bet · GL01SoU12 · 1998-03-12 00:00:00 — Genom attföreskriva att erbjudandet skall ske innan åtgärden får utföras blir det engaranti för att alla som kommer att genomgå abort också erhåller möjlighet tillstödsamtal. Skyldigheten att erbjuda stödsamtal regleras så att säga indirekt.Av sjukvårdshuvudmännens allmänna ansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) torde följa att de är skyldiga att erbjuda sådant stödsamtal om detinte gjorts av någon annan (t.ex. en privat vårdgivare). Den som skall utföraingreppet är ansvarig för att det kontrolleras att ett erbjudande lämnats.Detta får till konsekvens att den inrättning där åtgärden skall utföras ocksåmåste erbjuda stödsamtal om det inte gjorts tidigare för att kunna utföraåtgärden. Någon risk för att havandeskapet avbryts utan att kvinnan har fåttmöjlighet till stödsamtal föreligger således inte. Utskottet förordar förslageti propositionen till ändrad lydelse av paragrafen.I propositionen föreslås att bestämmelsen i 6 § första stycket om avbrytandeav havandeskap på grund av allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa ifortsättningen inte skall benämnas abort. Detta markerar att fostret skallräddas till livet om det är livsdugligt. Någon ändring i sak har inte varitavsedd. För att understryka denna markering och för att förhindra missförståndföreslås i propositionen även att undantaget från bestämmelsen i 3 § andrastycket om att abort inte får utföras om fostret är livsdugligt skall ersättasmed annan lydelse som omfattar även avbrytande av havandeskap då fostret kanantas vara livsdugligt. I propositionen föreslås att ?oavsett havandeskapetslängd? skall omfatta även de fall där fostret kan antas vara livsdugligt.Lagrådet har föreslagit en annan lösning som anger att Socialstyrelsenstillstånd i aktuella fall endast är nödvändigt efter 18:e havandeskapsveckanoch att tillstånd får ges oavsett hur långt havandeskapet framskridit.Lagrådets förslag innebär att kvinnan före 18:e havandeskapsveckan är hänvisadtill att begära abort även om hennes vilja att avbryta havandeskapet endastberor på att hennes egen hälsa är i allvarlig fara. Utskottet förordarLagrådets förslag till ändrad lydelse av 6 § första stycket.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1994/95:334).Socialstyrelsen har givit ut Allmänna råd om information om fosterdiagnostik,SOSFS 1997:20.I råden anförs bl.a. följande (s. 4-6 delvis).Information till gravida kvinnor som inte har ökad risk för fosterskadaGravida kvinnor som inte har ökad risk för fosterskada bör erbjudas en allmänöversiktlig information.Informationen bör erbjudas både kvinnan och mannen via mödrahälsovården.Utöver muntlig information bör även skriftlig information ges. Informationenlämnas i början av graviditeten av barnmorska och läkare. Om kvinnan önskarytterligare information, bör hon ha möjlighet att rådgöra med läkare som harsärskild kunskap om fosterdiagnostik.Den allmänna informationen bör omfatta en beskrivning avultraljudsundersökning samt en översiktlig information om övrigfosterdiagnostik. Informationen bör utformas i samarbete mellan ansvarigaläkare för mödrahälsovård, ultraljudsdiagnostik, provtagning förfosterdiagnostik och klinisk genetik.Fosterdiagnostik med ultraljudInformation om ultraljudsundersökningen bör beskriva den undersökning förberäkning av graviditetslängd och diagnos av flerbörd som rutinmässigt erbjudsföre graviditetsvecka 20. Bedömningen av fostrets anatomi i samband med dennaundersökning görs i varierande omfattning, varför informationen får anpassastill rutinerna vid aktuell ultraljudsenhet. Det bör framgå att avvikelser hosfostret kan upptäckas eller misstänkas även om undersökningen inte utförs i detsyftet, liksom att undersökningen inte kan garantera att alla eventuellaavvikelser hos fostret upptäcks. Det bör också framgå att könsbestämning integörs vid undersökningen. Kvinnans samtycke till eller beslut att avstå frånundersökningen dokumenteras i journalen.Information till kvinnor med ökad risk för fosterskadaGravida kvinnor kan på grund av ålder eller andra riskfaktorer ha ökad risk attföda barn med kromosomavvikelse. Likaså kan kvinnor som tidigare fött barn medärftlig funktionsstörning eller som är bärare av anlag för en svår ärftligsjukdom ha en ökad risk för fosterskada. Riskfaktorer för sådan sjukdom kanupptäckas genom fosterdiagnostik.Kvinnor som hör till dessa riskgrupper bör därför erbjudas en mer ingåendeinformation med individuell riskavvägning inför ställningstagandet att genomgåeller avstå från fosterdiagnostik. Ärftliga förhållanden i familjen börsärskilt beaktas. Ärftliga sjukdomar innebär ofta en ökad risk för foster-skador och nyare molekylärgenetiska metoder har ökat möjligheterna att genomfosterdiagnostik diagnostisera sådana allvarliga sjukdomar.Informationen bör ges av läkare som är väl insatt i fosterdiagnostik och börinnehålla information om den eller de metoder för fosterdiagnostik som ärtillämpbara med utgångspunkt från vilken riskgrupp kvinnan tillhör. Vid behovbör föräldrarna få vägledning av klinisk genetiker.För att ge information om fosterdiagnostik krävs stor lyhördhet. Det krävsockså kunskap om den aktuella skadan eller sjukdomen och vilka framtidakonsekvenser denna kan få för barnet och för familjen. Förutom kliniskgenetiker bör medverkan av övriga personalkategorier såsom barnläkare, kuratoroch psykolog övervägas. Vid konstaterad eller misstänkt fosterskada ärföräldrarnas behov av kvalificerat stöd stort. De enheter som utförfosterdiagnostik, såväl ultraljud som övrig diagnostik, bör ha rutiner ochberedskap för ett sådant omhändertagande.Kvinnans rätt att avstå från fosterdiagnostikKvinnan bör alltid informeras om att hon har rätt att avstå frånfosterdiagnostik. Informationen bör också omfatta de medicinska förutsättningarsom gäller för att få genomgå olika diagnostiska undersökningar. Attinformationen uppfattats bör kontrolleras och dokumenteras. Informationen börges på ett sådant sätt att kvinnans beslut att genomgå eller avstå frånfosterdiagnostik är helt hennes eget.Medicinsk indikation för fosterdiagnostikVid alla graviditeter kan finnas en viss risk för fosterskada. Det är denansvarige läkaren som har att bedöma om den information som kan erhållas vid enundersökning står i rimlig proportion till ingreppets risker.Anledning att erbjuda fosterdiagnostik föreligger om risken för fosterskadabedöms som ökad och denna skada kan upptäckas med fosterdiagnostik. Även idessa fall avgör kvinnan i samråd med läkare om hon skall genomgå erbjudenfosterdiagnostik.Uttalad oro för att få ett kromosomskadat barn kan utgöra en anledning tillfosterdiagnostik även om kvinnan inte tillhör någon riskgrupp. Fastän någonstatistiskt ökad risk inte föreligger kan upplevelsen av risken ändå vara såstark att kvinnan, trots information, önskar genomgå fosterdiagnostik.Behandlande läkare får då individuellt bedöma kvinnans oro i förhållande tillingreppets risker.ScreeningRutinmässig screeningundersökning kan ifrågasättas av olika skäl och börundvikas i samband med fosterdiagnostik. De negativa effekterna av falsktpositiva och falskt negativa värden har stor betydelse. Till detta kommer denrisk för skada som rutinmässig fosterdiagnostik kan orsaka genom att utsätta deblivande föräldrarna för onödig oro.Ställningstagandet till fosterdiagnostik bör vara ett individuellt val efterinformation. När det gäller screeningundersökningar kan det finnas risk attförutsättningarna för kvinnans valfrihet i praktiken försvagas. Det kan varasvårt att tacka nej till en undersökning som man erbjuds eller kallas till.Ultraljudsundersökning erbjuds alla gravida i början av graviditetenoch är i det avseendet att betrakta som en screeningundersökning.Undersökningen infördes rutinmässigt för att få en säkrare bestämning avgraviditetslängd och upptäckt av flerbörd. har undersökningen fått enökad betydelse för upptäckt av missbildningar. Vid rutinmässigt erbjudande avultraljudsundersökning till alla gravida är det därför en förutsättning att enväl anpassad information ges om vad undersökningen innebär och om möjlighet attavstå från undersökningen.Information om bifyndKvinnan har rätt att få del av all information som kommer fram vidfosterdiagnostik, även sådan som inte eftersöks vid undersökningen. Uppgiftersom saknar betydelse för hälsotillståndet, t.ex. fostrets kön, bör lämnasenbart om kvinnan särskilt begär det.Statens medicinsk-etiska råd har tillsatts av regeringen med uppgift att belysamedicinsk-etiska frågor ur ett övergripande samhällsperspektiv. Rådet skallbevaka och diskutera den medicinska forskning, diagnostik och behandling som ärsärskilt känslig för den mänskliga integriteten och som kan vara etthot mot människovärdet. Rådet skall i dessa frågor också fungera som en länkmellan vetenskap, folkopinion och politiker.Synpunkter på olika frågeställningar kring assisterad befruktning har påregeringens uppdrag beretts av och redovisats i enrapport i april 1995.En proposition om genetisk integritet har aviserats till maj 1998.Utskottets bedömningUtskottet anser det mycket angeläget att antalet aborter minskar. För attåstadkomma en minskning måste arbetet på att stärka och förbättra deförebyggande insatserna fortsätta. och Folkhälsoinstitutetarbetar också aktivt på området. Något initiativ från sida behövsinte enligt utskottet. Motionerna So302 (kd) yrkande 9, So305 (c) yrkande 10och So347 (kd) yrkandena 9, 14 och 16 avstyrks.Frågor om information om fosterdiagnostik behandlade utskottet i betänkande1994/95:SoU18 med anledning av proposition 1994/95:142 med förslag omriktlinjer för fosterdiagnostik. Mot bakgrund av den snabba utvecklingen inombl.a. fosterdiagnostiken ansåg utskottet att det kunde finnas skäl attytterligare överväga frågan om det bör finnas begränsningar när det gäller deninformation som bör lämnas ut till den gravida kvinnan. Utskottet ansåg sig dåinte ha tillräckligt underlag för att ta ställning till förslaget om införandeav en tidsgräns för utlämnande av information om fostrets kön eftersom fråganberörde centrala etiska frågor och integritetsfrågor. Utskottet konstateradevidare att det ingår i uppdrag att följautvecklingen på det medicinsk-etiska området och ge regeringen och därmed ävenriksdagen råd om huruvida ny kunskap och nya metoder inom medicinen medförbehov av t.ex. lagändringar. gav ut Allmänna råd ominformation om fosterdiagnostik.Utskottet kan konstatera att fortlöpande följerutvecklingen på det medicinsk-etiska området. Något initiativ från riksdagenbehövs inte. Utskottet avstyrker motionerna So267 (m, kd) yrkande 7, So286 (v),So305 (c) yrkande 11 och So347 (kd) yrkande 5.Innan abort utförs skall kvinnan erbjudas stödsamtal. Syftet med ett stödsamtalär att hjälpa kvinnan att själv fatta beslut om huruvida hon skall genomgåabort eller inte. Kvinnan/föräldraparet skall även erbjudas stödsamtal eftergenomgången abort. Ansvaret för utformningen av stödsamtalet åliggersjukvårdshuvudmännen. omarbetar Allmänna råd omtillämpningen av abortlagen. Enligt uppgift gäller omarbetningen bl.a.avsnittet om stödsamtal/kuratorssamtal. Något initiativ från behövsinte med anledning av motionerna So205 (m) yrkande 2, So267 (m, kd) yrkande 2och 3 samt So347 (kd) yrkandena 12 och 13.Utskottet vidhåller sin uppfattning att det inte finns någon anledning attbegränsa rätten till abort eller att nu se över abortlagstiftningen.Socialstyrelsen omarbetar de allmänna råden på området.Motionerna So205 (m) yrkande 1, So267 (m, kd) yrkandena 1, 4 och 6 samt So347(kd) yrkandena 10 och 11 berörs i vart fall i någon mån av den omarbetningen.Motionsyrkandena avstyrks.De frågor som tas upp i motionerna So267 (m, kd) yrkande 5 och So347 (kd)yrkande 3 faller inom ramen för uppdrag. Rådetlämnade sina synpunkter på vissa frågor i samband med befruktningutanför kroppen. bör inte föregripa regeringens kommande förslag påområdet. Motionerna avstyrks därför.Organdonation, m.m.I motion So347 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande tillregeringen vad i motionen anförts om organdonation och aktivt samtycke (yrkande17). Motionärerna anför att en fråga som varit föremål för omfattandediskussioner och överväganden är vem som skall få bestämma om organ får tastill vara eller inte. De flesta anser att det är bäst om varje individ undersitt liv själv ger uttryck för sin vilja - eller tveksamhet inför - att blidonator. Då blir frågan sällan ett problem för de anhöriga, heter det imotionen. Huvudprincipen måste enligt motionärerna vara aktivt samtycke frångivaren. Om det blir allt vanligare med personliga beslut om organdonationerkommer det också att uppfattas som naturligt att till en avlidens närståendeställa frågan om hur personen ställde sig till att bli donator av organ. Iyrkande 18 begärs ett tillkännagivande om uppgiftslämnande tillorgandonationsregistret. Motionärerna anser att stat, landsting eller kommuneraktivt bör informera om organdonation vid de tillfällen då människor naturligthar kontakt med vissa myndigheter. Sådana tillfällen kan enligt motionärernavara mönstring inför värnplikt, utfärdande av körkort, besök vidhälsomottagningar etc. Vid sådana tillfällen skulle den enskilde erbjudas attlämna uppgifter till organdonationsregistret. Det skulle enligt motionärernaunderlätta för många att på detta sätt ge sin åsikt till känna. I yrkande 19begärs ett tillkännagivande till regeringen om donationskort. Motionärernaanser att den vilja till organdonation som den enskilde lämnar tillorgandonationsregistret skulle - förutom i registret - dokumenteras på ettdonationskort. Även i detta sammanhang är det viktigt att lyfta fram behovet avinformation och utbildning, heter det i motionen.I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om aktivdödshjälp. Motionärerna anser att kraven på eutanasi med skärpa måstemotarbetas. De (kraven) uttrycker en cynism inför människovärdet och uttryckerofta ett starkt nyttotänkande.Tidigare behandling m.m.I betänkande 1997/98:SoU2 Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor ()behandlade utskottet bl.a. ett yrkande om att all transplantationsverksamhetskall bygga på aktivt samtycke från donatorn. I betänkandet (s. 65-69)redovisas en hel del från transplantationslagens tillkomst samt arbete medinformation om organdonation, donationskort bl.a. varför utskottet hänvisardärtill.När det gäller eutanasi har den frågan berörts i dir. 1997:147 Vård ilivets slutskede. På s. 5 i direktiven anförs följande.Dödshjälp, eller eutanasi, innebär att en läkare avsiktligt avslutar enpatients liv på dennes begäran. Enligt svensk lag är eutanasi förbjuden. Densom berövar en annan människa livet gör sig skyldig till mord eller dråp, ävenom det sker på den dödades begäran.En förklaring till det ökade intresset för eutanasi kan vara patienternaskrav på ökad autonomi, inkluderande rätten att avsluta sitt liv. Men rätten attbestämma är, som sagts, inte absolut när det gäller vårdinsatser.Läkarens uppgift är att värna liv. Om dödshjälp skulle legaliseras skulle detkunna leda till att människors tillit till hälso- och sjukvården och desspersonal hotades. En legalisering av dödshjälp skulle också ge skrämmandesignaler till de många som vill leva trots svår sjukdom.En önskan om hjälp att dö kan vara ett uttryck för att människor i livetsslutskede inte blir befriade från smärta och plågor på det sätt som hade varitönskvärt. Det måste därför stå helt klart att brister i vården inte skallkompenseras genom att läkare får rätt att ge dödshjälp utan genom att denpalliativa vården utvecklas och förbättras och kommer dem till del som harbehov av den. Antalet fall där god palliativ vård inte skulle ge tillräckligeffekt är, enligt många bedömare, synnerligen litet. Om dödshjälp skulletillåtas, skulle ett visst antal människor kunna komma att få dödshjälp trotsatt de inte uttryckligen begärt det. Därtill kommer att många skulle kunnakänna oro för att dödshjälp tillgrips på ett otillbörligt sätt.Frågan om dödshjälp skall således inte behandlas av kommittén.Utskottets bedömningBestämmelser om krav på samtycke för ingrepp på en avliden människa förtransplantationsändamål finns i lagen om transplantation m.m. (1995:831). Istor enighet antog lagen (prop. 1994/95:148, SoU21, rskr.381). Utskottet har inte ändrat uppfattning när det gäller kravet på samtyckevid ingrepp på en avliden person för transplantationsändamål. Motion So347 (kd)yrkande 17 är i huvudsak tillgodosedd och avstyrks därför. Vid ett partillfällen har regeringen avsatt extra medel till dispositionför informationsinsatser, produktion och distribution av donationskort m.m.Yrkandena 18 och 19 är därmed i huvudsak tillgodosedda och avstyrks därför.I de beslutade direktiven om vård i livets slutskede har regeringenklart markerat att den är helt emot att legalisera dödshjälp. behöverinte ta något initiativ med anledning av yrkande 20, vilket därmed avstyrks.XenotransplantationerI motion So319 av och () begärs att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om dels förbud motxenotransplantation på människa (yrkande 1), dels nationella riktlinjer förforskning om organöverföring mellan arter (yrkande 2), dels förstärkning av detsjukdomsförebyggande arbetet inom hälsovården för att minska behovet avtransplantationer (yrkande 3). Motionärerna anför att det är brist på organ förtransplantationer. Därför har läkarvetenskapen i förbund medläkemedelsindustrin börjat med att ta organ från djur i syfte att sätta inorganen hos människor. Förfarandet är förknippat med ett flertal allvarligarisker beträffande bl.a. endogena retrovirus. Motionärerna anser att allvarligafolkhälsoproblem är möjliga att förutse om xenotransplantation på människatillåts. Därför bör verksamheten förbjudas. Samhällsinsatserna bör i ställetläggas på att förebygga skador som skulle kunna fordra transplantationer, heterdet i motionen.Pågående arbete m.m.I finns inte något regelverk för xenotransplantationer.Transplantationslagen (1995:831) omfattar inte transplantation av organ fråndjur till människa.Regeringen beslutade direktiv (dir. 1997:44) för en kommitté meduppdrag att bedöma etiska, medicinska, juridiska och djurskyddsmässiga aspekterav överföring av organ, vävnad eller celler från djur till människa. Kommitténskall ha avslutat sitt arbete senast den 1 juni 1998.Utskottets bedömningDe frågor som tas upp i motion So319 (mp) omfattas av direktiven för kommitténom överföring av organ och vävnad från djur till människa som skall avslutasitt arbete . bör inte föregripa regeringenskommande förslag på området. Motionen avstyrks därför.Genetiska test m.m.I motionerna So229 av () och So347 av . (kd) yrkandena 6 och 7 begärs tillkännagivanden om genetiska test.I motion So229 (fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om en parlamentarisk utredning om medicinska och genetiskatest. Motionären anför bl.a. följande.Såväl drogtester som gentester i arbetslivet kräver ingående etisk analysför att besvara frågan om de är berättigade. Man måste analysera vems intressensom gynnas alternativt hotas vid val av tillgängliga alternativ. Man måste seom andra metoder än tester kan användas för att skapa en drogfri arbetsplats.Man måste se om arbetsmiljön kan förändras så att den passar alla. Det finnsenligt motionären en rad frågor som är kopplade till ett eventuellt förbud förarbetsgivare och försäkringsbolag att efterfråga genetisk information. Vilkaändringar krävs i en del andra lagar såsom försäkringsavtalslagen,arbetsmiljölagen och eventuellt också sekretesslagen och patientjournallagen?Vad skall man göra med information till anhöriga som berörs av en påvisadgenförändring? Hur garanterar man kvaliteten hos testlaboratorierna? Behovet avmedicinska undersökningar och gentester samt den enskildes och allmänhetensbehov av skydd är enligt motionären exempel på etiska problem av klassiskt slagdär svaret måste baseras på kunskap och värderingar och på en analys av vem somhar nytta av och vem som löper risk med en viss undersökning. Motionären anseratt frågan om medicinska och genetiska tester inrymmer så många och svåraetiska ställningstaganden att den måste bli föremål för en parlamentariskutredning.I motion So347 (kd) yrkandena 6 och 7 begärs tillkännagivanden om delsgenetiska test för vuxna, dels genetisk integritet och sekretess. Motionärernaanför att en utveckling pågår mot att rutintest för alltfler och alltmer kom-plexa egenskaper kommer att kunna göras allt enklare och snabbare. Det finnssvårigheter i hur informationen ska tolkas och värderas. Vidare finns ett gapmellan möjligheten att diagnostisera och att kunna ge någon konkret hjälp.Kunskapen om ett visst anlag kan i vissa fall ge en oro och ett ansvar som ärmer livsbegränsande än riskerna i sig. Enligt motionärerna finns det ocksåpotentiella fördelar. En sjukdom kan kanske förebyggas eller vissa sjukdomarsdebut fördröjas genom livsstilsförändringar eller medicinering. Är testernamotiverade i dessa fall, men inte annars? Skall det vara upp till varje individatt välja eller ska gemensamma demokratiska beslut fattas om att sätta gränser?Vem som skall ha rätt till den information genetiska test kan ge är emellertiden fråga som uppstår, heter det i motionen. Ju mer kunskap som ges om denmänskliga arvsmassan, desto större intresse kommer det att finnas från olikahåll för att utnyttja kunskapen, och desto större makt att vinna för den somhar tillgång till denna information om andra människor. All otillbörliganvändning bör därför enligt motionärerna förebyggas med kraftfull lagstiftningom hur, när och vilka som skall ha tillgång till informationen. Lagar somhindrar tredje part från att ta del av ett gentest behövs i enligtmotionärerna. Eftersom varken företag eller försäkringsbolag är några?välgörenhetsinrättningar? krävs politisk styrning på detta område heter det imotionen.I motionerna Jo543 av m.fl. (v) yrkande 6 och So347 av ChatrinePålsson m.fl. (kd) yrkande 8 begärs tillkännagivanden om genterapi påkönsceller.I motion Jo543 (v) anförs att det rent teoretiskt är möjligt att förändraarvsmassan hos människor. kan det komma att finnasmöjlighet att beställa både utseende och egenskaper på våra barn. I ljuset avden debatt som pågår om tvångssterilisering anser motionärerna att varje försökatt förädla människor genom att ta bort vissa anlag eller lägga till andramåste avvisas.I motion So347 (kd) yrkande 8 begärs att frågan om genterapi på könscellerfortsättningsvis bör regleras i lag.I två motionsyrkanden, So347 av m.fl. (kd) yrkande 4 och So265av Skånberg och (kd, mp) begärs tillkännagivanden om förbud motkloning av mänskliga celler.Tidigare behandling har i rapporten befruktning ()behandlat bl.a. frågan om kloning av mänskliga, befruktade ägg (s. 51 f.).Rådet anser att kloning av befruktade ägg genom celldelning skall förbjudasom syftet är att använda de framställda ?nya äggen? (klonen) för befruktning.Det genetiska sambandet skulle visserligen bevaras med denna metod men andraoch tyngre skäl talar emot att den skulle tillåtas. Rådet anför (s. 54):Tunga skäl är att riskerna för att de ?nya befruktade äggen? skadas underprocessen är otillräckligt kartlagda och att det finns andra väl beprövadetekniker att tillgå. Även om det finns kvinnor som endast kan producera ettfåtal ägg och där paret har en stark önskan att få ett barn med den egnagenetiska uppsättningen, är detta inte ett tillräckligt skäl för att tillåtametoden. Denna metod skulle öppna för tekniska förfaranden som i förlängningenkan få svåröverskådliga konsekvenser och utgöra ett hot mot människovärdet,bl.a. genom att utbytbara kopior skulle skapas genom tillvägagångssättet samtgenom den risk metoden innebär för en kommersialisering av livets uppkomst.Rådet har, mot bakgrund av att det är angeläget att inte begränsa forskningensmöjligheter, stannat för att forskning på klonade mänskliga ?ägg? (embryon) börvara tillåten före 14-dagarsgränsen. Ett oavvisligt krav är dock, enligt rådet,att de ?nya ägg? (embryon) som uppstår vid denna forskning skall förstörasefter försökens genomförande.