anser motionärerna (yrkande 1).Finansutskottets yttrandeFinansutskottet påpekar att vissa uppgifter om penningpolitiken omfattas avsekretess. Om direktionen skulle åläggas att offentliggöra sina protokollskulle även hemliga uppgifter komma att offentliggöras, vilket skulle stridamot 3 kap. 1 § i sekretesslagen. En skyldighet att offentliggöra direktionensprotokoll skulle även kunna stå i strid mot bestämmelsen i 2 kap. 1 §sekretesslagen om utrikessekretess, anför finansutskottet vidare.Finansutskottet delar regeringens uppfattning att en påtvingad öppenhet kringdirektionens protokoll skulle vara ett klart avsteg från de principer somsekretesslagen bygger på. En sådan ordning kan dessutom innebära att manriskerar den insyn i direktionens arbete som har tillförsäkrats fullmäktigesordförande och vice ordförande, eftersom viktiga frågor då kan komma attdiskuteras vid sidan av och inte på direktionens sammanträden. Finansutskottetär med hänsyn härtill inte berett att förorda någon annan lösning innandirektionen funnit stadga i sina arbetsformer.Finansutskottet anser att bör avstyrka motionerna K2 (m)yrkande 2 och K8 (fp) yrkande 1.Konstitutionsutskottets bedömningRiksbankens protokoll är enligt tryckfrihetsförordningens regler allmännahandlingar när de justerats. Att en handling är allmän är dock inte detsammasom att den är offentlig. Med att en handling är offentlig menas att ingensekretess gäller för den. Av den ovan lämnade redovisningen framgår attuppgifter i protokoll kan sekretessbeläggas både med stöd av 3 kap.1 § och 2 kap. 1 § sekretesslagen (sekretess med hänsyn till rikets centralafinanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik resp. utrikessekretess).Enligt dessa bestämmelser gäller sekretess om det kan antas att syftet medt.ex. ett penningpolitiskt beslut skulle motverkas om det blir offentligt ellerom det skulle störa mellanfolkliga förbindelser eller på annat sättskada landet om uppgifterna röjs.Sekretess enligt 3 kap. 1 § sekretesslagen kan gälla uppgifter om såväl redanvidtagna åtgärder som förutsedda åtgärder. Exempelvis blir en uppgift om attdet vid en räntehöjning har diskuterats ytterligare en höjning av räntan iregel sekretessbelagd.Finns det inte grund för att sekretessbelägga uppgifterna iriksbanksprotokollen skall de på begäran lämnas ut till den som önskar ta delav dem. Om avslagit en begäran från en enskild person att ta del avett protokoll eller en uppgift i ett protokoll, får beslutet överklagas hosRegeringsrätten (lagen 1989:186 om överklagande av administrativa beslut avriksdagens förvaltningskontor och myndigheter).Sekretess enligt 3 kap. 1 § gäller i högst , medan utrikessekretessenligt 2 kap. 1 § gäller i högst . Sekretessen kan emellertid upphöralångt tidigare av olika skäl, t.ex. för att uppgiften blivit allmänt känd ochskaderisken därigenom upphört eller att det av andra skäl inte längre medförnågon skada om uppgiften lämnas ut. Ett beslut att sekretessbelägga en uppgiftkan alltså ständigt omprövas. Det som är hemligt ena veckan kan iblandoffentliggöras redan veckan därpå.I departementspromemorian Ds 1997:50 ställning diskuterades enskyldighet att offentliggöra direktionens protokoll. Riksbanksfullmäktigeanförde i sitt remissyttrande över promemorian att fullmäktige inser att detrent juridiskt- tekniskt kan vara svårt att göra avsteg från de principer somsekretesslagen bygger på. Enligt fullmäktiges mening borde dock ett frivilligtoffentliggörande kunna ske inom ramen för den nuvarande lagstiftningen ochfrågan om offentliggörande av direktionens protokoll prövas på nytt när den nyadirektionen funnit sin form. Regeringen anför i propositionen (s. 81) att denskulle välkomna ett sådant initiativ av . En förutsättning är dockenligt regeringen att offentliggörandet sker efter vederbörligsekretessprövning.Vad gäller de nu aktuella motionsyrkandena anser attinnebörden av yrkandena inte är helt klar. Utskottet utgår emellertid från attmotionärerna inte vill åstadkomma en skyldighet för attoffentliggöra uppgifter, om offentliggörandet skulle motverka syftet med ettpenningpolitiskt beslut eller skada . Utskottet uppfattar i ställetyrkandena som en begäran om en mer aktiv publicering av protokollen i de delarde är offentliga.Även skulle välkomna att aktivt medverkadetill att göra protokollen tillgängliga för en bredare allmänhet. Utskottetdelar motionärernas uppfattning att detta skulle öka den demokratiskaförankringen av penningpolitiken. En form för publicering, som används avexempelvis i och i , äratt lägga ut protokollen på bankens hemsida på anser emellertid att det måste ankomma på den blivandedirektionen att bestämma i vilken form protokollen skall göras tillgängliga.Direktionen är också bäst lämpad att avgöra när en publicering av protokollensoffentliga delar är lämplig. Utskottet förutsätter vidare att direktionenkontinuerligt omprövar vilka delar som måste omfattas av sekretess ochoffentliggör materialet så snart sekretessbestämmelserna medger detta. Det ärdärför inte meningsfullt att, som motionärerna vill, på förhand bestämma enviss tidgräns som alltid skall gälla för publiceringen.Någon författningsreglering av denna fråga anser intebehövlig. Motionerna K2 (m) yrkande 2 och K8 (fp) yrkande 1 avstyrks därför.Utskottsutfrågningar av riksbankschefenPropositionenI propositionen understryks vikten av att riksbanksledningen har möjlighet attregelbundet informera såväl som fullmäktige om den förda politiken.Genom att är en myndighet under är det enligt regeringennaturligt att en begäran av riksbankschefen att få informera ompenningpolitiken också kommer att hörsammas. Riksbanksfullmäktige har i sittremissvar anfört att man delar denna uppfattning.