bet · GL01SoU24 · 1998-05-26 00:00:00 — För att främjakonkurrens på service- och omvårdnadsområdet skall kommunerna, enligtmotionärerna, åläggas att en gång informera medborgarna om sinasjälvkostnader för olika service- och omvårdnadsområden.I motion So406 av m.fl. (m) hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om avgifter vid sjukhemsboende(yrkande 4) och om den ekonomiska situationen för hemmavarande make (yrkande5). Motionärerna anför att sjukhemsboende inte kan likställas med ett vanligtäldreboende. Avgifterna måste sättas med hänsyn till om den äldre delar rum, omhan eller hon har möjlighet att komma hem efter sjukhemsvistelsen samt om detfinns en kvarvarande make eller maka i bostaden. En sammanvägning måste görasav vilka effekter de samlade vård-avgifterna får. Motionärerna understryker atthemmavarande makes ekonomiska situation måste få en lösning som är oberoende avvar vederbörande är bosatt. I vissa kommuner kan ekonomin totalt raseras förden hemmavarande make som inom äktenskapet har exempelvis en fritidsfastigheteller ett sparkapital. Vad gäller avgifterna hänvisar motionärerna också tillmotion So407 (m).I motion So407 av m.fl. (m) yrkas att beslutardels att förbehållsbeloppet enligt 35 § socialtjänstlagen skall fastställastill (yrkande 6), dels att avgifter och förbehållsbelopp förmakar, där make med lägst inkomst intas i särskilt boende, beräknas utansammanläggning och tudelning av makarnas inkomster (yrkande 7). Vidare begärsen utredning om att förbehållsbeloppet även skall tillämpas när det gälleravgifter för läkarvård, läkemedel och tandvård (yrkande 8). Motionärernakonstaterar att förbehållsbeloppen varierar mycket kraftigt över landet och attvissa kommuner saknar uppgift om förbehållsbelopp. Motionärerna anser att ettförbehållsbelopp i lag bör fastställas till , dvs. det belopp som desociala myndigheterna har rekommenderat. Beloppet bör gälla dels avgiftergällande särskilt boende, dels för omsorgs- och servicetaxor i hemtjänsten.Detta kan lagregleras . Förbehållsbeloppet bör också, enligtmotionärerna, kunna utnyttjas för att säkerställa ett minsta belopp tillpensionärer som bor hemma sedan de betalat egenavgifter eller motsvarande förläkemedel, tandvård och avgifter för primärvårdsbesök. Denna fråga bör enligtmotionärerna utredas. Motionärerna anser vidare att vid vård i särskilt boendebör sammanläggning och tudelning av makars inkomster användas när make medhögst inkomst får vård utanför hemmet. I det motsatta fallet måstekommunen vid beräkning av taxa avstå från sammanläggning och tudelning avinkomsterna. Enligt motionärerna bör en sådan lagregel fastställas.I motion So50 av m.fl. (c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om äldrevårdstaxorna (yrkande7). Motionärerna anser att dagens taxesystem i vissa fall får orimligakonsekvenser för den enskildes ekonomi. Enhetliga taxor över hela landet skulledock förmodligen bli orättvisa då innehållet skiljer mellan kommunerna. Deanser att regeringen bör ta upp överläggningar med om engemensam policy för äldrevårdstaxorna i kommunerna.I motion So639 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande om vad imotionen anförts om överläggningar med om taxor ochförbehållsbelopp (yrkande 9). Motionärerna anför att äldrevårdstaxorna varierari landet och att varje kommun har skapat sin egen modell. En ny kartläggning avkommunernas taxesättning visar på fortsatt stora skillnader och orättvisor förden enskilde vårdtagaren. Regeringen bör därför vid sina årliga överläggningarmed kommunernas företrädare åter ta upp frågan om taxesättningen och nivån påförbehållsbeloppet.I motion So51 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivanden om attSocialstyrelsen skall få i uppdrag att ta fram en riksnorm för förbehållsbeloppför de kommunala avgifterna (yrkande 12) och om vad som i motionen i övrigt harframförts om rättvisare avgifter för de äldre (yrkande 13). Motionärerna anföratt många äldre avstår från att söka den hjälp de är berättigade till för attavgifterna för denna omsorg är för höga. En undersökning visar att hälften avkommunerna har ett förbehållsbelopp som ligger under för socialbidrag.Regeringens förslag till förändringar i socialtjänstlagen är inte tillräckliga,anför motionärerna. De föreslår fyra förändringar. För det första vill de attSocialstyrelsen skall få i uppdrag att räkna fram en miniminivå förförbehållsbeloppet, en s.k. riksnorm. Denna norm skall vara bindande förkommunerna när avgifter sätts. För det andra vill de ha ett system som värnarden maka eller make, som bor kvar i det ursprungliga boendet när livskamratenflyttat till särskilt boende. För det tredje anser de att det endast skall varaavkastningen på den äldres förmögenhet som skall räknas som inkomst näravgifterna sätts. Förmögenheten i sig skall alltså undantas. För det fjärdeanser de att taket för månadsavgiften skall vara avsevärt lägre än denberäknade kommunala självkostnaden.I motion So433 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande om en nymodell för beräkning av avgifter för äldreomsorgen (yrkande 8). Motionärernakonstaterar att god äldreomsorg kostar mycket pengar. De anser att det ärviktigare att de boende bidrar ekonomiskt via avgifter till äldreomsorgen, änatt äldreomsorgen tvingas hålla en lägre kvalitet. Oberoende av hur högataxorna är måste dock maka/make värnas ekonomiskt. Om den av makarna som lägre inkomsten flyttar till äldreboende bör kommunen beräkna avgiften barautifrån den inkomst som den som flyttar har. Finns familj skall särskildekonomisk hänsyn tas till hemmavarande barn.I motion So285 av m.fl. (v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättvisare avgifter inomäldreomsorgen (yrkande 8). Motionärerna är motståndare till höjda avgifter inomäldreomsorgen och anser att kostnaderna skall delas av alla via skattsedeln.Taxan får inte heller baseras på behovet av hjälptimmar i stället för påinkomst, då detta missgynnar personer med stort omsorgsbehov. Motionärernaanser att det behövs en samlad lösning med ett gemensamt högkostnadsskydd föralla olika taxor och avgifter som den hjälpbehövande kan råka ut för. Den s.k.Borlängemodellen kan vara en metod att åstadkomma ett enhetligthögkostnadsskydd.I motion So432 av m.fl. (v) yrkas att hosregeringen begär upprättandet av en riksnorm för pensionärernasförbehållsbelopp (yrkande 9). Vidare begärs ett tillkännagivande om att inordnatandvården för pensionärer i högkostnadsskyddet (yrkande 8). Motionärernakonstaterar att förbehållsbeloppet varierar mellan kommunerna och att allakommuner inte upplyser de äldre om förbehållsbeloppets existens. Om det ärmöjligt att införa en riksnorm för socialbidragen så borde det enligtmotionärerna också vara möjligt att införa en riksnorm för förbehållsbeloppet.Vidare bör tandvården för pensionärer inordnas i högkostnadsskyddet.I motion So290 av m.fl. (v) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att minskaskillnaderna i avgiftssättning mellan landets kommuner (yrkande 1). Vidareyrkas att hos regeringen begär dels en ny högkostnadsutredning enligtvad i motionen anförts om ett totalt högkostnadsskydd där även kommunalaavgifter, sjukresor m.m. bör inordnas (yrkande 2), dels en översyn avtillgänglig behandling och sjukvård som skall ingå i ett högkostnadsskydd(yrkande 3). Motionärerna konstaterar att det inte finns något totalthögkostnadsskydd inom äldre- och handikappomsorgen och att avgifterna skiljersig mycket starkt åt mellan olika kommuner. Att bli gammal och sjuk eller haett funktionshinder kan i sig innebära stora bekymmer. Att därtill kännaständig oro för sin ekonomi eller tvingas välja bort behövlig vård avkostnadsskäl är ovärdigt, anför motionärerna. Därför måste det utarbetas ettförslag om ett högkostnadsskydd för vård och service som gamla, sjuka ochhandikappade behöver för sin livsföring. Högkostnadsskyddet skall tillförsäkraalla en skälig levnadsstandard. Motionärerna anser att det behövs enmerkostnadsersättning där de olika högkostnadsskyddens summor inräknas iunderlaget och knyts till en viss procentsats av basbeloppet.I motion So49 av m.fl. (kd) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om ett gemensamtförsäkringssystem och högkostnadsskydd för sjukvård och tandvård (yrkande 6),dels om förbehållsbeloppets storlek (yrkande 10). Regeringen skriver att förpatienterna får inte avgifterna vara ?oskäliga?. En uppfattning sommotionärerna delar. Taget var för sig kan avgifterna för läkarbesök, medicin,hjälpmedel, tandläkare och hemtjänst se överkomliga ut, men det intressanta ärhelhetsbilden. Motionärerna anser att det behövs en utredning i syfte attsamordna tandvårds- och sjukförsäkringarna. Vad gäller kommunernas avgifter föräldreomsorgen anser motionärerna att de skall utgöras av krontal i etttaxesystem som tydligt relateras till insatsens storlek. Detta bör framgå avsocialtjänstlagen alternativt som en rekommendation till kommunerna. Kommunernabör hålla sig till rimliga jämkningsregler när äldre makar får dubblabostadskostnader i samband med att ena maken nödgas flytta till särskiltboende. I fråga om ?förbehållsbelopp? bör eftersträvas att avfolkpension och pensionstillskott samt av övriga inkomster fårbehållas. Till det framräknade beloppet bör ett belopp läggas till somsvarar mot högkostnadsbeloppet för medicin (f.n. ).I motion So435 av m.fl. (s) begärs tillkännagivande ombehovet av översyn av avgiftssystemet för vård och omsorg. Motionärernakonstaterar att avgiftssystemen är så komplexa att det kan vara svårt för enperson som är i behov av vård eller dennes anhöriga att sätta sig in i dem.Endast ett fåtal kommuner använder sig av enhetstaxa. För ett par makar där denene blir beroende av särskilt boende kan ekonomiska problem uppstå.Motionärerna anser därför att avgiftssystemet för vård och omsorg måste sesöver.Utskottets bedömningVid utskottets behandling av regeringens förslag till avgifter inom äldre- ochhandikappomsorgen (bet. 1992/93:SoU12) uttalade utskottet att olikaboendestandard i särskilda boendeformer skulle beaktas vid avgiftssättningen.Kommunerna skulle också beakta makars/sammanboendes ekonomiska situation närden ene maken flyttar till särskild boendeform. Utskottet förutsatte vidare attkommunerna konstruerade egna högkostnadsskydd och att det borde finnas reglerför jämkning av avgifterna. Utskottet har senare konstaterat att avgifternainom de särskilda boendeformerna medför problem för många äldre. harmed anledning av detta givit regeringen till känna att den på lämpligt sätt böröverväga boendebegreppet i boendeformerna för äldre samt avgifterna och deraseffekter (bet. 1996/97:SoU7, rskr. 1996/97:4).Av direktiven till den särskilde utredaren framgår att hon skall övervägaflertalet av de frågor som tas upp i de nu aktuella motionerna, såsom jämkning,hänsyn till make/maka, skälig levnadsnivå och möjligheten att överklagaavgiftsbeslut. Utredaren skall också kartlägga kommunernas tillämpning avsjälvkostnadsbegreppet.I avvaktan på de förslag som den särskilde utredaren kan komma att lägga frambör redan nu vissa förtydliganden om avgifterna för äldre- ochhandikappomsorgen göras i socialtjänstlagen. Utskottet delar regeringensuppfattning att nivån på förbehållsbeloppet måste garantera den enskilde enrimlig levnadsnivå. Kommunen skall se till att avgifter för hemtjänsttillsammans med vårdavgifter inte uppgår till så stora belopp att den enskildeinte förbehålls tillräckliga medel för personliga behov, boendekostnad ochandra normala levnadskostnader. Utskottet tillstyrker också förslaget attinföra en bestämmelse som tydliggör kommunernas skyldighet att jämka avgifternaför omsorgstagaren med hänsyn till make/maka. Utskottet anser att dessaändringar innebär ett fullföljande av uttalande år 1992.Utskottet har inget att erinra mot att begreppet ?hemtjänst? i lagtextenersätter den tidigare formuleringen ?hjälp i hemmet, service och omvårdnad?,men vill understryka att ändringen inte innebär någon ändring i sak. Utskottettillstyrker att 10 och 35 §§ i socialtjänstlagen samt tredje stycket 26 § ihälso- och sjukvårdslagen får den lydelse som föreslås i propositionen. Iförslaget till lag om ändring av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) bör såvälnär det gäller den nuvarande som den föreslagna lydelsen av första stycket 26 §beaktas att paragrafen fick ändrad lydelse genom SFS 1997:1319. Förslaget ipropositionen bör därför ändras på sätt som framgår av bilaga 2. Förslagetmedför en följdändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor, vilkenutskottet tillstyrker. Utskottet avstyrker motionerna So43 (m) yrkandena 3-8,So49 (kd) yrkandena 6 och 10, So50 (c) yrkande 7, So51 (fp) yrkandena 12 och13, So285 (v) yrkande 8, So290 (v) yrkandena 1-3, So406 (m) yrkandena 4 och 5,So407 (m) yrkandena 6-8, So432 (v) yrkandena 8 och 9, So433 (fp) yrkande 8,So435 (s), So639 (c) yrkande 9,Fler platser och högre standard i äldreboendetI propositionen anförs att ett tillfälligt statligt bidrag om totalt 400miljoner kronor bör införas för ny- och ombyggnad samt för förbättring avbostäder i särskilda boendeformer och av sådana lokaler i anslutning till detsärskilda boendet som skall användas som t.ex. samlingslokaler för äldre.Medlen bör disponeras av . Förslag om att anvisa ett nyttreservationsanslag redovisas i den ekonomiska vårpropositionen (prop.1997/98:150).Ädelreformen medförde kraftigt ökade behov av goda och funktionella bostäderoch lokaler, avsedda för äldre. En del av dessa behov har kunnat tillgodosesgenom de omfattande ny- och ombyggnationer av äldreboendet som har ägt rum ikommunerna , till en del finansierat med statligastimulansmedel. har det även skett en höjning avbostadsstandarden i de särskilda boendeformerna, men brister kvarstår.Fortfarande saknade av de boende egen toalett, saknade egendusch/eget bad och delade bostad med annan än make/maka.För att bl.a. säkerställa att pågående projekt kan slutföras och attnödvändiga nya projekt inte skjuts har regeringen tidigare dettaår i propositionen (1997/98:119) Bostadspolitik för en hållbar utvecklingaviserat att bör avsättas för ett tillfälligt statligtbyggstöd för äldrebostäder, m.m. i kommunerna. För att ytterligare påskyndautvecklingen mot nya och bättre bostäder för äldre anser regeringen att 250miljoner kronor bör utgå redan under innevarande år och 150 miljoner kronorunder . Medlen bör kunna användas för utbyggnad och anpassning av desärskilda boendeformerna, dels i syfte att bereda plats för fler personer, delsför att öka standarden i redan befintliga bostäder. Dessutom bör medlen kunnaanvändas för ny- och ombyggnad samt renovering av möteslokaler och andragemensamma utrymmen där äldre personer kan träffas och umgås.I motion So50 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande omstimulansbidrag till äldrebostäder (yrkande 8). Motionärerna anser attkommunerna med stöd av de nationella målen klarar att bedöma hur resursernaskall användas. De anser att de av regeringen föreslagna extra resurserna tillombyggnation av äldrebostäder bör ingå i det generella bidraget tillkommunerna.I motion So433 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande om ettstimulansbidrag till de kommuner som bygger ut äldreboendet (yrkande 1). Underförra mandatperioden fick igenom ett stimulansbidrag för att få igång utbyggnaden av egna rum inom äldreboendet. Partiet föreslog ytterligareresurser i sitt budgetalternativ för år 1998.I motion So432 av m.fl. (v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att uppfylla löftet av etteget rum för alla i äldreboendet (yrkande 10). Motionärerna anser att det ärdags att uppfylla löftet om eget rum i äldreboendet.I motion So639 av m.fl. (c) begärs tillkännagivande om rättenatt bo tillsammans på vårdinstitutioner (yrkande 8). Motionärerna anför att detär ett problem att gifta och sambor inte alltid bereds möjlighet att dela rum iäldrevården. Motionärerna anser det inte rimligt att människor som levt storadelar av livet tillsammans skall tvingas bo i separata rum under sina sistalevnadsår. Äkta makar och sambor skall ha rätt att bo tillsammans även inomåldringsvården om de så önskar.Utskottets bedömningUtskottet har i yttrandet till finansutskottet över tilläggsbudgeten för år1998 (1997/98:SoU8y) tillstyrkt regeringens förslag om ett nytt anslag förbidrag till äldrebostäder m.m. har en omfattande ny- ochombyggnad av äldreboendet ägt rum i kommunerna. finns dock brister.Utskottet anser att alla som vill det skall ha rätt att få ett eget rum och attäkta makar skall ges möjlighet att bo ihop inom det särskilda boendet om de såönskar. Ett stimulansbidrag kan ytterligare påskynda utvecklingen mot godaboendemiljöer i det särskilda boendet. Motionerna So432 (v) yrkande 10, So433(fp) yrkande 1 och So639 (c) yrkande 8 är därmed i huvudsak tillgodosedda.Motionerna avstyrks. Även motion So50 (c) yrkande 8 avstyrks.Förstärkt tillsyn, effektivare kontroll och kvalitetssäkringEffektivare tillsynI propositionen gör regeringen bedömningen att ochlänsstyrelserna bör få i uppdrag att ytterligare förstärka och intensifieratillsynen över vården av äldre och funktionshindrade. För detta börSocialstyrelsen och länsstyrelserna tillföras ibudgetpropositionen för . Samordningen mellan tillsynen påsocialtjänstens och hälso- och sjukvårdens områden måste utvecklas vidare ochförstärkas. En särskild utredare har fått i uppdrag att göra en översyn avvissa frågor som gäller uppgifter.Behovet av att se över formerna och organisationen av tillsynen översocialtjänsten har aktualiserats i olika sammanhang. I proposition 1996/97:124om ändring i socialtjänstlagen uttalade regeringen att den regionala tillsynenöver behöver effektiviseras och bli mer slagkraftig. Vidare harsocialutskottet i sitt av godkända betänkande (bet. 1996/97:SoU13,rskr. 1996/97:185) uttalat att tillsynen över äldreomsorgen bör förbättras.Enligt utskottet bör övervägas om tillsynen kan läggas på samma statligamyndighet för såväl som hälso- och sjukvården för att härigenomskapa en slagkraftigare organisation. Regeringen avser nu att gå vidare medfrågan. har fått i uppdrag att analyseraförutsättningarna för en bättre samordning av tillsynen över ochhälso- och sjukvården.I motion So51 av m.fl. (fp) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skallvara ensam tillsynsmyndighet för äldreomsorgen (yrkande 17). Motionärerna anseratt tillsynen över äldreomsorgen är otillräcklig . De bedömer atttillsynen skulle bli effektivare om ensam fick ansvar förtillsynen. Detta kräver en ökad regionalisering av resurser såatt tillsynsverksamheten kommer närmare den verksamhet den skall ha tillsynöver.Utskottets bedömningUtskottet har i betänkande 1996/97:SoU13 uttalat att tillsynen överäldreomsorgen bör förbättras. Tillsynen måste skärpas och inriktas på frågor omlaglighet och rättssäkerhet. Tillsynen måste också inriktas på att säkrakvaliteten och kompetensen i vården och omsorgen, så att de äldres rätt tillsjälvbestämmande, integritet, trygghet och värdighet säkras. Det är angelägetatt skapa en tydligare organisation för tillsynen. Det får inte råda någontvekan om vart den enskilde skall vända sig med sina synpunkter och klagomål.Informationen om möjligheten att klaga måste förbättras. Det bör övervägas omtillsynen kan läggas på samma statliga myndighet för såväl somhälso- och sjukvården för att härigenom skapa en slagkraftigare organisation.Utskottet, som vidhåller denna uppfattning, kan konstatera att regeringenuppdragit åt kommittén för översyn av vissa frågor rörande socialtjänstlagenoch uppgifter att analysera förutsättningarna för en bättresamordning av tillsynen över och hälso- och sjukvården.Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . Utskottetförutsätter också att regeringen återkommer med förslagtill en slagkraftig tillsynsorganisation. Eventuella ändringsförslag kan dockträda i kraft tidigast . Utskottet anser det angeläget att förstärkatillsynsverksamheten. Utskottet delar regeringens bedömning att Socialstyrelsenoch länsstyrelserna i budgetpropositionen för bör tillföras 20 miljonerkronor för ändamålet. Utskottet förutsätter att den av regeringen förordadesamplaneringen mellan länsstyrelserna och kommer till stånd såatt den resursförstärkningen för myndigheterna kan utnyttjas på ett effektivtsätt. Motion So51 (fp) yrkande 17 avstyrks därmed.Anmälan om missförhållandenI propositionen föreslås att en ny bestämmelse införs i socialtjänstlagen somålägger var och en som är verksam inom omsorger om äldre ellerfunktionshindrade att vaka över att de enskilda får god omvårdnad och leverunder trygga förhållanden. Den som uppmärksammar eller på annat sätt fårkännedom om allvarliga missförhållanden i omsorgerna om någon enskild skallvara skyldig att utan dröjsmål anmäla detta till socialnämnden eller till densom annars är ansvarig för verksamheten. Om missförhållandena inte kan åtgärdasomedelbart, skall den verksamhetsansvarige anmäla missförhållandena tilltillsynsmyndigheten.Den föreslagna anmälningsskyldigheten har inte förenats med någon bestämmelseom sanktion för den som inte fullgör sin anmälningsplikt. Anledningen tilldetta är enligt propositionen att syftet med bestämmelsen i första hand är attkomma till rätta med missförhållanden och att en anmälningsskyldighet skallvara ett stöd för personal och andra verksamma att göra anmälan utan rädsla förrepressalier.I propositionen anförs att de brister som uppdagats inom äldreomsorgen harmånga orsaker och måste angripas på flera sätt. Olika former avkvalitetssäkring kan t.ex. förebygga uppkomsten av allvarliga missförhållanden.En effektiv tillsyn verkar i samma riktning. En tillsynsmyndighet kan dock integranska varje enskilt ärende. Regeringen anser att skyddslösheten hos de äldresom är helt beroende av motiverar vissa regeländringar i syfteatt förbättra insynen och kontrollen av omsorgerna om dem. Brister i omsorgernaom äldre och funktionshindrade kan bättre följas upp och förebyggas med enlagstadgad skyldighet att anmäla sådana.Socialtjänstens insatser skall bygga på respekt för människornassjälvbestämmanderätt och integritet. är det obestridligt, anförs det,att vissa äldre till följd av fysiska eller psykiska funktionsnedsättningareller av rädsla för att stöta sig med personalen eller någon annan inomsocialtjänsten, kan ha mycket svårt att framföra konkreta klagomål på vården.De kan också ha svårt att få gehör för sina synpunkter, även om dessa är klartbefogade. Regeringen anser att det främst är för dessa fall som det bör finnasen särskild skyldighet för de i vården verksamma att bevaka att den enskildefår tillfredsställande omvårdnad och lever under trygga förhållanden.I propositionen redovisas att Lagrådet har pekat på att den föreslagnaanmälningskyldigheten enbart innebär en skyldighet att anmäla missförhållandettill den verksamhetsansvarige och att det bör förtydligas att möjlighetenalltid står öppen att göra en anmälan till tillsynsmyndigheten i det fall denverksamhetsansvarige inte fullföljer sina åligganden enligt bestämmelsen ellerom det finns skäl att tro att så inte skulle vara fallet.Regeringen gör liksom Lagrådet bedömningen att det inte föreligger någotlagligt hinder för en enskild att göra anmälan till tillsynsmyndigheten ommissförhållanden i verksamheten. Regeringen konstaterar dock att i motsvarandebestämmelse om anmälningsskyldighet för personal inom hälso- och sjukvårdenfinns inte någon motsvarande erinran intagen. Att införa en sådan erinran isocialtjänstlagen skulle därmed kunna leda till missförstånd och tillmotsatsvisa slutsatser, anförs det.Enligt propositionen bör den nya paragrafen införas som 71 a § isocialtjänstlagen, varvid nuvarande 71 a och 71 b §§ skall betecknas 71 brespektive 71 c §§. Rubriken närmast före nuvarande 71 a § skall sättas före 71b §. Omnumreringen leder till en följdändring i sekretesslagen.I motion So48 av m.fl. (v) begärs tillkännagivande om vad imotionen anförts om lex (yrkande 1).