bet · GL01UU14 · 1998-05-14 00:00:00 — som kontinent bör särskiltuppmärksammas i svensk utrikespolitik såväl bilateralt som inom ramen församarbetet i , EU och FN (yrkande 1).De statliga kontakterna har företrädesvis skett med östra och södra ,vilket påpekas på flera ställen i regeringens skrivelse. Den svaga punkten isvensk Afrikapolitik har därmed blivit mindre utvecklade förbindelser med denfranskspråkiga delen av och då särskilt västra deklarerade vilja att medverka i förändringar på en rad områdentorde kräva att i ökad utsträckning prioriterar kontakter med ochinsatser i den franskspråkiga delen av . Relativt sett torde också en -om än begränsad - utökad diplomatisk representation vara mycket angelägen(yrkande 2).Det torde vara ett misstag att endast se större länder som s.k. nyckelländer.Tvärtom borde man rekommendera insatser i de mindre länderna, t.ex. republikenKongo-Brazzaville. Relativt små insatser kan få goda effekter vad avser såväldemokrati som allmän välfärd och skapa modeller för en afrikansk utveckling(yrkande 3).Motionärerna påpekar att utrikesministern har tagit upp frågan om en rättvisfördelning av naturtillgångar, men de anser att i kraft av sin positioninom EU och i borde aktivera sig ytterligare för att motverkaoch stävja den rovdrift, som inte tar hänsyn till folken i de berörda länderna.Därvid bör särskilt situationen beträffande oljefälten på Afrikas västkustuppmärksammas (yrkande 4).Sverige bör, enligt yrkande 5 i motionen, beakta den kompetens och kunskapsom finns inom i verksamma frivilliga organisationer och ideellabiståndsorgan. Därför måste den kännedom och sakkunskap om tradition och sättatt fungera som finns, t.ex. inom frivilliga organisationer och ideellabiståndsorgan, tas tillvara. Röda korset, med sin breda erfarenhet och med många decenniers erfarenhet bör utnyttjas.I kommittémotionen U33 (mp) framhålls att svenskt bistånd sjunkit de senasteåren. Motionärerna anser därför att det är angeläget att lever upp tilldet folkligt förankrade enprocentsmålet (yrkande 6). Detta särskilt som höjtbistånd var en viktig del av åtagandena i miljökonferensen i Rio.Som framgår av regeringens skrivelse verkar för att ett multilateraltinvesteringsskyddsavtal () skall komma till stånd i WTO och förhandlar omett sådant avtal i . stödjer genom EU ansträngningarna att påregional basis i etablera investeringsskyddsavtal.Motionärerna kräver i yrkande 1 att avstår från att underteckna idess nuvarande form, eftersom det, enligt deras uppfattning, snarare kommer attförsvaga än förstärka utvecklingsländernas möjligheter att delta ivärldshandeln på ett sätt som stödjer deras utveckling.Motionärerna pekar på ett antal faktorer som kan förmodas komma attkänneteckna . De grundläggande reglerna som utvecklingslandet skall ställaupp med är ett heltäckande skydd för investeraren, vilken inte får hindras avnationella lagar och avtal. är, enligt motionen, också sällsyntodemokratiskt, eftersom de som främst drabbas av avtalet inte får vara med viddess utformning. Det är ingen tvekan om att mottagarlandet och dessarbetstagare i allra högsta grad behöver ett gott skydd när landet lämnas öppetför storföretagen och de internationella investerarna. Mot denna bakgrundkräver de att regeringen verkar för en omarbetning av utifrångrundliga konsekvensanalyser (yrkande 2) samt att regeringen kräverutvecklingsländernas medverkan såväl i det nu aktuella avtalet som i andraavtal som berör dem (yrkande 3).Utifrån påståendet att den utvecklingsmodell som västvärlden exporterar tillmottagarländerna inte är ekologiskt hållbar och innebär att man lämnar enutarmad miljö till kommande generationer krävs i yrkande 4 en förnyad svenskAfrikapolitik utgående från en utvecklingsmodell som bygger på naturenskretslopp.Motionärerna anser att som givarland befinner sig i ett svårlösligtdilemma eftersom vi å ena sidan vet att världen inte har råd med vårvästerländska produktions- och konsumtionsmodell men å andra sidan exporterardenna modell till våra samarbetsländer. De kräver därför (yrkande 5) attbiståndspolitiken utformas så att våra samarbetspartner slipper utsättas förnya miljöproblem och de ständigt ökande kostnader som dessa innebär.Mot bakgrund av de många felsatsningar som olika biståndsgivare, inte minstVärldsbanken och IMF, gjort är det angeläget att införa någon form avansvarsförsäkring från givarna som en del av den uppförandekod som regeringenskisserar. borde i detta avseende kunna visa vägen. Samma åtagandenborde också föreslå sina närmaste grannländer, , EU ochövriga internationella finansiärer (yrkande 7).Den enskilda motionen U34 (c) fokuserar på frågor rörande handel med Afrika.Utgångspunkten för motionärerna är de förhandlingar som, med deltagande avbl.a. , pågår inom om ett Multilateral Agreement on Investments(). Motionärerna välkomnar ett globalt regelverk för handel ochinvesteringar, vilket naturligen också omfattar . De fattiga ländernaskall, sägs det, hjälpas genom internationell handel - inte stjälpas.Vad som är känt om det tilltänkta avtalet ger emellertid, enligtmotionärerna, upphov till en rad farhågor och invändningar. Avtalets mål,förutom frihandel, är oklart och måste specificeras. Regelverket måste i sinutformning ta hänsyn till i första hand medborgarnas men också tillregeringarnas rättigheter, likaväl som till investerarnas. Möjligheten förlandets regering att välja en inhemsk produktion före en investering från ettinternationellt bolag får inte urholkas. Avtalet måste utgå från folkrätten ochhänsyn tas till äganderätt, miljö och arbetsrätt. En bättre demokratiskförankring av avtalets utformning än vad skett i processen ärnödvändig.I den kristdemokratiska kommittémotionen U35 (kd) välkomnas de slutsatser somdras i skrivelsen om att den positiva utvecklingen i inte får leda tillatt biståndet från omvärlden trappas ned.Skrivelsens slutsats - att länder som inte uppnått FN:s biståndsmål på0,av varje nations BNI och som sänker biståndsnivån agerar irrationellt- bejakas. Däremot kritiseras den takt med vilken regeringen vill höjabiståndet, och den sätts i relief mot budgetförslag. Såsomyrkande 1 måste förstås kräver motionärerna en snabbare återgång tillenprocentsmålet än vad regeringen förespråkar.Motionärerna ställer sig bakom regeringens uppfattning att andel avdet svenska biståndet skall öka. Detta bör emellertid ske utan att biståndettill andra regioner minskas (yrkande 2), dvs. genom att det totala biståndetökas.I yrkande 3 belyses de problem som är förknippade med avbrytande av bistånd.Generellt bör gälla, enligt motionärerna, att när villkoren i relationen intelängre uppfylls av ena parten så måste en omförhandling av biståndet ske. Ensådan omförhandling kan dock aldrig få tillåtas ändra de villkor som bygger påden gemensamma värdegrunden eller respekten för de mänskliga rättigheterna.Däremot kan andra villkor diskuteras och omförhandlas. Skulle förhandlingarnastranda så måste det i förlängningen leda till att samarbetet avbryts.Skrivelsen redogör, enligt motionärerna, förtjänstfullt för flera viktigaaspekter av en ?uppförandekod? för det framtida samarbetet. De menar dock attäven ?bekämpning av korruption, en förstärkt redovisning samt en ökad öppenheti lokala beslutsprocesser? är grundläggande förutsättningar för ett effektivtpartnerskap och därför nödvändigtvis skall ingå i en uppförandekod (yrkande 4).En växande andel av samarbetet med sker genom kontinentens regionalaoch subregionala organisationer. Stora svenska resurser kanaliseras redan genomorganisationerna, men det framgår sällan hur de arbetar och redovisar sinaresultat. Frågan om granskning och utvärdering av det regionala samarbetet ärdärför central (yrkande 5).I sammanhanget lyfter motionärerna fram behovet av en oberoende myndighet föranalys och utvärdering av det svenska biståndet. utvärderar Sida sin egenverksamhet, vilket bland annat har påpekat är orimligtutifrån objektivitetssynpunkt. I motionen framförs därför i yrkande 6 krav påett återinrättande av det oberoende sekretariatet för analys och utvärdering.I yrkande 7 föreslås, som ett exempel, att skall verka för ett störreregionalt samarbete kring . Bland motiven härför framhålls attfloden, som direkt eller indirekt berör ett flertal stater, utgör en viktigresurs men är en ?potentiell hotbild? för bilaterala motsättningar.Sverige bör, enligt motionärerna, med sina många och långa biståndsrelateraderelationer med de inblandade staterna på ett mer aktivt sätt kunna fungera somen konstruktiv brobyggare, bl.a. genom sin position i Global Water Partnership.Småföretagande är en sektor som riskerar att drabbas mest vid avregleringar iekonomin. Viktigt bör därför vara att genom bistånd och investeringar stödjaregional och lokal handel under mer organiserade former (yrkande 8).Kristdemokraterna har länge hävdat att tillskapandet en mer strukturellsmåföretagarverksamhet är en nödvändighet för att dels skapa arbetstillfällen,dels generera skatteintäkter. Trots avsaknaden av bistånd och investeringartill småföretagarverksamhet har i de flesta länderna en informell marknad växtupp och blivit helt avgörande för många afrikaners existens och möjlighet tillett drägligt liv. I yrkande 9 begärs att utnyttjar den svenskaresursbasens erfarenhet och kompetens med inriktning på småföretagarverksamhet.I motion U35 (kd) behandlas relativt utförligt Multilateral Agreement onInvestment (). Detta är ett investeringsskyddsavtal som förhandlas fram avOECD-länderna men som får stor betydelse även för utvecklingsländerna. Iskrivelsen anges, påpekar motionärerna, att verkar för att ett sådantavtal skall komma till stånd. Motionärerna finner det dock anmärkningsvärt å ena sidan talar om ett partnerskap där parterna skall vara jämbördiga,men å andra sidan förespråkar ett avtal som får oerhörda konsekvenser för enpart - utvecklingsländerna - men som inte alls erbjuder denna part någotinflytande över avtalets utformning. måste verka för att ett globaltregelverk för investeringar utvecklas i enlighet med de principer och mål omdemokratifrämjande, respekt för mänskliga rättigheter, miljöskydd m.m. somskall gälla i övrigt för den svenska Afrikapolitiken.För att utländska investerare i högre grad skall söka sig till krävstydliga riktlinjer och regler för deras placeringar. Ett multilateraltinvesteringsavtal är därför angeläget. Att länder som i mycket hög grad kommeratt påverkas av avtalet bara ges möjlighet att acceptera avtalet i sin helheteller ej, och alltså inte kan påverka dess innehåll, är däremot oacceptabelt.Att flytta förhandlingarna till WTO skulle öka möjligheterna till insyn ochpåverkan, men även där dominerar klart.När det gäller innehållet framgår tydligt, anser motionärerna, att det ärinvesterarnas rättigheter som skall skyddas. Detta inskränker klartregeringarnas möjligheter att främja lokal produktion. Det är också oklart ivilken mån avtalet beaktar andra ingångna internationella avtal ochkonventioner, till exempel på miljöområdet, och om vilket avtal som skall gällavid konflikt. Slutligen innebär avtalet att de länder som skriver under binderupp sig för en mycket lång tidsperiod.Motionärerna ser alltså många frågetecken och tveksamheter med MAI-avtalet.Deras slutsats blir att det krävs ett bättre underlag för beslut, lämpligen iform av konsekvensutredningar som belyser de olika aspekter som nämnts ovan.Sverige bör även verka för att sådana utredningar sker på internationell nivå,vilket i sin tur förutsätter att man verkar för förlängda internationellaförhandlingar och ett senarelagt beslutsdatum. Försiktighetsprincipen böralltså tillämpas, liksom största möjliga öppenhet och insyn både för riksdagoch för allmänheten.I yrkande 10 begärs att som sin mening ger regeringen till kännavad ovan anförts om MAI.En av de absolut viktigaste aktörerna i utvecklingsarbetet i ärVärldsbanken.En fråga som diskuterats mycket är ansvarsfördelningen ochsamordningen mellan , och Riksbankenavseende den svenska policyn gentemot IMF och Världsbanken.Enligt motionärernas uppfattning bör ansvaret för den svenska politikenvisavi , IMF och de regionala utvecklingsbankerna ligga hos detdepartement som har det finansiella ansvaret och den största kompetensenbeträffande biståndssamarbete, nämligen hos Utrikesdepartementet.En bättre samordning och koordinering av det svenska inflytandet bör ledatill ett mer effektivt bistånd kanaliserat via , IMF och deregionala utvecklingsbankerna. Detta är av särskild vikt vad gäller den svenskaframtida Afrikapolitiken eftersom kommer att vara den största mottagarenav globalt såväl som svenskt bistånd under en överskådlig framtid. I yrkande 11begärs mot denna bakgrund att skall ansvara för densvenska policyn gentemot , IMF och de regionalautvecklingsbankerna.Kvinnor i bär en större börda än på många andra håll i världen.Emellertid är deras inflytande på samhällsutvecklingen med få undantag starktbegränsat. Avsaknaden av en egen social och ekonomisk plattform leder alltförofta till att kvinnor inte kan fullfölja sin utbildning, engagera sig iarbetslivet och därmed skapa en egen ekonomisk bas.Ett mycket intressant och lyckat landsbygdsprojekt i är GrameenBank som ger krediter till fattiga människor. Projektet är framgångsrikt ochhar bidragit till att låntagarna - är kvinnor - fått säkrareinkomster och en bättre levnadssituation. Möjligheter att starta liknandeprojekt i bör enligt motionärernas mening prövas (yrkande 12).Skrivelsen påpekar att ?partnerskap bör ses som ett förhållningssätt i ettsamarbete som bygger på gemensam värdegrund och ömsesidigt förtroende?. Ett avde områden i som gått igenom en våldsam kris är Stora sjöregionen.Sedan många årtionden har ett humanitärt arbete bedrivits både i provinsenKivu, i östra , i och i svensk och norsk missions regi.Under senare år har många olika projekt understötts av Sida och även av norskabiståndsorganisationer. Detta långsiktiga arbete har med all säkerhet varitförtroendeskapande.Vanliga människor, kvinnor, ungdomar och män borde inspireras att samlas ismå grupper i sina byar för att tala försoningens språk med varandra. För attdetta skall kunna ske behövs en strukturerad insats under sakkunnig ochoberoende ledning. Här skulle, enligt vår mening, tillsammans med Norgekunna spela en roll i partnerskap med för ett försoningsarbete på detlokala planet, tack vare det förtroende som byggts upp. Ett sådant arbete, däralla skulle kunna delta, har förutsättningar att utveckla demokratin inifrånoch göra det möjligt för kvinnor och män från de olika folkgrupperna att varamed på samma villkor. Dessa erfarenheter skulle sedan kunna användas i detfortsatta samhällsbygget.I bästa fall skulle en liknande modell vara användbar också i och iKivu. Även där har och genom mångåriga insatser ett grundmuratförtroende. Motionärerna anser att förutsättningarna för en freds- ochförsoningsinsats av detta slag till att börja med i med medverkan avSverige och bör undersökas.I yrkande 13 föreslås att , på sätt som ovan anförts, bör verka förett försoningsarbete på det lokala planet i Stora sjöregionen.Utgångspunkten för kommittémotion U36 (fp) är att demokrati är detenda styrelseskick värdigt för människor att leva i. Demokratisering är, enligtmotionärerna, helt avgörande om skall ha en chans att häva sig upp urfattigdomen. Det är endast i ett demokratiskt system som de fattigaste har enmöjlighet att göra sin röst hörd. Att tala om att fattigdomsbekämpning skallprioriteras och med detta antyda att krav på demokratisering ellerdemokratiska framsteg skall nedtonas är en självmotsägelse. Även en svagdemokrati är, sägs det i motionen, ett första steg mot en effektivfattigdomsbekämpning. Detta synsätt måste genomsyra all svensk biståndspolitik(yrkande 1).Folkpartiet anser att bristande tilltro till den afrikanska demokratinsmöjligheter kan anas i regeringens skrivelse. I yrkande 2 framhålls att det ären huvuduppgift för att arbeta för fria val, parlamentarism ochflerpartisystem i utvecklingsbiståndet till Afrika.I motionen understyrks att flerpartisystem är en förutsättning för attmedborgarna skall ha ett fritt val. Inte minst på grund av de speciella problemsom har visat sig vid införandet av flerpartisystem i framstår det somen huvuduppgift för att arbeta för förståelse av flerpartisystemetsgrundläggande funktionsmönster.De politiska partierna kan spela en viktig roll i det nya partnerskap som nuskall byggas upp med . I ett samordnat samarbete ingår förståelsen avflerpartisystemets funktionssätt och i detta sammanhang bör de svenskapolitiska partierna ha en given plats (yrkande 3).Motionärerna delar regeringens bedömning av den vikt det civila samhället harför demokratin. De enskilda organisationer som finns på den afrikanskakontinenten är emellertid mycket bräckliga. Ett ökat fokus i biståndsgivningenmåste därför ligga på institutionalisering av mottagarorganisationerna.Organisationerna måste stå så starka att de inte är beroende av en person elleren liten grupp av människor, och de måste få en egen inneboende kraft. Fördetta krävs ett professionellt och målinriktat arbete av personer som ärspecialiserade på strategiskt tänkande och organisationsuppbyggnad (yrkande 4).Skydd för fria och väl fungerande medier är, enligt motionärerna, en viktigbeståndsdel i en rättsstat. Mediernas roll i de nya demokratierna blir sombevakare av dem som utöver makten. Denna bevakning måste ske under ansvar, mendetta har inte alltid fungerat. I de flesta av stater måste pressetikenutvecklas.Att tidningar får skriva vad de vill, att materialet kan tryckas ochdistribueras, att radio och TV-program kan produceras och sändas är en viktiguppgift för biståndsgivare att tillse. Det är dock ett minerat område eftersomen så stor del av afrikanska medier är uppbunden till olika intressen.Biståndsgivning till olika medier bör därför i hög grad ske genom enskildaorganisationer i är speciellt så till vida att det vänder sig till en yrkesgrupp,vars hela roll är att vara självständig och oberoende. Bistånd till olikamedier bör därför ges i nära samverkan med svenska medier. Är det endagstidning man vill stödja bör även en svensk dagstidning vara inblandad. Detär naturligtvis svårt att få tidningar att driva egna projekt, men med ensvensk, enskild organisation som organisatör anser sig motionärerna veta attdet är möjligt. I yrkande 5 hemställer de att utformningen av stödet tillmedierna utformas på sätt som ovan angivits.Biståndsnivån är viktig och kan inte ännu ersättas av handel, men endastgenom att integreras i världsekonomin kan , enligt motionärerna, ha enchans att bygga upp sin ekonomi. måste inför arbetet med ett nyttbiståndsavtal mellan EU och AVS-länderna med kraft verka för att allahandelshinder gentemot den europeiska marknaden försvinner. Regeringen sägersig vilja verka för att alla de minst utvecklade länderna skall erbjudastullfrihet för samtliga varor. Detta är, sägs det i motionen, mycket positivt.I yrkande 6 begärs en redovisning för om hur förslaget om tullfrihetför samtliga varor från de minst utvecklade länderna har mottagits.Parollen trade not aid hörs ofta. Tanken är att utvecklingsländerna skall fåi gång sin handel och på så sätt komma ifrån biståndsberoendet. Denna tanke är,enligt motionärerna, riktig men helt utopisk eftersom de ekonomiskavillkoren är alltför dåliga för detta. Det största av dessa problem utgörskuldbördan som många har att bära på.Även om biståndsnivån måste höjas är det viktigt i allt biståndsarbete atthålla avvecklingsperspektivet levande och skapa förutsättningar för biståndetsavveckling och övergång i andra former av samarbete. Partnerskapet kan ledatill mera effektivt bistånd. Motionärerna noterar att regeringen förordar enliknande politik som tidigare framfört för att förbättra biståndettill , nämligen åtgärder för att komma ur skuldkrisen, för att stärkademokratin och effektivisera statsinstitutionerna samt för att skapa enmakroekonomisk omgivning som ger förutsättningar för ekonomisk utveckling. Omdessa åtgärder, med hänsyn tagen till miljön och kvinnornas situation, kan skei partnerskap har, enligt motionen, ett stort steg tagits mot ett betydligtbättre bistånd.I yrkande 7 krävs att som sin mening ger regeringen till känna vadsom ovan anförts om metoder för att stävja biståndsberoendet.Mot bakgrund av en diskussion om strukturella reformer ochstrukturanpassningsprogram tar i sin partimotion U37 (v) uppfrågan om jämlikhet och ekonomisk stabilisering.Motionärerna anser, i likhet med regeringen, att de ekonomiska reformerna iframtiden måste utformas så att de svarar mot de institutionella, sociala ochkulturella förhållanden som råder i olika . Emellertidifrågasätter de regeringens syn på ordningsföljden när det gäller reformerna.Regeringen talar, sägs det i motionen, om en första omgång av reformer, somsyftar till låg inflation, realistiska växelkurser m.m., och som tidsmässigtskall föregå en andra omgång reformer. Åberopande erfarenheter från olika delarav världen, liksom aktuell forskning, menar motionärerna att en politik sominnebär social jämlikhet och jämlikhet när det gäller produktiva resurser måstekomma åtminstone som den ekonomiska stabiliseringen genomförs. Detsistnämnda vill de, enligt yrkande 1, ge regeringen till känna.Mot bakgrund av vad som kan utläsas ur skrivelsen anser sig motionärernakunna spåra att olika delar av statsförvaltningen gjort sina analyser var försig vad gäller samma frågekomplex. Detta är olyckligt och regeringen bör,enligt yrkande 2, stärka samordningen och samarbetet mellanUtrikesdepartementet, och när det gäller densvenska politiken gentemot och anser att skuldkrisen är en frukt av en kolonialistisk ochimperialistisk världsordning och ytterst en absurditet. Partiet delar därförregeringens uppfattning att skuldkrisen måste lösas. Om som landställer sig bakom 2000 skulle det, enligt motionärerna, vara enbetydelsefull markering gentemot de stora kreditgivarna. I yrkande 3 krävs attSverige på det internationella planet verkar för skuld-avskrivningar som går längre än HIPC-initiativet (Heavily Indebted PoorCountries).I yrkande 4 anförs att något direkt samband mellan ökad handel och ökatvälstånd inte kan påvisas trots att man haft frihandel under de senasteårtiondena. som världshandeln ökat kraftigt har klyftorna mellan rika och fattiga förstärkts.I utredningen med betonades behovet i vissa fall av skydd förde afrikanska ländernas ekonomier, i första hand beträffandelivsmedelsproduktion. Någon diskussion kring detta finns inte med i regeringensskrivelse, vilket måste anses anmärkningsvärt. Det är uppenbart att det i endel fall är nödvändigt att acceptera ett visst skydd när det gäller ömtåligaoch bräckliga ekonomier i och tredje världen i övrigt. Detta villVänsterpartiet att ger regeringen till känna.Motionärerna konstaterar att ett krav på skydd av inhemsklivsmedelsproduktion och ömtåliga ekonomier strider mot frihandelsdoktrinen,som utgår från att frånvaron av subventioner och handelshinder skall lösavärldsekonomins framtidsproblem.Frihandelsdoktrinen har emellertid en rad svagheter och beaktar bl.a. inteatt större delen av den växande världshandeln sker internt inom trans-nationella företag och inte på den fria marknaden.För att skapa positiva yttre förutsättningar för ekonomisk utveckling förAfrika kan i vissa fall nya initiativ i utvecklingsländerna behöva skyddas motojämlik extern konkurrens.