bet · GL01KU25 · 1998-05-12 00:00:00 — De rutiner sominförts för det övriga humanitärt inriktadebiståndet inklusive stipendieverksamhet kunde endasti mycket begränsad utsträckning komma i fråga förden komplexa flyktingsituationen i södra intern utredning vid UD föreslog att ettrådgivande organ skulle tillsättas, i vilket ettantal personer med förankring inom internationelltverksamma svenska folkrörelser ochungdomsorganisationer samt personer med god kännedomom flykting- och utbildningsproblem skulle ingå.Efter hand blev det nödvändigt att säkra enparlamentarisk insyn i beredningens arbete, vilketförverkligades genom regeringsbeslut i maj 1974.Huvuddelen av det material som är direkt relaterattill beredningens arbete finns i Sidas arkiv. Annatmaterial rörande de politiska aspekterna av kampenmot apartheid finns i . Ingen gallringhar skett av det nämnda materialet. Huvuddelen avmaterialet omfattas inte längre av sekretess.Sedvanlig prövning görs av respektive arkivchefervid begäran om att få ta del av uppgifter imaterialet.SammanfattningDen konstitutionella aspekten på detta ärende avsergrunden och formen för tillsättandet 1964 avBeredningen för studiestöd till afrikanskflyktingungdom. I denna del har utskottet funnitföljande.Regeringens beslut om att tillsättaberedningsorganet för den här aktuella verksamhetengrundades på beslut och ett förslag frånUD att inrätta en rådgivande kommitté med uppgiftatt lämna förslag till regeringen angåendedisponeringen av medel under statsbudgetens tredjehuvudtitel för det aktuella ändamålet. Beredningengavs formellt sett kommittéstatus, vilket framgår avregeringens beslut . I beslutetangavs ändamålet med beredningen, vidare dessuppgifter, befogenheter och sammansättning, vissabestämmelser om sammanträden och ersättningar samtfinansieringen av verksamheten, vars kostnaderskulle bestridas av kommittéanslaget. I beslutetingick också förordnande av ordförande, ledamöteroch suppleanter. Vid senare tillfällen fattaderegeringen beslut om en ändrad benämning avberedningen och en utvidgning av verksamhetensgeografiska omfattning. I särskild ordning beslöts1974 att beredningen enligt förslagskulle ha ett parlamentariskt inslag. Skälet tilldetta var ökningen av antalet svenska enskildaorganisationer som aktivt arbetade förbefrielsekampen.Beredningen disponerade inte över några egna medeloch utgjorde inte en kommitté i traditionell mening.Beredningen fattade inte beslut om utbetalning avbiståndsmedel utan utfärdade endast rekommendationertill regeringen och NIB, sedermera SIDA/Sida. Depersoner som utsågs till ledamöter i beredningenhade sin förankring i internationellt verksammasvenska folkrörelser och ungdomsorganisationer. Ävenpersoner med god kännedom i övrigt om flykting- ochutbildningsproblem ingick i beredningen. Från 1974fick beredningen även visst inslag avparlamentariker.Vad gäller den folkrättsliga grunden har i detföregående redovisats att statsutskottet 1969uttalade bl.a. att hjälpen till apartheidpolitikensoffer kunde motiveras med FN:s uttryckligafördömande av den sydafrikanska apartheidpolitiken.Med denna tolkning skulle utformningen av detsvenska biståndet i denna del inte komma i konfliktmed den folkrättsliga regeln att ingen stat har rättatt ingripa i en annan stats inre angelägenheter.Ett liknande synsätt kunde anläggas på stödet tillbefrielserörelser i , bl.a. , dåFN tagit ställning mot förtryck av folk someftersträvade nationell frihet.När det gäller biståndets handläggning konstaterarutskottet att beredningen som regel arbetat medsekretessbelagt underlagsmaterial och att endastbesluten avseende pengar och destinationprotokollerats. Namnen på mottagarna av biståndetantecknades inte i protokollen. Den högsta graden avsekretess torde ha tillämpats beträffande ärendensom gällde enskilda eller grupper som befann sig iSydafrika och till vilka ekonomiskt stöd skulleutgå. Anledningen till detta var, som framgår avUD:s promemoria, att det fanns en uppenbar risk föratt de tilltänkta mottagarna skulle drabbas av densydafrikanska regimens sanktioner, om det blevbekant vilka mottagarna var och varifrån hjälpenkom.Beredningens insatser slutade i princip med debeslut som fattades om att rekommendera regeringenatt besluta om en viss användning och en vissfördelning av de medel som avsatts i statsbudgetenför det aktuella ändamålet. Den verkställandehandläggningen svarade SIDA för.Biståndet kanaliserades vad avser rättshjälp ihuvudsak genom IDAF och utbildningsstödet främstgenom WUS och IUEF samt . Dethumanitära stödet gick till ANC både i exil ochsenare i . Ett betydande stöd kanaliseradesäven via folkrörelser och andra enskildaorganisationer, därav ett flertal kyrkliga.Som framgått av UD:s promemorior har erkännande avOAU varit ett viktigt kriterium vid överväganden omstöd till enskilda organisationer. Ävenrepresentativitet och icke-rasism var viktigagrunder. Av promemoriorna framgår mera detaljeratgrunderna för valet av ANC, SWAPO och UDF sommottagare av stöd, liksom grunden för attorganisationen inte valdes.Kontrollen över hur medlen användes av deinternationella organisationerna skedde beträffandeIDAF i två led. Verksamheten kontrollerades påIDAF:s initiativ av interna revisorer granskade regelbundetIDAF:s räkenskaper. Kontrollen av att beslutademedel kom de rättmätiga mottagarna till del blev,som framgår av UD:s promemoria, mera begränsad avskäl som framgått ovan. Dock lämnade IDAF årligenlistor till över de rättegångar i Sydafrikadär advokater arvoderade av IDAF agerat.Som nämnts i granskningsanmälan förekommeruppgifter om att biståndet i vissa fall skullehamnat i fel fickor. Dessa uppgifter har samband medbl.a. den sydafrikanska säkerhetstjänstensinfiltration av IUEF , somledde till organisationens nedläggning. Uppgiftersom utskottet inhämtat tyder på att en sydafrikansksäkerhetspolis, som intog en framträdande position iIUEF:s sydafrikanska organisation, lyckadesdestinera medel i viss omfattning till densydafrikanska säkerhetspolisensutbildningsverksamhet.En ytterligare fråga som har samband med kontrollenav den här aktuella biståndsverksamheten gäller denparlamentariska kontrollen. Denna utövades i fleraled. Som nämnts i det föregående fanns sedan 1974visst parlamentariskt inslag i beredningsorganet.Vidare fanns utrymme för insyn och påverkan frånriksdagens sida vid den årliga behandlingen avbiståndspolitiken inom ramen förbudgetpropositionen, där medel och ändamål etc. meddet särskilda biståndet angavs öppet. I ett tredjeled informerades särskilt det utskott som hade tilluppgift att bereda biståndsärenden, förststatsutskottets tredje avdelning och senareutrikesutskottet, av beredningens ordförande,tillika SIDA:s generaldirektör.Utskottets bedömningUtskottet finner att regeringen i sin hantering avden här aktuella frågan synes ha uppfyllt deformella krav som kan ställas från konstitutionellsynpunkt. Granskningen föranleder i övrigt ingetytterligare uttalande av utskottet.8 Regeringens eller enskildastatsråds hantering avkronförsvaret 1992BakgrundFrågan om regeringens eller enskilda statsrådshantering av kronförsvaret 1992 togs upp ikonstitutionsutskottets granskningsbetänkande våren1997 (bet. 1996/97:KU25 s. 173 f.). I engranskningsanmälan hade framförts att det kan finnasanledning att befara att otillbörliga hänsyn tagitsoch att dessa strider mot principen om medborgarnaslikabehandling.För en närmare beskrivning av ärendet, dåvaranderegler om valutapolitiken och händelseförloppettiden före kronfallet 1992, liksom vissa tidigaregranskningsärenden, hänvisas till nämnda betänkande.Enligt utskottets mening fanns skäl för atthändelseförloppet i samband med försvaret av densvenska kronan blir föremål förundersökning. Från konstitutionella utgångspunkterkunde flera frågor vara av intresse. regeringens eller enskilda statsråds kontaktermed oppositionen och . Regeringensberedskap för en krissituation som valutakrisen varockså en sådan frågeställning. Utskottet framhöllatt sådana frågor som rör och desskontakter i princip ligger utanför utskottetsgranskningsområde, liksom de samhällsekonomiskabevekelsegrunderna för att värna om kronanskursvärde.Utskottet ansåg att en granskning av deomständigheter kring kronförsvaret som ligger inomramen för utskottets granskningsuppgift krävde enbredare bakgrundsbild, som också innefattar andraomständigheter, bl.a. sådana som de exemplifierade.En sådan bild kunde bäst åstadkommas genom enkartläggning och undersökning av ett särskilt organeller särskilt anlitad expertis. Utskottet var dockinte berett att ta ställning till i vilken form enundersökning borde ske och efter vilka riktlinjerden borde utföras. Utskottet avsåg att närmareöverväga dessa frågor och senare återkomma i fråganefter kontakter med andra riksdagsorgan.Härefter har på tjänstemannaplanet förekommitkontakter mellan utskottets kansli ochfinansutskottets respektive . Vidare har inhämtats upplysningar fråndocenten i statskunskap ochuniversitetsadjunkten vid statsvetenskapligainstitutionen, , står som författare till - teori och praktik, där valutakrisen år1992 är en av de tre kriser som undersöks.Upplysningar har också inhämtats av doktoranden vidstatsvetenskapliga institutionen vid Uppsalauniversitet, vars doktorsavhandling rörkrisuppgörelserna och den svenska kronans fall.Denne har informerat om sin doktorsavhandling, sombl.a. bygger på ett stort antal tidningsartiklar omkronförsvaret och ett tjugotal intervjuer medpartipolitiker.Från finansutskottets kanslis sida har manunderstrukit att ligger inomfinansutskottets ansvarsområde och attfinansutskottet tillstyrkte ansvarsfrihetför riksbanksfullmäktige för (bet.1992/93:FiU23). hade vid flera tidigaretillfällen behandlat frågor som rördevalutapolitiken där speladeen central och avgörande roll. Vidare haderiksbankschefen lämnat finansutskottet enredogörelse och sin syn på valutapolitiken under år1992. En förhållandevis noggrann genomgång avriksbanksfullmäktiges mycket utförliga hemligaprotokoll gjordes inom finansutskottet.Från revisorers kanslis sida har manförklarat att en eventuell undersökning i fråga omvalutakrisen inte skulle vara främmande förrevisorernas verksamhet och att ett sätt förrevisorerna att bedriva en sådan undersökning skullekunna vara att ge ett uppdrag till utländskaforskare.Den 11 september 1997 beslutade regeringen omdirektiv till en utredning om folkstyret i (dir. 1997:101). Kommitténs arbete skall bl.a.koncentreras till frågorna om internationaliseringenav ekonomin och ekonomi och demokrati i samspel. Definansiella marknadernas möjligheter och kraft attpåverka eller t.o.m. motverka politiska intentionerskall granskas. Som ett konkret exempel angesförsvaret av den svenska kronan i samband medräntekrisen . Enligt Demokratiutredningensarbetsplan utgör den främsta grunden för kommitténsarbete den forskning som utförts och pågår om densvenska demokratins utveckling. Kommitténs arbeteskall enligt direktiven vara slutfört senast den 31december 1999.Utskottets övervägandenUtskottet har i samband med årets granskningsarbetevidare övervägt förutsättningarna för utskottet attbedriva ett fortsatt granskningsarbete i frågan omregeringens eller enskilda statsråds hantering avkronförsvaret . I sådana överväganden måsteenligt utskottets mening ingå det förhållandet atten granskning av agerande inte liggerinom ramen för de granskningsuppgifter som enligt 12kap. 1 § regeringsformen åliggerkonstitutionsutskottet och inte heller är förenligmed riksdagsordningens bestämmelser omuppgiftsfördelningen mellan utskotten. Enligt 4 kap.5 § riksdagsordningen är det finansutskottet sombereder ärenden som rör verksamhet.Finansutskottet har också noga informerat sig omvalutakrisen och har tillstyrktansvarsfrihet för riksbankfullmäktige för den perioddå valutakrisen inträffade.I sammanhanget måste också beaktas att enligt 10 §riksbankslagen (1988:1385) i dess då gällandelydelse var det som skulle bestämma detsystem som skulle gälla för att fastställa kronansvärde i förhållande till utländska valutor även omlagen också genom samrådsskyldigheten ompenningpolitiken i 42 § gav finansministern ettstarkt inflytande.Frågan är då om finansministern, annat statsrådeller regeringen i sin helhet - trots Riksbankensroll i sammanhanget - i samband med kronkrisenbrustit i skyldigheter som åvilat dem enligt lageller om det i övrigt från rent konstitutionellautgångspunkter kan riktas kritik mot regeringeneller enskilt statsråd.I granskningsanmälan har berörts regeringsformensprincip om likabehandling. En sådan princip uttrycksi vissa av regeringsformens program- ellermålsättningsstadganden i 1 kap. regeringsformen.Bestämmelserna har inte karaktären av rättsligtbindande föreskrifter utan anger mål för densamhälleliga verksamheten. Som sådana kan de fåpolitisk betydelse och frågan om deras effekt kanbli föremål för politisk kontroll.Likabehandlingsprincipen kommer till uttryck i 1kap. 2 § regeringsformen som föreskriver att denoffentliga makten skall utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet. Vidare kommerprincipen till uttryck i 1 kap. 9 § regeringsformensom stadgar att domstolar samtförvaltningsmyndigheter och andra som fullgöruppgifter inom den offentliga förvaltningen skallbeakta allas likhet inför lagen samt iakttasaklighet och opartiskhet. Enligt Petrén-Ragnemalmsgrundlagskommentar ger målangivelsen i 1 kap. 2 §utrymme för vitt skilda tolkningar, bl.a. beroendepå vem som gör bedömningen och värderingar omrimlighet och rättvisa i samhället. Ocksåförarbetena ger uttryck för sådana bedömningar.Tidigare finansministern har enligtboken , som åberopas i granskningsanmälan,förklarat försvaret av kronan dels med behovet avförtroende för valutan, dels med de ekonomiska skälsom låg i att svenska storföretag och banker hadestora lån i utländsk valuta sedan staten genom en nyvalutanorm överlåtit upplåningen i utländskvaluta till svenska företag och privatpersoner. Hadevalutakursen "brustit rätt upp och ned" i augustiutan några politiska krispaket hade det enligt AnneWibble lett till katastrof.Enligt utskottets mening utesluter inte principenom likabehandling sådana ställningstaganden frånrent samhällsekonomiska utgångspunkter. En annanfråga är om finansministerns eller regeringensagerande varit det mest lämpliga, särskilt sett iefterhand när effekterna framstår klarare. En sådanbedömning måste enligt utskottets mening grunda sigpå ett omfattande forskningsarbete med perspektivlångt tillbaka i tiden och analyser av vadkronförsvaret kan ha för betydelse i framtiden.En allmän debatt och forskning rörandekronförsvaret pågår och frågan liggerockså inom ramen för uppdrag. Idessa sammanhang kan det självfallet komma framuppgifter som kan ge utskottet anledning att närmaregranska förhållanden som har samband medkronförsvaret.9 ÖvrigtI en anmälan till utskottet bilaga A 8.1 har begärtsgranskning av om vissa uttalanden av statsministerGöran om nyaresurser till kommunerna står i överensstämmelse meden riktig tjänsteutövning av statsrådet. Utskottethar beslutat att inte vidare utreda ärendet.Utskottets anmälanResultatet av den i det föregående redovisadegranskningen av statsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning får utskottet härmedför riksdagenanmäla.Stockholm den 12 maj 1998På vägnarBo KönbergI beslutet har deltagit: (), (), (), (), Axel (), (m), BarbroHietala (), (), (), (), MatsBerglind (s), (), (),(), (), () och ().Vid behandlingen avavsnitt 5.1 har () ersattAnders () i den del av granskningen somavsett vad som ägt rum under mandatperioden1991-1994 och () avstått från att deltai samma del samt () avstått frånatt delta såvitt granskningen avsett vad som ägt rumunder tid ,avsnitten 6.2 och 8 har ()ersatt () och () avståttfrån att delta,avsnitten 5- 9 har () ersattMargitta (). Statsrådet uppgifter vidutfrågningen om skolans kommunalisering år1990 (avsnitt 1.1)(), (), (m), (), () ochMargitta () anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 18 börjar med "1990 årsgranskning" och slutar med "uttalande av utskottet"bort ha följande lydelse:1990 års granskning utgick från relationen mellanregeringen och under de aktuellaförhandlingarna . Utskottsmajoriteten anfördei detta sammanhang inte någon kritik frånkonstitutionella utgångspunkter mot berördastatsråd, civilminister ochskolminister . En betydande minoritetinom utskottet reserverade sig motutskottsmajoritetens uppfattning eller anmäldesärskilt yttrande. I två fall ansåg reservanternaatt skolministern ingripit i och därmed skadatavtalsförhandlingarna, vilket det enligtreservanterna fanns anledning att klandra.Statsministern har under den här aktuellagranskningen uttalat att det i sak inte finns någonmotsättning mellan de uppgifter han lämnade 1990 ochskildringen i boken 1997. Vad som skulle kunnatolkas som skillnader i detta hänseende beror enligtstatsministern främst på att han i boken lämnat enfriare och mindre detaljerad och nyanserad bild av1989 års händelser.Utskottet finner, tvärtemot uppfattning, att det uppenbart finns tvåversioner, där bokens version stämmer bättre överensmed bl.a. reservanternas 1990 av vad som skedde i1989 års avtalsförhandlingar.Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligareuttalande av utskottet.2. Försvarsministern och Försvarsmaktensekonomiska problem (avsnitt 1.2)(), (), (m), (), (), MargittaEdgren (fp) och () anser att dendel av utskottets yttrande som på s. 29 börjar med"När det gäller" och slutar med "ytterligareuttalande" bort ha följande lydelse:När det gäller den information som hadetillgång till inför beslutet om 1998 årsförsvarsbudget, finner utskottet att diskrepansenvar betydande mellan den uppskattning av obalansensom Försvarsmakten anmält och som regeringen återgavi budgetpropositionen och den obalans som senareberäknades till . Utskottetnoterar att försvarsutskottet visserligen försågsmed ny information av dels ÖB och statssekreterareni , dels avFörsvarsdepartementet en månad senare.Försvarsministern ville dock, vid riksdagensbehandling av budgetpropositionen ,varken bekräfta eller avvisa ÖB:s dittillsredovisade beräkningar. Detta innebar att riksdagenvid detta tillfälle inte hade vare sig tillräckligeller rättvisande information inför sitt beslut,vilket, enligt utskottets mening, varotillfredsställande från såväl formell somdemokratisk synpunkt.Enligt utskottet borde försvarsministern ha drivitfrågan om besked från Försvarsmakten om obalansensstorlek och de bakomliggande orsakerna meraenergiskt så att denna information funnitstillgänglig för före den 5 december.Det kan också ifrågasättas om inte regeringen påförsvarsministerns initiativ borde ha tagit hänsyntill de synpunkter som ÖB delgav departementet isamband med delningen av budgetpropositionen. Mindrekategoriska formuleringar i budgetpropositionen hadeenligt utskottets mening givit en mer rättvisandebild av situationen än vad som blev fallet.Med hänvisning till vad utskottet här anförtbedömer utskottet att försvarsministern inte kanundgå att kritiseras för sin brist på agerande.Granskningen föranleder i övrigt inget ytterligareuttalande.3. Regeringens användning av medel tillEuropainformation (avsnitt 2.5)(), () och PeterEriksson (mp) anser att utskottets bedömning underavsnitt 2.5 bort ha följande lydelse:Riksdagen har anslagit medel under anslaget E 3Europainformation, utgiftsområde 5, till en sakligoch bred informationsverksamhet om regeringenspolitik i EU-frågor inklusive regeringskonferensen.Utskottet finner att den broschyr med namnet Jag ärnyfiken EU som givits ut innehåller en ensidig ochpartisk beskrivning av innebörden avAmsterdamfördraget och att den är behäftad medsakfel på flera punkter. De informationsfilmer somsänts i under rubriken har i sin tur hänvisat till den osakligaframställningen i broschyren. Enligt utskottetsmening är det stötande att skattemedel används tillframställning av en ensidig politisk inlaga.Utrikesminister kan inte undgåkritik för UD:s hantering av medlen tillEuropainformation.4. Näringsminister av frågan om tillstånd föranläggande av en likströmskabel mellanSverige och (avsnitt 3.4)och (båda fp) och PeterEriksson (mp) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 83 börjar med "Igranskningsärendet" och slutar med "förhandläggningen" bort ha följande lydelse:I granskningsärendet har bl.a. aktualiserats fråganom huruvida jäv skulle ha förelegat för vissatjänstemän i Närings- och vidberedningen och avgörandet av regeringens ärende omen koncessionsansökan rörande en likströmskabelmellan och . Kabelprojektetsintressenter är , ochett statligt polskt bolag. Statssekreteraren iNäringsdepartementet, , utsågs i mars 1997till ordförande i styrelse.Regeringen beslutade att beviljaden aktuella koncessionsansökan för kabeln. Vidgranskningen har kommit fram att isamband med regeringens beredning av ärendet den 17juli lämnade sakupplysningar i ärendet.Näringsminister har vid utskottetsutfrågning uppgett att anledningen till att det varRekke som lämnade denna information vidregeringssammanträdet, och inte den för ärendetansvarige departementstjänstemannen, var att det ärbrukligt att statssekreteraren eller någon högretjänsteman lämnar sådan information till regeringen.Utskottet vill erinra om vad som ovan redovisats urStatsrådsberedningens anvisningar angående jäv vidregeringssammanträden. Enligt anvisningarna bör deti princip undvikas att ett statsråd som är jävigt iett ärende enligt någon av de jävsgrunder som angesi 11 § föredrar ärendet eller annars deltar iavgörandet av det vid regeringssammanträdet. Också itveksamma fall bör statsrådet avstå från att delta iavgörandet. Utskottet vill härvid framhålla att storförsiktighet bör iakttas i samband medregeringsärendenas avgörande i syfte att regeringensobjektivitet och opartiskhet i dess beslutsfattandeinte skall kunna ifrågasättas. Enligt utskottetsmening har en sådan försiktighet inte fullt utiakttagits när statssekreterare , tillikastyrelseordförande för en av det aktuella projektetsintressenter, har givits i uppdrag att bistånäringsministern vid föredragningen införregeringens beslut. Utskottet anser att Rekkesdeltagande vid regeringssammanträdet inte har varitav sådant slag att frågan om opartiskhetuppenbarligen saknat betydelse. Mot denna bakgrunddelar utskottet inte bedömning kunnat bortse från jäv i detta fall.5. Regeringens beslut om sekretessbeträffande vissa handlingar rörandeScientologikyrkan (avsnitt 3.5)() och () anser attutskottets bedömning under avsnitt 3.5 bort haföljande lydelse:Begäran att få ta del av allmän handling skallenligt 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen görashos den myndighet som förvarar handlingen.Myndigheten skall pröva en sådan begäran.Regeringen har prövat en begäran om att få ta delav en allmän handling, det s.k.scientologimaterialet, och då funnit att handlingenkunde lämnas ut. Regeringen har vid ett senaretillfälle vid en liknande begäran kommit fram tillatt handlingen inte kunde lämnas ut eftersomsekretess gällde för uppgifterna i handlingen.Utskottet anser i och för sig att regeringen intebara har rätt utan också skyldighet att tillämpatryckfrihetsförordningen och sekretesslagen när detkan vara aktuellt. När det gäller regeringens beslutden att inte lämna ut det s.k.scientologimaterialet har dock regeringen frångåttsin tidigare bedömning. Att regeringen ändrat sininställning till hur gällande rätt skall tillämpas iett ärende om utlämnande av det s.k.scientologimaterialet har emellertid inte skett påregeringens eget initiativ utan efter påtryckningarfrån USA.Det har hävdats att bryter mot sinaåtaganden enligt internationella avtal påupphovsrättsområdet genom att tillåta att materialetlämnas ut från svenska myndigheter. Detta har enligtjustitieministern redan medfört störningar i debilaterala förbindelserna mellan och ochkan komma att leda till störningar även i andrainternationella sammanhang.Är det så att bryter mot internationellaavtal på upphovsrättsområdet så skall, enligtutskottet, denna fråga prövas för sig.