bet · GL01SoU24 · 1998-05-26 00:00:00 — Motionärerna konstaterar att Lagrådeti sitt yttrande framfört att det bör tas in en erinran i lagen om möjlighetenatt göra anmälan till tillsynsmyndigheten. Regeringen tillbakavisar Lagrådetsförslag och menar att rätten att göra anmälan till tillsynsmyndigheten alltidfinns för den anställde. Motionärerna instämmer i regeringens bedömning understryka att det av beslut klart skall framgå att bådeoffentligt och privat anställda inom vården har rätt att påtalamissförhållanden inte bara till arbetsgivaren utan också till denverksamhetsansvarige och till tillsynsmyndigheten. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.I motion So404 av och (båda fp) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enanmälningsplikt för personal som upptäcker våld och vanvård av äldre.Motionärerna anför att det numer är belagt av forskare att äldre människormisshandlas i hemmet av anhöriga eller vårdare. En doktorsavhandling från 1994visade på att såväl sjukvård som socialtjänst saknade strategier för att mötamisstankar om övergrepp mot äldre. Motionärerna anser att varje landsting bordeutarbeta ett handlingsprogram till stöd för personalens agerande vid misstankeom övergrepp mot äldre. Det bör även införas en lag om anmälningsplikt förpersonal som arbetar med äldre.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att det i socialtjänstlagen bör införasen skyldighet att anmäla missförhållanden i omsorgen om äldre ellerfunktionshindrade, en s.k. lex . Många äldre som är beroende av stöd frånsocialtjänsten kan ha mycket svårt för att själva framföra konkreta klagomål påvården till följd av fysiska eller psykiska funktionsnedsättningar.Beroendeförhållandet kan också göra att de inte vågar framföra sina klagomål.Bestämmelsen innebär att var och en som är verksam inom omsorger om äldremänniskor eller människor med funktionshinder skall vaka över att dessa får godomvårdnad och lever under trygga förhållanden. Den som uppmärksammar eller fårkännedom om ett allvarligt missförhållande i omsorgerna om någon enskild skallgenast anmäla detta till socialnämnden. Den verksamhetsansvarige skall utandröjsmål rätta till missförhållandena. Om detta inte kan ske utan dröjsmålskall den verksamhetsansvarige anmäla bristen till tillsynsmyndigheten.Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning avmotion So48 (v) yrkande 1. Utskottet vill dock understryka att den anställdealltid har möjlighet att vända sig direkt till tillsynsmyndigheten med enanmälan, vilket också Lagrådet påpekat i sitt yttrande. Utskottet tillstyrkerden föreslagna ändringen i socialtjänstlagen som innebär att 71 a och 71 b §§skall betecknas 71 b och 71 c §§, att rubriken före nuvarande 71 a § skallsättas närmast före 71 b § samt att det i lagen införs en ny paragraf 71 a §och att en ny rubrik sätts in före denna. Utskottet avstyrker motionSo48 (v) yrkande 1. Motion So404 (fp), vilken är tillgodosedd, avstyrks också.Utskottet tillstyrker också den i propositionen föreslagna följdändringen isekretesslagen med den ändringen att ordet ?polislagen? ändras till?postlagen?. har i betänkande 1997/98:JuU20 behandlatproposition /98:97 om polisens register och därvid föreslagit en ändring i16 kap. 1 § sekretesslagen. har ännu inte avgjort ärendet.Justitieutskottets förslag i betänkandet bör samordnas med regeringens nuföreslagna ändring i samma paragraf.Förtroendenämnder m.m.I propositionen görs bedömningen att det är viktigt att det finns opartiskainstanser dit enskilda och anhöriga kan vända sig när det uppstår problem isamband med vård och omsorg. Den pågående omstruktureringen av hälso- ochsjukvården medför att de ärenden som når förtroendenämnderna i ökadutsträckning rör insatser som både landsting och kommuner svarar för. Det finnsbehov av förtroendenämnder som kan arbeta med problem i vården oavsetthuvudmannaskap, anförs det. Det är regeringens avsikt att återkomma tillriksdagen i denna fråga.Förtroendenämndsverksamheten regleras genom lagen (1992:563) omförtroendenämndsverksamhet inom hälso- och sjukvården. Nämnden har ingadisciplinära befogenheter utan arbetar som en rådgivande instans. råd, stödsamtal, hänvisningar till rätt vårdgivare samt hjälper till såatt den enskilde får vård i rätt tid och med ett respektfullt och värdigtbemötande. Nämnderna skall även ge hjälp med skadeanmälningar tillPatientförsäkringen och Läkemedelsförsäkringen samt när så erfordras tillHälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd ().I regel finns det en förtroendenämnd inom varje landsting. ärkommunerna skyldiga att tillhandahålla förtroendenämndsverksamhet för denhälso- och sjukvård som de ansvarar för efter ädelreformen. Drygt tvåtredjedelar av kommunerna har genom avtal överlämnat uppgiften tilllandstingens förtroendenämnder. Övriga kommuner har valt att inrätta egnanämnder.I propositionen redovisas att kommittén om hälso- och sjukvårdensfinansiering och organisation, HSU 2000, har haft regeringens uppdrag att bl.a.överväga åtgärder som kan stärka patientens ställning i hälso- och sjukvården.I delbetänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) föreslås att en ny lag ompatientnämnd m.m. skall ersätta nuvarande lag om förtroendenämndsverksamhet ochatt nämndernas arbetsområde utvidgas till att omfatta all offentligtfinansierad hälso- och sjukvård samt vissa socialtjänstfrågor inomäldreomsorgen.Vidare redovisas att utredningen om bemötande av äldre i delbetänkandetBrister i omsorg (SOU 1997:51) redogör för utvecklingstendenser ocherfarenheter hos landets förtroendenämnder. Av redogörelsen framgår att enanmälan till en förtroendenämnd ofta berör flera aspekter, t.ex. klagomål somsamtidigt avser både behandling och bemötande. Vidare framgår att fåanmälningar avser personer över 65 år.I propositionen konstateras vidare att trots information omförtroendenämnderna är deras verksamhet okänd bland många medborgare och ävenbland sjukvårdspersonal. Det är väsentligt att en fortsatt och intensifieradinformation till allmänheten sker, anförs det. Särskilt viktigt synes dettavara till enskilda, anhöriga och personal inom den kommunala vården.Informationen måste lämnas på ett sådant sätt och i sådan form att personer medannan språklig bakgrund kan tillgodogöra sig den.I delbetänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) föreslås att en ny lag ompatientnämnd m.m. skall ersätta nuvarande lag om förtroendenämnder inom hälso-och sjukvården m.m. Genom lagens namn har kommittén velat markera att den anseratt nämnderna bör benämnas , bl.a. för att lättare nå ut medinformation om sin existens till patienter, anhöriga och allmänhet samt för atttydligare markera vilka nämnderna skall företräda. Kommittén föreslår vidareatt nämndernas arbetsområde skall utvidgas till att omfatta all offentligtfinansierad hälso- och sjukvård samt vissa socialtjänstfrågor inomäldreomsorgen. Centrala uppgifter är att främja kontakterna mellan patienteroch vårdpersonal, att stödja och hjälpa enskilda patienter samt att återföraerfarenheter från nämndernas verksamhet så att de kan bidra till hälso- ochsjukvårdens kvalitetsutveckling. Kommittén framhåller att det är angeläget attlandsting och kommuner söker samarbetslösningar som gör det möjligt att arbetamed problem i hela vårdkedjan genom att inrätta patientnämnder som besittererfarenhet både från kommunernas och landstingens hälso- och sjukvård. Enutvidgning av patientnämndernas arbetsuppgifter är motiverad för att dessaskall kunna stödja och hjälpa personer som är missnöjda med vården och omsorgenutan att behöva fastna i definitionsfrågor kring vad som är hälso- och sjukvårdrespektive hemtjänst. Enligt kommittén är det mycket viktigt attpatientnämnderna är självständiga i förhållande till dem som beslutar om hälso-och sjukvården. Kommittén anser mot den bakgrunden att det är direkt olämpligtatt ledamöterna i patientnämnderna kombinerar de uppdragen med uppdrag ikommunala nämnder med ansvar för hälso- och sjukvård. Slutligen anser kommitténatt regeringen tar initiativ till en utvärdering av patientnämndernasverksamhet efter det att de nya reglerna varit i kraft några år.Betänkandet har remissbehandlats.I motion So50 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om förtroendenämnder (yrkande10). Motionärerna anför att förtroendenämnderna är ett mycket betydelsefulltkomplement till de övriga instanser dit patienten kan vända sig för att fåupprättelse. Nämndernas ansvar och funktion bör utvecklas och förstärkas.Motionärerna vill ändra namnet till tydligare markera attden är medborgarnas företrädare. Nämnderna skall var politiskt tillsatta medstark integritet gentemot verksamheten, oberoende av om den är privat elleroffentlig. Det skall inte råda någon tvekan om att patientnämnderna ärsjälvständiga i förhållande till dem som beslutar om äldreomsorg eller hälso-och sjukvård.I motion So51 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande om attkommunerna bör stimuleras till att införa en äldreombudsman (yrkande 14). Mångaäldre vet inte vart de skall vända sig för att protestera mot missförhållanden,anför motionärerna. De anser att det behövs en äldreombudsman som skall varafristående från de verksamheter som administrerar äldreomsorgen i kommunen, omän anställd av kommunen. skall vara den instans dit äldreeller deras anhöriga kan vända sig med frågor och klagomål eller för att fåinformation. Motionärerna betonar också att samarbetet medpensionärsorganisationerna bör intensifieras.I motion So48 av m.fl. (v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om patientnämnden (yrkande 5).HSU2000 har i betänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) bl.a. föreslagitatt en lag om patienträtt m.m. skall ersätta nuvarande reglering avförtroendenämnder. Motionärerna anser att det är viktigt att patientensställning stärks och anser att regeringen bör återkomma med förslag tillriksdagen enligt utredningens förslag.I motion So49 av m.fl. (kd) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om självständigaförtroendenämnder (yrkande 16). Motionärerna anser att den mycket viktiga rollsom förtroendenämnderna har bör lyftas fram. Det är en brist i dagensorganisation att förtroendenämnderna inte har samma formella ställning somt.ex. Kommunallagen bör förändras så att förtroendenämndensoberoende ställning klargörs, anför motionärerna.I samma motion begärs också tillkännagivande om äldreombudsman ochäldreminister (yrkande 14). Motionärerna anser att det är hög tid att inrättaen äldreombudsman. Denna skall verka för de äldres situation och ta initiativtill egna utredningar och föreslå åtgärder för att förbättra för de äldre.Motionärerna anser också att det behövs en äldreminister.Ett likartat yrkande finns i motion So423 av m.fl. (kd)yrkande 6.I motion So41 av My () begärs tillkännagivande om inrättandet av enstatlig äldreombudsmannafunktion. Motionären anser att äldreombudsmannen skallvara talesman för de alltför gamla i höga åldrar som ofta inte kan göra sighörda. Ombudsmannen skall medvetandegöra de ofta dolda missförhållanden sommånga gamla lever under och skapa underlag för bättre levnadsvillkor för allagamla. Ombudsmannen skall påverka samhällets utveckling och ta initiativ iövergripande äldrefrågor samt vara opinionsbildare.Ett likartat yrkandet finns också i motion So401 av My ().Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att det är viktigt att det finnsopartiska instanser dit enskilda och anhöriga kan vända sig när det uppstårproblem i samband med vård och omsorg. HSU2000, som haft att överväga frågan omåtgärder som kan stärka patientens ställning i hälso- och sjukvården, har ibetänkandet Patienten har rätt konstaterat att den pågående omstruktureringeninom hälso- och sjukvården medfört att de ärenden som når förtroendenämnderna iökad utsträckning rör insatser som både landsting och kommun svarar för.Kommittén föreslår därför att en ny lag om patientnämnd m.m. skall ersättanuvarande lag om förtroendenämndsverksamhet och att nämndernas arbetsområdeskall utvidgas till att omfatta all offentligt finansierad hälso- och sjukvårdsamt vissa socialtjänstfrågor inom äldreomsorgen.Utskottet har inhämtat att regeringen planerar en proposition i ärendet.Utskottet vill inte föregripa regeringens kommande förslag. Motionerna So48 (v)yrkande 5, So49 (kd) yrkande 16 och So50 (c) yrkande 10 är därmed i huvudsaktillgodosedda. Motionsyrkandena avstyrks.I ett par motioner begärs tillkännagivanden om inrättande av äldreombudsmändels kommunalt, dels statligt liksom av en äldreminister för att tillvarata deäldres intressen.Utskottet vill peka på att i överenskommelsen mellan staten och landstingenom ersättningar för insatser för att stärka patientens ställning m.m.anför parterna att de är överens om betydelsen av att stärka patientensinflytande och delaktighet i vården med den huvudsakliga inriktning som anges iHSU:s betänkande Patienten har rätt. Bl.a. skall patienten erhålla individuelltanpassad information om sitt hälsotillstånd, patienten skall ges ett ökatinflytande vid val mellan olika behandlingsalternativ samt ges en rätt att ivissa situationer få en andra bedömning, s.k. second opinion. Iöverenskommelsen avsätts resurser för att underlätta omställningen inom vårdenmot ett mer patientorienterat synsätt. Medel avsätts för att bygga utSocialstyrelsens faktabas och och för att utvecklanationella kvalitetsregister och nationella riktlinjer för god medicinskpraxis.Inom det sociala området pågår ett omfattande kvalitetssäkringsarbete.Socialstyrelsen har i rapporten i praktiken. Exempel frånäldre- och handikappomsorgen, 1997:21 redovisat någrakvalitetsutvecklingsprojekt inom äldre- och handikappomsorgen som fåttutvecklingsmedel från . Syftet är att visa på framkomliga vägaroch fruktbara arbetssätt för kvalitetsutveckling inom . Utskottethar tidigare i betänkandet hänvisat till den kvalitetsrevision av vårdkedjanför äldre som läns landsting utvecklat. Liknande verksamheter finns påmånga håll.Socialstyrelsen följer upp ädelreformen och avrapporterarutvecklingen till Socialdepartementet.Ett viktigt arbete görs också av pensionärsorganisationer centralt och lokaltoch av intresseföreningar; som t.ex. Demensförbundet.Utskottet anser att det arbete som pågår för att förstärka tillsynen inom detsociala området, de nya bestämmelserna i socialtjänstlagen om att anmälamissförhållanden och det förslag som bereds angående patientnämnd m.m.tillsammans med det uppföljnings- och kvalitetsarbete som görs hosSocialstyrelsen, länsstyrelserna, kommuner och landsting,pensionärsorganisationer, anhörigföreningar m.fl. tillsammans bör geförutsättningar för en effektivare kontroll och kvalitetssäkring aväldreomsorgen. Något initiativ med anledning av motionerna So41 (m), So49 (kd)yrkande 14, So51 (fp) yrkande 14, So401 (m) och So423 (kd) yrkande 6 behövsinte. Motionerna avstyrks.Mer forskning, ökad kunskap och kompetensSatsning på forskning, fortbildning och personalförsörjningI propositionen gör regeringen bedömningen att äldreforskningen bör förstärkasmed, jämfört med dagsläget, , år2000 och . Medlen bör tillförasSocialvetenskapliga forskningsrådet (SFR) varvid en del bör användasför SFR:s samordningsinsatser och administration av forskningsmedel. Regeringenavser att återkomma med förslag i budgetpropositionen för . SFS börvidare ges i uppdrag att i samråd med berörda intressenter utarbeta ett förslagtill forskningsprogram. En samrådsgrupp bör tillsättas för att följagenomförandet av programmet. SFR bör till regeringen redovisa enuppföljning av hur förutsättningarna för äldreforskningen utvecklas.I propositionen gör regeringen också bedömningen att ett särskiltstimulansbidrag bör avsättas i kommande budgetproposition för och tvåår framåt med år ett och år två samt 60miljoner kronor år tre, för att utveckla och genomföra fortbildningsinsatserför i första hand personer som är verksamma i arbetsledande funktioner inomäldreomsorgen. Även förtroendevalda med ansvar för äldrefrågor skall erbjudasutbildning.Regeringen anför att arbetsledarna har en nyckelposition i dagens äldreomsorgoch att det är av största vikt att denna grupp får utbildning som svarar mot debehov som finns. Eftersom utbildningen till arbetsledare inom äldreomsorgenblev högskoleutbildning först är det många som saknarhögskoleutbildning. Fram omfattade utbildningen 80 poäng och förstår blev utbildningen treårig.I propositionen understryks att ökad kompetens hos arbetsledningen ökarförutsättningen för fortlöpande kvalitetsutveckling och en beredskap förförändringar i arbetet. De olika förslag som läggs i propositionen och somgäller samverkan med andra vårdgivare samt med anhöriga och med frivillig-organisationer, kvalitetsutveckling och förebyggande insatser understrykerbehovet av en väl fungerande arbetsledning.Fortbildningsbehovet rör både frågor om arbetsledning och chefsutveckling ochspecifika kunskaper när det gäller äldre och äldres behov av vård och omsorg.Regeringen bedömer att det finns behov av ökade kunskaper inom flera områdensom t.ex. gerontologi och geriatrik, näringslära och läkemedelskunskap,demensvård och vård i livets slutskede.Vidare anförs att fortbildningen bör planeras och genomföras i samarbete medSvenska Kommunförbundet.I propositionen aviseras också att regeringen avser att återkommamed förslag till åtgärder när det gäller utbildnings- och kompetensbehoven samtpersonalförsörjningen inom äldreomsorgen. Förslagen skall tas fram i samarbetemed bl.a. , och arbetsmarknadensparter. Regeringen avser att ge i uppdrag att följa i vilkenutsträckning kommuner och landsting lokalt utvecklar strategier för rekryteringoch kompetensutveckling.I propositionen konstateras att bland den kommunala vårdpersonalen saknarstora grupper den grundläggande vårdutbildningen. harriktat viss kritik mot utbildningarna när det gäller att förmedla kunskaper ochförutsättningar för att ge vårdtagarna ett värdigt bemötande. Vidare harSocialstyrelsen i ädelutvärderingen ifrågasatt om de existerandegrundutbildningarna motsvarar de krav som ställs på äldreomsorgen bl.a. när detgäller att integrera socialt och medicinskt arbete. vill regeringenframhålla den stora kunskap och erfarenhet som finns hos personalen inomäldreomsorgen. Regeringen anser dock att ytterligare åtgärder måste vidtas föratt ge förutsättningar för att utveckla och förändra existerande utbildningarså att de bättre svarar mot de behov som finns inom äldreomsorgen.I propositionen anförs att i takt med att allt fler personer med utländskbakgrund uppnår de åldrar där mer omfattande behov av stöd och hjälp anmälersig, uppstår frågan om lämpliga vårdformer för dessa personer. Bland deåtgärder som kommunerna skulle kunna vidta för äldre invandrare är inrättandetav dagcentrum och särskilt boende med speciell inriktning på den ifrågavarandeinvandrargruppen. Kommunerna bör eftersträva tvåspråkig personal i dessaverksamheter och personalen bör ges utbildning för att öka förståelsen för degamlas kulturella behov och önskemål. Frågan om minoritetsgruppers ställning iäldreomsorgen har behandlats i slutbetänkande (SOU1997:192) som remissbehandlas.I motion So406 av m.fl. (m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om personalen inom äldreomsorgen(yrkande 20). Motionärerna anför att det måste ges möjligheter för de anställdai hemvården att utvecklas i sitt arbete. Det måste finnas utrymme för egnainitiativ, ökat eget ansvar och en definierad yrkesroll. En god grundutbildningoch återkommande fortbildning är nödvändigt. De stela lönestrukturerna måstemjukas upp och anpassas till marknadens krav. För personalen är det viktigt medflera alternativa arbetsgivare.I motion So50 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbildning och fortbildningkring bemötande och respekt (yrkande 3), om ?resursarbete? för personer somvarit verksamma inom omsorgen (yrkande 4) och om satsning på fortbildning(yrkande 11). I propositionen redovisas att en arbetsgrupp med företrädare förRegeringskansliet, och skall seöver kompetensnivån hos personalen. Motionärerna vill lyfta fram att det behövsen kontinuerlig kompetensutveckling inom äldreomsorgen. Arbetsgivarna harhärvidlag ett ansvar. Motionärerna ser också en möjlighet att inom ramen för enlokal och flexibel arbetsmarknadspolitik genomföra dessa insatser. Det ärvidare angeläget att utbildning och fortbildning även behandlar frågor kringbemötande och respekt för den enskilda människans önskemål. Vidare anförs attdet saknas möjlighet för ordinarie personal att göra insatser utöver de absolutnödvändiga uppgifterna. Anhöriga och frivilligorganisationer fyller här enviktig funktion. Motionärerna anser att personer som arbetat inom vården ochomsorgen men som gått i pension bör tas till vara. Många pensionärer vill inteabrupt avsluta sitt arbete utan kan tänka sig att göra en social insats för deboende inom äldreomsorgen. Det bör därför prövas ett system med ersättning för?resursarbete? för pensionärer som varit verksamma inom vården. Dettabör ges regeringen till känna. Motionärerna anser att det särskildastimulansbidraget för att utveckla och genomföra fortbildning för personer somär verksamma i arbetsledande funktioner är mycket betydelsefullt. Utbildning avförtroendevalda kan dock ske utan sådant särskilt stöd. Stimulansbidraget börenbart avse fortbildning för arbetsledare.I motion So639 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande omkompetensfrågor och arbetskraftsbrist inom äldreomsorgen (yrkande 2).Motionärerna anför att kommunerna efter ädelreformen har nyrekryteratmedicinskt utbildad personal och satsat på kompetenshöjande utbildning förvårdbiträden så att fler fått undersköterskekompetens. saknar dockhälften av vårdbiträdena adekvat utbildning och i ledningsfunktionerna är ocksåbristerna i utbildningen stora. Det finns ett behov av att förändra grund- ochspecialistutbildningarna i den del av vårdsektorn som berör äldrevård ochäldresjukvård. Motionärerna anser att initiativ bör tas för att förnyakursplaner för utbildningarna inom denna del av vårdsektorn. De bedömer vidareatt det behövs en nyrekrytering med fram samtidigtsom cirka hälften av vårdbiträdena saknar adekvat utbildning.Personalbristen kan därför bli ett av de största problemen för äldreomsorgeninom . , som medverkat till, kan läggagrunden för att motverka en alltför omfattande kompetensbrist. Slutligen anförmotionärerna att fler privata alternativ inom vården och omsorgen ger positivaimpulser till utveckling också av den kommunala sektorn.I motion So48 av m.fl. (v) begärs tillkännagivanden om vad imotionen anförts om medicinsk kompetens (yrkande 2). Motionärerna anför attinom äldreomsorgen upplever många ett slags negativ rundgång, negativaattityder i samhället mot äldre, låg status inom yrken i äldrevården, lågalöner, påfrestande arbetsmiljö, hög personalomsättning. Att bryta denna trendkräver insatser på fler områden. Kompetensutveckling är ett sätt. Utbildningför all vårdpersonal måste vara ett oeftergivligt krav i takt med utvecklingeninom den medicinska och geriatriska forskningen, anför motionärerna. Det krävsett nära samarbete mellan landsting och kommuner i dessa frågor. Primärvårdenbör, enligt dem, ha ansvaret för fortbildningen.I motion So49 av m.fl. (kd) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om rekrytering av vårdpersonal(yrkande 15) samt avslår regeringens förslag om utbildning för förtroendevalda(yrkande 9). En förutsättning för god vårdkvalitet är att det finns kompetentvårdpersonal. Det krävs både etisk och yrkesmässigt god utbildning, anförmotionärerna. har det blivit svårare att rekrytera personal tillvårdyrkena. De anser det angeläget att den yrkesgrupp som undersköterskornautgör uppvärderas. Yrkesbeteckningen bör ändras och yrkesinnehållet vidgas,kompetenskraven ses över och karriärvägar erbjudas för att göra ett av vårdensviktigaste yrken mera statusfyllt.