bet · GL01JuU21 · 1998-05-19 00:00:00 — Vid misskötsamhet tas den dömde in där undergå fortsatt verkställighet av straffet.I den utvärdering som gjort av den utvidgadeförsöksverksamheten anförs bl.a. att andelen verkställigheter som avbrutits pågrund av den dömdes misskötsamhet uppgick till . Det vanligast förekommandeskälet till avbrott var att den dömde använt alkohol. Det föreligger enligtutvärderingen ett visst samband med strafftidens längd och sannolikheten föratt intensivövervakningen skall avbrytas. De som dömts till tre månadersfängelse missköter sig i något högre utsträckning än andra, men även bland demfullföljer verkställigheten tiden ut.Regeringen föreslår att elektronisk övervakning skall bli ett permanentinslag i straffsystemet. I frågan om vilka straff som bör omfattas av en sådanreglering gör regeringen den bedömningen att elektronisk övervakning passarbäst för korta straff, och regeringen anser att tre månaders fängelse bör varaden längsta strafftid som bör kunna verkställas genom elektronisk övervakning.Här föreslås alltså ingen förändring.Utskottet anser att det finns starka skäl för att ta vara på möjligheternaatt utveckla fängelsestraffet från inlåsning i anstalt till mindre skadliga ochkostnadskrävande former, inte minst när det gäller de i vårt land vanligtförekommande korta fängelsestraffen. I många sådana fall torde andrafrihetsinskränkande åtgärder än inlåsning i anstalt vara mer lämpliga medhänsyn till det brottsförebyggande och brottsbekämpande syftet bakom samhälletsingripanden. Användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll ärett led i detta utvecklingsarbete.Utskottet kan vidare konstatera att erfarenheterna från försöksverksamhetenmed intensivövervakning med elektronisk kontroll måste sägas vara mycketpositiva. Det har sålunda visat sig att intensivövervakningen gör det möjligtatt upprätthålla en långtgående frihetsinskränkning utan att ta in den dömde ianstalt. kan åtgärder vidtas under verkställigheten för att främjaden dömdes återanpassning i samhället.Mot bakgrund av det anförda delar utskottet regeringens uppfattning attintensivövervakningen med elektronisk kontroll bör permanentas.Två motioner tar upp frågan om vilka fängelsestraff som bör få verkställasgenom elektronisk övervakning. I motion Ju34 (m) hävdas sålunda att denna formav verkställighet i första hand passar för dem som dömts till högst tvåmånaders fängelse. Motionären bakom motion Ju36 (mp) är av motsatt mening ochbegär en försöksverksamhet där strafftider upp till fängelse börfå verkställas genom elektronisk övervakning.I samband med att utskottet tillstyrkte regeringens förslag om utvidgning avförsöksverksamheten till att omfatta fängelsestraff (bet.1995/96:JuU21) anförde utskottet att det för sin del särskilt ville peka på attdittills gjorda erfarenheter tydde på att de som varit föremål förintensivövervakning med elektronisk kontroll har funnit dennaverkställighetsform väl så betungande som ett fängelsestraff. Ingenting hadesåledes framkommit som tydde på att intensivövervakning skulle uppfattas som en?lindrig? Kravet på en tydlig straffrättslig reaktion varsåledes tillgodosett. Vidare ansåg sig utskottet i och för sig kunna instämma iden bedömning om klientelets sammansättning som framfördes i den då aktuellamotionen; att utvidgningen av försöksverksamheten skulle komma att medföra etttyngre klientel torde som utskottet såg det vara ställt utom all tvekan.Utskottet erinrade dock om de krav på ordnade förhållanden som ställs på densom skall verkställa ett fängelsestraff genom intensivövervakning. Redan av denanledningen skulle t.ex. många narkotikamissbrukare, vars behandlingsbehovbättre kan tillgodoses inom anstaltsvården, aldrig komma i fråga förintensivövervakning. ansåg utskottet det angeläget att så många sommöjligt kom i åtnjutande av de rehabiliterande åtgärder som inomförsöksverksamheten kan komma de dömda till del.Utskottet vill i denna del understryka vikten av att ett system medelektronisk övervakning som alternativ till fängelse åtnjuter ett allmäntförtroende. Detta förtroende riskeras om skillnaden i fråga om ingripandeskulle bli alltför påtaglig mellan att, å ena sidan, verkställa ett straffgenom elektronisk övervakning och att, å andra sidan, verkställa straffet ikriminalvårdsanstalt. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom önskemålet omen ytterligare utvidgad försöksverksamhet med elektronisk övervakning.Utskottet anser i likhet med regeringen att försöksverksamheten får anses hafungerat väl även beträffande dem som dömts till de längsta straffen. Härtillkommer - som utskottet tidigare framhållit - att verkställighetsformen ställerkrav på ordnade förhållanden.Det anförda innebär att utskottet avstyrker såväl motion Ju34 i nu aktuelldel som motion Ju36.I motion Ju37 (v) pekar motionärerna på att anhöriga till dömda som erbjudsatt verkställa ett fängelsestraff genom elektronisk övervakning befinner sig ien speciell situation.Utskottet delar motionärernas uppfattning att det säkerligen kante sig svårt för en anhörig att inte låta exempelvis en sammanboende verkställaett ådömt fängelsestraff i den gemensamma bostaden. Utskottet vill betona attsammanboende liksom bör kunna slippa verkställighet där. Det finns ocksåskäl att understryka vikten av att de sammanboendes intressen, inte minstbarnens, tas till vara i den praktiska tillämpningen. Utskottet utgår slutligenfrån att de lokala kriminalvårdsmyndigheterna kommer att fortsätta på deninslagna vägen och kontakta de anhöriga som ett led i behandlingen av enansökan om verkställighet genom elektronisk övervakning. Något initiativ frånriksdagen behövs enligt utskottets mening inte, och utskottet avstyrker motionJu37 i denna del.Villkorlig frigivningEnligt gällande ordning är utgångspunkten för när villkorlig frigivning skallske hur långt fängelsestraffet är. Om straffet är högst sker villkorligfrigivning efter det att två tredjedelar av strafftiden avtjänats. Omstrafftiden överstiger men är mindre än sker villkorligfrigivning när jämte en tredjedel av den tid som överstiger ett åravtjänats. Om slutligen strafftiden är får villkorligfrigivning ske efter det att halva strafftiden avtjänats. Avser domen särskiltallvarlig brottslighet som riktat sig mot eller medfört fara för liv ellerhälsa eller som ingått som ett led i en yrkesmässig eller organiseradbrottslighet får den dömde inte friges villkorligt förrän två tredjedelar avstrafftiden avtjänats, om det föreligger påtaglig risk för återfall. Frågor omvillkorlig frigivning beträffande den som dömts till fängelse i lägst två årprövas av Kriminalvårdsnämnden.Regeringen föreslår att villkorlig frigivning tidigast skall kunna ske efterdet att två tredjedelar av strafftiden avtjänats. Vidare tar regeringen avståndfrån tanken att någon grupp av dömda skall särbehandlas i detta avseende.Regeringen föreslår också att den villkorliga frigivningen skall ha ettfakultativt inslag. Detta skall bestå i att tidpunkten för den villkorligafrigivningen skall kunna senareläggas, om den intagne missköter sig underanstaltstiden. Sådan senareläggning skall kunna uppgå till högst femton dagarvid varje beslutstillfälle. Förslaget innebär att disciplinär bestraffninggenom s.k. tidstillägg enligt 47 § andra stycket 2 lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt slopas. i den lagen skall dock finnaskvar.I motion Ju37 (v) yrkas avslag på förslaget i denna del under åberopande avatt förslaget innebär en försämring av situationen för de långtidsdömda. Imotion Ju34 (m) begärs en ändring i förslaget så att ungdomar skall kunnasärbehandlas, och motionärerna förordar att halvtidsfrigivning bör kunna varamöjlig beträffande unga lagöverträdare. I samma motion hävdas vidare att detfakultativa inslaget bör bli större så att även skötsamhet skall kunna beaktasvid beslut om villkorlig frigivning. Slutligen hävdar samma motionärer att deföreslagna reglerna kräver nya överväganden beträffande de redan beslutadeneddragningarna av anslaget till kriminalvården.Det nuvarande systemet med villkorlig frigivning efter halva strafftiden ivissa fall har utsatts för betydande kritik. Den har främst avsett skillnadenmellan det utdömda straffet och den tid som avtjänas i anstalt. Utskottet anseratt det inte är lämpligt med ett system som innebär att bara halva det utdömdastraffet verkställs genom vistelse i anstalt. Den nuvarande möjligheten tillvillkorlig frigivning efter halva strafftiden bör därför - som regeringenföreslagit - slopas. Utskottet kan således inte ställa sig bakom det synsättsom kommer till uttryck i motion Ju37.När det gäller de långtidsdömda vill utskottet erinra om att nyligepå utskottets hemställan beslutat om ändringar i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt (bet. 1997/98:JuU19, rskr. Ändringarna innebär attstörre utrymme ges för individuella bedömningar av de långtidsdömda. Syftet medändringarna är bl.a. att förbättra situationen för dem.När det gäller särbehandlingen av unga lagöverträdare anser utskottet attredan befintliga regler är tillräckliga. Här tänker utskottet på bestämmelsen i29 kap. 7 § vari föreskrivs att om någon begått brott innan hanfyllt skall hans ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen och attlindrigare straff än som är föreskrivet för brottet i sådana fall får dömas ut.I samma paragraf finns det en bestämmelse som innebär att livstids fängelseinte får dömas ut för brott som någon begått . Vidareföreskrivs i 30 kap. 5 § att den som begått brott innan han fyllt18 år får dömas till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. Slutligengäller att den som begått brott innan han fyllt får dömas till fängelseendast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finnssärskilda skäl för det. Till det nu anförda skall läggas att utrymmet förfängelsestraff för dem som begått brott innan de fyllt kommer att blimycket litet genom införandet av påföljden sluten ungdomsvård, varför behovetav en särskild regel om särbehandling av unga lagöverträdare även i fråga omvillkorlig frigivning framstår som försumbart. Utskottet kan alltså inte ställasig bakom uppfattningen att ungdomar bör särbehandlas i fråga om villkorligfrigivning.Vad härefter gäller frågan om ett större fakultativt inslag vill utskottettill att börja med framhålla att starka rättviseskäl talar för att reglerna omvillkorlig frigivning i princip skall vara obligatoriska. En långtgåendefakultativitet där omständigheterna i det enskilda fallet skall avgöra om enintagen friges villkorligt eller inte öppnar för godtycke och socialdiskriminering. Det leder också till att intagna som av domstolen får sammastraff kan komma att avtjäna olika i anstalt. För att skapa godaförhållanden på anstalten och för att främja den dömdes rehabilitering bör, åandra sidan, i någon utsträckning markeras att den dömde kan påverka sinverkställighet genom att vara skötsam. Fakultativa inslag kan därför inte heltundvaras. Utskottet delar därför regeringens bedömning att villkorligfrigivning bör kunna senareläggas vid misskötsamhet från den intagnes sidaunder verkställigheten. Enligt utskottets mening understryker ett sådant systemvikten av att den intagne iakttar de regler som gäller och ger möjlighet tillsanktioner mot överträdelser. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inteberett att därtill förorda en ordning innebärande att villkorlig frigivningskall kunna ske innan två tredjedelar av strafftiden avtjänats.Vad avslutningsvis gäller de ekonomiska konsekvenserna av förslaget anförregeringen att förslaget i denna del medför ett ökat behov av anstaltsplatser.Enligt preliminära bedömningar motsvarar ökningen 145-195 årsplatser.Regeringen anser vidare att det med hänsyn till att det finns enoutnyttjad beläggningsresurs i anstalterna inte är nödvändigt att tillskapa nyaplatser för att klara reformen. Kostnadsökningen för kriminalvårdens delmotsvaras därför av ökningen av de löpande kostnaderna för 145-195 årsplatser,vilken regeringen uppskattar till , närreformen är genomförd. Regeringen gör därför bedömningen att kriminalvården kanklara de föreslagna förändringarna i reglerna om villkorlig frigivning utan atttillföras några extra resurser.Utskottet utgår från att regeringen löpande följer beläggningsutvecklingenoch i den mån det finns skäl till det beaktar förändringar i det löpande bud-getarbetet. Utskottet ser ingen anledning till annan bedömningän den regeringen gjort.Sammanfattningsvis innebär det sagda att utskottet tillstyrker regeringensförslag i fråga om villkorlig frigivning och avstyrker motionerna Ju34 och Ju37i här aktuella delar.Påföljder för unga lagöverträdareÖverlämnande till vård inom socialtjänstenEnligt 31 kap. 1 § kan rätten som en påföljd för brott besluta attöverlämna åt socialnämnden att föranstalta om erforderlig vård inomsocialtjänsten. Förutsättningarna för ett sådant förordnande är attvederbörande är och att han kan bli föremål för vård eller annanåtgärd enligt socialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga, LVU. Ett överlämnande till vård inomsocialtjänsten kan kombineras med dagsböter, om brottslighetens straffvärdeeller art eller den tilltalades tidigare brottslighet påkallar det. Av 28 §lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) följervidare att överlämnande till vård inom förutsätter att ettyttrande från socialnämnden föreligger i målet. Enligt 11 § samma lag ankommerdet på åklagaren att begära ett sådant yttrande innan beslut fattas iåtalsfrågan.Regeringen gör den bedömningen att unga lagöverträdare även i fortsättningeni första hand skall vara en angelägenhet för . Påföljdenöverlämnande till vård inom skall därför finnas kvar. Vidareanser regeringen att de straffrättsligt motiverade kraven på förutsebarhet,konsekvens och proportionalitet skall ges ett större utrymme. Regeringenföreslår sålunda att innehållet i socialnämndens yttrande skall bliutförligare; yttrandena skall innehålla en vårdplan. Vidare föreslås attdomstolen på ett mer uttalat sätt skall pröva om socialnämndens planeradeinsatser är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottets straffvärde ochart samt den unges tidigare brottslighet. Dessutom föreslår regeringen att dentidsfrist inom vilken förundersökningen skall vara avslutad och åtal väcktbeträffande den som är skall förlängas från fyra till sex veckor.Påföljden överlämnande till vård inom skall enligt regeringensförslag kunna kombineras med en föreskrift om ungdomstjänst. En sådanföreskrift den unge under viss angiven tid skall utföra oavlönatarbete eller delta i annan särskilt anordnad verksamhet. Ungdomstjänsten - somutformats med samhällstjänsten som förebild - bör enligt regeringen kunna kommatill användning i större utsträckning än samhällstjänst. Ungdomstjänst börsålunda kunna komma i fråga även om alternativet inte är ett fängelsestraff.Antalet timmar under vilka den unge skall utföra arbete eller delta iverksamhet bör vara lägre än vad som gäller i fråga om samhällstjänst, ochregeringen föreslår att tiden bör fastställas till lägst 20 och högst 100timmar. En förutsättning för att domstolen skall kunna meddela en föreskrift omungdomstjänst bör vara att den unge samtycker till att följa en sådanföreskrift. Vidare bör domstolen vid prövningen av om ungdomstjänst bör komma ifråga bedöma den tilltalades förutsättningar att fullgöra vad som åläggs honom.Ungdomstjänsten föreslås bli administrerad av socialtjänsten.När det gäller innehållet i ungdomstjänsten anser regeringen att inriktningenbör vara att den dömde skall delta i verksamhet som innebär att han utanersättning utför arbetsuppgifter liknande dem som förekommer vidsamhällstjänst. Det bör även vara möjligt att låta ungdomstjänsten bestå i attden dömde skall delta i olika former av program eller utbildning i angelägnafrågor. Det viktiga är enligt regeringen att den unge ges tillfälle att skaffasig erfarenhet av samhällsnyttig verksamhet tillsammans med andra människor sominte ingår i hans vanliga umgänge.I syfte att tillgodose intresset av att påföljdssystemet präglas av konse-kvens föreslår regeringen att domstolen - i fall då det av vårdplanen framgåratt den unge skall bli föremål för vård eller åtgärder enligt socialtjänstlagen- skall kunna meddela en särskild föreskrift om att den unge skall genomgå vårdeller annan av planerad åtgärd. En föreskrift skall också kunnameddelas om att den unge skall genomföra ungdomstjänst. I samma syfte föreslåsatt ett överlämnande till vård inom skall - utöver vad somgäller - kunna undanröjas i sådana situationer då ändratuppfattning om vad som bör göras för den dömde. Slutligen föreslås i denna delatt rutinerna för uppföljning av vad som sker med den unge efter ettöverlämnande skall förbättras.I motionerna Ju34 och Ju916 (båda m) begärs att påföljden överlämnande tillvård inom skall avskaffas. Motionärerna menar att reaktioner påbrott bör komma från rättsväsendet. I den förstnämnda motionen hävdas dessutomatt tidsfristen för när förundersökningen skall vara klar inte bör förlängas. Imotion Ju33 (fp) anförs att samma principer som gäller för vuxna bör gälla ävenunga lagöverträdare, även om särbehandlingen av ungdomar bör vara kvar.Motionärerna bakom motion Ju916 går ett steg längre och anser attbegränsningarna när det gäller att döma ungdomar mellan tillfängelse bör avskaffas. Slutligen anser motionärerna i motion Ju37 (v) attdomstolarna inte bör ges ytterligare inflytande över påföljden.Socialutskottet framhåller i sitt yttrande att ungdomar som begår kriminellahandlingar ofta är socialt utsatta och har särskilda behov av stöd och hjälp.Socialtjänsten har som en av sina viktigaste uppgifter att hjälpa och stödjabarn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt. Inom socialtjänstensverksamheter finns stor erfarenhet och hög kompetens när det gäller frågor ombarn och ungdomar med sociala problem. Denna erfarenhet finns inte i sammautsträckning inom kriminalvården eftersom endast ett fåtal ungdomar döms tillfängelse. I möjligaste mån bör därför ungdomar hållas utanför kriminalvården.Socialutskottet delar därmed inte uppfattningen i motion Ju34 i denna del utanställer sig bakom regeringens bedömning att unga lagöverträdare ävenfortsättningsvis i första hand skall vara ett ansvar för socialtjänsten.Justitieutskottet instämmer i socialutskottets bedömning.Vad härefter gäller frågan om inom vilken tid förundersökningen bör varaavslutad konstaterar utskottet att regeringens förslag innebär ökade krav påsocialtjänsten. Det är således rimligt att tidsfristen förlängs. Utskottet villdock betona att mål med unga lagöverträdare alltid bör handläggas skyndsamt;tiden mellan brottet och reaktionen bör vara så kort som möjligt.Utskottet går så vidare till att behandla frågan om särbehandling av ungalagöverträdare.I likhet med socialutskottet anser justitieutskottet att det är viktigt attden unge lagöverträdaren får en bättre uppfattning än om vad ettöverlämnande till vård inom kommer att innebära för honom ochvad som förväntas av honom från samhällets sida. Att tydliggöra den unges egetansvar innebär inte att samhällets ansvar för att hjälpa och stödja honomminskar. Utskottet ser därför positivt på regeringens förslag att skärpa kravenpå innehållet i socialnämndens yttrande samt att särskilda föreskrifter skallmeddelas om vård eller andra åtgärder enligt socialtjänstlagen är aktuella.Önskemålet i motion Ju33 om tydlighet m.m. när det gäller ungdomar får - somäven socialutskottet ansett - anses tillgodosett genom regeringens förslag.Utskottet anser emellertid att, som framförs i motion Ju916, det vore att gåför långt att avskaffa den särreglering som finns när det gällerförutsättningarna för att döma den som begått brott efter meninnan han fyllt . Reglerna är ett uttryck för tanken att det inte ärrimligt att ingripa lika hårt mot ungdomar som begått brott som mot vuxna. Somframgår i det föregående är utskottets inställning att särbehandling snararebör ske inom ramen för reglerna om straffmätning och påföljdsval än genomvillkorlig frigivning efter halva strafftiden.Utskottet kan inte heller ställa sig bakom uppfattningen i motion Ju37 attdomstolarna inte bör ges utvidgat inflytande över påföljden överlämnande tillvård inom . Utskottet vill särskilt understryka att domstolarnahar stor erfarenhet av brottmål där ungdomar är tilltalade. Som socialutskottetframhåller i sitt yttrande skall enligt 25 § LUL ungdomsmål som regelhandläggas av lagfarna domare och nämndemän som är särskilt lämpade föruppgiften med avseende på intresse och fallenhet för arbete med ungalagöverträdare. Vidare pekar socialutskottet på att resurserna för vård ochbehandling inom arbete med utsatta ungdomar ökat i mer änhälften av landets kommuner och att antalet unga som tvångsvårdats förändratsmycket litet . förutsätter vidare attsocialnämnden i sin vårdplan anger de åtgärder som enligt nämnden är nödvändigaför den unge och att nämndens utlåtande väger tungt vid domstolens val avpåföljd. föreslår att regeringens förslag i denna deltillstyrks och att motionen i denna del avstyrks.Sluten ungdomsvårdI syfte att skapa en ny form av frihetsberövande som alternativ till fängelseför de yngsta lagöverträdarna föreslår regeringen att domstolen - när den anseratt det finns synnerliga skäl för att döma en person som begått brott innan hanfyllt till fängelse - först skall pröva om påföljden i stället kanbestämmas till sluten ungdomsvård , lägst och högst fyraår. Förslaget innebär att den nya påföljden i princip kommer att ersättafängelsestraffet för de yngsta lagöverträdarna. Ett av huvudsyftena medförslaget är att tillskapa en påföljd som gör det möjligt att anordnaverkställigheten så att den unges kriminalitet kan angripas så effektivt sommöjligt.Enligt regeringen bör ansvara förverkställigheten av den nya påföljden. Verkställigheten skall ske vid sådanasärskilda ungdomshem som avses i 12 § LVU. Det ankommer påInstitutionsstyrelsen att efter samråd med i den dömdeshemkommun bestämma vid vilket ungdomshem den dömde skall tas in. Enligtregeringen bör det överlåtas åt Institutionsstyrelsen att i det enskilda falletavgöra om den som dömts för brott bör hållas avskild från övriga intagna.Vidare förslås en ändring i3 § LVU som innebär att det blir lättare att få till stånd ett omhändertagandevid verkställighetens slut.I motionerna Ju34, Ju904 och Ju916 (alla m) yrkas avslag på förslaget.Motionärerna efterlyser i stället en särskild påföljd för unga lagöverträdaresom administreras av kriminalvården. Även i motionerna Ju37, So654 och Ju929(alla v) begärs avslag på förslaget i denna del. Motionärerna bakom dessayrkanden anser att förslaget är otydligt och att det innebär en risk för ökadrepression, och motionärerna förespråkar utökade satsningar på istället. I motion Ju910 (c) begärs att det skall inrättas särskilda påföljderför ungdomar.Utskottet vill inledningsvis framhålla att en grundläggande princip inom densvenska kriminalpolitiken är att unga lagöverträdare endast i undantagsfallskall dömas till fängelse; dels är det inte rimligt att straffa ungdomar sombegår brott lika hårt som vuxna, dels innebär fängelsestraffet särskilda riskerför unga människor. Enligt utskottets mening förekommer det emellertid attungdomar begår så allvarliga brott att samhället måste kunna reagera kraftfulltgenom ett frihetsberövande. För att brott skall kunna motverkas måste detalltså inom påföljdssystemet finnas möjlighet att välja en påföljd som i rimligutsträckning avskräcker från brott, tydligt markerar grundläggande gränser ochdessutom motsvarar de krav samhället ställer på rättvisa inomstraffrättskipningen. Frihetsberövande påföljder kan därför inte helt undvarastrots att det är fråga om mycket unga personer.I likhet med socialutskottet anser justitieutskottet att det är angeläget attskapa en påföljd som kan utgöra ett alternativ till fängelsestraff och därverkställigheten skall präglas av att den intagne blir föremål för adekvatbehandling. Härtill kommer - som socialutskottet framhåller - att förslagetligger väl i linje med .