bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — I kd-motionen anförsatt det måste vara klart avgränsat när MB gäller och när annan lagstiftningskall tillämpas.I propositionen anförs sammanfattningsvis följande beträffande förhållandetmellan MB och andra lagar. MB bör tillämpas parallellt med annan lag somreglerar sådan verksamhet, åtgärder, anläggningar och produkter som omfattas avMB:s tillämpningsområde men avser andra frågor. Det bör, enligt propositionen,föreskrivas att regler i balken inte skall gälla för verksamhet, åtgärder,anläggningar eller produkter som omfattas av en annan lag om samma frågorregleras i den lagen. Står regel i MB i konflikt med annan lagregel och detinte föreskrivs vilken regel som skall gälla får konflikten lösas genomtillämpning av allmänna rättsgrundsatser. I propositionen anförs vidare attregeringen i samband med följdlagstiftningsarbetet med anledning av MB avseråterkomma till frågan om balkens förhållande till annan lagstiftning.En proposition om följdlagstiftningen till MB är aviserad till den 12 mars.Ett genomförande av förslaget i Moderata samlingspartiets partimotion om attspeciallagar alltid skall gälla före MB om det finns kolliderande bestämmelserskulle enligt utskottets mening kunna innebära att sådana åtgärder,verksamheter m.m. som avses omfattas av MB:s tillämpningsområde skulle kunna fåstå tillbaka i en omfattning som åtminstone delvis stämmer mindre väl medbalkens syfte. Utskottet delar vad i propositionen föreslagits om MB ochförhållandet till annan lagstiftning. I den mån lagstiftningen inte ger svar påhur de konflikter mellan MB och annan lagstiftning som uppkommer skall lösasfår det, som också anförs i propositionen, ske genom tillämpning av allmännarättsgrundsatser. föreslår att yrkande 1 i motionen avstyrks.Inte heller finner utskottet tillräcklig anledning att tillstyrka förslaget iyrkande 2 i partimotionen 1997/98:Jo33 (kd) om att ett tillkännagivande tillregeringen bör göras om att den skall återkomma med ett mera preciserat förslagbeträffande MB:s förhållande till annan lag. Det kan finnas anledning förutskottet att återkomma till den nu diskuterade frågan i samband medbehandlingen av propositionen om följdlagstiftningen till MB.2 kap. Allmänna hänsynsreglerInledningEn av grundstenar är de allmänna hänsynsregler och rättsligtbindande principer som föreslås regleras i dess andra kapitel. Var och en avdessa principer är giltig för all verksamhet och alla åtgärder som riskerar attorsaka olägenhet eller skada för människans hälsa eller miljön om inte åtgärdenär av försumbar betydelse med hänsyn till balkens mål. Detta gäller även omsådan verksamhet också regleras i annan lag. Vid tillämpning av principernaskall dock en skälighetsavvägning göras mellan försiktighetsmåttens effekt ochde kostnader de genererar. I de fall en åtgärd eller verksamhet riskerar attåsamka människor eller miljön skada eller olägenhet av väsentlig betydelse fårverksamheten eller åtgärden bedrivas eller vidtas endast om det föreliggersärskilda skäl. Av de principer som föreslås tas in i MB harlokaliseringsprincipens utformning mött invändningar i motioner. Den behandlasdärför i det följande.LokaliseringsprincipenNär det gäller hänsynsreglerna fokuserar bostadsutskottet i sitt yttrande pålokaliseringsprincipen som regleras i 2 kap. 4 § miljöbalksförslaget. Av dennaparagraf framgår att för verksamheter och åtgärder som tar i anspråk mark ellervattenområden annat än helt tillfälligt skall väljas en sådan plats som ärlämplig med hänsyn till 1 kap. 1 §, 3 kap. och 4 kap. För all verksamhet gälleratt en sådan plats skall väljas att ändamålet kan uppnås med minsta intrång ocholägenhet för människors hälsa och miljön. 3 kap. och 4 kap.motsvarar utan förändringar i sak 2 kap. NRL om grundläggande bestämmelser förhushållning med mark- och vattenområden respektive 3 kap. NRL där särskildabestämmelser för hushållning med mark och vatten för vissa områden återfinns.I motion 1997/98:Jo35 (fp) yrkande 1 föreslås att beslutar om etttillägg i 2 kap. 4 § MB med lydelsen: ?Vidare skall för all verksamhet en sådanplats väljas att hushållningen med mark, material, råvaror och energi främjas. ?Syftet med tillägget är, enligt utskottets tolkning av motionen, att uppnå enbättre samstämmighet mellan lokaliseringsprincipen och det detaljerade syftetmed miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) som återfinns i 6 kap. 3 § MB.Enligt utskottets uppfattning finns inte tillräckliga skäl att utvidgalokaliseringsprincipen i enlighet med förslaget i motionen. Motivet tillutskottets ställningstagande är att hushållning med mark och vatten givitssärskild status genom hushållningsprincipen och kretsloppsprincipen somföreslås regleras i 2 kap. 5 § MB. Bestämmelsens innebörd är att alla sombedriver verksamhet skall hushålla med råvaror och energi samt utnyttjamöjligheterna till återanvändning och återvinning. Eftersomhushållningsprincipen skall tillämpas parallellt med lokaliseringsprincipen,torde samstämmigheten mel-lan de allmänna hänsynsreglerna i balkens 2 kap. ochdet i 6 kap. 3 § MB angivna syftet med MKB vara väl tillgodosedda. Någottillägg i 2 kap. 4 § MB enligt förslaget i motion 1997/98:Jo35 (fp) yrkande 1är därför enligt utskottets uppfattning inte erforderligt. Yrkandet avstyrks.Lokaliseringsprincipens förhållande till MB:s övriga bestämmelser berörs iModerata samlingspartiets partimotion 1997/98:Bo32 yrkande 12. Motionärernaanför att det finns risk för allvarliga tolkningsproblem genom attlokaliseringsprincipen återfinns i två olika paragrafer. Dels i ovan nämnda 2kap. 4 § MB, dels i 3 kap. 1 § MB där det sägs att mark- och vattenområdenskall användas för de ändamål de är mest lämpade. För att undvika eventuellatolkningsproblem föreslås i motionen ett beslut av som innebär attlokaliseringsprincipen endast kommer till uttryck på ett ställe i lagtexten.Det föreligger enligt utskottets uppfattning ingen risk för detolkningsproblem som motionärerna befarar. 2 kap. 4 § MB innehåller en direkthänvisning till 3 kap. MB, vilket innebär att det är detta kapitel tillsammansmed portalparagraf (1 kap. 1 § MB) och 4 kap. MB som skalltillämpas då det gäller lokaliseringsavvägningar för verksamheter elleråtgärder som tar i anspråk mark eller vattenområden annat än helt tillfälligt.Avvägningen enligt nämnda lagrum skall endast ske då reglerna är tillämpliga,dvs. i de fall verksamheten skall prövas av domstol eller annan myndighet.Detta innebär att balkens 3 och 4 kap. endast skall tillämpas vid prövning avärenden och mål enligt balkens 7 kap. (skydd av områden), 9 kap. (miljöfarligverksamhet och hälsoskydd), 11 kap. (vattenverksamhet), 12 kap. (täkter,jordbruk och annan verksamhet) samt 17 kap. (regeringenstillåtlighetsprövning). I övriga fall gäller 2 kap. 4 § andra stycket MB sominnebär att för all verksamhet och alla åtgärder skall en sådan plats väljasatt ändamålet kan uppnås med minsta möjliga intrång och olägenhet förmänniskors hälsa och miljön.Utskottet finner det även angeläget att i detta sammanhang poängtera att deti 1 kap. 2 § MB framgår att plan- och bygglagens förhållande till miljöbalkenär sådant att hushållningsbestämmelser (3 och 4 kap.) skalltillämpas vid prövningar enligt (1987:10). I den remiss omföljdlagstiftning till som granskas av Lagrådetkonstateras det att beslut enligt PBL i allmänhet inte begränsar den prövningsom skall göras enligt . Även om det i en detaljplan finns ettområde avsatt för industriändamål kan miljöfarlig verksamhet stoppas med stödav lokaliseringsbestämmelsen eller andra bestämmelser i balken. På liknandesätt gäller att ett beviljat bygglov för exempelvis en fabriksbyggnad intehindrar att krav ställs på fabriken med stöd av balken. I lagrådsremissenkonstateras också att det trots den parallella tillämpningen av PBL och MB kanuppkomma situationer då den prövning som gjorts i ett planbeslut enligt PBL kanha inverkan på en efterföljande prövning enligt MB. Exempelvis kan intetillstånd eller dispens meddelas med stöd i MB i strid med detaljplan ellerområdesbestämmelser. Följaktligen får en verksamhet inte lokaliseras till enplats som strider mot planen. i vår återkommer utskottet tillföljdlagstiftningen till MB.Med den i propositionen föreslagna regleringen bör det enligt utskottetsuppfattning inte råda osäkerhet om hur lokaliseringsprincipen skall tillämpas.Sådana tolkningsproblem som tas upp i motion 1997/98:Bo32 (m) yrkande 12 bördärmed inte uppstå. Ett beslut att samordna lokaliseringsprincipen till enparagraf i MB, såsom föreslås i motionen, kan därför inte anses erforderligt.Motionen avstyrks.3 kap. Grundläggande bestämmelser för hushållning med mark- och vattenområdenAllmänna övervägandenMiljöbalkens bestämmelser om hushållning med mark och vatten återfinns i 3 och4 kap. Dessa båda kapitel motsvarar praktiskt taget utan ändring i saknuvarande 2 och 3 kap. i naturresurslagen (NRL).Bostadsutskottet har som framgått ovan inte funnit anledning att motsätta sigatt NRL ingår i MB. Utskottet anser att NRL sedan den tillkom 1987 har spelaten betydelsefull roll som övergripande hushållningslag i allmänhet och när detgäller avvägningar mellan konkurrerande mark- och vattenanvändningsintressen isynnerhet. Förslaget i propositionen att utan större sakliga ändringar foganuvarande hushållningsbestämmelser i till MB får anses bidra till enkontinuitet i det nya miljölagstiftningskomplexet. Utskottet anser dettapositivt.Jordbruksmark som riksintresseMed anledning av att arbetas in i miljöbalkenhar ett antal motionsyrkanden väckts. När det gäller de grundläggandehushållningsbestämmelserna i 3 kap. MB föreslås i partimotion1997/98:Jo34 yrkande 5 en ändring i MB så att jordbruksmark klassas som ettriksintresse. Motsvarande krav återfinns i partimotion1997/98:Jo33 yrkande 6. I det senare fallet preciseras yrkandet med attriksdagen bör besluta om en ändring i 3 kap. 4 § MB så att brukningsvärdåkermark klassas som ett riksintresse.Bestämmelserna om riksintressen avser områden med sådana resurser och värdensom är särskilt betydelsefulla i ett nationellt perspektiv. Avsikten är attområden som är av särskilt värde för en viss användning inte skall tas ianspråk för andra ändamål utan att frågan om en långsiktigt lämplig mark- ochvattenanvändning har klarlagts. I 3 kap. 5-8 §§ MB framgår att områden avsärskild betydelse för rennäringen, yrkesfisket, naturvården, kulturmiljövårdeneller friluftslivet kan avsättas som riksintressen. Detsamma gäller för områdensom innehåller fyndigheter av ämnen eller , som är särskilt lämpliga föranläggandet av särskilt angivna anläggningar eller har betydelse förtotalförsvaret. I 3 kap. 4 § MB slås fast att jord- och skogsbruk är avnationell betydelse och att brukningsvärd jordbruksmark endast får tas ianspråk om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och dettabehov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sättgenom att annan mark tas i anspråk. Jord- och skogsbruksmark kan inte med stödi dagens bestämmelser i klassas som riksintresse i egenskap av att vara enresurs för en areell näring.Frågor om jordbruksmarkens status i naturresurslagen har tidigare behandlatsav bostadsutskottet. I samband med lagens tillkomst uttalade utskottet följande(BoU 1986/87:3, s. 18):anser att väsentliga utgångspunkter, inte minst beträffandePBL, inte skulle kunna hävdas om jordbruksmark och skogsbruksmark gavsställning som riksintressen. Vad utskottet närmast avser är att det då ipraktiken skulle vara nödvändigt att i inte ringa omfattning överge principenom ett till kommunerna decentraliserat planeringsansvar. Utskottet anser inteatt så bör ske. Emellertid vill utskottet betona vikten av att kommunernautformar sin fysiska planering så att tillbörlig hänsyn tas till de areellanäringarna.Utskottet vidhåller den uppfattning som redovisas i ovanstående citat. har inget nytt tillkommit i saken i och med att NRL och dessbestämmelser om riksintressen blir en del av MB. Utskottet anser inte helleratt omvärldsfaktorer har förändrats på ett sådant sätt att en omprövning avsynen på jordbruksmark som riksintresse är påkallad. Således avstyrkerutskottet partimotionerna 1997/98:Jo34 (c) yrkande 5 och 1997/98:Jo33 (kd)yrkande 6.Även i partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 11 riktas kritik motmiljöbalkens 3 och 4 kap. Motionärerna anser att balken i dessa delar måsteförbättras radikalt och att det finns flera skäl till att NRL inte alls börföras över till MB. Något yrkande därom framförs dock inte i motionen. Ett skältill att inte föra över NRL till MB är enligt motionärerna att NRL i grunden ären exploateringslag och inte en skyddslag. Motionärerna menar att detta medföratt MB i vissa stycken utgår från skyddet av vissa näringar i stället för frånskyddet av miljön. Bland annat yrkas att de bestämmelser som särskilt värnarförutsättningarna för mineralutvinning, industriell produktion m.m. böröverföras till lagstiftning utanför MB.Utskottets uppfattning är att de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. och 3 kap.NRL fyller en viktig funktion i MB. Detta kan bl.a. motiveras med att det, närNRL:s hushållningsbestämmelser ingår som en viktig del av MB, skapas enstarkare koppling mellan miljöfrågorna och de mer exploateringsinriktade mark-och vattenanvändningsfrågorna än vad som hade varit fallet om dessabestämmelser lagts utanför MB. En samordnad miljölagstiftning utan regler föravvägningar mellan olika intressen som gör anspråk på mark och vatten voreenligt utskottets mening inte komplett. Av denna anledning finner utskottet detäven naturligt att särskilda hushållningsbestämmelser, liksomreglerna i NRL, förhåller sig till de anspråk på mark- och vattenresurser somolika näringar och andra intressen formulerar. Det är dock inte näringarnaeller intressena i sig som fokuseras i hushållningsbestämmelserna utanutgångspunkten är de naturresurser som utgör basen för dessa intressensuppkomst och fortlevnad.Med anledning av vad i motionen anförts om att NRL:s karaktär som?avvägningslag? kan gå förlorad om dess regler tas in i MB vill utskottetanföra följande.De farhågor motionärerna ger uttryck för finns anledning att ta på allvar.Under beredningen av ärendet har dock det övervägande antalet remissinstanseruttalat sig för att NRL tas in i MB. Lagrådet har dock anfört vissa synpunkterdäremot. Som framgått ovan avses NRL-reglerna praktiskt tagetoförändrade tas in i MB. Regeringens avsikt bör därmed kunna tolkas så attanledning inte finns att anta någon medvetet förändrad syn på frågan omavvägningen bevarande/exploatering beträffande sådana företeelser som NRL-reglerna givit uttryck för. När dessa regler tas in i MB finns därförinte grundad anledning att förutsätta en annan bedömning av den diskuteradeavvägningsfrågan än den som finns . Också utskottet finner det synnerligenviktigt att avvägningen bevarande/exploatering sådan den kommit till uttryck iNRL inte förändras framöver. Vad i propositionen (s. 157) anförts om en politikför en ekologiskt hållbar utveckling får anses som ett uttryck för attregeringen har samma uppfattning som utskottet i den nu diskuteradeavvägningsfrågan. Vad nu redovisats om uttalandena i propositionen har lettutskottet till slutsatsen att det finns goda skäl att anta att regeringen - omutvecklingen blir en annan än den som antagits - kommer att uppmärksammafrågan framöver. I det sammanhanget blir det naturligt att också ägnauppmärksamhet åt den fråga motionärerna och utskottet här diskuterat. Om denbalans i den nu diskuterade avvägningsfrågan som finns rubbas,utgår alltsåutskottet från att regeringen kommer att aktualisera den med framövernär MB varit i kraft någon tid.Med den inställning utskottet nu givit uttryck för saknas anledning atttillstyrka förslaget i den moderata partimotionen 1997/98:Jo32 yrkande 11 om enöversyn av 3 kap. och en samordning med övriga bestämmelser imiljöbalken.VindkraftI partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 4 föreslås att riksdagenfattar beslut om att vindkraften klassas som ett riksintresse. Syftet med attklassa vindkraften som ett riksintresse är även, enligt motionärerna, attjämställa den med andra riksintressen och att den därmed ges ökad uppmärksamheti den kommunala planeringen.Även motion 1997/98:Jo29 (m) tar upp frågor om vindkraftens ställning imiljöbalken. I motionens yrkande 1 föreslås att av regeringen begärkompletterande lagstiftningsförslag om vilka kustområden som permanent skallskydda mot vindmölleexploateringar. I yrkande 2 föreslås ett stopp förfortsatta vindmölleetableringar i svenska kust- och havsområden i avvaktan påde lagstiftningsförslag som efterfrågas i motionens yrkande 1.Frågor om vindkraft behandlades av bostadsutskottet (1997/98: BoU6).Utskottet anförde då enhälligt följande beträffande frågan om vindkraften somriksintresse:Även frågan om att klassa vindkraften som ett riksintresse behandlades avutskottet /97. I det ovannämnda utskottsbetänkandet [1996/97:BoU10]anfördes att vindkraften i praktiken anges som riksintresse.Markområden av riksintresse för energiproduktion regleras i NRL (2 kap. 8 §).Vindkraft ingår i den samlade beteckningen energiproduktion. Utskottet erinradeockså om att i dokumentet Riksintresse för vindkraftredovisat en länsvis förteckning över områden lämpliga för vindkraft. Idokumentet anges de förutsättningar som ett för vindkraft riksintressant områdebör uppfylla. Vidare anförs att givit i uppdrag att genomföra envindkraftskartering för . Den ovan refererade SMHI-karteringen ärnu slutförd och redovisas som länsvisa delrapporter. i deberörda länen har sedermera fått i uppdrag av att tillsammans med berördakommuner göra regionala inventeringar av områden av riksintresse förvindkraften. Detta är ett arbete som pågår och som förväntasresultera i ett kunskapsunderlag som fortsättningsvis kan utgöra grund för detvidare planeringsarbetet för vindkraftsetableringar på lokal och regional nivåi . Konstateras bör även att NRL enligt förslaget till miljöbalk iprincip överförs utan ändringar till . Detta innebär att områdenlämpade för vindkraftsproduktion även fortsättningsvis kan klassas somriksintressen för energiproduktion och därefter vägas mot andra eventuellakonkurrerande riksintressen i berörda områden. Det är avsikten att i denovannämnda utredningen om lokalisering av vindkraft, som kommer att tillkallasinom kort, skall behandlas även vissa av de frågor som aktualiserats i den nubehandlade c-motionen. Denna omständighet tillsammans med den att förslag om vissa vindkraftsfrågor bereds iregeringens kansli innebär enligt utskottets mening att förslagen i motionenkommer att uppmärksammas utan någon uttryckliga begäran därom.Den utredning som nämns i citatet skall enligt vad utskottet erfarit tillkallasmed uppgift att utveckla underlag för beslut om tillstånd till lokalisering avvindkraft i . Utredningen skall bl.a. överväga hur översiktsplanernaenligt PBL skall utformas så att tillståndsgivningen enligt olika lagar och iolika instanser kan grundas på ett gemensamt beslutsunderlag.Det kan alltså konstateras att ett arbete initierats som går ut på attavgränsa områden av riksintresse för vindkraft samt överväga hur vindkraftenskall hanteras i den kommunala planläggningen och lovgivningen. Resultatet avdetta arbete bör avvaktas. Mot denna bakgrund är det enligt utskottetsuppfattning inte påkallat med några beslut eller tillkännagivanden i syfte attge det pågående arbetet någon särskild inriktning. Vad i motionerna anförts fåranses i inte ringa grad tillgodosett. Motion 1997/98:Jo29 (m) samt partimotion1997/98:Jo34 (c) yrkande 4 avstyrks således.Riksintressenas statusI partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 7 föreslås ett riksdagenstillkännagivande till regeringen om att regeringen och andra myndigheter i sinabeslut måste respektera områden och anläggningar som klassas som riksintressen.Som exempel nämns i motionen att regeringen inte skall besluta om att satsamedel på utredningar som innebär ett uppenbart hot mot områden av riksintresse.Utskottet konstaterar att yrkandet framställs i samband med motionsförslag omett förstärkt älvskydd enligt MB. Utskottet utgår från att yrkandet till vissdel har sitt ursprung i den debatt om forskning kring vattenkraft somförekommit med anledning av initierandet av ett nyttutredningsprojekt kallat - miljöeffekter, åtgärder och kostnader.Projektet leds av forskningsstiftelsen , som ägs avkraftverksindustrin, eldistributörerna och Svenska kraftnät.Enligt utskottets uppfattning finns ingen grund för att regeringen ellermyndigheterna åsidosätter sina skyldigheter att beakta de riksintressen somanges i 2 kap. och 3 kap. NRL (3 kap. och 4 kap. MB). Ett riksdagenstillkännagivande enligt motionärernas förslag är därför inte erforderligt. Meddet anförda avstyrks motion 1997/98:Jo34 (c) yrkande 7 om riksintressenasstatus.4 kap. Särskilda bestämmelser för hushållning med mark och vatten för vissaområden i landetRiksintressen för vissa områdenSåsom nämnts ovan har utan förändring i saköverförts till 3 kap. MB. NRL, som innehåller särskilda bestämmelser förhushållning med mark och vatten, föreslås få sin motsvarighet i 4 kap. MB.Med anledning av vad som föreskrivs i 4 kap. MB föreslår Moderatasamlingspartiet i sin partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 13 vissa ändringar i 4kap. Skälet till ändringarna är enligt motionärerna att deriksintressen som regleras i kapitlet i praktiken är verkningslösa då en stordel av mark- och vattenområden omfattas av begreppet riksintresse. Motdenna bakgrund föreslås en förändring av bestämmelserna så att skyddet inteutgår från näringar eller särintressen utan i stället tar sin utgångspunkt ihänsynstagande till natur- och kulturmiljövärden samt till vissa naturresurser,t.ex. Utpekandet av områden som behöver särskilt skydd bör göras avstaten tillsammans med kommunerna.Utskottets uppfattning är, som anförts i föregående avsnitt, att de nuvarandebestämmelserna i 2 och 3 kap. NRL fyller en viktig funktion i MB. Utskottetfinner det därför naturligt att i MB:s särskilda hushållningsbestämmelser,liksom i reglerna i NRL, behandlas de anspråk på mark- och vattenresurser somolika näringar och andra intressen formulerar. Som ovan redovisats är det dockinte näringarna eller intressena i sig som fokuseras ihushållningsbestämmelserna. Utgångspunkten är i stället de naturresurser somutgör basen för dessa intressens uppkomst och fortlevnad. Syftet medbestämmelserna i 4 kap. MB är dock främst att ange geografiska områden som ärav riksintresse med hänsyn till sina natur- och kulturvärden. Förslaget imotionen kan på goda grunder redan anses tillgodosett. Vad avser frågan om attavsätta jordbruksmark som riksintresse hänvisas till vad som anförts iföregående avsnitt.Utskottet vill även erinra om att riksintressen tas fram i en process därsåväl centrala myndigheter, länsstyrelser som kommuner medverkar. Också dennadel av motionsyrkandet får därmed anses redan tillgodosedd.Sammanfattningsvis finner utskottet inga bärande motiv i motion 1997/98:Jo32(m) yrkande 13 som bör föranleda ett tillkännagivande till regeringen.MB:s 4 kap. innehåller flera paragrafer där geografiska områden med särskildabevarandevärden avgränsas. Dessa avgränsningar har sedan NRL tillkom 1987 varitföremål för förslag om förändringar och har även i vissa stycken reviderats itakt med att områdenas bevarandestatus eller kunskapen om vilka värden deomfattar har förändrats.I motion 1997/98:Jo35 (fp) tas de geografiska avgränsningarna i 4 kap. MBupp. I motionens yrkande 2 föreslås ett beslut om en förändring av 4 kap. 2 §med innebörden att den del av den bohuslänska kusten - sträckan mellan Lysekiloch - som inte är uppräknad i den aktuella paragrafen ocksåinkluderas. Motionärerna anser att denna kuststräcka - med undantag för de inreområdena med farleder - har samma natur- och kulturvärden som sträckanLysekil-norska gränsen och att den därför bör ges samma bevarandestatus.Utskottet anser det viktigt att de geografiska avgränsningar avriksintressanta bevarandeområden som återfinns i 4 kap. MB är föremål för enkontinuerlig översyn.