bet · GL01KU25 · 1998-05-12 00:00:00 — Förklaringen till attekonomiproblemet kunnat uppkomma hade enligtförsvarsministern att göra med kunskapen ochstyrmöjligheterna inom Försvarsmakten och samspeletmellan och Försvars-makten, därförsvarsministern inte var nöjd med dendittillsvarande utvecklingen. Propositionen om en nystyrning av Försvarsmakten är en del i denförvaltningsmässiga reformering som försvarssektornbör genomgå, sade försvarsministern.Huvudansvaret för den akuta situationen liggerenligt försvarsministern på regeringen som äransvarig inför . Försvarsministernspersonliga ansvar ligger i att han medverkat tillbeslut som syftar till att komma till rätta medproblemen. Försvarsministern framhöll att det hadevarit möjligt för försvarsutskottet att gå vidaremed ytterligare utfrågningar etc., men utskottetanslöt sig till den handlingslinje som regeringenförespråkat i budgetpropositionen.Försvarsministern svarade på frågan om intehandlingskraft går före formalia i akuta situationeratt hans syfte var att beslut om budgetenskulle hållas, vilket i det konkreta fallet innebaratt det var möjligt att ta tillräckligt med tid föratt komma till klarhet om ekonomin . Allaåtgärder som vidtas kommer, enligtförsvarsministern, att leda till att riksdagensbeslut respekteras och kommer att förverkligas.Enligt försvarsministern är rutinerna ochbemanningen på Försvarsdepartementet sådana att manmed viss marginal kan tro att problem av det slagdet här är tal om inte ska behöva upprepas.Försvarsministern tillfrågades om ÖB:sunderhandssynpunkter på budgetpropositionen var attanse som "mjuka formuleringar". Försvarsministernansåg att det kunde sägas vara tydliga men att desaknade den siffermässighet som krävdes för attåtgärder skulle kunna vidtas. Tillfrågad omvariationerna i siffrorna som uttryckte obalansen iförsvarsbudgeten svarade försvarsministern attskillnaderna varit större än vad som uppgetts frånÖB. var siffrorna hälften så storaför att därefter knytas till hur man skall beräknaanslagsförordningens fulla genomförande förFörsvarsmaktens del.Hade det inte varit lämpligt att försvarsministernsett till att det material som ÖB levererade den 12december hade varit framme något tidigare, ianslutning till riksdagsbeslutet ? Dethade säkerligen varit önskvärt, sadeförsvarsministern, som emellertid inte hafttillfälle att samråda med ÖB på grund av att dennebefunnit sig på en längre utlandsresa. Ett enhälligtförsvarsutskott indikerade att försvarsministernfullgjort sin uppgift att samspela medriksdagsmajoriteten.Försvarsministern tillfrågades om det politiskaansvaret blir större om det ansvariga statsrådetförklarar sig ha fullt förtroende för den som haransvaret för en viss verksamhet, dvs. ÖB i dettafall. På detta svarade försvarsministern attparlamentarismens principer är bestämmande förrelationerna mellan , regeringen ochmyndigheterna och att regeringen utövar sinauktoritet att styra riket på förtroende frånriksdagen.Frågor ställdes också om försvarsutskottets roll idet aktuella sammanhanget. Måste försvarsutskottetframgent stämma av och kontrollera den informationdet får från departementet med fackmyndigheter?Kunde utskottet fatta beslut på grundval av detunderlag det fått från departementet? Enligtförsvarsministern fanns det alla möjligheter förutskottet att begära ytterligare redovisningar. Detmaterial som departementet presenterar syftar tillatt vara korrekt och fullödigt i alla avseenden.Utskottet fick information om att den obalans somredovisades i budgetpropositionen kunde visa sigvara betydligt större och förklarade i sittbetänkande att det inte hade någon erinran mot deuppdrag som departementet givit Försvarsmakten.Regeringen har här, enligt , i god samklangmed parlamentarismens regler samspelat medriksdagen.Utskottets bedömningInledningsvis vill utskottet klargöra attgranskningen av det här aktuella ärendet avserförsvarsministerns agerande med anledning av deekonomiska problem som uppstått efter 1996 årsförsvarsbeslut. Granskningen koncentreras på fråganom beskaffenheten av den information som riksdagenerhöll inför behandlingen avutgiftsområde 6 Totalförsvar 1998 och hur denna information förhöll sigtill försvarsministerns kännedom om storleken på ochorsakerna till obalansen i försvarsbudgeten. Fråganom Försvarsmaktens ekonomi i sig ligger utanförutskottets granskning. Den frågan är en uppgift förförsvarsutskottet.När det gäller detaljerna i fråga om obalansen iförsvarsbudgeten hänvisar utskottet tillredovisningen i det föregående. Utskottet vill dockhär erinra om vissa sakförhållanden som är avsärskild betydelse för granskningen.I det budgetunderlag för somFörsvarsmakten lämnade in till Försvarsdepartementeti anmäldes en brist på 300-500 miljonerkronor . Med anledning av detta uppdrogregeringen till Försvarsmakten attsenast och därefter kvartalsvis redovisade åtgärder som vidtogs för att minska kostnaderna.Regeringen gav i början av september 1997Försvarsmakten i uppdrag att redovisa alternativaåtgärder för att komma till rätta med den obalanssom redovisats i budgetunderlaget för 1998.Vid delningen av budgetpropositionen för budgetåret1998 meddelade ÖB underhand till departementet att Försvars-makten bedömdeatt en oförändrad ekonomisk ram utanambitionssänkningar som konsekvens var orealistiskoch avrådde bestämt regeringen från att binda sigför en lösning som, enligt ÖB, sannolikt inte skullekunna genomföras.I budgetpropositionen anmälde regeringen att detfanns en obalans i Försvarsmaktens planläggning på300-500 miljoner kronor utöver den ram somriksdagen bestämt. Regeringen avsåg att under 1998återkomma till bl.a. i fråga om åtgärderför att komma till rätta med obalansen. Ipropositionen förmedlades Försvarsmaktens bedömningatt endast en sänkning av ambitionerna kundeåstadkomma balans på kort sikt och att strukturellaåtgärder inte kunde uteslutas på längre sikt.Försvarsutskottet hade ingen erinran mot vadregeringen beslutat med anledning av de uppgiftersom redovisats i budgetpropositionen och förutsatteatt regeringen skulle återkomma 1998 med enbedömning och eventuella förslag angåendeFörsvarsmaktens ekonomi.Sedan ÖB funnit att det fannsen obalans på iförsvarsbudgeten fram , informeradesdepartementet respektive försvarsutskottet den 8oktober respektive om detta. Underperioden till penetreradesfrågan om underskottets storlek och orsaker avtjänstemän vid Försvarsmakten och ,varvid uppgifterna om underskottets storlekvarierade från tid till annan.I debatten i kammaren inför beslutetom försvarsbudget sade försvarsministernatt han inte ville lägga de uppgifter som cirkuleratunder till grund för enredovisning i med hänvisning till attstorleken på obalansen och dess orsaker inte vartillräckligt klarlagda.Den 12 december inlämnades tillFörsvarsdepartementet från Försvars-makten enofficiell skrivelse med uppgifter om Försvarsmaktensekonomiska utveckling . Enknapp vecka senare, , informeradeförsvarsministern om ÖB:s redogörelse avden 12 december.Utskottet övergår nu till att ge sin syn på vad somförevarit i det aktuella ärendet.När det gäller frågan om den information somriksdagen hade tillgång till inför beslutet om 1998års försvarsbudget finner utskottet följande:Regeringen hade i budgetpropositionen anmält att detfanns en obalans i Försvars-maktens budget istorleksordningen per år.Även Försvarsmaktens bedömning av vilka åtgärder somkrävdes för att åstadkomma balans på kort och längresikt redovisades. Regeringen redovisade också deuppdrag som lämnats till Försvarsmakten och attregeringen avsåg att återkomma till medförslag om åtgärder . Försvarsutskottetfick vid en särskild föredragning av ÖB den 21oktober 1997 veta att ÖB uppskattade obalansen till9,för försvarsperioden 1997-2001.I slutet av november meddelade regeringen i sambandmed ett beslut om att avbryta arbetet med ett s.k.resursledningssystem för Försvarsmakten attobalansen i försvarsbudgeten enligt Försvarsmaktenspreliminära beräkningar kunde uppgå till 1-2miljarder kronor . Detta beslut delgavsförsvarsutskottet.I fråga om huruvida kan anses ha fåtttillräcklig och rättvisande information om obalanseni försvarsbudgeten vill utskottet anföra följande.Vid utfrågningen med ÖB framkom att beräkningarnaav obalansens storlek varieratmellan 8,4 och . Uppgiften 10,6miljarder var den som lämnades av ÖB den 12december. I detta perspektiv kan uppgiften 9,9miljarder kronor, som delgavs försvarsutskottet ioktober 1997, enligt utskottets mening inte anses havarit missvisande.Till detta kan läggas att både ÖB ochförsvarsministern vid utfrågningarna vittnat omsvårigheterna att mera precist beräkna bådestorleken på obalansen och dess orsaker.Försvarsministern har också starkt betonat attbedömningarna och fram tillÖB:s officiella redovisning varitmycket skiftande. Inte förrän i ÖB:s skrivelse viddenna tidpunkt fanns det enligt försvarsministern enomfattande och systematisk redovisning av orsakerna.Försvarsministern har också betonat att ettställningstagande från departementets sida borde skepå grundval av ett officiellt ställningstagande avchefen för vad som här redovisats drar utskottet följandeslutsatser. Försvarsministern agerade omgående pågrund av den information om en obalans somFörsvarsmakten meddelade och vidtogadekvata åtgärder, både ochsenare, för att klarlägga såväl omfattningen av ochorsakerna till som konsekvenserna av obalansen.Försvarsministern har inte under den här granskadeperioden undanhållit någon väsentliginformation. Ambitionen att informera riksdagenförst när precisionen i underlaget var säkerställdvar, enligt utskottets mening, vällovlig. Enkonsekvens av detta tillvägagångssätt var attinformationen inte fanns tillgänglig före riksdagensbeslut om 1998 års budget. Detta uppvägs dock,enligt utskottets mening, av planmässigheten iagerandet och det långsiktiga betraktelsesätt somanlades vad gäller Försvarsmaktens ekonomiskavillkor. Utskottet finner sålunda ingen anledningtill kritik mot försvarsministern.Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligareuttalande.1.3 Statsråden och av frågan om fastställande avgränsvärdet för radon i dricksvattenAnmälanI en anmälan hemställt om attkonstitutionsutskottet granskar hur statsrådenMargareta och handlagt fråganom fastställande av gränsvärde för radon idricksvatten bilaga A 1.5. Enligt anmälaren hadedessa ministrar för anmälan i vid upprepade tillfällen utlovatatt ett gränsvärde skulle fastställas utanatt så skedde. Anmälaren anser att statsråden idenna fråga visat allvarlig försumlighet och att devilselett ledamöter.ÄrendetDen besvarade statsrådet en fråga av () och eninterpellation av () om åtgärder motradon i dricksvatten och eventuella bidrag tillsaneringskostnader. Statsrådet svarade att sedan1980 lämnas statligt ekonomiskt stöd för attavhjälpa radonproblem i bostäder och att bidragutgår till åtgärder i egna hem, därradondotterhalten överstiger Socialstyrelsensgränsvärde. Hon sade vidare att regeringen i detårets budgetproposition har pekat på att metodernaför en effektiv radonsanering av vatten ännu inte ärfärdigutvecklade. Därför vidtog regeringen ingenåtgärd med anledning av en framställning avBoverket, att ett bidrag i fortsättningen ävenskulle kunna lämnas till radonsanering av vatten.Hon meddelade vidare att arbetadeen arbetsgrupp bestående av representanter förStatens livsmedelsverk, Statens strålskyddsinstitutoch med att fastställa ochpresentera ett förslag till gränsvärde för radon idricksvatten. Förslaget skulle presenteras förregeringen . Först därefter vardet möjligt för regeringen att ta ställning. Iföljande replikskiften anförde hon att närgränsvärdet är satt och när lämplig metod ärfärdigprövad skall regeringen ta ställning tillvilken typ av bidrag man skall kunna få. Honbetonade att så fort ett sådant underlag som honväntar på kommit skall hon se till att ett beslutfattas. "Var så säker på det! "Radon i dricksvatten togs därefter upp i följandefrågor:----------------------------------------------------Fråga Åtgärder mot radon i av /96:184 dricksvatten (mp)----------------------------------------------------Fråga Radon i dricksvatten av /96:238 (kds)----------------------------------------------------Fråga Radonhaltigt av /96:355 dricksvatten (mp)----------------------------------------------------Fråga Nya gränsvärden för av /96:524 radon i dricksvatten (kds)----------------------------------------------------Fråga Radon i dricksvatten av /97:99 (mp)----------------------------------------------------De två förstnämnda besvarades av de övriga tre besvarades av lade ett förslag till omstatsbidrag till saneringsåtgärder ivårpropositionen (prop. 1996/97:150 s. 170, 176) iapril 1997. Förslaget vann gillande, ochden beslöt att 60 miljoner kronorskulle få disponeras för ändamålet. Därefter fattaderegeringen beslut om bemyndigande förLivsmedelsverket att fastställa föreskrifter medgränsvärden för radon i dricksvatten.Promemoria från StatsrådsberedningenUtskottet beslöt att ställa två frågor tillStatsrådsberedningen under ärendets beredning. Delsfrågades hur ärendet om radon i dricksvattenberetts, dels varför regeringens förslag dröjde tillden ekonomiska vårpropositionen 1997. I enpromemoria av harStatsrådsberedningen som svar på utskottets frågorförmedlat en promemoria av ,upprättad vid bilaga A 1.6.I promemorian redogörs för regeringenshandläggning. Av redogörelsen framgår att enframställning från om fastställandeav gränsvärden för radon i dricksvatten inkom tillJordbruksdepartementet den 4 december 1995.Motiveringen till att ärendet överlämnades tillregeringen var att en myndighet enligt 14 § i den dågällande verksförordningen (1987:1100) skall begäraregeringens medgivande att besluta en föreskrift omden leder till inte oväsentligt ökade kostnader förden som berörs och att enligt 56 § 1livsmedelsförordningen (1971:807) föreskrift sommeddelas enligt förordningen och som uppenbarligenhar väsentlig ekonomisk betydelse eller på annatsätt är av större vikt, skall fastställas avregeringen.Statsrådet besvarade skriftligen den 16januari 1996 en fråga av om vad statsrådetavsåg göra för att de som har radon i dricksvattnetskall kunna åtgärda detta med hjälp av bidrag.Svaret innebar, anförs i promemorian, att i sambandmed att regeringen skulle fatta beslut om införandetav gränsvärden för radon i dricksvatten skullefrågan om bidrag för att avhjälpa radon idricksvatten komma att noga övervägas. Påinterpellation av hur Livsmedelsverketsförslag till nya gränsvärden för radon idricksvatten skulle hanteras svarade statsrådetWinberg att ärendet bereddesskyndsamt inom med avsikt att föreutgången av mars månad ta ställning till förslaget.Regeringen träffade enöverenskommelse med ochLandstingsförbundet om att de kommunala utgifternainte skulle ökas utan att kompensation lämnades. Viddepartementets beredning av Livsmedelsverketsförslag bedömdes att beslut om gränsvärden inteborde fattas med mindre än att bidrag tillsaneringsåtgärder ställdes till förfogande förkommunernas kostnader för sådana åtgärder.Den 20 juni 1996 besvarade statsrådet en fråga av hur hon avsågatt hantera förslag. Innebörden avsvaret var, enligt promemorian, att ärendet bereddesi med målsättning att beslutskulle fattas inom kort.Under hösten 1996 bildades en informell arbetsgruppmed representanter för berörda departement för attbehandla bl.a. finansieringsfrågan. Arbetet medbudgetpropositionen avseende var dåredan slutfört.Den 20 november 1996 besvarade statsrådet en fråga av om ersättning vidradon i dricksvatten. Svaret var att frågan ombidrag till sanering av radonförorenadedricksvattenbrunnar var svårlöst med hänsyn till detstatsfinansiella läget, men att utgångspunkten varatt kunna finna en för allaparter bra lösning.Regeringen lade sedan förslaget om statsbidrag tillsaneringsåtgärder i vårpropositionen 1997. Förslagetinnebar att statens utgifter för bidrag skullebetalas från det under fjortonde huvudtiteln /96 uppförda reservationsanslagetInvesteringsbidrag för främjande av omställning iekologiskt hållbar riktning.Efter riksdagsbeslutet fattaderegeringen beslut om bemyndigande förLivsmedelsverket att fastställa föreskrifter medgränsvärden för radon i dricksvatten. Beslutetinnehåller viss jämkning i förhållande tillLivsmedelsverkets förslag. beslutadesförordning (1997:638) om bidrag till sanering avradon i dricksvatten. Förordningen trädde i kraftden 1 oktober 1997.Gällande regler beträffande svar i frågestund ochinterpellationsdebattEnligt 12 kap. 5 § regeringsformen får enriksdagsledamot framställa interpellation ellerfråga till statsråd i angelägenhet som angår dennestjänsteutövning. Närmare bestämmelser omfrågeinstituten finns i 6 kap. riksdagsordningen.Någon skyldighet för statsråd att besvarainterpellation eller fråga föreligger inte. Om ettstatsråd inte besvarar en interpellation inom fyraveckor från det att talmannen eller medgavatt interpellationen fick framställas, skall ettstatsråd före utgången av muntligen ellerskriftligen meddela varför svar uteblireller anstår.Frågor och interpellationer är inte riksdagsärendeni riksdagsordningens mening. De föranleder ingetbeslut och inget ställningstagande av . Denordning som finns i vissa parlament, att svar frånregeringsmedlem blir föremål för någon form avgodkännande, förekommer således inte i riksdagen.Någon särskild bestämmelse om att svar påinterpellationer eller frågor skall varasanningsenliga finns ej. Svaret lämnas underparlamentariskt ansvar, inte rättsligt. Det får dockförutsättas att ett statsråd lämnar riktigaupplysningar till . Ett statsråd sommedvetet lämnar oriktiga upplysningar i ett svartorde därigenom förverka sitt förtroende. Omriksdagen förklarar att ett statsråd inte åtnjuterdess förtroende skall talmannen enligt 6 kap. 5 §regeringsformen entlediga statsrådet.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att nya omständigheter sompåverkat handläggningen av ärendet har uppståttefter hand. Statsrådens uppgifter till riksdagenunder fråge- och interpellationsdebatterna framstårinte som orimliga utifrån de förutsättningar somstatsråden hade att utgå från förrespektive debatt. Den tid som åtgått förhandläggningen kan inte utifrån konstitutionellautgångspunkter bedömas vara obefogad.Granskningen föranleder i övrigt inga uttalanden.2 Vissa frågor med anknytning tillEU2.1 Statsrådet handläggningav en fråga i EU om samarbetet inomturismpolitikenAnmälanI en granskningsanmälan, bilaga A 2.1, begärt attutskottet prövar statsrådet av en fråga i EU om samarbetet inomturismpolitiken. Bakgrunden till anmälan är att vid sitt sammanträde den 21 november 1997samrådde med statsrådet inför ettministerrådsmöte om ett planeratsamarbete inom turismpolitiken. Enligt anmälanframgår det av de stenografiska uppteckningarna attdet vid sammanträdet fanns en majoritet inom som av subsidiaritetsskäl förespråkade attSverige i ministerrådet borde motsätta sig detföreslagna samarbetet. Av Närings- ochhandelsdepartementets återrapport frånministerrådsmötet framgår emellertid att Sverigeinte motsatte sig förslaget när det behandlades iministerrådet. Anmälaren anser att utskottet börpröva om statsrådet instruktioner tillden svenske representanten vid ministerrådetssammanträde utformats i enlighet med EU-nämndensställningstagande.EU-ärendetÅr 1996 presenterade kommissionen ett förslag tillett nytt flerårigt program för turism (1997-2000)kallat Philoxenia. Till grund för förslaget låg delsutvärderingen av den genomförda handlingsplanen förstöd till turism inom unionen (1993-1995), dels dengrönbok om turismens framtida roll i unionen, somkommissionen lade fram våren 1995.Grönboken presenterades vid turismrådetssammanträde . Inför det sammanträdethade statsrådet , som vid dentidpunkten var ansvarig i regeringen förturismfrågor, informerat och samrått medEU-nämnden. På sammanträdet sade statsrådet bl.a.följande: "Förslaget från vår sida är att vi skallvara måttfullt aktivistiska på denna punkt. Vi skallinte vara helt negativa. Man inser att turismuppenbart är en väldigt stor del av bådenationalprodukt och sysselsättning i andra länder.Man kan förstå att de vill sätta turism på agendan. "Efter den efterföljande diskussionen, där detframkom delade meningar om hanteringen av turisminom EU, sammanfattade ordföranden med följande:"Jag bedömer ändå att rådet från nämnden är ganskaenigt: att visa en betydande återhållsamhet men dranytta av de möjligheter som finns. "Vid ministerrådets sammanträde framhöllSveriges företrädare, enligt återrapporten,turismens betydelse. Turismen bidrar tillkunskapsutveckling och kulturell utveckling. Vissainsatser kan vara värdefulla på det gemensammaplanet, andra på nationella och regionala nivåer. Desvenska företrädarna menade också att fördraget geren tillräcklig legal bas för de gemensammaåtgärderna.Förslaget behandlades vid sex möten i den berördarådsarbetsgruppen, vilket resulterade i ettkompromissförslag från ordförandelandet ().Två turismråd, och den 18december 1996, ställdes in på grund av att Tysklandmeddelade sin avsikt att rösta emot förslaget. UnderNederländernas tid som ordförandeland, , togs frågan inte upp till behandling,men väckte den igen ochlade fram det här aktuella ändrade förslaget tillPhiloxenia.Det övergripande målet för programmet är attstimulera kvalitet och konkurrenskraft inom deneuropeiska turistnäringen genom samordning ochsamarbete så att den bidrar till tillväxt ochsysselsättning. De specifika målen i detursprungliga förslaget var:Förbättra kunskaperna inom turismområdet.Förbättra de rättsliga och ekonomiska villkoren för turismen.Öka den europeiska turismens kvalitet.Öka antalet turister från tredje land.I det ändrade förslaget från återstodendast de två förstnämnda. Det första delmåletavsågs kunna nås genom att information som rörturismnäringen skall utarbetas och sammanställas,utbyte av sakkunskap skall underlättas ochresultatet skall spridas. Det andra målet skulle nåsgenom att turismnäringens intressen beaktas i övrigatillämpliga gemenskapsprogram. Vidare skall övrigtillämplig gemenskapspolitik bevakas urturismsynpunkt och samarbetet med medlemsstaterna,turismnäringens företrädare och andra parterförstärkas.Ordförandelandet föreslog att budgeten förprogrammet skulle omfatta 15 miljoner ecu för femår.Förslaget behandlades vid tre sammanträden irådsarbetsgruppen. Vid det sista tillfället, den 20oktober, meddelade att landet avfinansiella skäl inte kunde acceptera förslaget. Detluxemburgska ordförandeskapet utlyste ettministerrådsmöte och förde uppbeslut om förslaget till Philoxenia på dagordningen.För beslut krävs enhällighet enligt artikel 235 iRomfördraget.Samrådet i den 21 november 1997Inför sammanträde den 21 november 1997upprättades en promemoria vid Närings- ochhandelsdepartementet där ett förslag till svenskståndpunkt presenterades. Enligt promemorianbedömdes förslaget från ordförandelandet ligga ilinje med de synpunkter som har beträffandesamarbetet inom unionen på turismområdet. Vidareanförs att vid olika tillfällen har framförtatt det inom vissa områden är värdefullt attgemenskapen genomför aktiviteter medan det inomandra områden är naturligt att insatser ochaktiviteter avseende turism helt baseras pånationella program och förhållanden.Vid EU-nämndens sammanträde samrådde nämnden medstatsrådet . Samrådet inleddes med attdepartementssekreterare ikorthet föredrog ärendet och ståndpunkt.Därefter vidtog en diskussion där företrädare föralla partier utom Socialdemokraterna framfördeåsikten att borde rösta nej till förslagetvid rådets möte. Ordföranden konstaterade då att detsaknas majoritet för att stödja förslaget. LeifPagrotsky sade då att han menade att det är en frågasom inte har någon entusiasm för. Däremothar regeringen inte ansett att det finns anledningatt hindra de länder som vill genomföra programmet.Om skulle lägga in ett veto vore det enganska offensiv åtgärd som riskerar att skapa ettantal "ovänner". "Att inta en så hög profil i enfråga där man har ganska svagt engagemang är interiktigt kutym." Han anser att koncentrerarsig på frågor där vi har ett starkt engagemang.