bet · GL01UU9 · 1998-03-12 00:00:00 — Liknande system menar man kan användas för andramålgrupper och inom andra områden.Kristdemokraterna anser att skuldlättnader är nödvändiga för att många avdessa länder skall ha möjlighet till en ekonomisk tillväxt. börförespråka att avskrivningar sker i större utsträckning när det gäller ländersom anstränger sig att komma till rätta med strukturella problem och visar attde strävar i demokratisk riktning (yrkande 10).Ansvaret för de alltjämt växande miljöproblemen kan inte lämpas över påresurssvaga , heter det vidare i motionen. I yrkande 11 betonas att i-världen har ett långtgående ansvar för de globala miljöproblemen.Utskottets övervägandenRegeringens skrivelseUtskottet ser med tillfredsställelse på det allt närmare samrådet mellanregering och riksdag rörande den närmare utformningen av Sverigesbiståndspolitik, utifrån de sex av fastlagda biståndspolitiska målen.Vid sidan av den nu aktuella skrivelsen har regeringen aviserat sin avsikt attföre förelägga förslag rörande demokrati, mänskligarättigheter och en samlad Afrikapolitik. Dessutom pågår i ettarbete syftande till en sammanhållen svensk Asienpolitik.Utskottet ser biståndet som ett oumbärligt instrument att främja säkerhet ochsolidaritet. Utifrån det övergripande målet att höja de fattiga folkenslevnadsnivå har utvecklat metoder att ge ett effektivt bistånd, såvälbi- som multilateralt.Regeringen har i de senaste budgetpropositionerna tydliggjort sin ambitionatt stärka fattigdomsinriktningen och långsiktigheten i utvecklingssamarbetet.Den nu föreliggande skrivelsen är ett viktigt led i denna strävan. Regeringenlämnar i skrivelsen en omfattande och grundlig redogörelse för sin syn på denglobala fattigdomen, dess orsaker, utbredning och de medel som står till budsför att bekämpa den. Där lämnas en utförlig redogörelse för hurfattigdomsarbetet kan ges en starkare profil i utvecklingssamarbetet, såvälstrategiskt som metodiskt, såväl bilateralt som i samverkan med FN, EU och demultilaterala utvecklingsbankerna.I skrivelsen betonar regeringen inledningsvis att fattigdomsbekämpning intefrämst handlar om att lindra fattigdomen genom direkta insatser utan om att viastaten, marknaden och det civila samhället skapa förutsättningar för de fattigasjälva att ta sig ur sin fattigdom. Endast på detta sätt kanfattigdomsbekämpning nå långsiktiga resultat.Utskottet delar detta synsätt, som är en viktig utgångspunkt för alladiskussioner rörande utformningen av biståndspolitik.De politiska förutsättningarna spelar en helt avgörande roll för hur fram-gångsrikt ett land blir i att bekämpa fattigdomen. Avgörande är huruvida ettlands beslutsfattare har den politiska viljan och förmågan att bedriva enpolitik som gynnar folkflertalet, utifrån demokratiska värderingar såsomrespekten för mänskliga fri- och rättigheter. Stabilitet och förutsägbarhet iden förda politiken är viktiga faktorer, liksom ett fungerande rättssystem ochen fungerande offentlig sektor.En fri marknadsekonomi är en förutsättning för en långsiktigt hållbarfattigdomsbekämpning. Det ger människor större frihet, kapacitet ochmöjligheter att skapa bättre liv för sig själva och för andra. Det viktiga är att utveckla och vidmakthålla den fria marknaden och att ge den ensocial och mänsklig karaktär. Regeringen framhåller också i skrivelsen att detär interaktionen mellan ekonomisk utveckling och en socialt acceptabelfördelning som skapar de bästa förutsättningarna för fattigdomsbekämpning. Detsom eftersträvas är inte bara tillväxt i allmänhet utan vad som skulle kunnakallas en rättvis och jämlik tillväxt, där tillväxtens innehåll är av avgörandebetydelse. Det finns ett nära men komplext samband mellan miljö och fattigdom.Många miljöproblem orsakas eller förvärras av fattigdom. Att bekämpa fattigdomär därför nödvändigt för att uppnå en ur naturresurssynpunkt hållbarutveckling. är insatser för att förbättra miljön och för att skapaskydd mot miljöförstöring och föroreningar - som ekonomisk tillväxt kan ledatill - centrala för att minska fattigdomen.Som regeringen anför i skrivelsen, ställer en effektiv fattigdomsbekämpningstora krav på kunskap, kompetens och flexibilitet. Den förutsätter också enförståelse för hur frågor av lokal, nationell och global karaktär hängersamman. Denna insikt leder till slutsatsen att bistånd bör utformas såatt det möjliggör ett ökat folkligt deltagande i olika former och på olikanivåer, där analyser, genomförande och uppföljning i större utsträckning utförsav de berörda själva. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen isin analys genomgående utgår från de fattigas behov och möjligheter.Utvecklingssamarbetet kan spela en viktig roll för att stödja fattiga människoroch länder att själva ta sig ur fattigdom, för att kunna delta i detinternationella samspelet med handel och integration. Utskottet instämmer iregeringens bedömning att ett effektivt fattigdomsinriktat bistånd med dennamålsättning kräver förändringar på ömse håll, en förändrad relation mellangivarna och samarbetsländerna. Det kräver ett partnerskap mot fattigdom,baserat på självtillit och ansvarstagande i samarbetsländerna snarare änensidiga, av givarna dikterade villkor. Det kräver samsyn om vad som utgör eneffektiv fattigdomsbekämpning. Det måste också finnas en beredskap hosgivarsamfundet att samverka under samarbetslandets ledning och inte drivasärintressen som omöjliggör effektiv fattigdomsbekämpning. Detta förutsätter isin tur en mer jämlik relation, som bygger på ömsesidiga mål och åtaganden menockså klarare spelregler om avslut eller uppsägning.Regeringen betonar vikten av att på lokal nivå skapa sysselsättnings- ochutkomstmöjligheter i form av t.ex. tillgång till mark, vatten och redskap menockså genom stöd till småföretagsamhet och mikrokrediter - inte minst riktadetill kvinnor på landsbygden - samt till småskalig infrastruktur. De fattigasmöjlighet att påverka sin situation måste förbättras, genom att stärka derasmöjligheter att delta i det politiska livet och att hävda sina rättigheter. Detkan t.ex. ske genom stöd till lokala organisationer, ,lokal demokrati, i syfte att stimulera processer som leder tillförändrade lokala maktförhållanden. En stärkt fattigdomsorientering gerimpulser till nya samarbetsrelationer som kan innebära direkt stöd till lokalamyndigheter med medverkan av lokala enskilda organisationer och privataföretag.På nationell nivå bör samarbetet med enskilda länder baseras på ett brettpartnerskap, med en dialog som involverar staten, enskilda organisationer ochden privata sektorn, såväl i givar- som i samarbetsländerna.I likhet med vad regeringen anför i skrivelsen anser utskottet att detlångsiktiga bilaterala utvecklingssamarbetet bör koncentreras till länder varsregeringar har viljan och förmågan att bedriva en framgångsrik politik motfattigdom och där ett partnerskap och en policydialog kan bidra till detta.Internationellt skall fortsätta att verka för att fattigdomsorienteringfår ett starkare genomslag i FN:s utvecklingssamarbete, i utvecklingsbankernaslångivning och policydialog samt i EU:s bistånd. Det innebär bl.a. att stärkafattigdomsprofilen i de landstrategier som utarbetas i samverkan medsamarbetsländerna och se till att målsättningar och policies också fårgenomslag i praktiken. Såväl bilateralt som i det multilateralautvecklingssamarbetet bör fortsatt verka för att ersätta traditionellagivarcentrerade biståndsformer med programbistånd som samordnas avsamarbetsländerna utifrån deras egna prioriteringar.En central förutsättning för att minska fattigdomen är att man kan finna enhållbar lösning på låginkomstländernas skuldproblem. Utskottet delarregeringens uppfattning att skall fortsätta att arbeta för en lösningpå de fattigaste ländernas skuldproblem bl.a. genom att stödja och utvecklainitiativ som HIPC (Highly Indebted Poor Countries). Detta program skapades avVärldsbanken och , och är det mestlångtgående internationella programmet för skuldlättnad.Utskottet ställer sig sammanfattningsvis bakom regeringens i skrivelsenredovisade bedömningar och slutsatser. Utskottet föreslår att skrivelsen läggstill handlingarna.BiståndsramenKristdemokraterna förespråkar i motion U3 (kd) en generell höjning av detsvenska biståndet till utvecklingsländerna. bör återgå biståndsnivå på av BNI, anförs det i yrkande 1.Utskottet har , i betänkande 1997/98:UU2, behandlat frågan omenprocentsmålet. I budgetpropositionen, proposition 1997/98:1 utgiftsområde 7,begärde regeringen att biståndsramen för internationellt utvecklingssamarbeteskulle fastställas till av vid budgeteringstillfället beräknad BNI för1998. Regeringen föreslog i den ekonomiska vårpropositionen att biståndsramenskulle uppgå till även 1999, för att sedan höjas till av BNIår 2000. Regeringens redovisade ambition är att åter skall uppnåenprocentsmålet när de statsfinansiella förutsättningarna föreligger.Utskottet ställde sig bakom detta synsätt i betänkande 1997/98:UU2 ochtillstyrkte regeringens förslag att fastställa biståndsramen till avberäknad BNI. Detta blev också beslut.I samband med detta ställningstagande hade utskottet att ta ställning tillflera motionsyrkanden om en återgång till enprocentsmålet. Utskottet förde dåföljande resonemang:I ett antal motionsyrkanden hävdas vikten av att enprocentsmålet upprätthålls,att en snabbare återgång till enprocentsnivån - i vissa fall beloppsvispreciserade eller med angivna procentsatser av BNI - skallske samt begärs planer för hur enprocentsmålet skall uppnås. Utskottet har vidett flertal tillfällen tidigare, senast i yttrande 1996/97:UU4y med anledningav ekonomiska vårproposition 1996/97:150, framhållit att kunskapen omoch stödet för enprocentsmålet är väl befäst i och i den allmännaopinionen. är återgången till enprocentsnivån också en viktigsymbolfråga varför utskottet, även av det skälet, ansett att det börprioriteras. Utskottet välkomnade vidare, i ovan nämnda yttrande, att enåtergång nu inletts samt framhöll med bestämdhet att en återgång tillenprocentsnivån bör ske så snart det statsfinansiella läget tillåter. Det finnsdäremot, enligt utskottets mening, ingen anledning att lägga fast precisabeloppsgränser beträffande biståndsramen för de närmaste åren.Utskottet intar ingen annan ståndpunkt beträffande frågan om en återgångtill enprocentsmålet. Utskottet delar således motionärernas ambitioner, men serinte anledning att närmare ta ställning till med vilken takt dessa skallförverkligas.Med det anförda avstyrker utskottet motion U3 (kd) yrkande 1.Målen för biståndspolitikEtt flertal motionsyrkanden behandlar de övergripande målen för Sverigesbiståndspolitik. I motion U1 (m), yrkande 1, vill motionärerna attfattigdomsbekämpningen skall bli ett överordnat mål för det svenska biståndet.Centerpartiet betonar i motion U4 (c) yrkande 2 demokratins roll författigdomsbekämpningen. Man vill också betona vikten av satsningar pålandsbygdsutveckling, som en övergripande prioritering för svenskbiståndspolitik (yrkande 3). vill i motion U5 (fp) yrkande 1 attdemokratimålet skall prioriteras högre i det svenska biståndet.Utskottet har , i betänkande 1997/98:UU2, behandlat dessa och snarlikafrågeställningar. Utskottet konstaterade vid det tillfället attfattigdomsbekämpningen är det övergripande målet för svensktutvecklingssamarbete. Utskottet noterade också att regeringen ibudgetpropositionen klart har angivit att långsiktigt bilateraltutvecklingssamarbete främst bör koncentreras till länder som har vilja ochförmåga att bedriva en framgångsrik politik mot fattigdom. Dessa prioriteringarsynes ligga i linje med vad som anförs i motionen.Utskottet avstyrker därmed motion U1 (m) yrkande 1.Utskottet instämde i samma betänkande i bedömningen att demokrati och respektför mänskliga rättigheter är viktiga förutsättningar för en långsiktigt hållbarfattigdomsbekämpning, och såg positivt på att demokratifrågorna står i fokusför den syn som präglar det svenska arbetet kring fattigdomsproblematiken.Utskottet ställde sig vid det tillfället bakom motionärernas synpunkterbeträffande vikten av att främja demokratin i samarbetsländerna, men menade attdessa aspekter väl avspeglas i gällande riktlinjer. Dessutom hänvisadeutskottet till de kommande skrivelserna om biståndets demokratifrämjande roll,respektive den nya Afrikapolitiken. Utskottet slog i samma betänkande fast attden svenska biståndspolitiken på ett värdefullt sätt bidrar till att skapaförutsättningar för de fattiga ländernas folk att själva lösa sina problem.Den nu aktuella skrivelsen är enligt utskottets bedömning ett värdefulltinslag i denna strävan, genom att precisera regeringens ambitioner vad gällerfattigdomsbekämpningen i . Det finns enligt utskottets uppfattninginget motsatsförhållande mellan skrivelsens fokusering på fattigdomsbekämpningoch de sex av antagna biståndspolitiska målen. I skrivelsenunderstryker regeringen vikten av att partnerskapsländerna själva skaparförutsättningar för en fattigdomsinriktad politik, med utgångspunkt idemokratiskt fattade beslut. God samhällsstyrning framhålls som en fundamentalförutsättning för en utveckling som kommer alla medborgare i ett land till del.Enligt regeringens uppfattning, som den kommer till uttryck i skrivelsen, ärett demokratiskt styrelseskick av fundamental betydelse för godsamhällsstyrning, då ansvaret för den offentliga sektorns skötsel främstutkrävs genom att de ansvariga politikerna ställs till svars vid allmänna val.Utskottet delar denna regeringens bedömning av demokratins grundläggandebetydelse.Med det anförda anser utskottet motionerna U4 (c) yrkande 2 och U5 (fp) yrkande1 besvarade.En övervägande del av världens fattiga finns fortfarande på landsbygden.Biståndet har därför en viktig uppgift att fylla vad gällerlandsbygdsutveckling. En förutsättning för en framgångsrik landsbygdsutvecklingär bl.a. en god makroekonomi, stabila spelregler avseende t.ex. äganderätt, godutbildning, fungerande infrastruktur, samt insatser för att höja jordbruketsproduktivitet. Livsmedelssäkerhet och ett uthålligt jordbruk är frågor som harfått ökad aktualitet i utvecklingssamarbetet. I betänkande 1997/98:UU2konstaterade utskottet också att livsmedelssäkerhet och vatten utgörprioriterade frågor i Sidas handlingsprogram för hållbar utveckling. I den nuföreliggande skrivelsen lyfter regeringen fram problemen på landsbygden. Enviktig orsak är jordbrukets låga produktivitet i utvecklingsländerna. Brist påegen jord är enligt regeringens bedömning en av de viktigaste faktorerna bakomfattigdomen på landsbygden. En slutsats i skrivelsen är att det både i städernaoch på landsbygden behövs speciella åtgärder för att stärka småföretagarnasställning. Främst, menar regeringen, kan detta ske genom krediter och anpassadutbildning. Som ett särskilt problem i sammanhanget anges kvinnornas situation.Resursfördelningen inom hushållen är oftast ojämn, konstateras det iskrivelsen. Männen kontrollerar huvuddelen av resurserna och förfogar överstörre delen av hushållens inkomster. Kvinnorna utför ofta huvuddelen avjordbruksarbetet. Utskottet vill därför erinra om beslut ,där ett nytt biståndspolitiskt mål om främjande av jämställdhet iutvecklingsarbetet antogs (prop. 1995/96:153, bet. 1995/96:UU18, rskr.1995/96:272). Regeringen har i enlighet med beslut bedrivit ettintensivt arbete för att integrera jämställdhet mellan kvinnor och män iutvecklingssamarbetet. Sida har utvecklat former och arbetsmetoder för ettförstärkt jämställdhetsarbete i utvecklingssamarbetet, bl.a. genom utarbetandetav ett handlingsprogram för jämställdhet. En viktig utgångspunkt för Sidashandlingsprogram för jämställdhet har varit den internationella strategi -Platform for Action - för främjandet av jämställdhet mellan kvinnor och män somarbetades fram i samband med FN:s fjärde kvinnokonferens i . Sidaarbetar för att främja hänsynen till kvinnors mänskliga rättigheter inomlandprogrammen, genom stöd till organisationer som arbetar på internationell,regional och nationell nivå.Frågor om jämställdhet och kvinnors mänskliga rättigheter tas också upp somviktiga inslag i den dialog som förs med samarbetsländerna.Utskottet delar regeringens synsätt vad gäller landsbygdsutvecklingen ochkvinnornas situation. En utveckling av landsbygden kräver en kombination avåtgärder, alltifrån skapandet av en grundläggande äganderättslagstiftning tillinsatser för att åstadkomma tillträde till fungerande lokala marknader. Dennaövergripande syn på landsbygdsutvecklingen synes i allt väsentligt uppfylla deönskemål som motionärerna framför i motion U4 (c) yrkande 3.Med det anförda anser utskottet motion U4 (c) yrkande 3 besvarad.Miljöfrågorna - allmäntMiljöpartiet vill överlag se en ökad satsning på miljöfrågor ibiståndspolitiken, motion U2 (mp) yrkande 13. Partiet vill också (yrkande 1)att genom biståndspolitiken skall verka för att ekonomisk tillväxtbedöms ur såväl miljö- som socialkonsekvenssynpunkt. Alla internationellaavtal, sägs det i yrkande 3, bör innefatta miljö- och socialklausuler. Sådanaklausuler bör gälla även privata investerare, yrkande 5. betonari motion U4 (c) yrkande 4 vikten av att bidra till ett miljömässigt hållbartjordbruk i utvecklingsländerna. betonar i motion U3 (kd)yrkande 11 i-världens ansvar för de globala miljöproblemen.Vad gäller den övergripande prioriteringen av miljöfrågorna i biståndet noterarutskottet att regeringen i skrivelsen 1996/97:2 internationellasamarbete för hållbar utveckling presenterat sin syn på miljöfrågorna.Skrivelsen delades mellan jordbruksutskottet och utrikesutskottet. Utskottetbehandlade skrivelsen i betänkande 1996/97:UU15. Utskottet välkomnade vid dettillfället regeringens ambition att verka för ett stärkt konventionsarbete påmiljöområdet. Utskottet noterade också med tillfredsställelse att Sverigeprioriterar globala miljöfrågor i FN-samarbetet. I den då aktuella skrivelsenbetonade regeringen att främjandet av en hållbar utveckling skall genomsyra detbilaterala utvecklingssamarbetet. Utskottet delade denna uppfattning, liksomregeringens prioriteringar av de områden som särskilt bör uppmärksammas förinsatser. Dessa är vattenanvändning, jord- och skogsbruk, marin miljö, urbanmiljö och energiförsörjning. (Dessa punkter återfinns också i Sidashandlingsprogram för hållbar utveckling, vilket antogs . )Utskottet konstaterar att regeringen i likhet med motionärerna fäster storvikt vid miljöfrågorna. I detta sammanhang vill utskottet erinra om att allabiståndsinsatser, i enlighet med ett regeringsbeslut , skall genomgåen miljökonsekvensanalys. I den nu föreliggande skrivelsen betonar regeringende nära men komplexa sambanden mellan miljö och fattigdom. Att bekämpafattigdom är nödvändigt för att uppnå en ur naturresurssynpunkt hållbarutveckling, betonas det i skrivelsen. Regeringen understryker att insatser föratt förbättra miljön i de fattiga länderna är centrala författigdomsbekämpningen. Utskottet delar denna regeringens uppfattning.Utskottet anser att det är nödvändigt med en ökad integrering avmiljöaspekterna inom biståndsverksamhetens alla delar. Centrala ambitioner iutvecklingsarbetet inom miljöområdet är att höja ländernas kapacitet att självahantera dessa frågor, genom bl.a. institutionsuppbyggnad, utbildningsinsatseroch stöd till grundläggande forskning. Sida ger t.ex., genom ett program förmiljöekonomi, stöd för att utveckla den miljöekonomiska kompetensen imottagarländerna och att integrera miljöekonomisk analys i handläggningen avsvenskt bistånd.Enligt utskottets uppfattning ligger motionärernas synpunkter i huvudsak ilinje med den av regeringen bedrivna politiken.Med det anförda anser utskottet motion U2 (mp) yrkande 13 besvarad.Beträffande miljöfrågorna, har utskottet i det ovan citerade betänkandet,1997/98:UU2, framhållit vikten av att främja god miljö genom internationelltsamarbete. Utskottet konstaterade vid det tillfället att de rikare ländernahärvidlag har en betydande moralisk skyldighet. Utskottet framhöll också värdetav tekniköverföring med miljöanpassad teknik.I den nu aktuella skrivelsen betonar regeringen att de rika länderna är orsaktill en långt mer omfattande miljöförstöring än de fattiga. Det är enligtregeringens uppfattning viktigt att ställa miljökrav på den ekonomiskautvecklingen som en grundläggande förutsättning för att åstadkomma enlångsiktigt hållbar utveckling.Utskottet delar regeringens synsätt. Att komma till rätta med de globalamiljöproblemen är en uppgift som kräver stora internationella ansträngningarfrån både i- och . De fattigaste länderna behöver i detta arbetenaturligtvis ett särskilt stöd för att kunna uppfylla sina åtaganden om hållbarutveckling. Det svenska biståndet är också avsett att ge ett sådant stöd.Med det anförda anser utskottet motion U3 (kd) yrkande 11 besvarad.Utskottet konstaterar att det enligt Sidas handlingsprogram för miljö ochhållbar utveckling skall göras miljökonsekvensanalyser av alla svenskabiståndsprojekt. I dessa Sidas bedömningar ingår som en naturlig del en analysav effekter på såväl naturen som de människor som berörs. Utskottet förutsätterdärför att avtalens innehåll korresponderar med de bakomliggande analyser somgörs inom biståndsförvaltningen innan beslut fattas om en konkret svenskinsats. Enligt vad utskottet erfarit finns liknande instrument iflertalet av de multilaterala organisationer som är medlem i.Motionärernas önskemål synes således redan vara tillgodosedda.Med det anförda anser utskottet motion U2 (mp) yrkande 1 besvarad.Handel och miljöRegeringen har redovisat sina ambitioner inom handelspolitikens område iskrivelsen 1996/97:71 , EU och handelspolitiken inför 2000-talet. Dennaskrivelse behandlades av utskottet genom ett yttrande till näringsutskottet,som hade huvudansvaret för behandlingen av skrivelsen. Utskottet vill i dettasammanhang hänvisa till relevanta delar av denna skrivelse, vilka belyser defrågor som väckts i motion U2 (mp) yrkande 3. Regeringen anförde där bl.a.följande.Handel och miljö är en kontroversiell fråga i WTO-sammanhang. Kommittén förhandel och miljö tillkom i samband med WTO:s bildande och har därmed endastverkat . Den föregicks emellertid av diskussioner i andraarbetsgrupper, diskussioner som påbörjades . Förhandlingarna harhittills karakteriserats av ett starkt motstånd från många sida tillatt introducera en diskussion om miljöfrågor mot WTO-systemet. Det råder imånga en utbredd misstänksamhet mot att miljöhänsyn från i-ländernassida skall användas i protektionistiskt syfte.Handel och miljö är ett prioriterat område för i WTO-sammanhang.Sverige har således verkat mycket aktivt inom EU i förhandlingarna införSingaporekonferensen för att få ett så framåtsyftande och konkret resultat sommöjligt. En viktig övergripande svensk målsättning i handels- och miljöarbetetär att så långt som möjligt undanröja risk för konflikt mellan miljöpolitiskaoch handelspolitiska beslut, så att de blir ömsesidigt stödjande i syfte attuppnå en hållbar utveckling. Målsättningen är vidare att , i eninternationell jämförelse, progressiva miljöpolitik skall stödjas och fåinternationell spridning som våra handelsförbindelser skall varaintakta eller förbättras. Svenska företags miljöanpassning skall kunna utgöraen konkurrensfördel.En högt prioriterad fråga för EU och i WTO har varit frågan omförhållandet mellan handelsåtgärder i miljökonventioner och WTO-regelverket.Det som gör denna fråga angelägen är bl.a. vikten av att uppnå stabilitet ochförutsägbarhet i systemen, vikten av att minimera riskerna förprotektionistiskt missbruk av miljöskäl och vikten av att stödja detinternationella miljöarbetet inom multilaterala miljökonventioner.I yttrandet över skrivelsen, 1996/97:UU5y, anförde utskottet bland annat:I motionen pekas bl.a. på målkonflikter mellan områdena fattigdomsbekämpning,handelspolitik och miljö. Av skrivelsen framgår väl att regeringen är medvetenom dessa problem och att , bl.a. i WTO-sammanhang, aktivt driver fråganom miljöhänsyn i handelspolitiken.