bet · GL01SoU22 · 1998-05-07 00:00:00 — Om framtiden skulle utvisaatt någon eller några yrkesgrupper bör åläggas en skyldighet att föra journalfår frågan övervägas på nytt, heter det i propositionen. I propositionenföreslås ändringar i 9 och 16 §§ patientjournallagen.MotionerI motion So37 av och () hemställs att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförts om att dels utöka gruppenlegitimerade yrkesutövare (yrkande 1), dels utöka gruppen med skyddadyrkestitel (yrkande 2). Motionärerna anser att regeringen inte bör ta hänsyntill antalet yrkesgrupper som kan komma i fråga för legitimation då det intefinns något sakligt skäl att medvetet begränsa antalet legitimeradeyrkesgrupper. Kvalitet och patientsäkerhet måste enligt motionärerna varaledstjärnor. Motionärerna ställer sig vidare frågande till varför endast en delav de legitimerade grupperna skall få sina yrkestitlar skyddade.I motion So38 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande omatt sjukhusingenjörerna bör tillhöra gruppen med legitimation (yrkande 2).Motionärerna anser att de bedömningskriterier som ligger till grund förlegitimationsrätten för sjukhusfysiker är lika de kriterier vad avserutbildning och ansvarsförhållanden som föreligger för sjukhusingenjörer. Isamma motion hemställs också att de biomedicinska analytikerna skall tillhöragruppen med legitimation (yrkande 4). Vidare hemställs om ett tillkännagivandeom flexibla och generösa övergångsbestämmelser för den som genomgåtthögskoleutbildning enligt tidigare gällande studieordning som är likställd mednu gällande utbildning (yrkande 7). Motionärerna anser att det gäller isynnerhet alla de som genomgått sjuksköterskeutbildning före år 1993.I motion So36 av m.fl. (m) hemställs att beslutar attaudionomer, biomedicinska analytiker, dietister och ortopedingenjörer skall hajournalföringsplikt i enlighet med vad som anförts i motionen. Motionärernaanser det väsentligt att alla yrkesgrupper som är verksamma inom hälso- ochsjukvården och som är legitimerade samt erhåller skyddad yrkestitel skall hasamma skyldighet att föra journal över patienter. Det är en trygghetsfråga ochen viktig signal till de nya yrkesgrupperna att de har samma ansvar som andraäldre yrkesgrupper att värna patientsäkerheten.BehörighetskommitténI Behörighetskommitténs betänkande SOU 1996:138 förs en diskussion ommedicintekniska ingenjörer (s. 350).Flera av de yrkesutövare kommittén studerat har lång utbildning ochyrkesgrupperna är specialiserade med betydande tekniska inslag. Det gällersärskilt medicintekniska ingenjörer och perfusionister. Tveklöst har dessayrkesutövares verksamhet betydelse för patientsäkerheten. De är dock tillnumerären små yrkesgrupper. Ingen av dessa yrkesgrupper finns heller i någonstörre utsträckning som enskilda yrkesutövare. Dessutom saknar framför allt demedicintekniska ingenjörerna i mycket stor utsträckning direktapatientkontakter.Ur patienternas och samhällets perspektiv torde det väsentliga vara att dessayrkesgruppers grundutbildning och vidareutbildning har hög kvalitet och att dentekniska utrustning yrkesgrupperna arbetar med är av god kvalitet. Kontrollenav detta kan emellertid också ske på annat sätt än genom legitimationen. Medhänsyn till den snabba tekniska utvecklingen på de områden där dessayrkesgrupper är verksamma är det viktigt att kontrollen av deras kunnande ochav den tekniska utrustningen sker regelbundet. Detta bör i första hand skegenom arbetsgivarens försorg. Kommittén har dessutom i avsnitt 9.5.4konstaterat att det finns möjligheter att kvalitetskontrollera ellerkvalitetsstämpla inte endast den tekniska utrustningen utan även enskildapersoner. Det kan ske genom s.k. certifiering. Även om denna verksamhet ännu äri sin linda anser kommittén att det kommer att finnasmöjligheter att låta externa kontrollorgan som t.ex. SWEDAC utforma och i egeneller annans regi utföra regelbundna kontroller av dessa yrkesgrupper påuppdrag av arbetsgivare eller yrkesgruppernas egna yrkesförbund. En sådanåterkommande kontroll torde få betydligt större effekt urpatientsäkerhetssynpunkt än en legitimation vars rättsverkningar oftastinträder först när ett missgrepp eller en olyckshändelse redan inträffat.Utskottets bedömningSedan lång tid utgör legitimationen det mest framträdande beviset på enyrkesutövares kompetens inom hälso- och sjukvården. Legitimationen är ettuttryck för att en yrkesutövare står under samhällets tillsyn och har godkäntsför yrkesverksamhet inom det område legitimationen avser. Legitimationenshuvudfunktion är att vara en garanti för att personalen har en viss kunskaps-nivå samt vissa personliga egenskaper och kvalifikationer.Utskottet delar regeringens bedömning att rätten till legitimation skallförbehållas sådana grupper av yrkesutövare som har en självständigyrkesfunktion med kvalificerade arbetsuppgifter och ett särskilt ansvar förpatienternas säkerhet i vården samt dessutom i inte oväsentlig utsträckningvänder sig direkt till allmänheten, t.ex. i egenskap av fria yrkesutövare.Därmed bedömer utskottet den föreslagna utökningen av legitimerade yrkesgruppervara en lämplig avgränsning. Utskottet delar regeringens bedömning attlegitimation skall införas för arbetsterapeuter, apotekare, receptarier ochsjukhusfysiker. eller regeringen har föreslagit attsjukhusingenjörerna skall bli legitimerade. Utskottet anser inte, på de skälkommittén anfört, att bör ta något initiativ i frågan. Utskottettillstyrker förslaget till 3 kap. 2 § lagen om yrkesverksamhet på hälso- ochsjukvårdens område och avstyrker yrkandena 2 och 4 i motion So38 (fp).Utskottet avstyrker också motion So37 (mp) yrkande 1.Utskottet delar också bedömningen att det behövs ett komplement tilllegitimationen. Det föreslagna systemet med skyddad yrkestitel för vissagrupper som inte omfattas av legitimation bör därför införas.Utskottet delar regeringens bedömning att yrkesgrupperna audionomer,biomedicinska analytiker, dietister och ortopedingenjörer skall omfattas av densärskilda regleringen med skyddade yrkestitlar och tillstyrker därför ävenförslaget till 3 kap. 6 §. Utskottet avstyrker motion So37 (mp) yrkande 2.I motion So38 (fp) yrkande 7 påtalas behovet av flexibla och generösaövergångsregler när de nya reglerna införs. Utskottet konstaterar att förslagettill 3 kap. 13 § första stycket innebär att i särskilda fallkan meddela legitimation eller rätt att använda skyddad yrkestitel omyrkesutövaren på annat sätt än som sägs i 3 kap. 2 eller 6 §§ förvärvatmotsvarande kompetens. För vissa yrkesgruper finns dessutom bestämmelser iförslaget till lag om införande av lagen om yrkesverksamhet på hälso- ochsjukvårdens område (införandelagen). Regeringen har vidare aviserat att genomförordnings-ändringar reglera vissa utbildningsfrågor. Utskottet anser attmotion So38 (fp) yrkande 7 åtminstone delvis är tillgodosedd och avstyrks.Utskottet tillstyrker förslaget till 3 kap. 13 §.Utskottet delar regeringens bedömning att journalföringsplikt inte nu böråläggas yrkesgrupperna med skyddad yrkestitel. Utskottet förutsätter attregeringen återkommer till i denna fråga om det skulle behövas.Utskottet tillstyrker förslaget till ändringar i patientjournallagen ochavstyrker motion So36 (m).Begränsningar i rätten att vidta vissa hälso- och sjukvårdande åtgärder m.m.PropositionenSammanfattningsvis anser regeringen att de nuvarande begränsningarna ikvacksalverilagen såvitt avser behandlingsmetoder, vilka sjukdomar ochtillstånd som får behandlas och åldersgräns för behandling av barn skall finnaskvar i stort sett oförändrade i den nya lagens fjärde kapitel.Patientsäkerheten är en väsentlig utgångspunkt vid regeringensställningstaganden i propositionen. Skyddet för patienten måste emellertidvägas mot bl.a. närings- och yrkesfriheten. Dessa rättigheter har ett starktoch grundlagsreglerat skydd. Inskränkningar i rättigheterna får dock skeenligt propositionen om väsentliga allmänna intressen kräver det. Ett sådantintresse är hälso- och sjukvården.En annan väsentlig utgångspunkt är den enskildes frihet att väljabehandlingsform. Det är enligt propositionen viktigt att från samhällets sidavisa respekt för människors önskan att själva välja vårdgivare ochbehandlingsmetod. Denna frihet måste i sin tur vägas mot intresset av attupprätthålla ett gott skydd för den enskildes säkerhet i vården.Attityden till många s.k. alternativa behandlingsformer och metoder harförändrats under . Flera av de yrkesgrupper ochbehandlingsmetoder som tidigare räknades som kvacksalveri faller numera inombehörighetslagens ram. Detta gäller exempelvis logopeder, psykoterapeuter,kiropraktorer och naprapater men även en sådan verksamhet som akupunktur närden utövas av hälso- och sjukvårdspersonal.Även om det skett en förändring när det gäller synen på alternativmedicin ochvissa alternativa behandlingsmetoder gäller detta enligt propositionensjälvfallet inte alla förekommande metoder och terapier. Den kompetens- ochkvalitetshöjning som en del yrkesgrupper kunnat peka på omfattar heller intealla yrkesutövare. De risker som är förknippade med alternativmedicinskverksamhet förefaller vara mera att hänföra till den enskilde yrkesutövarensbristande kompetens än till metoderna i sig. Vid bedömningen av hur riskfylldaeller farliga de alternativmedicinska behandlingsmetoderna är, måste man enligtpropositionen emellertid också försöka att väga in den preventiva effekt somkvacksalverilagen kan ha haft. Även om det är svårt att värdera sådana effekterkan det finnas skäl att anta att lagens förbud mot vissa behandlingsformer ochbehandling av vissa sjukdomar och tillstånd förhindrat spridningen av farligametoder eller behandlingar.Regeringens utgångspunkt är därför att det fortfarande krävs en lagstiftningsom värnar om patienternas säkerhet genom att förbjuda personer som saknarerforderlig kompetens att utöva viss verksamhet.Regeringen har inte funnit skäl att definiera vilka åtgärder som är förbjudnapå annat sätt än vad som sker i den gällande kvacksalverilagen. Det förbjudnaområdet omfattar således undersökning av annans hälsotillstånd, behandling avannan för sjukdom eller därmed jämförligt tillstånd genom vidtagande ellerföreskrivande av åtgärd i förebyggande, botande eller lindrande syfte. Någotkrav på att den behandlade verkligen lider av den sjukdom som behandlingenriktas mot uppställs inte. Enligt 4 kap. 2 § är det förbjudet att behandlasmittsamma sjukdomar som enligt smittskyddslagen är anmälningspliktigasjukdomar, cancer och andra elakartade svulster, diabetes, epilepsi ellersjukliga tillstånd i samband med havandeskap eller förlossning. Vidare är detförbjudet att undersöka eller behandla annan under allmän bedövning eller lokalbedövning eller genom injektion av bedövningsmedel eller under hypnos.Liksom enligt gällande rätt faller exempelvis allmänna hälsoråd som lämnasutan någon anknytning till sjukdom utanför lagens tillämpningsområde. Med denangivna definitionen faller även verksamheter såsom exempelvis tatueringutanför det reglerade området.Bestämmelserna som inskränker rätten att vidta vissa hälso- och sjukvårdandeåtgärder omfattar dem som inte är att betrakta som hälso- ochsjukvårdspersonal.Den medicinska utvecklingen går ständigt framåt. Äldre metoder omvärderas ochnya metoder utvecklas. Att försöka förutsäga vilka metoder som kommer attutvecklas och som bör vara förbehållna vissa yrkesgrupper är enomöjlig uppgift enligt propositionen. I stället får lagstiftaren här följa denmedicinska utvecklingen och efter hand göra en bedömning av nya metoder. Detkan vara värt att notera att den enda förändring av de i kvacksalverilagenreglerade behandlingsmetoderna som skett sedan lagens tillkomst , är etttillägg angående utprovning eller tillhandahållande av kontaktlinser.I propositionen anförs vidare att ett förbud för icke hälso- ochsjukvårdspersonal att behandla barn infördes med kvacksalverilagen år 1961.Regeringen anser nu att omsorgen om patienternas säkerhet måste anses vägasärskilt tungt när det gäller barn. Omsorgen om barnets bästa talar för att dennuvarande åttaårsgränsen måste bibehållas. Den gränsen valdes enligtpropositionen eftersom barnet då hade börjat skolan och kommit underregelbunden läkarundersökning och kontroll. Enligt skollagen skallskolhälsovård anordnas för elever i bl.a. grundskolan.I propositionen (s. 107) redogörs vidare för att vissa remissinstanser,och , vill införa ett särskilt skyddnär det gäller hälsofarlig utövning inom psykologisk och psykoterapeutiskverksamhet.MotionerI motion So38 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om ett förbud för personer med icke-utbildning i hälso- ochsjukvården att behandla barn (yrkande 1). Motionärerna pekar på attsåväl som flera remissinstanser föreslagit en höjning avåldersgränsen. De anser också att det finns risk att skolhälsovården inte kanuppfylla sina åligganden enligt skollagen med tanke på de nedskärningar somskett.I motion So39 av () hemställs att hos regeringenbegär att en utredning tillsätts med uppgift att utforma ett lagstiftningsskyddmot kvacksalveri inom psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet. Motionärenanför att som remissinstans har framhållit behovet av ensärskild utredning om utformningen av ett skydd i lagstiftningen mothälsofarligt kvacksalveri inom psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet.Vidare tog upp frågan om att psykologisk ochpsykoterapeutisk verksamhet som bedrivs av personer utan erforderlig kompetenskan innebära risk för patienterna. Frågan krävde emellertid enligt utredningenytterligare utredning (propositionen s. 194).I motion So40 av () hemställs att hos regeringenbegär en utredning med uppgift att överväga utformningen av en effektivtillsynslagstiftning rörande all psykologisk verksamhet. Motionären anför att iövriga nordiska länder omfattas psykologers yrkesutövning av ett mer omfattandeskydd i lagstiftningen, bl.a. genom att även psykologisk verksamhet utanförhälso- och sjukvården omfattas av samhällets tillsyn.Med hänsyn till den inverkan psykologisk yrkesutövning har på såväl individ-som grupp- och organisationsnivå är det av stor betydelse för allmänhetensskydd att skadlig och oetisk användning av psykologisk kunskap motverkas. Eneffektivare tillsynsverksamhet skulle ge ett väsentligt större skydd motoseriös verksamhet, heter det i motionen.I flera motioner från den allmänna motionstiden begärs också enpsykologlag, dvs. en samlad tillsynslagstiftning avseende allt psykologarbete,även det som sker utanför hälso- och sjukvården.Sådana yrkanden finns i motionerna So210 av och (), So227 av (), So249 av (), So291 av StigSandström m.fl. (v) (yrkande 3) samt So321 av ().Motionärerna anför bl.a. att patienters/klienters skydd mot skadlig ochoetisk användning av psykologisk kunskap på samhällslivets olika områdenfortfarande är mycket bristfälligt. Utanför åliggande- och tillsynslagenstillämpningsområden uppträder personer med otillräcklig utbildning underyrkesbeteckningen psykolog. Psykologiska metoder och test används inte sällanav personer utan psykologutbildning inom ett stort antal områden, enligtmotionärerna. Några exempel på detta är: inom arbetslivet när det gällerpersonlighetstest vid urval/rekrytering, personalutveckling m.m., inomrättsväsendet där icke legitimerade psykologer uppträder som vittnespsykologer,inom utbildningsväsendet där barn med problem erbjuds ?lekarbete? avspeciallärare utan utredning, behandling eller handledning av leg. psykolog.I motion So291 (v) begärs också ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om vikten av en auktorisation av psykologer medspecialistutbildning (yrkande 1). Motionärerna anför att iSverige drivit frågan om en auktoriseradspecialistutbildning (psykoterapeut) för psykologerna. Motionärerna anser atten sådan auktorisation är en naturlig utveckling av psykologutbildningen.I motion So308 av m.fl. (mp) begärs ett tillkännagivandetill regeringen om utbildning av vårdpersonal i frågor omalternativ/komplementärmedicin (yrkande 21). Ett liknande yrkande finns imotion So340 av m.fl. (mp) (yrkande 2). Motionärerna anser attall utbildning av vårdpersonal bör innehålla adekvat information om ochbeskrivning av alternativ/komplementärmedicinska behandlingsmetoder. De anseratt bestämmelsen i hälso- och sjukvårdslagens 2 a §, att patienten skall gesupplysning om de olika behandlingsmetoder som står till buds, ärotillfredsställande ur patientens synvinkel om inte t.ex. läkare ochdistriktsköterskor har god kunskap om alternativmedicinens möjligheter.Två motioner från den allmänna motionstiden tar upp olika frågor omalternativ/komplementärmedicin.I motion So308 begärs ett tillkännagivande om registrering avalternativmedicinska utövare (yrkande 22). Registreringen bör skötas avSocialstyrelsen, men inte uppfattas som auktorisation eller legitimering.Styrelsen borde ges vissa sanktionsmöjligheter mot dem som inte uppfyllerkraven, anser motionärerna. Ett liknande yrkande finns i motion So340 (yrkande4). I yrkande 23 i motion So308 begärs ett tillkännagivande om Socialstyrelsensmöjligheter att skapa ett samordningsorgan i alternativ/komplementärmedicinskafrågor. Ett liknande yrkande finns i motion So340 yrkande 3. Motionärerna anseratt ett samordningsorgan i regi skulle kunna stå förinformation till allmänheten, myndigheter och sjukvårdspersonal. råderett informations- och kunskapsunderskott vad gäller utvecklingen inomalternativmedicinen. Ett sådant forum skulle effektivt förändrainformationsbilden genom sin lättillgänglighet och genom att utvecklastill en nationell kunskapsbank på området. I motion So308 yrkande 24 begärs etttillkännagivande om att bör initiera forskning omkomplementära behandlingsmetoder. I motion So340 yrkande 5 finns ett liknandeyrkande. Ny forskning, speciellt med inriktning på hur skolmedicinskaundersöknings- och behandlingsmetoder kan förbättras genom aktiv samverkan medalternativmedicinska behandlingsmetoder, är enligt motionärerna den länk somsaknas för att de medicinska disciplinernas strävan efter en helhetssyn skallkunna bli verklighet.En motion tar upp problem kring piercing och tatuering.I motion So333 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om piercing och tatuering. Motionärernaanser att mycket unga personer inte bör tillåtas tatuera sig med mindre än attvårdnadshavaren godkänt behandlingen. Vid piercing är det hög risk förallergiska reaktioner och infektioner varför inte håltagning på minderåriga börtillåtas, enligt motionärerna. De anser att allmänna råd1995:3 inte är tillräckliga. Det saknas uttryckliga regler, heter det imotionen.Tidigare behandlingMotionsyrkanden om bl.a. ökade alternativmedicinska forskningsinsatserbehandlades i betänkande /97:SoU1.Utskottet konstaterade (s. 97) att attityden till många s.k. alternativabehandlingsformer och metoder hade förändrats under de senaste decennierna.Flera av de behandlingsmetoder som tidigare räknats som kvacksalveri fallernumera inom behörighetslagens ram, t.ex. kiropraktik och naprapati. Forskningenom alternativa behandlingsmetoder är mycket begränsad.Alternativmedicinkommittén förde i sitt huvudbetänkande fram olika förklaringarhärtill, bl.a. bristande vilja och intresse hos såväl de etablerade forskarnasom hos alternativbehandlarna, otillräcklig utbildning hos den sistnämndakategorin samt att de gängse forskningsmetoderna inom hälso- och sjukvårdeninte alltid går att tillämpa inom alternativmedicinen. Kunskaper inomalternativmedicin behövs enligt utskottet både för att kunna bedöma effekteroch vinster och för att utröna eventuella skador och biverkningar. Utskottetförutsatte att ansökningar om medel till forskning på området behandlas i enpositiv anda. Något initiativ från behövdes därför inte i dennafråga.Riksdagen följde utskottet (rskr. 124).Enligt uppgift från finns inte någon entydig reglering iSverige av frågan om piercing och tatuering. Avsikten med ett sådant ingrepp ärnärmast estetisk eller kosmetisk. Syftet är inte att vidta någon hälso- ochsjukvårdande åtgärd och ingreppet som sådant faller därför utanför hälso- ochsjukvårdslagen.Ingrepp av detta slag kan dock falla under hälsoskyddslagen respektivesmittskyddslagen såvitt gäller hygien- och smittskyddsfrågor när ingreppetutförs. Enligt hälsoskyddslagen skall den kommunala nämnd som svarar för miljö-och hälsoskydd ägna särskild uppmärksamhet åt bl.a. lokaler där allmänhetenyrkesmässigt erbjuds hygienisk behandling (se vidare Allmänna råd 1995:3).Socialstyrelsen har i Allmänna råd 1995:3 Yrkesmässig hygienisk behandlinganfört bl.a. följande (s. 18-19):Generella åtgärder vid behandlingar där hål görs i hudenDå behandlingen medför att man gör hål i det översta hudlagret bör man alltidiaktta följande:* Behandla inte minderåriga utan föräldrars medgivande.- - -* Tatuering innebär att man med nål applicerar färg i hudens djupare lager.Därvid uppkommer en blödning i huden. Smittrisken vid tatuering är avsevärtstörre än vid t.ex. akupunktur och håltagning på grund av den långa tid somåtgår för tatuering.Vid tatuering bör följande åtgärder alltid vidtas förutom de som nämns iovanstående uppräkning:* Använd sterila färglösningar. Detta innebär dels att de lösningar somanvänds är sterila i sig, dels att sterila spädningsvätskor används.Blandningarna bereds i sterila koppar och med hjälp av sterila instrumentsom kasseras eller steriliseras efter varje kund. En beredd färglösninganvänds endast till en person. * Tatuera enbart frisk hud. Skadad hud, t.ex. vid eksem, kan innehålla mycketstora mängder bakterier. Tatuera därför inte annan hud än den som är heltfrisk. Inte heller bör någon form av eksem föreligga på annan del av huden.I begreppet ?sjuk hud? ingår också effekten av intravenöst drogmissbruk ochdiabetes som insulinbehandlas eftersom detta ofta medför en massiv förekomstav gula stafylokocker på huden. Personer med sjukdomar som innebär ettförsämrat infektionsförsvar bör inte tatueras. * Använd skyddshandskar av engångstyp för att både den behandlade och den sombehandlas skyddas mot smitta.Den som tatuerar bör upplysa sina kunder om att* det är svårt att i efterhand avlägsna en tatuering samt attplastikkirurgiska ingrepp för att avlägsna en tatuering i flertalet fallmåste bekostas av individen själv,* tatuering inte bör ske vid vissa sjukdomstillstånd, t.ex. eksem ellerimmunbrist.Utskottets bedömningBehörighetskommittén föreslog att åldersgränsen vid undersökning och behandlingav barn som utförs yrkesmässigt av den som inte är hälso- och sjukvårdspersonalskulle höjas från 8 till . Under remissbehandlingen framkom olikasynpunkter på var en åldersgräns borde ligga. Förespråkare fanns enligtpropositionen för att gränsen skulle dras vid såväl 8 som 15 och , liksomönskemål om ett totalt slopande av åldersgränsen.Utskottet delar regeringens bedömning att den nuvarande åttaårsgränsen skallbibehållas. Utskottet tillstyrker förslaget till 4 kap. 3 § lagen omyrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område och avstyrker motion So38 (fp)yrkande 1.Flera motionärer tar upp olika frågeställningar med anknytning till detpsykologiska verksamhetsområdet. Det gäller yrkanden med begäran dels om ensamlad effektiv tillsynslagstiftning inom psykologins område, dels ett vidgatskydd mot kvacksalveri inom psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet.I betänkande (SOU 1996:138), vilket legat till grundför propositionen, behandlas liknande frågor (t.ex. s. 390 f. och s. 420).Kommittén anförde att psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet utövad avpersoner som saknar reglerad kompetens kan innebära risk för skador hos den sombehandlas. Kommittén ansåg därför att det kunde finns skäl att förbehållahälso- och sjukvårdspersonal rätten att behandla allvarliga psykiskastörningar. En sådan inskränkning i den fria närings- och yrkesfriheten kräverdock att det i lagform görs preciseringar och avgränsningar inom detpsykologiska behandlingsområdet.