bet · GL01AU10 · 1998-03-26 00:00:00 — Ändring i jämställdhetslagen m.m. Utskottet behandlar i detta betänkande den del av regeringens proposition1997/98:55 Kvinnofrid som avser ändringar i jämställdhetslagen (1991:433).Ändringarna innebär ett förtydligande av arbetsgivarens ansvar att förebyggaoch förhindra att någon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier. Vidaredefinieras begreppet sexuella trakasserier och det införs enskadeståndssanktionerad skyldighet för arbetsgivaren att vidtautredningsåtgärder och andra åtgärder i enskilda fall av sexuella trakasserier.Övriga delar av propositionen kommer att behandlas av justitieutskottet.Utskottet tillstyrker förslagen i propositionen, dock med viss mindre ändringav definitionen i 6 § andra stycket jämställdhetslagen av begreppet sexuellatrakasserier.De motionsyrkanden som väckts med anledning av propositionen avstyrks medundantag för dem som avser den nyssnämnda frågan.Utskottet behandlar dessutom motioner från den allmänna motionstiden somtar upp olika frågor om jämställdhet mellan kvinnor och män. Samtliga dessamotioner avstyrks.Företrädare för , , , ,och har avgett reservationer. I proposition 1997/98:55 föreslår regeringen att riksdagen5. antar regeringens förslag till lag om ändring i jämställdhetslagen(1991:433).Lagförslaget utgör bilaga till betänkandet. 2.1 Motioner som väckts med anledning av propositionen1997/98:A8 av Per m.fl. (m) vari yrkas att avslår regeringensförslag till ändringar i jämställdhetslagen i enlighet med vad som anförts imotionen.1997/98:Ju27 av m.fl. (fp) vari yrkas19. att , enligt mönster från arbetsmiljölagen, beslutar om en sådanvidgning av kretsen som skyddas av jämställdhetslagen mot sexuella trakasserieratt skyddet inte enbart omfattar anställda utan också bl.a. studenter ochtotalförsvarspliktiga.1997/98:Ju28 av m.fl. (v) vari yrkas17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring av lagtexten om sexuella trakasserier,18. att hos regeringen begär förslag till ändring, enligt vad imotionen anförts, innebärande skadestånd vid en icke skyndsam utredning avsexuella trakasserier,19. att hos regeringen begär förslag till ändring som innebär attvem som är ansvarig arbetsgivare definieras i fråga om skyldighet att vidtaåtgärder för att förebygga eller förhindra sexuella trakasserier enligt vad somanförts i motionen,20. att hos regeringen begär förslag till ändring, enligt vad imotionen anförts, beträffande skadeståndsansvar för arbetsgivare som utsätterarbetstagare för sexuella trakasserier,21. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring enligt vadi motionen anförts om skadestånd även för arbetssökande,22. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring som innebäratt jämställdhetslagens tillämpningsområde utökas till att omfatta ävenutbildningsområdet enligt vad som anförts i motionen.1997/98:Ju32 av m.fl. (mp) vari yrkas10. att hos regeringen begär förslag till fullgott skydd även förstuderande i enlighet med vad som anförts i motionen,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ändra formuleringen av 6 § andra stycket jämställdhetslagen,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring av formuleringen av 27 a § jämställdhetslagen,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att arbetsplatser med färre än tio anställda presenterar enjämställdhetspolicy,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utse en särskild person som en arbetstagare kan vända sig tillvid sexuella trakasserier.2.2 Motioner som väckts under den allmänna motionstiden 19971997/98:A273 av och () vari yrkas7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om könsuppdelad statistik för att uppnå lika lön för lika ochlikvärdigt arbete,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utbildning på arbetsvärderingsområdet,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fördelningen av domare i Arbetsdomstolen.1997/98:A314 av m.fl. (s) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om särskilda insatser inom skolan för att göra det möjligt för fleraatt göra icke könsbundna yrkesval,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att särskilda medel avsätts till att stödja projekt och verksamhetersom syftar till att utveckla och implementera modeller för arbetsvärdering.1997/98:A710 av m.fl. (v) vari yrkas11. att beslutar om ändring i jämställdhetslagen enligt vad imotionen anförts,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om Arbetsdomstolens domförhetsregler.1997/98:A717 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att hos regeringen begär att den återkommer med besked om påvilket sätt regeringen arbetar med att uppmuntra medierna till självsanerandeåtgärder vad avser bilden av kvinnan i medierna,2. att hos regeringen begär att den återkommer med besked om hurbilden av kvinnan i informationssamhället belyses i om Människan icentrum,3. att hos regeringen begär att den återkommer med besked om vilkapositiva förändringar som uppnåtts på två år.1997/98:A801 av m.fl. (c, s, m, fp, v, mp, kd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enriksomfattande kampanj för ökad jämställdhet.1997/98:A802 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utökade befogenheter för JämO,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kollektiv lönediskriminering,3. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring ijämställdhetslagen att regler mot lönediskriminering liknande den lagstiftningsom finns i , , införs,4. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring ijämställdhetslagen att arbetstagare och JämO ges rätt till insyn i företagslöner,5. att hos regeringen begär förslag till ändring avjämställdhetslagen i enlighet med förslagen från Grupptalanutredningen.1997/98:A803 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mål och inriktning för jämställdhetsarbetet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhet inom skola och utbildning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fler män i vård, omsorg och utbildning,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning inom omsorg och utbildning,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetsvärdering,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhetsrevision,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utbildning och forskning kring kvinnors hälsa.1997/98:A804 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att könsuppdelad statistik skall finnas tillgänglig och inarbetad isamtliga statliga utredningar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att konsekvensanalyser av skillnaden i utfall för kvinnor och mänskall genomföras i alla fall där regeringen presenterar förslag till socialanedskärningar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att länsstyrelserna skall ges tillsynsansvar överjämställdhetslagen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetstidsförkortning så som ett viktigt instrument för att uppnåökad jämställdhet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en utvärdering av nuvarande lagstiftning vad gällerlöneskillnader mellan kvinnor och män som utför samma arbetsuppgifter,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en utredning som ser över, och försöker utveckla,lämpliga instrument för arbetsvärdering,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kunskap om våld mot kvinnor bör ingå i psykologutbildning ochandra relevanta utbildningar,27. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av personal av manligt kön bland sex- ochsamlevnadsrådgivare.1997/98:A805 av m.fl. (kd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om familjestabilitet som ett politiskt mål,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ansträngningar att göra IT-sektorn till den första jämställdasektorn.1997/98:A806 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhetspolitikens inriktning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillämpningen av ?dubbla nomineringar?,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nya jobb och jämställdhet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om synliggörande av löneskillnader, statistik ocharbetsvärderingsmetoder,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en kommission mot orättvisa löneskillnader,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en ny arbetstidslagstiftnings betydelse för jämställdheten,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att bryta de offentliga monopolen,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regional tillsyn av jämställdhetslagen.1997/98:A807 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär en utredning med uppgift att kartläggalagstiftningens könsblindhet och föreslå åtgärder enligt vad i motionenanförts,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regionala statliga styrelser,10. att hos regeringen begär förslag om genomförande avhandlingsplanen från enligt vad i motionen anförts.1997/98:A808 av () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhet också för män.1997/98:Ju724 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utbildning i jämställdhet.1997/98:Ju901 av och () vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sexuella trakasserier.1997/98:Ju918 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att olika åtgärder som vidtas för att öka tryggheten församhällsmedborgarna fördelas rättvist mellan kvinnor och män.1997/98:Ju933 av m.fl. (fp) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att stärka lagen mot sexuella trakasserier.1997/98:T815 av m.fl. (c) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder för att utjämna skillnader mellan könen.1997/98:Jo227 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen bör redovisa antalet sysselsatta inom utgiftsområdetuppdelat på kön. 3.1 InledningUtskottet behandlar i detta betänkande inledningsvis de förslag som lagts frami propositionen 1997/98:55 Kvinnofrid och de motioner som väckts med anledningav propositionen. I de följande avsnitten behandlas övergripande mål ochinriktning för jämställdhetsarbetet och övriga frågor om jämställdhet somtagits upp i motioner från den allmänna motionstiden 1997.3.2 Sexuella trakasserier i arbetslivetBakgrundEnligt 6 § jämställdhetslagen (1991:433) skall arbetsgivaren verka för att intenågon arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier eller för trakasserier pågrund av en anmälan om könsdiskriminering. Jämställdhetslagen innehåller intenågon uttrycklig definition av begreppet sexuella trakasserier. I förarbetenatill lagen (prop. 1990/91:113 s. 71) ges emellertid följande vägledning förtolkning av begreppet. ?Med sexuella trakasserier avses sådant ofredande avsexuellt slag som är straffbelagt i 4 kap. 7 § eller 6 kap. 7 § brottsbalken.Vidare avses sådana beteenden i form av sexuella anspelningar och liknande somär ovälkomna och som utsätter en viss eller vissa personer för obehag av etteller annat slag. Det kan också gälla ovälkomna insinuanta handlingar ochomdömen av sexuell innebörd. Ett annat exempel kan vara att det på en starktmansdominerad arbetsplats finns pornografiska eller andra kvinnoförnedrandebilder uppsatta i utrymmen som också utnyttjas av kvinnliga arbetstagare. Ombilderna utsätter de kvinnliga arbetstagarna för obehag eller är sexuelltutmanande kan det vara fråga om sexuella trakasserier i lagens mening. ?Enligt 10 och 11 §§ jämställdhetslagen skall en arbetsgivare som har tioeller fler anställda upprätta en plan för jämställdhetsarbetet påarbetsplatsen. En sådan plan skall innehålla en översikt över de åtgärder somär behövliga bl.a. med hänsyn till arbetsgivarens åligganden enligt nämnda6 §. I planen skall också anges om arbetsgivaren avser att påbörja ellergenomföra någon sådan åtgärd . En redovisning av hurplanerade åtgärder genomförts skall tas in i efterföljande års plan.Av 22 § jämställdhetslagen följer att en arbetsgivare inte får utsätta enarbetstagare för trakasserier på grund av att arbetstagaren har avvisatarbetsgivarens sexuella närmanden eller anmält arbetsgivaren förkönsdiskriminering. Om en arbetstagare trots detta förbud utsätts för sådanatrakasserier som avses i bestämmelsen skall arbetsgivaren enligt 27 § betalaskadestånd till arbetstagaren för den kränkning som trakasserierna innebär. Omdet är skäligt kan skadestånd sättas ned eller helt falla bort (28 §).En arbetsgivare har enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) ett allmänt ansvarför en god arbetsmiljö på arbetsplatsen. Arbetarskyddsstyrelsen har utfärdatföreskrifter om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS1993:17). Sexuella trakasserier anges där som ett exempel på sådan kränkandesärbehandling som kan förekomma på arbetsplatserna.PropositionenInledningBåde män och kvinnor utsätts för sexuella trakasserier. Sexuella trakasserierhar rapporterats från män som arbetar inom kvinnodominerade yrken. Regeringenmenar dock att det i de flesta fall är fråga om kvinnor som blir sexuellttrakasserade av män. Det är viktigt att förstå, menar regeringen, att sexuellatrakasserier utgör maktmissbruk från förövarens sida. Sexuella trakasseriermåste ses ur ett könsmaktsperspektiv. Det är mot den bakgrunden viktigt att slåfast att sexuella trakasserier är en viktig jämställdhetsfråga.Definition av begreppet sexuella trakasserierRegeringen föreslår att en definition av begreppet sexuella trakasserier skallinföras i jämställdhetslagen. Med sexuella trakasserier skall avses sådantovälkommet uppträdande av sexuell natur eller annat ovälkommet uppträdandegrundat på kön som kränker arbetstagarens integritet i arbetet. Ovälkommetuppträdande grundat på kön kan enligt regeringen vara könsrelaterade beteendensom svärtar ner eller förlöjligar eller som är skrämmande eller fysisktförnedrande för en arbetstagare på grund av hans eller hennes kön. Det handlarom beteenden som riktar sig till kvinnor för att de är kvinnor och till män föratt de är män. Det viktigaste kännetecknet för sexuella trakasserier är att deär oönskade av den som utsätts för dem. Det är den som utsätts för beteendeteller handlingen som avgör vad som är kränkande och om det kan accepteras ellerinte. Sexuella trakasserier kan innefatta många olika typer av handlingar ochbeteenden såsom fysiskt, verbalt och icke-verbalt uppträdande.Arbetsgivarens ansvar för förebyggande åtgärderRegeringen föreslår att jämställdhetslagen förtydligas så att det framgår attvarje arbetsgivare är skyldig inte bara att verka för utan också att vidtaåtgärder för att förebygga och förhindra att någon arbetstagare utsätts försexuella trakasserier. Av tidigare förarbeten framgår att det bör ingå iarbetsgivarens allmänna personalpolitik att tydliggöra att sexuellatrakasserier mellan anställda inte i något avseende kan tolereras.Arbetsgivaren skall ge till känna sin syn på sexuella trakasserier och måsteuttala att sådana inte tolereras i arbetet och på arbetsplatserna. Dettaförhållningssätt eller denna ?policy? skall göras känd för arbetstagarna. Detskall också finnas rutiner på arbetsplatserna för hur en anmälan ellerpåståenden om sexuella trakasserier skall handläggas. Regeringen anser att denenskilde arbetsgivaren själv måste få avgöra hur denne skall ge sin inställningtill känna och utforma sina rutiner och riktlinjer beroende på arbetsplatsensstorlek, andra lokala förhållanden samt vad arbetstagarna och de fackligaorganisationerna har för åsikter. Regeringen uttalar dock att det särskilt påstörre arbetsplatser kan vara lämpligt att utse en särskild stödperson somskall ge råd och stöd till personer som anser sig vara utsatta för sexuellatrakasserier. Detta förtydligande av arbetsgivarens ansvar uttrycks genom enändring i 6 § jämställdhetslagen.Arbetsgivarens skyldighet att vidta utredningsåtgärder och andra åtgärder i detenskilda falletEn arbetsgivare som får kännedom om att en arbetstagare anser sig ha blivitutsatt för sexuella trakasserier av en annan arbetstagare skall enligt en nylagregel, 22 a §, utreda omständigheterna kring de uppgivna trakasserierna ochi förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindrafortsatta sexuella trakasserier. Om arbetsgivaren inte fullgör sinaskyldigheter skall arbetsgivaren betala skadestånd till arbetstagaren för denkränkning som underlåtenheten innebär, 27 a §.Regeringen anser att det i första hand bör ankomma på den utsattaarbetstagaren att se till att arbetsgivaren får kännedom om att han eller honanser att sexuella trakasserier förekommer. Det bör dock inte vara enförutsättning för arbetsgivarens skyldighet att ingripa att det är den utsattaarbetstagaren själv som anmält de sexuella trakasserierna. Det kan lika välvara en eller flera arbetskamrater eller den fackliga organisationen som görarbetsgivaren uppmärksam på vad som sker. För att en arbetsgivare vidskadeståndsansvar skall vara skyldig att agera i frågan måste dock den sompåstås ha blivit sexuellt trakasserad i vart fall bekräfta att han eller honanser sig ha blivit utsatt för sexuella trakasserier. Regeringen menar attdetta följer av att det endast är den som utsätts för ett visst beteende somkan avgöra om det är ovälkommet eller inte. Vilka åtgärder som skäligen kankrävas av arbetsgivaren är enligt författningskommentaren till den föreslagnabestämmelsen beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Vad som börbeaktas är t.ex. trakasseriernas art och omfattning, arbetsplatsens storlek ochutformning samt arbetsstyrkans sammansättning. Arbetsgivaren kan med beaktandeav allmänna principer om anställningstrygghet och anställningsskydd vidta olikaåtgärder. I första hand kan det vara fråga om tillsägelser och uppmaningar.Därefter kan det bli fråga om varningar, omplaceringar och ytterst uppsägningav den som trakasserar. Detta är dock bedömningar som får göras medutgångspunkt i anställningsskyddslagens regler.Begreppet arbetsgivare avses ha samma innebörd som i annan arbetsrättsliglagstiftning. Arbetstagare är således alla med ett anställningsförhållande hosarbetsgivaren oavsett om de därutöver också i vissa avseenden ärarbetsgivarrepresentanter.SkadeståndetRegeringen anser att det är arbetsgivarens underlåtenhet att vidta åtgärder somskall vara skadeståndsgrundande eftersom en sådan underlåtenhet kan varakränkande för den som anser sig utsatt för sexuella trakasserier. Allmäntskadestånd skall därför utgå för den kränkning som underlåtenheten innebär.Skadestånd för de trakasserande åtgärderna i sig, såväl före som efter det attarbetsgivaren har fått redan på dem, får prövas gentemot den som utfört detrakasserande handlingarna, t.ex. inom ramen för en process om skadestånd pågrund av ofredande. Den ekonomiska förlust som en arbetstagare kan drabbas av,t.ex. till följd av sjukskrivning eller vårdkostnader, bör ersättas av den somdirekt orsakat dessa kostnader. En arbetstagare skall alltså inte ha rätt attbegära ekonomiskt skadestånd enligt den nu föreslagna skadeståndsregeln.Skadeståndsbeloppets storlek bör bestämmas efter vad som i övrigt gäller enligtjämställdhetslagen och därmed vad som i allmänhet gäller på det arbetsrättsligaområdet. En möjlighet att jämka skadeståndet bör finnas på samma sätt som i daggäller för annat skadestånd enligt jämställdhetslagen.Fråga om avslag på propositionenI kommittémotion 1997/98:A8 yrkar Per m.fl. (m) avslag på propositionen.Motionärerna instämmer i och för sig med vad som anförts i propositionen om attsexuella trakasserier i arbetslivet inte kan accepteras. Yrkandet om avslag påpropositionen motiveras i korthet enligt följande.Det bör slås fast att inte någon form av trakasserier, könsrelaterade ellerej, kan accepteras i ett civiliserat arbetsliv. Trakasserier strider mot densjälvklara respekten för människovärdet. Detsamma gäller om den mobbning iarbetslivet som förekommer och som, enligt vissa bedömningar, utgör ett störreoch än mer allvarligt problem än sexuella trakasserier. Sådana trakasseriermåste inte nödvändigtvis ses ur ett könsmaktsperspektiv. I stort sett torde deti stället vara fråga om vanlig mänsklig obetänksamhet eller drummelaktighet somhar föga med maktmissbruk att göra. Man kan ifrågasätta om det är möjligt attlagstiftningsvägen komma längre för att få bukt med sexuella trakasserier änman redan gjort i . Regeringen har i propositionen inte gjort någotförsök att kvantifiera problemet med sexuella trakasserier. Det är därför,menar motionärerna, omöjligt att bilda sig en uppfattning om huruvidaproblemets omfattning står i rimlig proportion till det som kan vara möjligtatt uppnå med en skärpt lagstiftning.Motionärerna anser att den föreslagna definitionen av sexuella trakasserierär så vag att den kommer att leda till betydande tolknings- ochbedömningssvårigheter. Människor har mycket olika toleransnivåer. För attarbetsgivarens skadeståndssanktionerade aktivitetsplikt skall utlösas i detenskilda fallet borde det införas någon form av objektivt mätbara kriterier,t.ex. att ett visst beteende eller handling typiskt sett är ägnad att kränkaarbetstagarens integritet.Motionärerna anser också att propositionen är påfallande vag när det gällervilka krav som kan ställas på arbetsgivaren för att han skall anses ha gjortvad som skäligen kan krävas för att undgå skadeståndsskyldighet. En jämförelsegörs med utredningen i ett brottmål - om ord står mot ord och ingen annanbevisning står till buds kan åklagaren vid en eventuell förundersökning integöra annat än att konstatera att brott inte kan styrkas. I en brottmålsprocesstillgodoses även den påstådda förövarens berättigade krav på rättssäkerhet, imotsats till vad regeringen uppenbarligen avser på jämställdhetslagens område.Det är vidare enligt motionärerna principiellt felaktigt att avlasta denenskilde individen ansvar för sina gärningar och att lägga över det på någonannan, i detta fall arbetsgivaren. Denne ges inte heller någon laga befogenhetatt göra någonting i de fall den som påstås ha trakasserat en arbetstagarevägrar att samarbeta. Dessutom blir det mycket svåra avvägningsfrågor somsammanhänger med att den som - kanske helt grundlöst - blir beskylld också kanställa berättigade krav på att få sin integritet respekterad. Praxis ärsynnerligen restriktiv till arbetstagarnas fördel när det gäller att bedöma omsaklig grund för uppsägning föreligger.