bet · GL01FiU20 · 1998-05-28 00:00:00 — Genombudgetlagen (1996:1059) infördes bestämmelser om attregeringen är skyldig att följa utgiftsutvecklingen(35 §) och att vidta åtgärder om det finns risk attutgifts-taket överskrids (42 §). I den propositionsom låg till grund för budgetlagen angavs som motivför utgiftstaket också att: "Ett utgiftsmål förbudgetpolitiken tydliggör behovet av politiskaprioriteringar mellan olika utgiftsområden och gerbudgetpolitiken en långsiktig inriktning med högreförutsebarhet (prop. 1995/96:220 s. 78).Budgetlagen reglerar emellertid inte vad som börinrymmas under utgifts-taket. I samma propositionframhöll regeringen som sin mening att man inte börlagreglera hur ett tak skall vara avgränsat ellerutformat. I stället bestäms vad som skall rymmasinom taken när godkänner det. hardet inneburit att ett utgiftstak för staten harfastställts som innefattar alla utgiftsområden påstatsbudgeten utom utgiftsområde 26 Statskuldsräntorm.m. Dessutom ingår socialförsäkringssektorn vidsidan om statsbudgeten, dvs. endastutgifterna för ATP. Taket har lagts fast i nominellatermer.Därtill har en budgeteringsmarginal kopplats tillutgiftstaket. Budgeteringsmarginalen räknas in iutgiftstaket men ingår inte i statsbudgetensutgifter. I den mån budgeteringsmarginalen behövertas i anspråk för ofinansierade utgiftsökningarleder detta således till att upplåningsbehovet ökar.Regeringen har emellertid vid flera tillfällenanmält att den inte avser att utnyttja marginalen pådetta sätt och vårproposition framhöllsatt respekten för saldorelaterade mål inte skallminska på grund av budgeteringsmarginalen.Budgeteringsmarginalens syfte är att minska behovetav revideringar av utgiftstaket och har motiveratsav den osäkerhet som ligger i beräkningar somsträcker sig . I årets vårpropositionuttalar regeringen att man bör ha enbudgeteringsmarginal som ökar över tiden och för år2001 har regeringen bedömt det lämpligt med enmarginal som motsvarar av utgiftstaket eller27,5 miljarder kronor.Budgeteringsmarginalen finns inte uppförd påstatsbudgeten och är således ofinansierad. Utnyttjasbudgeteringsmarginalen kommer därmed statsfinansernaatt försvagas.Regeringen har uttalat att budgeteringsmarginaleninte får användas för ofinansierade utgiftsökningar,men har vid upprepade tillfällen brutit mot dennaavsiktsförklaring. De ursprungliga marginalerna harminskat kraftigt genom att ofinansieradeutgiftsökningar tillåtits eller genom att varaktigautgiftsökningar "finansierats" med antingenengångsvisa budgetförstärkningar ellerbokföringsmässiga transaktioner. En självklarutgångspunkt bör enligt utskottets mening vara attregeländringar som leder till en beståendeutgiftsökning alltid skall finansieras med envaraktig utgiftsminskning.Med hänsyn härtill finns det starka skäl att varaorolig för att stramheten i den nya budgetprocessenurholkas oavsett inställningen tillbudgeteringsmarginalen i sig. bör av dennaanledning hos regeringen begära förslag tillriktlinjer för hur en budgeteringsmarginal skall fåutnyttjas. Sådana riktlinjer är avsedda för såvälriksdagens arbete som regeringens. Enligt utskottetsmening kan det även finnas skäl att i budgetlageninföra bestämmelser som reglerar hurbudgeteringsmarginalen får utnyttjas. När det gällerriksdagens eget arbete utgår utskottet från attformerna för budgeteringsmarginalens användningkommer att vara en av de frågor som lyfts fram närbudgetprocessen blir föremål för utvärdering.Regeringen har även på annat sätt vidtagit åtgärdersom innebär att man inte bara kringgår intentionernabakom den nya budgetprocessen utan ocksåbestämmelserna i riksdagsordningen och budgetlagen.Ett sådant övertramp har varit finansiering avinvesteringar i infrastrukturen med upplåning viasärskilda bolag, inte minst för upplåningen tillBotniabanan.Utskottet föreslår sålunda att beslutaratt med anledning av motion Fi17 (m) yrkande 4 somsin mening ge regeringen till känna vad utskottethär har anfört i fråga om budgeteringsmarginalen ochom förslag till ändring av budgetlagen.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande budgetprocessens tillämpningatt med anledning av motion 1997/98:Fi17 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom budgeteringsmarginalens användning m.m.,14. Budgetprocessens tillämpning (mom. 5)(v)() anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.2 Budgetprocessens tillämpning bort haföljande lydelse:Riksdagen fattade 1994 beslut om att regeringensbudgetförslag skulle börja behandlas i nya formerfr.o.m. Avsikten var bl.a. att få tillstånd en mer samlad budgetbehandling och attförskjuta beredning tillhösten varigenom behandlingstiden skulle kunnakortas mot tidigare drygt fem.På förslag av regeringen fattade våren1995 principbeslut om att införa en ny typ avbudgetrestriktion i form av ett utgiftstak för desamlade statliga utgifterna. Nyordningen innebär attregeringen i vårpropositionen lägger fram förslagtill utgiftstak för de kommande tre åren. De förvarje år fastställda nivåerna omprövas normalt inteoch regeringen har därför bara lagt framförslag om ett nytt tak för itreårsperioden enligt ett rullande schema.Samtidigt som regeringen begär att skallfastställa ett utgiftstak för det tredje året begärman godkännande av ett förslag tillpreliminär fördelning av utgifter på utgiftsområdenför den närmast efterföljande treårsperioden.Framför allt det senare förslaget har enligtutskottets mening kommit att rubba de ursprungligaintentionerna bakom budgetprocessen. Genom attregeringen begär godkännande av enpreliminär fördelning på utgiftsområden tvingasoppositionspartierna att utarbetaalternativa budgetförslag. Bortsett från attriksdagen redan då har små möjligheter att på ettmeningsfullt sätt sakbehandla olika budgetförslaghar detta lett till att budgetbehandlingen i ställetför att förkortas har kommit att pågå underpraktiskt taget hela året.De gjorda erfarenheterna av den nyabudgetprocessen har också visat attbudgeteringsmarginalens ställning kan behövaklarläggas. Vidare kan sakutskottens roll underbudgetarbetet behöva utvecklas sett i skenet av hursamspelet mellan dem och finansutskottet hittillshar fungerat.Regeringen bör således dels utforma sina förslag ivårpropositionen på ett sådant sätt att riksdagensbudgetberedning i enlighet med de ursprungligaintentionerna till alla övervägande delar förläggstill hösten, dels utforma riktlinjer förbudgeteringsmarginalens användning.Finansutskottet föreslår att beslutar attmed anledning av motion Fi17 (m) yrkande 4 som sinmening ge regeringen till känna vad utskottet härovan har framhållit.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande budgetprocessens tillämpningatt med anledning av motion 1997/98:Fi17 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom den ekonomiska vårpropositionen och budgeteringsmarginalensanvändning m.m.,15. Budgetprocessens tillämpning (mom. 5)(mp)() anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.2 Budgetprocessens tillämpning bort haföljande lydelse:Enligt utskottets uppfattning är det rimligt att mani anslutning till utgiftstaket använder sig av enbudgeteringsmarginal för att kunna fånga uppfluktua- tioner i olika regelstyrda utgifter.Budgeteringsmarginalen bör dock inte få användas förhelt nya utgiftsåtaganden.Regeringen bör med anledning av motion Fi17 (m)yrkande 4 ges i uppdrag att utforma riktlinjer förbudgeteringsmarginalens användning i enlighet meddetta synsätt.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande budgetprocessens tillämpningatt med anledning av motion 1997/98:Fi17 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom budgeteringsmarginalens användning,16. Mål för budgetpolitiken (mom. 6) (m), , Per och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.3 Mål för budgetpolitiken bort ha följandelydelse:Det långsiktiga målet för budgetpolitiken bör varaatt upprätthålla balans i de offentliga finansernaöver en konjunkturcykel. Ett sådant mål leder tillatt skuldkvoten fortsätter att minska i takt med attBNP ökar.Riksdagen har som långsiktigt mål förbudgetpolitiken lagt fast ett krav på överskott i deoffentliga finanserna på i genomsnitt av BNPöver en konjunkturcykel. Enligt utskottets meningger ett sådant mål sämre förutsättningar för stabiloch hög tillväxt. Målet är därigenomkontraproduktivt, eftersom stark tillväxt leder tillatt statsskulden minskar snabbare i förhållande tillBNP. Det är emellertid viktigt att så snabbt sommöjligt få ned statsskulds-kvoten till avBNP.Eftersom tillväxten kan beräknas bli högre ängenomsnittligt över konjunkturcykeln under åren1999-2001, bör man budgetera för ettöverskott i de offentliga finanserna. Moderatasamlingspartiet har i enlighet med detta synsättutformat sitt budgetalternativ på ett sådant sättatt det finansiella sparandet väntas uppgå till 16miljarder kronor 1999, till 2000och till 2001, dvs. partiet harett högre finansiellt sparandeän regeringen för de båda senare åren. mening framstår Moderatasamlingspartiets förslag till inriktning avbudgetpolitiken som mer välavvägt, inte minst motbakgrund av att det långsiktigt inte leder tillsamma överbeskattning som gällande mål ochdärigenom inte heller utgör samma broms påtillväxten.Vad utskottet här har anfört bör som sinmening ge regeringen till känna. Utskottettillstyrker motion Fi17 (m) yrkande 5 och avstyrkermotionerna Fi20 (v) yrkande 10 och Fi21 (mp) yrkande39.dels att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse:6. beträffande mål för budgetpolitikenatt med bifall till motion 1997/98:Fi17 yrkande 5samt med avslag på motionerna 1997/98:Fi20 yrkande 10 och1997/98:Fi21 yrkande 39 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om mål för budgetpolitiken,17. Mål för budgetpolitiken (mom. 6) (v)() anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.3 Mål för budgetpolitiken bort ha följandelydelse:Utskottet delar uppfattning attmålet om överskott i de offentliga finansernainte får överordnas målet om full sysselsättning.Detta gäller särskilt så länge som det av riksdagenfastlagda målet om en halverad öppen arbetslöshetinte är uppfyllt. Utskottet vill på intet sättifrågasätta att behöver en stark offentligekonomi. Men det är inte rimligt att avstå från attavdela ytterligare resurser för att ökasysselsättningen och begränsa arbetslösheten i ettläge när landet har stora överskott i bytesbalansenoch i de offentliga finanserna.Med det anförda tillstyrker utskottetVänsterpartiets förslag till budgetpolitiska mål somdet framförs i motion Fi20 (v) yrkande 10. Samtidigtavstyrker utskottet motionerna Fi17 (m) yrkande 5och Fi21 (mp) yrkande 39.dels att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse:6. beträffande mål för budgetpolitikenatt med bifall till motion 1997/98:Fi20 yrkande 10samt med avslag på motionerna 1997/98:Fi17 yrkande 5 och1997/98:Fi21 yrkande 39 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om mål för budgetpolitiken,18. Mål för budgetpolitiken (mom. 6) (mp)() anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.3 Mål för budgetpolitiken bort ha följandelydelse:Liksom de gröna anser finansutskottetatt det långsiktiga målet för överskott i deoffentliga finanserna bör vara av BNP igenomsnitt över en konjunkturcykel. För denna nivåtalar enligt utskottets mening den omständighetenatt utskottet i likhet med de gröna ihögre grad vill betona privat sparande i stället föroffentligt. Dessutom anser utskottet i likhet medMiljöpartiet de gröna att inriktningen av denekonomiska politiken skall vara sådan attmiljöskulden minskas.Liksom motionärerna anser utskottet att man vid enkonjunktur över genomsnittet bör eftersträva att haett högre överskott än av BNP. Med detillväxtprognoser som förutses för 2000 och 2001anser utskottet att ett överskott på år 2000och av BNP är rimligt.Med det anförda tillstyrker utskottet motion Fi21(mp) yrkande 39. avstyrker utskottetmotionerna Fi17 (m) yrkande 5 och Fi20 (v) yrkande10.dels att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse:6. beträffande mål för budgetpolitikenatt med bifall till motion 1997/98:Fi21 yrkande 39samt med avslag på motionerna 1997/98:Fi17 yrkande 5 och1997/98:Fi20 yrkande 10 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om mål för budgetpolitiken,19. Mål för budgetpolitiken (mom. 6,motiveringen) (fp)() anser att finansutskottetsställningstagande i avsnitt 2.3 Mål förbudgetpolitiken bort ha följande lydelse:Finansutskottet anser, i likhet med vad som sägs ipropositionen och i liberalernas motion,att man bör eftersträva en lägre skuldkvot eftersomde offentliga finanserna då inte blir lika känsligaför vare sig förändringar i konjunkturen ellerränte- och växelkurssvängningar. Dessutom minskarstatens räntebetalningar som är denenskilt största posten bland statsbudgetensutgifter.Skuldkvoten sjunker när tillväxten är god. Den kansänkas ytterligare genom försäljning av statligaföretag, vilket föreslås i folkpartimotionen. Enminskad skuldsättning bör emellertid ocksååstadkommas genom att man, sett över enkonjunkturcykel, har ett genomsnittligt överskott ide offentliga finanserna motsvarande av BNP. Ettsådant överskott bör upprätthållas så längeskuldkvoten överstiger av BNP, dvs. den nivåsom motsvarar konvergenskriterierna för denekonomiska och monetära unionen (EMU). Omöverskottet skulle bli större än vad som krävs föratt uppnå denna nivå bör skatterna sänkas.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Fi17(m) yrkande 5, Fi20 (v) yrkande 10 och Fi21 (mp)yrkande 39.20. Mål för statsskulden (mom. 7) (m), , Per och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.4 Mål för statsskulden bort ha följandelydelse:Enligt finansutskottets mening bör, på det sätt somModerata samlingspartiet föreslår, målen förbudgetpolitiken kompletteras med ett mål förskuldkvoten som anger till vilken nivå och hursnabbt den offentliga bruttoskulden skall begränsas.Enligt Maastrichtkriterierna får den offentligasektorns konsoliderade bruttoskuld inte överstiga60 % av BNP. Regeringen räknar i sin prognos med attden svenska skuldkvoten, definierad på detta sätt,kommer att uppgå till av BNP vid utgången av1998. Med regeringens tillväxtantaganden ochbudgetalternativ kommer skuldkvoten att ha minskattill av BNP 2001. Samma tillväxtantagandenomsatta på det moderata budgetalternativet innebäratt skuldkvoten detta år i stället kommer att habegränsats till . Om man som i det moderatabudgetalternativet utgår ifrån att den offentligabruttoskulden därefter skall vara oförändrad inominella termer kommer skuldkvoten automatiskt attminska i takt med att BNP ökar. Hur snabbt dettasker framgår av efterföljande sammanställning somutgår från två alternativa tillväxtnivåer för BNP.Skuldkvotens utveckling vid olika tillväxtantaganden medModerata samlingspartiets budgetalternativOffentliga sektorns bruttoskuld i procent av BNP------------------------------------20012002200320042005------------------------------------------------------------------------vid real61,058,455,853,451,1tillväxt------------------------------------vid real61,058,956,955,053,1tillväxt------------------------------------Moderata samlingspartiet anser att skuldkvoten vidde beräkningsförutsättningar som gäller förvårpropositionen skall ha begränsats till avBNP senast 2002.Finansutskottet finner den föreslagna nivån varaväl avvägd och biträder det moderata förslaget imotion Fi17 (m) yrkande 6 även i detta avseende.dels att utskottets hemställan under 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande mål för statsskuldenatt med bifall till motion 1997/98:Fi17 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom mål för statsskulden,21. Mål för statsskulden (mom. 7,motiveringen) (v)() anser att finansutskottetsställningstagande i avsnitt 2.4 Mål för statsskuldenbort ha följande lydelse:Finansutskottet delar uppfattningatt klarar sig bättre utanför än innanförEMU. Vi bör självständigt forma en ekonomisk politiksom varaktigt håller utanför EMU och inteanpassa oss till de krav som en framtida låsning avkronan till euron kräver. Vi bör därför inte hellerbinda oss för att begränsa statsskulden till en vissnivå på det sätt som Moderata samlingspartietföreslår.Med det anförda avstyrker utskottet motion Fi17 (m)yrkande 6.22. Försäljning av statliga företag(mom. 8) (m, fp, kd)(), (), (), Per (), () och BoLundgren (m) anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.5 Försäljning av statliga företag bort haföljande lydelse:Finansutskottets syn på statliga företagöverensstämmer med vad Moderata samlingspartiet,och ger uttryck för.Statens främsta näringspolitiska uppgift är att angeramar och regelsystem för näringslivets verksamhetoch att bidra till att skapa betingelser förlångsiktig tillväxt. Staten bör inte samtidigtuppträda som ägare och som utformare av de reglersom gäller för näringslivets verksamhet, utangrundprincipen måste vara att konkurrensutsattverksamhet skall bedrivas i privat regi.Det arbete som påbörjades under fyrpartiregeringenmed att minska statens företagsägande bör, enligtfinansutskottets uppfattning, fortsätta. Med enprivatisering av statliga företag uppnås entydligare ägarroll, kommersiellt mer kompetentskötta företag och en ökad aktiespridning. Samtidigttillförs statskassan försäljningsinkomster som kananvändas för att amortera statsskulden.Riksdagen bör anmoda regeringen att lägga fram enplan för försäljning av statliga företag i enlighetmed vad som redovisats i reservation 1. Det innebäratt de tre partiernas partimotioner i sak blirtillgodosedda i denna del. Även motion Fi18 (c)tillgodoses i allt väsentligt i denna del.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande försäljning av statliga företagatt med anledning av motion 1997/98:Fi18 yrkande 23som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom försäljning av statliga företag,23. Försäljning av statliga företag(mom. 8) (c)() anserdels att finansutskottets ställningstagande iavsnitt 2.5 Försäljning av statliga företag bort haföljande lydelse:Statligt ägande av börsnoterade företag som driveraffärsverksamhet får inte bli ett självändamål.Staten skall inte, i princip, äga företag som inteuttryckligen tjänar ett samhällsintresse. I likhetmed anser utskottet att statensfrämsta näringspolitiska uppgift skall vara att angeramar och regelsystem för näringslivets verksamhetoch bidra till att skapa betingelser för långsiktigtillväxt. Det skapar oklarhet om staten samtidigtuppträder som ägare och som utformare av de reglersom gäller för näringslivets verksamhet.Grundprincipen måste vara att konkurrensutsattverksamhet skall bedrivas i privat regi.Det arbete som påbörjades under fyrpartiregeringenmed att minska statens företagsägande bör, enligtfinansutskottets uppfattning, fortsätta. Myckettyder på att riskkapitalmarknaden under de närmasteåren kommer att få ett kraftigt tillskott av kapitaloch att det därför kan vara lämpligt att genomföraen utförsäljning av statligt ägande och2000. Intäkterna från försäljningen bör användas föratt amortera statsskulden, vilket sänker statenslöpande räntekostnader.Utskottet delar uppfattning att manunder första hälften av nästa mandatperiod bör säljastatligt ägda aktier i bolag som Nordbanken(Holding) AB, , , . och (dock eventuellt medundantag för specialfastigheter).En försäljning av denna omfattning skulle grovträknat kunna inbringa ,vilket skulle sänka räntekostnaderna med drygt 4miljarder kronor.För att stärka det enskilda skogsbruket och lokaltverksamma sågverksföretag bör staten sommajoritetsägare i medverka tillförsäljning av skogsmark. Det är viktigt inte minstför skogsbrukets utveckling i de berörda regionerna.Vidare är det viktigt att bevarandevärd skog behållsi statlig ägo.Finansutskottet tillstyrker således motion Fi18 (c)yrkande 23.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande försäljning av statliga företagatt med bifall till motion 1997/98:Fi18 yrkande 23som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtom försäljning av statliga företag,24. Försäljning av statliga företag(mom. 8) (mp)() anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken 2.5 Försäljning av statliga företag bort haföljande lydelse:Statens främsta näringspolitiska uppgift är att angeramar och regelsystem för näringslivets verksamhetoch att bidra till att skapa betingelser för ensocialt och miljömässigt hållbar ekonomiskutveckling. Staten bör inte uppträda somägare och utformare av de regler som gäller förnäringslivets verksamhet, utan grundprincipen börvara att konkurrensutsatt verksamhet skall bedrivasi privat regi.Detta skall emellertid vägas mot andra allmännaintressen som tillräcklig demokratisk kontroll ochstrategiska naturresurser, risk för minskadkonkurrens eller allvarliga störningar i marknadensfunktionssätt. Utskottets bedömning är attfortsatta försäljningar bör kunna genomföras denärmaste åren.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi18(c) yrkande 23 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande försäljning av statliga företagatt med anledning av motion 1997/98:Fi18 yrkande 23som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,25. Försäljning av statliga företag(mom. 8, motiveringen) (v)() anser att finansutskottetsställningstagande i avsnitt 2.5 Försäljning avstatliga företag bort ha följande lydelse:I likhet med näringsutskottet anser finansutskottetatt det inte finns anledning för atttillstyrka de motionsvis framförda förslagen omförsäljning av statliga företag. Finansutskottetavstyrker därför motion Fi18 (c) yrkande 23.26. Budgetpolitikens inriktning ochutgiftstak m.m. för 1999-2001 (mom. 9-11)(m), , Per och (alla m) anserdels att finansutskottets yttrande i avsnitten2.6.2-2.7 samt 3.0-3.28 bort ha följande lydelse:De svenska offentliga finanserna är unikt känsligaför svängningar i konjunkturen, vilket är en direktföljd av att de utgör en så stor andel av densamlade produktionen. Det enda verkligt effektivasättet att begränsa detta problem är den lösningModerata samlingspartiet anvisar, nämligen attminska budgetens storlek och begränsa dess andel avBNP.För Moderata samlingspartiet är sänkta skatter ochminskade utgifter därför grundbulten i partietsstrategi för att främja en god ekonomisk tillväxtoch skapa långsiktig reda i de offentligafinanserna.Lösningen står enligt utskottets mening inte attfinna i en stor offentlig sektor. Trots världenshögsta skatter och en gynnsam ekonomisk utvecklingklarar nämligen stat och kommun inte av sinakärnuppgifter. har de senaste årensskattehöjningar snävat in marginalerna så kraftigtför många familjer att arbetsinkomsterna inte längreräcker till. har kommit att få världenshårdast beskattade låg- och medelinkomsttagare.Sedan regeringsskiftet har skatterna höjts medsammanlagt , eller mednästan per hushåll i genomsnitt.Mätt som andel av den totala arbetsersättningen(dvs. bruttolön inklusive löneskatter) har under dengångna mandatperioden de totala skattekostnadernaför en normalfamilj ökat från till 63 %.Skattehöjningar har under hela mandatperioden varitett dominerande inslag i regeringens budgetpolitik.Skattehöjningar är också det enda bestående inslageti regeringens s.k. konsolideringsprogram. Regeringengör stor sak av detta program på 126 miljarderkronor av vilket drygt hälften eller 66 miljarderkronor sägs vara utgiftsneddragningar. Men detta ären statisk redovisning som ger en skev bild avregeringens verkliga agerande. För medan genomdrivnaskattehöjningar i huvudsak fortfarande ligger fastoch får ett genomslag som ökar i takt med tillväxtenåterstår praktiskt taget inget av dessabesparingar.