bet · GL01JoU20 · 1998-05-12 00:00:00 — Sålunda förs brotten miljöbrott och vållande tillmiljöstörning i sak oförändrade från till (29 kap. 1-2§§ i förslaget). Härutöver föreslår regeringen införande av fem paragrafer medegna brottsbeskrivningar och brottsbeteckningar. Det rör sig om miljöfarligkemikaliehantering, otillåten miljöverksamhet, försvårande av miljökontroll,bristfällig miljöinformation och nedskräpning (29 kap. 3-7 §§ i förslaget). Förstraffbarhet erfordras för dessa gärningar att de begåtts av uppsåt elleroaktsamhet, utom såvitt gäller miljöfarlig kemikaliehantering där det krävs attoaktsamheten är grov. Straffskalan sträcker sig från böter till fängelse ihögst , med undantag för bristfällig miljöinformation och nedskräpning,för vilka brott det svåraste straffet är fängelse . Vidare föreskrivsstraff för den som bryter mot särskilt angivna föreskrifter, beslut och villkorsom meddelats med stöd av eller som bryter mot vissa EG-rättsakter.För straffbarhet fordras i dessa fall att gärningen begåtts uppsåtligen ellerav oaktsamhet. Straffskalan sträcker sig från böter till fängelse i högst tvåår (29 kap. 8-9 §§ i förslaget). Förslaget upptar också en straffbestämmelse omskydd för fredade djur och växter (29 kap. 10 §).I fråga om andra brott än miljöbrott och vållande till miljöstörning gälleratt ringa gärningar är fria från ansvar. Ansvar enligt inträderinte om en gärning är belagd med samma eller svårare straff i brottsbalkeneller om ansvar kan följa enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling(29 kap. 11 §). Slutligen upptar förslaget bestämmelser om bl.a. förverkandeoch s.k. frivilligt tillbakaträdande.Utskottets övervägandenDe subjektiva rekvisitenI motion 1996/97:Ju926 (mp) begärs att strikt ansvar skall införas förmiljöbrott. I motion Ju908 (mp) yrkas - såsom motionen får förstås - att grovoaktsamhet inte skall användas som rekvisit vid miljöbrottslighet; oaktsamhetav normalgraden skall vara tillräcklig.Ansvar för brott förutsätter enligt svensk rätt till en början att någonbegått en viss gärning sådan denna beskrivs i ett straffbud eller att hanöverträtt en föreskrift, vartill ett straffbud hänvisar. Men härutöver krävsatt gärningsmannen begått gärningen uppsåtligen; i de fall oaktsamhet räckerför straffbarhet kräver det en uttrycklig reglering. Detta brukar, vad gälleruppsåtsbrotten, uttryckas så att rekvisiten för gärningen skall ha subjektivtäckning. Detsamma gäller vid överträdelser av föreskrifter ispecialstraffrätten, se 1 kap. 1-3 §§ (BrB). En bärande tankebakom kravet på att gärningsmannen skall ha handlat uppsåtligen eller avoaktsamhet kan sägas vara att endast den som haft möjlighet att rätta sig efterlagen, men inte gjort det, skall kunna straffas. I svensk rätt torde ansvarutan krav på vare sig uppsåt eller oaktsamhet förekomma endast beträffande detformella ensamansvar för bl.a. ansvariga utgivare som till yttrandefrihetensskydd uppställs i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Härmåste emellertid beaktas att ett huvudsyfte med den regleringen är att skyddat.ex. författare av tidningsartiklar mot straffansvar. Att införa strikt ansvarför miljöbrott skulle innebära att t.ex. en näringsidkare som driver enmiljöfarlig verksamhet skulle kunna straffas för en skada som denna vållat,trots att han iakttagit alla för verksamheten gällande föreskrifter. Något skälatt införa en så ingripande ordning på miljöstraffrättens område kan utskottetinte finna. Motion 1996/97:Ju926 avstyrks i denna del (yrkande 12).När det gäller frågan om grov oaktsamhet som subjektivt rekvisit, förekommeren kvalifikation av oaktsamhetsbrottet på flera håll i lagstiftningen, t.ex. i3 kap. 9 § BrB vari stadgas ansvar för bl.a. den som av grov oaktsamhetutsätter annan för livsfara. Utskottet har svårt att se varför domstolarnaskulle finna gränsdragningen mellan oaktsamhet och grov oaktsamhet merkomplicerad vid miljöbrott än vid andra brott och avstyrker motion Ju908 i nubehandlad del (yrkande 1).BeviskravetI motion 1996/97:Ju926 (mp) begärs en utredning av beviskravet vid miljöbrott.Motionärerna anför att det ofta är svårt att bevisa vad som hänt vid denna typav brott.Enligt 35 kap. 1 § gäller att rätten skall, eftersamvetsgrann prövning av allt som förekommit, avgöra vad i målet är bevisat.För brottmålen brukar beviskravet formuleras så, att den tilltalade kan dömasendast om det är ställt utom rimligt tvivel att han gjort sig skyldig till dengärning som läggs honom till last, se t.ex. NJA 1996 s. 176. Att utredningen avmisstänkta miljöbrott kan vara komplicerad utgör enligt utskottets mening ingetskäl att ställa lägre krav på bevisningen vid denna typ av brottslighet.Utskottet avstyrker motion 1996/97:Ju926 i denna del (yrkande 11).Juridiska personers straffansvarI motion 1996/97:Ju926 (mp) begärs att juridiska personer skall kunna straffasför miljöbrott.Sedan år 1986 finns bestämmelser om s.k. företagsbot i 36 kap. 7-10 §§brottsbalken. Företagsbot är en form av sanktion som kan åläggas näringsidkaresom en särskild rättsverkan av brott som begåtts i deras verksamhet. Mednäringsidkare avses såväl fysiska som juridiska personer som yrkesmässigtbedriver verksamhet av ekonomisk art. Enligt 36 kap. 7 § BrB gäller attnäringsidkare kan åläggas företagsbot för brott som begåtts i utövningen avhans näringsverksamhet, om brottsligheten har inneburit ett grovt åsidosättandeav de särskilda skyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars ärav allvarligt slag och näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen kunnatkrävas för att förebygga brottsligheten. Företagsbot skall dock inte åläggas,om brottsligheten varit riktad mot näringsidkaren eller det eljest skulle varauppenbart oskäligt. Företagsbot skall fastställas till lägst 10 000 och högst (36 kap. 8 §). När storleken av företagsbot bestäms, skall särskildhänsyn tas till brottslighetens art, omfattning och förhållande tillnäringsverksamheten (36 kap. 9 §). Under vissa förutsättningar kan företagsbotefterges eller sättas ned (36 kap. 10 §).Enligt vad regeringen anför i den nu förevarande propositionen harföretagsbot endast sällan ålagts för miljöbrott. Regeringen pekar på att deförslag som lagts fram av i betänkandet Straffansvarför juridiska personer (SOU 1997:127) kan antas få betydelse på miljöområdet.Betänkandet bereds i . Emellertid framhållerregeringen att det inte är möjligt att bedöma om Företagsbotutredningensförslag kommer att leda till lagstiftning och i vad mån denna i så fall kommeratt tillgodose behovet av effektiva sanktioner på miljöområdet. Regeringenunderstryker att en effektivisering av sanktionssystemet på miljöområdet börske redan nu och föreslår därför införandet av miljösanktionsavgifter, vilkautskottet behandlat ovan (prop. del 1 s. 533 f).Utskottet delar motionärernas uppfattning att det på miljörättens område ärnödvändigt med effektiva sanktioner även mot överträdelser som begås avjuridiska personer. Utskottet anser emellertid att det, i avvaktan på eneventuell lagstiftning om straffansvar för juridiska personer, får ansestillräckligt att införa det av regeringen föreslagna systemet medmiljösanktionsavgifter. Motion 1996/97:Ju926 i nu ifrågavarande del avstyrks(yrkande 13).Straffskalor och preskriptionSkärpta straff för miljöbrottslighet efterfrågas i motionerna Jo33 (kd) samtJu908 (mp). I båda dessa motioner samt i motion 1996/97:Ju926 (mp), begärs attpreskriptionstiden för miljöbrott skall förlängas.I propositionen anför regeringen att den vid ställningstagande tillutformningen av en gemensam straffskala för de specialstraffrättsligabestämmelser som samlas i beaktar att de intressen som balkenytterst syftar till att tillgodose är synnerligen skyddsvärda. Maximistraffetför dessa brott bör därför sättas till det högsta av de straff som gällerenligt de specialstraffrättsliga bestämmelserna på miljöområdet, nämligenfängelse . Att bestämma ett högre straffmaximum skulle te sig orimligtmed hänsyn till att straffbarhet i dessa fall inte förutsätter att skada ellerkonkret fara för skada skall ha inträffat. För vissa mindre allvarliga brottbör det dock vara tillräckligt med straffmaxima fängelse respektivesex månaders fängelse. Straffmätning och påföljdsval måste liksom i andrasammanhang ske med utgångspunkt från omständigheterna i det enskilda fallet;hit hör såväl de objektiva omständigheterna som gärningsmannens uppsåt ellergrad av oaktsamhet. Vissa gärningar kan vara av så allvarlig art att de börföranleda en frihetsberövande påföljd, även om detta inte motiveras avgärningens straffvärde eller gärningsmannens tidigare brottslighet. Exempel påsådana brott är plundring av utrotningshotade fåglars bon eller att uppsåtligenhälla ut farliga kemikalier (prop. del 1 s. 526 f). Vad gäller de brott somförs över från sker ingen ändring av straffskalorna.Utskottet anser att förslagen i propositionen angående straffen förmiljöbrottslighet är väl avvägda. Maximistraffet för uppsåtligt miljöbrottmotsvarar sålunda vad som stadgas för flertalet grova förmögenhetsbrott.Härtill kommer att mycket svåra fall av miljöbrottslighet kan träffas av vissabestämmelser i 13 kap. BrB om allmänfarliga brott, för vilka maximistraffenligger betydligt högre.Vad gäller åtalspreskription framhåller regeringen i propositionen att deföreslagna straffskalorna i medför att det kommer att gälla enminsta preskriptionstid utom för brotten bristfällig miljöinformationoch nedskräpning samt sådana brott som endast har böter i straffskalan, förvilka preskriptionstiden blir . Vid sådana förhållanden och då kravet påatt lika fall skall behandlas lika gör sig särskilt starkt gällande inomstraffrätten anser regeringen att någon ändring av tiderna föråtalspreskription inte bör ske (prop. del 1 s. 530).När det gäller frågan om preskription, är utskottet medvetet om att det kandröja innan miljöskador visar sig och att utredningssvårigheterna kan varabetydande. Av bestämmelserna i 35 kap. 1 § första stycket 3 BrB följer dock attpreskriptionstiden för miljöbrott, som är det svåraste brottet enligtmiljöbalken, är . Enligt utskottets mening måste en sådan frist förväckande av åtal i de flesta fall vara tillräcklig. Beträffandepreskriptionstiden för lindrigare brott, delar utskottet regeringensuppfattning. Skall frågan om preskriptionstiden för miljöbrottslighet övervägassärskilt, bör det ske först om det visar sig nödvändigt att på nytt övervägastraffskalorna för sådana brott. Utskottet avstyrker motionerna Jo33 (yrkandena27 och 31), Ju908 (yrkandena 3 och 4) och 1996/97:Ju926 (yrkande 10).Översyn av lagstiftningenI motion 1996/97:Ju907 (m) begärs en översyn av lagstiftningen mot miljöbrott.Som framgått ovan innebär propositionen att en samlad reglering av destraffbestämmelser som i första hand kan anses miljörelaterade införs imiljöbalken. I samband med detta arbete har ett antal nya brottsbeteckningarinförts och straffskalornas utformning har övervägts. Ävenmiljösanktionsavgifterna har uppenbarligen betydelse i detta sammanhang.Utskottet kan inte finna att det nu finns skäl att göra en ytterligare översynav lagstiftningen mot miljöbrott. En meningsfull översyn lär inte kunna görasförrän rättspraxis utbildats och erfarenhet vunnits av de nya bestämmelsernastillämpning. Utskottet avstyrker motion 1996/97:Ju907 i denna del (yrkande 2).Ringa brottEtt klargörande av vad som avses med ringa miljöbrott efterfrågas i motionerna1996/97:Ju926 och Ju908 båda (mp).Enligt förslaget skall andra gärningar i strid med miljöbalkensstraffbestämmelser än miljöbrott och vållande till miljöstörning inte föranledaansvar, om gärningen är ringa. I propositionen konstaterar regeringen attflertalet specialstraffrättsliga bestämmelser på miljöområdet föreskriveransvarsfrihet för ringa fall. Vad gäller bedömningen huruvida en överträdelseär ringa måste gärningen sättas i relation till det intresse som regelnomedelbart syftar till att skydda. Om någon t.ex. underlåtit att iakttaföreskrifter om att vidta skyddsåtgärder och denna underlåtenhet är direktförenad med straffansvar, saknar det betydelse för bedömningen av om gärningenär ringa huruvida någon faktisk skada eller fara för skada uppkommit genomunderlåtenheten. Det intresse som straffansvaret syftar till att ta till vara iexemplet är att föreskrivna skyddsåtgärder vidtas. Överträdelsen kan därföranses ringa i objektivt hänseende endast om avvikelsen från den norm som gälltenligt föreskrifterna varit obetydlig. Ansvarsfrihet bör komma i fråga endastom gärningen vid en samlad bedömning framstår som obetydlig med hänsyn till detintresse som skall skyddas genom straffansvaret (prop. del 1 s. 529f)Utskottet, som anmärker att en gränsdragning mellan ringa brott och brott avnormalgraden förekommer på åtskilliga håll i strafflagstiftningen, delarregeringens uppfattning i fråga om bedömningen av när en gärning skall ansesringa. Ytterst måste bedömningar av detta slag, liksom i straffrätten i övrigt,överlåtas till rättstillämpningen. Utskottet avstyrker motionerna 1996/97:Ju926och Ju908 i nu behandlade delar (yrkandena 9 respektive 2).MiljöåklagareI motion Jo37 (fp) begärs att en tjänst som miljöåklagare () skall inrättas.Enligt motionärerna bör MÅ ges befogenhet att väcka åtal mot dem som bryter motmiljöförfattningarna. MÅ bör vara underställd Riksåklagaren men ha likartadeuppgifter som Justitieombudsmannen.Något förslag om miljöåklagare läggs inte fram i propositionen. I dennaerinras dock om att det återkallade tidigare förslaget till miljöbalk (prop.1994/95:10) upptog ett förslag om inrättande av en . ta emot och utreda enskilda personers och organisationers klagomål påmiljöområdet och följa rättsutvecklingen inom detta samt utfärda föreläggandenom miljöskyddsavgift. Regeringen framhåller emellertid att propositionensförslag om miljöorganisationers talerätt och miljösanktionsavgifter bättretillgodoser de syften MO var tänkt att tillgdose. Regeringen erinrar också omJustitieombudsmannens tillsynsverksamhet (prop. del 1 s. 490 f).Utskottet har berört frågan om inrättande av miljöåklagare i betänkandet1997/98:JuU1. Utskottet anförde att miljöbrott ofta borde kunna betraktas somen kvalificerad typ av ekonomisk brottslighet. Erfarenheterna från senare årtydde också på att en mer sammanhållen organisation för bekämpande avmiljöbrott skulle kunna vara till fördel. Enligt utskottets mening borde i vartfall kvalificerad miljöbrottslighet kunna handläggas av Ekobrottsmyndigheten.Resultatet av ett pågående utredningsarbete borde dock avvaktas (bet. s. 41 f).Utskottet har i ett senare betänkande (1997/98:JuU8 s. 3) anmärkt attförordningen (1997:898) med instruktion för inte tar uppmiljöbrottmål bland de måltyper som skall handläggas vid myndigheten. Däremothar regeringen, noterade utskottet, i sina myndighetsgemensamma mål ochriktlinjer för åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten m.m. givitRiksåklagaren i uppdrag att utarbeta förslag till effektivare utredning avmiljöbrott. En utgångspunkt skall därvid vara att skallspela en central roll när det gäller att utreda brott mot miljön.Utskottet delar regeringens bedömning att en ny myndighet med uppgifterliknande dem som tillkommer inte bör inrättas. Närdet gäller frågan om inrättande av särskilda tjänster som miljöåklagare, börresultatet av Riksåklagarens utredning avvaktas. Utskottet avstyrker motionJo37 i denna del (yrkande 4).ÖvrigtI motion Jo33 (kd) begärs att de rättsvårdande myndigheterna inom miljöområdetskall få erforderliga resurser.Riksdagen har för beslutat en utgiftsram för rättsväsendet om21 . beräknas utgiftsområdet till 21 647respektive . Beslutet innebär att rättsväsendets ram höjts med jämfört med föregående budgetår.Beslutet medför att både polisorganisationen och åklagarväsendet under denärmaste åren tillförs väsentliga förstärkningar. Enligt utskottets meninginnebär dessa anslag att rättsväsendet disponerar erforderliga medel för attfullgöra sina uppgifter, däribland att bekämpa miljöbrottslighet. Motion Jo33i denna del avstyrks (yrkande 26).I motion Ju908 (mp) efterfrågas ökad forskning om miljöbrott.Regeringen har beslutat vad som skall gälla för () och angivna anslag. framgår bl.a. att huvuddelen av de medel som rådet tilldelatsför 1998 för forskning om ekonomisk brottslighet bör utlysas som projektmedelför sådan forskning, vilka forskare från universitet och högskolor kan ansökaom. BRÅ skall verka för att forskningen om ekonomisk brottslighet (inklusivemiljöbrott) vid universitet och högskolor utvecklas, varvid den internationelladimensionen bör uppmärksammas särskilt. BRÅ skall upprätta en plan för hurdetta arbete skall bedrivas. Planen skall lämnas till regeringen senast den 30april innevarande år.Utskottet instämmer i motionärernas uppfattning att forskning om miljöbrottär viktig. Enligt utskottets mening bör emellertid innehållet i BRÅ:s planavvaktas innan ytterligare åtgärder övervägs. Utskottet avstyrker motion Ju908i denna del (yrkande 7).I övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledning av propositioneneller motionsyrkandena.Stockholm den 3 mars 1998På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), GöranMagnusson (s), (), (), (),(m), (), (), (), (), (), (), (), () och ().Avvikande meningarMiljödomstolar1. (), (m) och () anför:Vi är av flera skäl kritiska till det förslag till inrättande av miljödomstolarsom läggs fram i propositionen.Enligt vår uppfattning bör specialdomstolarna avvecklas. Förslaget innebär istället ett inrättande av nya specialdomstolar, vilket vi finner principielltfelaktigt. Det vore från såväl organisatoriska som ekonomiska utgångspunktermera fördelaktigt att utnyttja den befintliga domstolsorganisationen. Underhela har en strävan vid reformeringen av domstolsväsendet varit attrenodla domstolarnas dömande verksamhet. Enligt förslaget skall emellertidmiljödomstolarna ägna sig åt tillståndsprövningar, bl.a. sådana som tidigareankommit på . Förslaget har på denna punktifrågasatts av Lagrådet, och det strider klart mot strävan att koncentreradomstolarnas verksamhet till dömande.Vad gäller förslaget att avgöranden i mål som prövasenligt förvaltningsprocesslagen inte skall kunna överklagas, är det tydligt attdenna ordning kan medföra att och Regeringsrätten fattarmotstridiga avgöranden på miljörättens område.Propositionen innebär vidare ökade kostnader för domstolsväsendet på omkring28 . Detta stämmer mindre väl överens med arbetet på attutforma en mindre kostnadskrävande organisation för hela domstolsväsendet.Enligt vår mening vore en lämpligare ordning för prövning av miljömål behålls och får i uppgift att som förstainstans pröva tillstånd till företag med betydande miljöpåverkan.Koncessionsnämnden skall kunna pröva frågor om ersättning och skadestånd.Nämnden skall även överpröva beslut av kommunala nämnder och länsstyrelser. Detbör utredas att låta arbeta under mera domstolsliknandeformer. beslut bör kunna överklagas till vissa länsrätter.Från länsrätterna skall sedan fullföljd kunna ske - under förutsättning avprövningstillstånd - till kammarrätt och regeringsrätten.Sammanfattningsvis anser vi att med bifall till motion Jo32 yrkande32 skall dels avslå regeringens förslag i den del det avser inrättande avmiljödomstolar, dels som sin mening ge regeringen till känna vad vi nu anfört.2. () anför:Enligt propositionen bemyndigas regeringen att i förordning bestämma antaletmiljödomstolar. Av en inom upprättad promemoria framgåratt antalet miljödomstolar är tänkt att bli fyra eller fem. Det är av vikt attmiljödomstolarna tillvaratar den stora kompetens som finns vidvattendomstolarna och i . Härigenom kanövergången till den nya domstolsorganisationen underlättas. Det är vidarebetydelsefullt att det finns en god kännedom om lokala och regionalaförhållanden i miljödomstolarna. Jag anser att regionala miljödomstolar börfinnas på alla de sex orter där det finns vattendomstolar.Vad jag nu anfört med anledning av motionerna Jo34 yrkande 23 bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.3. () och ()) anför:Som uttalas i bl.a. Lagrådets yttrande innebär förslaget tillmiljödomstolsorganisation att ordningen för prövning av miljömål blir mycketkomplicerad. Av propositionen framgår visserligen att regeringen avser att nogafölja utvecklingen av miljödomstolarnas prövning och att, om problem uppkommer,rätta till dessa. Vi anser emellertid att regeringen så snart det finnserfarenheter av miljödomstolarnas verksamhet bör analysera vilka brister somvisat sig och redovisa dessa för riksdagen.Vad vi nu med anledning av motion Jo37 yrkande 11 anfört, bör somsin mening ge regeringen till känna.Miljöorganisationers talerätt m.m.1. (), (m) och () anför:Vi motsätter oss förslaget att ge miljöorganisationer talerätt. Enligt våruppfattning är förslaget en chimär. Miljöorganisationer kan redan i dagframföra sina åsikter i miljömål genom att uppträda som ombud åt part.Begränsningen av talerätten till ideella föreningar innebär vidare att bl.a.Stiftelsen inte tillerkänns talerätt, trots att det kanske är denorganisation som varit mest engagerad i miljöprocesser. Förslaget präglas avett korporativistiskt synsätt och är dessutom poänglöst från miljösynpunkt.Propositionen bör avslås i denna del.Enligt vår uppfattning bör lagstiftaren verka för att stärka den enskildesrättsställning i miljöprocesser. Det bör alltså utredas om det genomlagstiftning bör bestämmas att rättsskyddsförsäkringar skall ersätta ett högrebelopp i samband med miljötvister än vid andra tvister.Vi anser att skall dels med bifall till motion Jo32 yrkande 36avslå regeringens förslag till talerätt för vissa miljöorganisationer, dels medanledning av motion Jo32 yrkande 37 som sin mening ge till känna vadvi nu anfört.2. (), () och () anför:Vi välkomnar regeringens förslag att miljöorganisationer skall få möjlighet attfå överklaga vissa avgöranden, även när de själva inte intar ställning av part.Vi är emellertid kritiska till de kriterier regeringen angivit för att enmiljöorganisation skall få talerätt. Dessa innebär för det första att flertaletideella föreningar som sysslar med miljöfrågor inte kommer att få talerätt.Vidare utesluter förslaget organisationer som driver sin verksamhet i annanform än ideell förening. Särskilt anmärkningsvärt är det att Stiftelsenmiljöcentrum som bl.a. uppträtt som ombud i både förmiljöskydd och domstol inte får talerätt. En annan kategori organisationer somstarkt berörs av miljöproblemen är yrkesfiskarnas intresseorganisationer sominte heller får någon självständig talerätt enligt förslaget. Vi anser attförslaget bör omarbetas så att såväl flera ideella föreningar som andrajuridiska personer som sysslar med miljöfrågor får talerätt av nu ifrågavarandeslag. Regeringen bör få i uppdrag att återkomma till med ettförslag av den innebörd vi nu skisserat.Vi anser att med bifall till motionerna Jo30 yrkande 2, Jo33yrkande 22, Jo34 yrkande 24, Jo35 yrkande 3 samt Jo37 yrkande 3 dels bör avslåregeringens förslag i denna del, dels som sin mening ge regeringen till kännavad vi nu anfört.Miljösanktionsavgifter1. (), (m), () och () anför:Vi anser att förslaget till miljösanktionsavgifter brister i flera avseenden. Idetta sammanhang vill vi peka på att det föreslagna maximibeloppet är för lågt,även med beaktande av att flera avgifter kan åläggas om rättelse inte vidtas.Miljösanktionsavgiften måste motverka att en näringsidkare gör vinster på attinte följa gällande föreskrifter. Maximibeloppet för sådan avgift bör bestämmastill 1 000 000 kr.Vi anser att med bifall till motionerna Jo32 yrkande 39 och Jo37yrkande 9 och med anledning av regeringens förslag i denna del skall bestämmamaximibeloppet för miljösanktionsavgiften enligt 30 kap. 2 § förslaget tillmiljöbalk till 1 000 000 kr.2. (), (m), (), ()och ()) anför:Enligt regeringens förslag skall ett beslut om miljösanktionsavgift kunnaverkställas utan hinder av att den som påförs avgiften överklagat beslutet tillmiljödomstolen.