bet · GL01SoU12 · 1998-03-12 00:00:00 — Utskottet erinrar om att en del avBemötandeutredningens förslag nu förs ut till myndigheterna genom detgenderprogram för social välfärd som driver. HSU 2000 harnyligen i betänkandet Patienten har rätt (SOU 1997:154) behandlat olikaaspekter på patienternas krav och förväntningar på vården samt olikainformationssätt. Iöverenskommelsen om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen för år 1998har parterna uttalat en klar inriktning för en patientfokuserad och tillgängligvård samt för patientens möjlighet till delaktighet. I överenskommelsenbehandlas också arbetet med nationella riktlinjer och vårdprogram för olikasjukdomar. Utskottet erinrar vidare om det arbete som pågår inom (dir. S 1995:14). Kommittén skall med utgångspunkt i detövergripande målet en god hälsa för alla, med särskild betoning på att minskaskillnader i hälsa mellan grupper i befolkningen och med hjälp av vetenskapligtbaserad kunskap om folkhälsoproblem och hälsoutveckling med utgångspunkt iolika analyser lämna förslag till framåtsyftande mål för hälsoutvecklingen samtföreslå vilka åtgärder som skall prioriteras.Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning avmotionerna So284 (kd), So288 (v), So305 (c) yrkandena 3-5, So331 (s), So335(fp) yrkande 2, So340 (mp) yrkande 7 och So676 (mp) yrkande 2. Motionernaavstyrks därför.Utskottet har redan tidigare intagit ståndpunkten att inte ställa sig bakommotionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller att vårdenav dessa bör organiseras på visst sätt. När det gäller vården ochomhändertagandet av dem som lider av t.ex. anorexi/bulimi kan utskottet dockkonstatera att vissa förbättringar enligt uppgift har skett under senare tid.Motionerna So305 (c) yrkande 12 och So676 (mp) yrkande 1 avstyrks därför.Frågan om inrättande av en hälsomottagning för lesbiska kvinnor är i förstahand en fråga för sjukvårdshuvudmännen och inte för . Motion So338(mp) avstyrks.Manligt hormonellt preventivmedelI motion So343 av () begärs ett tillkännagivande till regeringenom vad i motionen anförts om behovet av att ett manligt hormonelltpreventivmedel utvecklas. Ett likadant yrkande finns i motion So313 av OlaStröm (fp). Motionärerna anför att ?p-piller? för män är sciencefiction. Med ökade forskningsinsatser och vilja från läkemedelsindustrin skulleett sådant preparat finnas tillgängligt på marknaden . Ett manligthormonellt preventivmedel skulle ge män det som kvinnor settsom självklart, nämligen rätten till kontroll över fertiliteten. Män har olikabehov under olika perioder i livet, och ett manligt hormonellt preventivmedelskulle vara ett utmärkt komplement till kondomen och ge män en större möjlighetatt ta ansvar för preventionen. Ett sådant preventivmedel för män är enligtmotionärerna inte bara ett jämställdhetskrav, det skulle dessutom revolutioneraupplysningsarbetet. är det av förklarliga skäl få män såväl på denrådsökande som rådgivande sidan i samtalen kring preventivmedel. Det är extraolyckligt eftersom dessa samtal på många sätt utgör basen för det preventivaarbetet, som enligt motionärernas uppfattning varit en kvinnliguppgörelse. Med ett manligt hormonellt alternativ skulle män få ännu störreskäl att närvara, heter det i motionen.Utskottets bedömningEnligt uppgift pågår arbete i med att utveckla ett sådant preventivmedelsom avses i motionerna. Utskottet anser inte att bör ta någotinitiativ på området. Motionerna So313 (fp) och So343 (s) avstyrks därför.Lobotomi m.m.I motion So209 av () begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en statlig utredning omomfattningen av lobotomioperationer i (yrkande 1). Vidare begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts om statligersättning till lobotomerade som är ilivet (yrkande 2). Motionären anför att socialministerns besked att de somutsattes för tvångssterilisering kan komma att få skadestånd är glädjande samtvittnar om ett helt annat förhållningssätt . Motionären anser attfrågorna kring lobotomi är principiellt likartade. Motionären hänvisar till sinmotion /97.I motion So294 av () begärs tillkännagivanden om dels att medutgångspunkt från dagens etiska värderingar göra en fullständig kartläggning aveffekterna på samhälle och människor av den lagstiftning som från 1920-taletoch framåt lett till kroppslig och mental stympning, med speciell kartläggningav inslag av rasistiskt tänkande (yrkande 1), dels att drabbade patienter skallges full upprättelse och ersättas för all den skada de vållats och att ingapreskriptionstider skall gälla eftersom samhället fråntagit de drabbade rättenoch möjligheten att klaga (yrkande 2). Motionären syftar enligt motionensrubrik på tvångssterilisering och lobotomi.Bakgrund m.m.I betänkande 1997/98:SoU2 () behandlade utskottet tvåmotionsyrkanden om vikten av uppföljning och utvärdering av lobotomiingrepprespektive krav på statlig ersättning till dem som lobotomerats under 1940- och1950-talen. På s. 63 i betänkandet vartill hänvisas ges en bred bakgrund omlobotomi och capsulotomi, skadeståndsregler m.m. Utskottet avstyrkte motionerna(res. mp, kd). följde utskottet.Den 4 september 1997 beslutade regeringen om direktiv (dir. 1997:100) för ensärskild utredare som har i uppdrag att allsidigt belysa de politiskabeslutsfattarnas, myndigheternas, forskarsamhällets och den medicinskaprofessionens ställningstaganden och ansvar vad gäller tillkomsten ochtillämpningen av den steriliseringslagstiftning som var i kraft i under1930-, 1940-, 1950-, fram till dess att den nuvarandesteriliseringslagen trädde 1976. Utredningen skall vara avslutadsenast den 1 juli 1999.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare inställning att det inte föreligger några skälför generell ersättning till dem som lobotomerats. Utskottet anser inte attriksdagen bör ta initiativ till en sådan kartläggning som avses i motion So294.Utskottet avstyrker motionerna So209 (kd) och So294 (mp). beträffande hälso- och sjukvårdens finansiering, organisationm.m.att avslår motionerna 1997/98:So217, 1997/98:So218 yr-kandena 5-7, 9och 10, 1997/98:So223 yrkandena 1-7 och 9-11, 1997/98:So230 yrkande 1,1997/98:So235 yrkande 8, 1997/98:So240 yrkandena 2 och 8, 1997/98:So274yrkande 2, 1997/98:So279, 1997/98:So280, 1997/98:So282 yrkandena 2, 7, 8,10 och 12-14, 1997/98:So283, 1997/98:So285 yrkandena 3, 9, 14-17, 20 och21, 1997/98:So291 yrkande 2, 1997/98:So303 yrkande 4, 1997/98:So307yrkandena 2-4, 1997/98:So308 yrkandena 1, 5, 8 och 9 och 1997/98:So4 yrkande 1,res. 1 (m)res. 2 (c)res. 3 (fp)res. 4 (v)res. 5 (mp)res. 6 (kd)2. beträffande vårdgarantiatt avslår motionerna 1997/98:So218 yrkande 13, 1997/98:So240 yrkande3, 1997/98:So274 yrkande 1, 1997/98:So307 yrkande 5, 1997/98:So347 yrkande2, 1997/98:So4 yrkande 2 och 1997/98:So5 yrkande 2,res. 7 (m, c, fp, kd)3. beträffande medel för rehabiliteringsinsatseratt avslår motion 1997/98:So5 yrkande 1,res. 8 (fp)4. beträffande regeringens skrivelseatt lägger regeringens skrivelse till handlingarna,5. beträffande privata vårdgivareatt avslår motionerna 1997/98:So202, 1997/98:So212,1997/98:So213, 1997/98:So240 yrkandena 4-7, 1997/98:So273, 1997/98:So282yrkandena 3-6, 1997/98:So285 yrkande 19 och 1997/98:So299,res. 9 (m, fp)6. beträffande andra vårdgivare än läkare och sjukgymnasteratt avslår motionerna 1997/98:So216, 1997/98:So224, 1997/98:So235yrkande 6, 1997/98:So238, 1997/98:So268, 1997/98:So291 yrkande 4, 1997/98:So293, 1997/98:So310, 1997/98:So311,1997/98:So323 och 1997/98:So342,res. 10 (m)res. 11 (v)7. beträffande patientavgifteratt avslår motionerna 1997/98:So214 yrkande 11, 1997/98:So285 yrkande 13 och 1997/98:So290 yrkande 4,8. beträffande högkostnadsskyddatt avslår motionerna 1997/98:So203, 1997/98:So218 yrkande 4,1997/98:So251, 1997/98:So262, 1997/98:So308 yrkandena 10 och 11,res. 12 (m)res. 13 (mp, kd)9. beträffande gratis läkemedelatt avslår motion 1997/98:So336,10. beträffande prisnedsatta livsmedelatt avslår motion 1997/98:So332,11. beträffande psykiatrisk tvångsvårdatt avslår motionerna 1997/98:So208, 1997/98:So308 yrkande 33 och1997/98:So328,res. 14 (mp)12. beträffande situationen för de psykiskt stördaatt avslår motionerna 1997/98:So218 yrkande 2, 1997/98:So235 yrkandena 3 och 7, 1997/98:So282 yrkande 16, 1997/98:So285 yrkande7, 1997/98:So254, 1997/98:So320 och 1997/98:So403 yrkande 6,res. 15 (m)res. 16 (fp)res. 17 (v)res. 18 (kd)13. beträffande verksamhetsansvaret m.m.att avslår motion 1997/98:So235 yrkandena 1, 2 och 5,14. beträffande psykologiska testatt avslår motionerna 1997/98:So235 yrkande 4, 1997/98:So261 och 1997/98:So303 yrkande 3,res. 19 (fp, mp)15. beträffande mångkulturell vårdatt avslår motion 1997/98:So304 yrkandena 8-10 och 15,16. beträffande nationell handlingsberedskapatt avslår motionerna 1997/98:So235 yrkande 9 och 1997/98:So303yrkande 5,17. beträffande ambulansfrågoratt avslår motionerna 1997/98:So285 yrkande 12, 1997/98:So309, 1997/98:So327 och 1997/98:Fö709,18. beträffande inrättande av en medicinalstyrelseatt avslår motionerna 1997/98:So223 yrkande 8 och 1997/98:So255,res. 20 (m)19. beträffande abortförebyggande insatseratt avslår motionerna 1997/98:So302 yrkande 9, 1997/98:So305 yrkande 10 och 1997/98:So347 yrkandena 9, 14 och 16,res. 21 (kd) - delvis20. beträffande information om fosterdiagnostikatt avslår motionerna 1997/98:So267 yrkande 7, 1997/98:So286, 1997/98:So305 yrkande 11 och 1997/98:So347 yrkande 5,res. 21 (kd) - delvisres. 22 (v)21. beträffande stödsamtalatt avslår motion 1997/98:So205 yrkande 2, 1997/98:So267 yrkandena 2 och 3 och 1997/98:So347 yrkandena 12 och 13,res. 21 (kd) - delvisres. 23 (m) - delvis22. beträffande översyn av abortlagstiftningenatt avslår motionerna 1997/98:So205 yrkande 1, 1997/98:So267 yrkandena 1, 4 och 6 och 1997/98:So347 yrkandena 10 och 11,res. 21 (kd) - delvisres. 23 (m) - delvis23. beträffande övriga etiska frågoratt avslår motionerna 1997/98:So267 yrkande 5 och 1997/98:So347yrkande 3,res. 21 (kd) - delvisres. 23 (m) - delvis24. beträffande organdonation m.m.att avslår motion 1997/98:So347 yrkandena 17-20,25. beträffande xenotransplantationeratt avslår motion 1997/98:So319,res. 24 (mp)26. beträffande genetiska test m.m.att avslår motionerna 1997/98:So229, 1997/98:So265, 1997/98:So347yrkandena 4 och 6-8 och 1997/98:Jo543 yrkande 6,res. 25 (mp, kd)res. 26 (fp)res. 27 (v)27. beträffande hivpreventiva frågor m.m.att avslår motionerna 1997/98:So206 yrkandena 1-4, 6-9 och 11,1997/98:So334 yrkandena 1 och 4-6, 1997/98:So345 yrkande 6 och1997/98:So308 yrkande 16,res. 28 (m, kd)28. beträffande försöksverksamheten med rena sprutoratt avslår motionerna 1997/98:So334 yrkande 2, 1997/98:So610 yrkande 16, 1997/98:So628 yrkande 6 och 1997/98:Ju904 yrkande 11,res. 29 (m, c, mp, kd)29. beträffande vård och behandling för olika sjukdomaratt avslår motionerna 1997/98:So231, 1997/98:So239, 1997/98:So244,1997/98:So266, 1997/98:So276, 1997/98:So295, 1997/98:So344 yrkandena 1 och3 samt 1997/98:So411 yrkande 12,30. beträffande kvinnors hälsaatt avslår motionerna 1997/98:So284, 1997/98:So288, 1997/98:So305yrkandena 3-5 och 12, 1997/98:So331, 1997/98: So335 yrkande 2,1997/98:So338, 1997/98:So340 yrkande 7 och 1997/98:So676 yrkandena 1 och2,res. 30 (fp, kd)res. 31 (v)res. 32 (mp)31. beträffande manligt hormonellt preventivmedelatt avslår motionerna 1997/98:So313 och 1997/98:So343,32. beträffande lobotomiatt avslår motionerna 1997/98:So209 och 1997/98:So294.res. 33 (mp, kd)den 12 mars 1998På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit: (), (), RinaldoKarlsson (s), (), (), (), (), (), (), MariannYtterberg (s), (), (), (),(), (), Elisebeht () och AnnikaJonsell (m). Hälso- och sjukvårdens finansiering, organisation m.m. (mom. 1), , och (alla m)anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 38 börjar med ?Hälso- ochsjukvården? och på s. 40 slutar med ? (m) yrkande 1? bort ha följande lydelse:Utskottet anser att landstingen skall koncentrera sin verksamhet på i förstahand hälso- och sjukvård. Av de som landstingensverksamhet kostar går en fjärdedel till annat än hälso- och sjukvård.Har man utgångspunkten att sjukvården är landstingens viktigaste uppgift är detenligt utskottet svårt att hävda att landstingen inte har råd med sjukvården.Om sjukvårdens problem är bristen på resurser vore det naturliga att finnadessa inom ramen för landstingens befintliga verksamhet. En kritisk prövningoch prioritering av landstingens resurser har enligt utskottet mer att ge ännya skattemedel som tillförs för att undvika prioriteringar och skärpta krav påatt skattebetalarna skall få valuta för sina pengar.Denna utgångspunkt är enligt utskottet mer rimlig än den som präglarregeringens påståenden att begränsade resurser i första hand skall drabbasjukvården. Det förhållningssättet vittnar om en ovilja att hushålla medskattebetalarnas pengar. Det borde framstå som naturligt att man inte i förstahand drar ner på de verksamheter som är viktigast.Även i det större perspektivet bör sjukvården enligt utskottet ges en högreprioritet på bekostnad av andra verksamhetsområden.För att ingen skall falla utanför den grundläggande tryggheten när det gällersjukvård förespråkar utskottet en obligatorisk hälsoförsäkring. Modellen skallmed andra ord omfatta alla medborgare, oavsett betalningsförmåga,hälsotillstånd eller annat. Alla människor skall vara anslutna till valfriförsäkringskassa eller motsvarande, som skall administrera försäkringen. Ingenfår avvisas.Hälsoförsäkringen skall enligt utskottet omfatta det som inryms iersättning till sjukvårdshuvudmännen, ersättningen för läkemedel samt den delav sjukpenningförsäkringen och förtidspensionerna som avser rehabilitering. Dendel av landstingsskatten som avser sjukvård bör också föras till försäkringen.De totala resurserna torde uppgå till ca /år om man utgårfrån de resurser som gick åt år 1997.Försäkringsavgiften för den enskilde fastställs av . Avgiften skalldelvis vara inkomstrelaterad i enlighet med de principer som gäller för dagensskilda ?försäkringssystem?. Detta innebär framför allt att, såsom gäller försjukpenningförsäkringen, avgiften tas ut upp till ett inkomsttak och attförmånerna relateras till detta. Detta hindrar inte att den del avhälsoförsäkringen som ersätter dagens landstingsskatt tas ut proportionellt,utan inkomsttak. tilldelas medel ur dessa avgifter, medavdrag för de delar som går till statligt ansvar för sjukvård. Pengarna följerpatienten i denna försäkringsmodell, vilket innebär att sjukvården organiserasoch helt verkar utifrån patienternas behov. Detta bör enligt utskottet jämförasmed dagens hierarkiska landstingssystem där alla har en teoretisk rätt tillsjukvård men där systemet inte förmår leverera denna vård vilket i sin turleder fram till dagens alltmer desperata tal om brist på resurser.Sjukvård ges i många former, öppna och slutna. Av flera skäl är det enligtutskottet viktigt att vård ges på ?rätt nivå?. Om en patient går till enspecialistläkare på ett sjukhus med en åkomma som lika gärna, eller bättre,hade kunnat hanteras av en allmänläkare finns risk att patienten slussas runtmellan flera läkare innan han eller hon hamnar rätt. Dessutom blir kostnadernahögre, eftersom ett besök hos specialistläkare i normalfallet kostar mer.Det finns olika typer av system för att komma till rätta med detta. Ettvanligt sätt i dagens landstingsmodell är att kräva remiss från allmän läkareför specialistläkarbesök. Remisstvång är dock inte en bra lösning, eftersom detminskar den enskildes valfrihet och tillgången till vård. En bättre lösning ärenligt utskottet att styra med patientavgifter.Egenvård kan vara ett sätt att hålla kostnaderna nere i den öppna vården, ochatt, , förebygga sjukdom. För vårdgivarna kan det vara ett brakonkurrensmedel att erbjuda utbildning i egenvård eller annan typ avförebyggande vård.Vård på rätt nivå innebär givetvis att kroniskt sjuka i vissa fall har ennärmare kontakt med sin specialistläkare än andra patienter. Vissalångtidssjuka behöver en kontinuerlig kontakt med specialistläkare, andra inte,enligt utskottets bedömning.Att göra gränsdragningen inom forskning och utveckling i den samlade hälso-och sjukvården är mycket komplicerat. Gränserna mellan grundforskning ochklinisk forskning förskjuts kontinuerligt. Vem som exakt finansierar vad harvisat sig vara nästan omöjligt att utröna inom dagens landstingsmodell, anserutskottet. I den försäkringsmodell som föreslås bör vårdgivare som verkar inomden ha skyldighet att mot ersättning ta emot läkare och sjuksköterskor påspecialistutbildning. En försäkringsgivare som har starka ekonomiska incitamentatt ta ett helhetsansvar kommer att sträva efter att introduktionen av nyteknik frigör resurser, snarare än att - som ofta är fallet - bara ökavolymen på verksamheten eller vidga indikationerna så att nya patientgrupperkan behandlas. Ökad samordning ger bättre resursutnyttjande och mer vård förpengarna. Utskottet anser att förtidspensionerna, sjukpenningen ochläkemedelssubventionerna borde inordnas i den föreslagna hälsoförsäkringen. Detsaknas ett helhetsgrepp över ohälsan. I försäkringsmodellen finns starkaincitament för att satsa på verkningsfull förebyggande vårdoch på andra åtgärder som syftar till att minska sjukfrånvaron.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motionerna So223 (m)yrkandena 1-7, 9-11, So240 (m) yrkandena 2 och 8, So274 (m) yrkande 2, So279(m), So280 (m) och So4 (m) yrkande 1 ge regeringen till känna. Motionerna So217(kd), So218 (kd) yrkandena 5-7, 9 och 10, So230 (mp) yrkande 1, So235 (v)yrkande 8, So282 (fp) yrkandena 2, 7-8, 10, 12-14, So283 (kd), So285 (v)yrkandena 3, 9, 14-17, 20 och 21, So291 (v) yrkande 2, So303 (fp) yrkande 4,So307 (c) yrkandena 2-4 och So308 (mp) yrkandena 1, 5, 8 och 9 avstyrks.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse:1. beträffande hälso- och sjukvårdens finansiering, organisation m.m.att med anledning av motionerna 1997/98:So223 yrkandena 1-7, 9-11,1997/98:So240 yrkandena 2 och 8, 1997/98:So274 yrkande 2, 1997/98:So279,1997/98:So280, och 1997/98:So4 yrkande 1 och med avslag på motionerna1997/98:So217, 1997/98:So218 yrkandena 5-7, 9 och 10, 1997/98:So230yrkande 1, 1997/98:So235 yrkande 8, 1997/98:So282 yrkandena 2, 7-8, 10,12-14, 1997/98:So283, 1997/98:285 yrkandena 3, 9, 14-17, 20 och 21,1997/98:So291 yrkande 2, 1997/98:So303 yrkande 4, 1997/98:So307 yrkandena2-4 och 1997/98:So308 yrkandena 1, 5, 8 och 9 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,2. Hälso- och sjukvårdens finansiering, organisation m.m. (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s. 38 börjar med ?Hälso- ochsjukvården? och på s. 40 slutar med ? (m) yrkande 1? bort ha följande lydelse:Ett gott samhälle förutsätter tillgång till god vård. Vården skall vara likaför alla och finansieras solidariskt. Vården skall enligt utskottet utgå frånden enskildes intresse. Patientens makt måste stärkas. Vem som ger vården ärdäremot inte avgörande, enligt utskottets bedömning. Olika vårdgivare stärkertillsammans den enskildes möjligheter och bidrar till att utveckla kvaliteten ivården. Hemsjukvården är grunden för all vård. Möjligheterna att välja vård ihemmet måste enligt utskottet stärkas. Det är viktigt att samordna resurser medpatienten i centrum.Patientens ställning i vården har visserligen stärkts . Inteminst arbetar sjukvårdshuvudmännen för att tydligt informera patienterna om derättigheter de har. Flera landsting har utarbetat s.k. rättighetskataloger.Utskottet anser att det är gott och väl men inte tillräckligt. I praktikenfinns stora skillnader när det gäller att fritt välja vårdgivare. Här måsteäven alternativa vårdformer uppmärksammas, t.ex. naprapater och akupunktörer.Samtidigt finns mycket att göra för att stärka alla patienters ställning ochinte bara de röststarkas. Det handlar om att stärka patienternas möjligheteratt på goda grunder göra ett friare val. Patientinformationen måste förbättrasoch det måste bli en rättighet att överskådligt kunna följa hur och var mansnabbast kan få en behandling. Genom att öppna kvalitetsregistren får människoren möjlighet att även följa vårdens resultat när man träffar sitt val. Det ärenligt utskottet viktigt att lagstiftningen här ger utrymme att stärkapatientmakten.För att de enskilda individerna skall känna att de inte blir fråntagna sittansvar när de blir patienter krävs ett intensivt arbete med attityder. Dethandlar om att personalen inom vården känner trygghet ochutvecklingskraft i sitt arbete. De många omstruktureringarna och deåterkommande sparbetingen har skapat en betydande press på personalen. Mångavittnar om den negativa stress som vårdanställda upplever. Vården har enligtutskottets bedömning trots detta klarat att upprätthålla människors förtroendeoch tillit. Detta får tillskrivas den kunniga och kompetenta personal som bärupp dagens vård. Inom de kommande 10-15 åren går en mycket stor del av dagenspersonal i pension. Det utökade ekonomiska utrymme som saneringen avstatsbudgeten banar väg för måste därför enligt utskottet även användas för attstärka vårdpersonalens kompetens och utvecklingsmöjligheter. Inte minst krävsaktiva insatser för att stimulera unga att inte bara utbilda sig, utan ocksåvälja vården som yrke. Även om morgondagens vård ser annorlunda ut, krävskompetent personal för att säkra att alla kan få bästa tänkbara vård. För attutveckla morgondagens vård krävs mångfald och insikt. Detta gäller inte minstkvinnors vårdbehov. Utifrån lokala förutsättningar och människorsprioriteringar kommer olika lösningar att formas. Mångfalden måste sikta tillatt överbrygga gränser, i stället för att dra upp nya. För att den nära vårdenskall kunna möta den enskildes olika behov krävs ökad samverkan mellanprimärvård, specialistvård, , , alternativvårdenoch en rad andra kompetenser. Hälso- och sjukvårdslagen måste enligt utskottetsbedömning ge utrymme för denna mångfald inom ramen för den solidarisktfinansierade vården. Var läkaren eller sjuksköterskan är anställd är enligtutskottet av underordnad betydelse. För mångfalden är det bra med olikavårdgivare - både privata, offentliga och olika kooperativ. Det viktiga är intevem som utför vården, utan att den enskilde får bästa tänkbara vård. Det finnsskäl att betona värdet av den närvård - läkare, barnavårdscentral, mödravård,sjukgymnaster, distriktssköterskor m.fl. - som bedrivs i privat regi. Oftahåller de en hög kvalitet och upplevs som en viktig trygghet för patienterna.Hälso- och sjukvårdslagen måste således skapa utrymme för att lokalt ochregionalt träffa överenskommelser som gör det möjligt för olika huvudmän att taansvar för t.ex. den grundläggande vården - primärvården. Vården måste enligtutskottet kunna organiseras utifrån behov och geografiska förutsättningar iolika delar av landet.De små sjukhusen är ofta en del i den nära vården. Innehållet kan se olika utöver tiden, men många människor upplever dem som en viktig trygghetsfaktor.Detta måste respekteras i den fortlöpande utvecklingen av vården. Det finnsinget som talar för att de medicinska resultaten skulle vara bättre på detstora sjukhuset än på det lilla. Det finns inte heller något som säger att detmed automatik skulle vara tvärtom. Självklart måste kvaliteten alltid kunnasäkerställas. Även här måste enligt utskottet patienten ges såväl makt somvalfrihet.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motion So307 (c)yrkandena 2-4 ge regeringen till känna.