bet · GL01UU13 · 1998-04-21 00:00:00 — Motionerna U17 (v) yrkande 8, U16 (mp)yrkande 8, U19 (fp) yrkande 2 samt motion U21 (fp) yrkande 2 avstryks.Motionärerna bakom motion U17 (v) yrkande 7 finner det anmärkningsvärt attregeringen under regeringskonferensen inte uttalade sig positivt om barnetsrättigheter.Utrikesutskottet har tidigare behandlat ett yrkande om frågan om barnetsrättigheter skulle tas med i fördraget om Europeiska unionen (bet.1996/97:UU13). yttrade sig därvid i frågan (1996/97:SoU5y) ochkonstaterade då att FN:s konvention om barnets rättigheter antogs 1989 ochträdde i kraft . I konventionen stipuleras om barnets rättighetertill liv och utveckling, om rätt till trygghet och skydd samt om rätt tilltalan och respekt. framhöll att samtliga länder inom EU harratificerat . konstaterade utskottet att mycketåterstår att göra i de enskilda länderna när det gäller genomförandet avkonventionen. Utskottet framhöll att barnets bästa bör beaktas vid utarbetandeav förordningar, direktiv och förslag men att detta kan ske utan att EU geskompetens att lagstifta på området.Utrikesutskottet har inhämtat att frågan om att föra in barnets rättigheter iAmsterdamfördraget diskuterades i positiv anda av många länder i samband medregeringskonferensen. Emellertid framlades inte något konkret förslag tilltillägg i fördraget från något medlemsland under konferensen.Utskottet vill, liksom socialutskottet tidigare gjort, framhålla att alla EU:smedlemsstater har ratificerat och är folkrättsligt bundnaav konventionens bestämmelser. Därmed måste medlemsstaterna i praktikenrespektera bestämmelser även vad gäller verksamheten inom EUoch när medlemsstaterna agerar i ministerrådet.Därmed betraktar utrikesutskottet motion U17 (v) yrkande 7 som besvarad.I motion U501 (m) yrkande 5 begär motionärerna att bör verka för enunion för företagande och arbete. I yrkande 3 i samma motion begärs att Sverigeinom EU bör verka för en regelrevision.Näringsutskottet framhåller i sitt yttrande 1997/98:NU3y till utrikesutskottetatt det i betänkande 1997/98:NU10 behandlat olika motioner om avreglering.Näringsutskottet redogjorde i det nämnda betänkandet bl.a. för arbetet inomSmåföretagsdelegationen, vilken har till uppgift att identifiera problem ochföreslå åtgärder för att undanröja onödiga hinder för etablering och tillväxt ismåföretag. Vidare behandlades i betänkandet det arbete som bedrivs inom EU påregelförenklingsområdet genom det s.k. (Simpler Legislation forthe Internal Market).Näringsutskottet anför vidare i sitt yttrande:Enligt näringsutskottets mening bör de två aktuella yrkandena i motion1997/98:U501 (m) inte leda till någon åtgärd från sida. Att inrättaett nytt gemenskapsorgan i form av en regelrevision riskerar, menar utskottet,att leda till ytterligare byråkratisering av Europasamarbetet och till enorganisatorisk överlappning i förhållande till kommissionens arbete. I ställetbör det nuvarande arbetet med att förenkla regelverket inom ramen för EU:sgällande organisation energiskt fullföljas. De här behandlade yrkandena imotion 1997/98:U501 (m) avstyrks av näringsutskottet med det nu sagda.Utrikesutskottet delar näringsutskottets bedömning vad gäller yrkande 3 imotion U501 (m) och avstyrker därmed yrkandet.Även arbetsmarknadsutskottet behandlar i sitt yttrande 1997/98:AU6y tillutrikesutskottet motion U501 (m) yrkande 5 samt därutöver motion U17 (v)yrkande 9. I den senare motionen menar motionärerna att de krav på ekonomiskkonvergens som ställs inom EMU-samarbetet samt stabilitetspakten medför alltförsnäva ramar för att bekämpa arbetslösheten framgångsrikt.Arbetsmarknadsutskottet konstaterar i sitt yttrande 1997/98:AU6y attutrikesutskottet behandlade regeringens skrivelse 1995/96:30 i betänkande 1995/96:UU13. Arbetsmarknadsutskottetyttrade sig då över vissa delar i skrivelsen i yttrande 1995/96:AU3y. Iyttrandet uttalade arbetsmarknadsutskottet bl.a. att en övergripandemålsättning för regeringskonferensen borde vara att öka unionens medborgerligaförankring. Utskottet ansåg att en sådan målsättning förutsatte att EU kundevisa upp resultat i sysselsättningsfrågan.Arbetsmarknadsutskottet uttalade också att den låga sysselsättningen och denhöga arbetslösheten är ett av EU:s och de enskilda medlemsländernas störstaproblem. Kampen mot arbetslösheten borde därför ges en lika stor tyngd i deteuropeiska samarbetet som ambitionerna på det monetära området.Arbetsmarknadsutskottet, liksom finansutskottet, ställde sig bakom regeringensvilja att arbeta för att det i grundfördraget fördes in ett avsnitt omsysselsättningspolitik. Ett sådant avsnitt skulle slå fast gemensamma mål,gemensamma procedurer och ett gemensamt åtagande att följa vissa princi-per för sysselsättningspolitiken. ansåg vidare att en särskildsysselsättningskommitté borde inrättas med företrädare på statssekreterarnivåfrån Finans- och anför vidare i sitt yttrande:Liksom regeringen anser utskottet att förhandlingsresultatet är gott och attdet visar stora likheter med de ståndpunkter intog införregeringskonferensen. Att målet att uppnå en hög sysselsättning skall beaktasvid genomförandet av all gemenskapspolitik ger en sådan ökad tyngd åtsysselsättningsfrågorna i EU-samarbetet som hoppats på.Arbetsmarknadsutskottet underströk i sitt tidigare yttrande att det bordeankomma på varje medlemsland att välja var tyngdpunkten skall ligga i detnationella sysselsättningsprogrammet. Fördragsändringarna innebär inte hellernågon harmonisering av sysselsättningspolitiken på gemenskapsnivå. GenomAmsterdamfördraget och det övervakningsförfarande som medlemsstaterna enats omhar dock bättre förutsättningar skapats att på mer fasta grunder och i merordnade former gemensamt bekämpa arbetslösheten.Vad gäller motionerna framhåller arbetsmarknadsutskottet följande:Moderaterna förefaller i motion U501 att vara emot ett ökat europeisktsamarbete vad gäller sysselsättningspolitiken och synes mena att arbetslöshetenendast kan bekämpas genom sådana avregleringar som är till förmån förföretagen. Erfarenheterna visar att så inte är fallet. En ökad flexibilitet påarbetsmarknaden är önskvärd, men en positiv sådan. Den skall komma till ståndgenom att individens kompetens och möjligheter stärks. Utskottet är i motsatstill övertygat om att sysselsättningsfrågan måste lösas med mereuropeiskt samarbete. Detta innebär dock inte att arbetsmarknadspolitiken inteäven i fortsättningen kommer att vara en nationell angelägenhet.Arbetsmarknadsutskottet anser att motion U501 yrkande 5 bör avstyrkas.Utskottet delar inte heller uppfattning att den monetärapolitiken och konvergenskraven skulle motverka möjligheterna att bekämpaarbetslösheten. Tvärtom utgör de konvergensregler som är fastställda för EMUtillsammans med sysselsättningsmålet vad som bör känneteckna en sund och starkekonomi. Även motion U17 yrkande 9 bör därför enligt arbetsmarknadsutskottetmening avstyrkas.Utrikesutskottet delar arbetsmarknadsutskottets uppfattning vad gäller motionU17 (v) yrkande 9 och avstyrker motionen i berörd del.I den del som berör motion U501(m) yrkande 5 konstaterar utrikesutskottet attmotionärerna vill att ansvaret för sysselsättningspolitiken skall ligga kvar pånationell nivå. Vidare framhåller motionärerna att konkurrenshinder, monopol,subventioner samt bristande regelefterlevnad snedvrider marknadsvillkoren ochhämmar utvecklingen av den inre marknaden och därmed möjligheten till nyaanställningsmöjligheter.Utrikesutskottet behandlade i betänkande 1996/97:UU13 ett liknande yrkande ochframhöll då att utskottet delade motionärernas uppfattning att arbete med attsäkerställa en väl fungerande inre marknad är en viktig del i ansträngningarnaatt uppnå hållbar tillväxt och högt välstånd. Utskottet delade ocksåuppfattningen att den inre marknadens funktionssätt ytterligare bör förbättras.Vidare anförde utskottet att för ett litet och exportberoende land är en välfungerande inre marknad av största vikt.Utrikesutskottet anförde även följande i det nämnda betänkandet:Utskottet anser vidare att det är viktigt att verka för ett förstärkt samarbetemellan unionens medlemsländer på sysselsättningsområdet. Regeringen har ocksåtagit till vara den möjlighet som den pågående regeringskonferensen erbjuderför att förstärka de fördragsmässiga grunderna för samarbetet inom dettaområde, vilket har framgått tidigare i detta betänkande.Utskottet delar vidare motionärernas uppfattning att det inte är tillrådligtatt centralisera ansvaret för arbetsmarknadspolitiken, dvs. överföra ansvarettill EU-nivå. Utskottet vill i denna del återigen framhålla att det svenskaförslaget som presenterats i regeringskonferensen inte innebär någon förändringvad gäller kompetensfördelningen mellan gemenskapen och medlemsländerna på detsysselsättningspolitiska området. Huvudansvaret kommer fortsättningsvis, liksomi dag, att ligga på nationell nivå.Utskottet konstaterade vidare att motionärerna i sin motion framfördeuppfattningen att initiativet till en förstärkning av sysselsättningsmålet ifördraget i stället borde ha varit ett initiativ till att bygga en union förföretagande och arbete. uppfattning var att detta inte står imotsättning till ambitioner på området. Åtgärder för att främjasysselsättningen innebär även åtgärder för att skapa goda förutsättningar förföretagande och inte minst för småföretagens tillväxt.Utrikesutskottet finner inte anledning att nu ändra dessa bedömningar och anserdärmed att motion U501 (m) yrkande 5 är besvarad.I sitt yttrande 1997/98:AU6y tar arbetsmarknadsutskottet även upp andra frågorsom behandlas i regeringskonferensen och som berör arbetsmarknadsutskottetsberedningsområde.När det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män anförarbetsmarknadsutskottet följande:Utskottet var av den uppfattningen inför regeringskonferensen att bordearbeta för ett ökat samarbete på jämställdhetsområdet bl.a. genom att verka föratt det klargörs att jämställdheten måste beaktas i alla gemenskapensaktiviteter (s.k. mainstreaming). Utskottet ansåg också att artikel 119 i EG-fördraget borde ändras så att den omfattade också andra frågor i arbetslivet änfrågan om lika lön. Det viktigaste var dock enligt utskottet att det slogs fastatt jämställdheten mellan kvinnor och män skall främjas och att s.k. aktivaåtgärder är tillåtna. Slutligen ansåg utskottet att positiv särbehandling avicke tvingande slag borde kunna tillåtas som en åtgärd att främjajämställdhetsarbetet.Utskottet ser med tillfredsställelse på resultatet av förhandlingarna också påjämställdhetspolitikens område. Jämställdhet skall nu genomsyra allaaktiviteter på gemenskapsnivå. Detta har redan kommit till uttryck i desysselsättningsriktlinjer som fastställdes av rådet strax ochsom bl.a. innebar att sysselsättningen skall ha som mål att stärkajämställdheten. Ett annat viktigt resultat är att det nu fastställts attlikabehandlingsprincipen inte utgör något hinder för medlemsländerna atttillåta positiv särbehandling i syfte att främja jämställdheten.Beträffande sociala frågor framhåller arbetsmarknadsutskottet att begreppetsocialpolitik i EU-terminologin rymmer frågor som rör såväl arbetsrätt,arbetsliv, arbetsmiljö och jämställdhet som socialpolitiska frågor i gängsesvensk bemärkelse.Arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrande följande vad gäller socialpolitikoch det sociala protokollet:Arbetsmarknadsutskottet ställde sig inför regeringskonferensen bakom ettförslag att skulle verka för att det sociala protokollet skrivs in iEG-fördraget.Samarbetet på det sociala området kommer i och med att det sociala protokolletavskaffas och att innehållet i avtalet om socialpolitik integreras i fördragetatt förstärkas. Enligt utskottet ligger det i hög grad i svenskt intresse attkrav på arbetslivets område värnas och att alltför stora skillnader mellanmedlemsländernas lagstiftning undanröjs. Genom integreringen av avtaletförstärks också arbetsmarknadsparternas roll i EU-samarbetet på det socialaområdet, något som arbetsmarknadsutskottet välkomnar.Utskottet har noterat att utrikesutskottet i betänkande 1996/97:UU13 ansåg attdet kunde finnas skäl att överväga om föreningsrätt, förhandlingsrätt och rättatt vidta stridsåtgärder borde fördragsfästas. Den nya artikeln 117 slår fastde socialpolitiska mål som medlemsstaterna enats om med tillägget ?underbeaktande av sådana grundläggande sociala rättigheter som anges i deneuropeiska sociala stadgan som undertecknades i ?.Även om någon artikel om fackliga rättigheter inte införts direkt i EG-fördraget får det enligt utskottets mening ses som en viss framgång attfördraget hänvisar till den sociala stadgan som bl.a. omfattar fackligarättigheter. Det är dock osäkert om måste beakta denna referensnär den tolkar delar de bedömningar som arbetsmarknadsutskottet framför isitt yttrande och konstaterar att grunden har lagts för ytterligare framstegnär det gäller jämställdhetsarbetet och de sociala och arbetslivsfrågorna inomEU-samarbetet.I motion U16 (mp) yrkande 4 (delvis) anförs att inte skall godkänna deföreslagna förändringarna vad gäller vissa frågor inom den gemensammahandelspolitiken.Näringsutskottet anför i sitt yttrande 1997/98:NU3y följande med anledning avdetta yrkande:Enligt näringsutskottets mening är det angeläget att fortlöpandebevakar frihandelsintresset i EU-samarbetet och driver på övriga medlemsstateri riktning mot en större öppenhet mot omvärlden, inte minst mot u-länderna.Genom EU-medlemskapet deltar fullt ut i utformandet av den inremarknaden, som svarar för den avgörande delen av svensk utrikeshandel. Vidareskapas genom EU:s tyngd i internationell samverkan större möjlighet för Sverigeatt påverka den internationella dagordningen på handelsområdet.Enligt uppgift i propositionen har utvecklingen av de multilaterala ekonomiskarelationerna - främst inom ramen för WTO - fört med sig vissasamordningsproblem som har sin grund i den nuvarande kompetensfördelningenmellan EG och dess medlemsstater. har mot denna bakgrund ingetatt erinra mot det föreslagna tillägget i artikel 113, som måste betraktas varaav begränsad betydelse; som tidigare nämnts krävs det att rådet, efter att hahört , fattar enhälligt beslut för att tillämpningen av denberörda artikeln skall kunna utsträckas. Det sagda innebär att näringsutskottettar avstånd från vad som i denna fråga anförs i motion 1997/98:U16 (mp).Utrikesutskottet har för sin del inget att anföra utöver vad näringsutskottetanfört i denna fråga och avstyrker motion U16 (mp) yrkande 4 (delvis).I motion 1994/95:U503 (fp) yrkande 5 föreslås att miljöavgifter ochmiljöskatter skall kunna beslutas med kvalificerad majoritet.Likartade yrkanden har framförts inför och i anslutning tillregeringskonferensen vilka utskottet utförligt har behandlat i betänkandena1995/96:UU13 och 1996/97:UU13. Därvid har skatteutskottet yttrat sig tillutrikesutskottet i bl.a. denna fråga och har då avstyrkt att beslut fattas medkvalificerad majoritet när det gäller miljöskatter.Skatteutskottet konstaterade i sitt yttrande 1996/97:SkU4y att frågan om beslutmed kvalificerad majoritet hade diskuterats i regeringskonferensen men att detvisat sig att flertalet medlemsstater hade svårt att acceptera en ändradbeslutsordning när det gäller skatter på miljöområdet.Skatteutskottet framhöll vidare i nämnda yttrande som sin mening att det är ettviktigt svenskt intresse att gemensamma minimiregler för beskattningen avenergi och koldioxid kommer till stånd inom EU. Utskottet noterade att Sverigeoch några andra medlemsstater valt att ligga steget före vid beskattningen avkoldioxidutsläpp och menade att på detta sätt tagit ett särskiltansvar.Även jordbruksutskottet konstaterade i sitt yttrande 1996/97:JoU3y att ett avde mål inom miljöområdet som verkade för i regeringskonferensen var attutveckla den gemensamma lagstiftningen med skärpta minimiregler ochmiljöavgifter.Utrikesutskottet delade skatte- och jordbruksutskottens bedömning och avstyrkteändrad beslutsordning inom detta område. Nya aspekter som skulle kunnaföranleda att utrikesutskottet ändrar sin bedömning har inte framkommit.Utrikesutskottet kan dessutom konstatera att regeringskonferensen nu äravslutad och att medlemsländerna när det gäller vissa artiklar beslöt att enövergång kan ske från enhällighet till kvalificerad majoritet vid beslut irådet (se bilaga 2 till detta betänkande samt avsnitt 7.7). Detta gäller dockinte artiklarna 99 och 130.2 i EG-fördraget där beslutsordningen för skatterregleras.Med det anförda avstyrker utrikesutskottet motion 1994/95:U503 (fp) yrkande 5.7.4 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (andra pelaren)PropositionenDen gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) tillkom i sin nuvarandeutformning och omfattning genom Unionsfördraget. Den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken regleras i artiklarna J-J.11 i Unionsfördragets avdelning V.Regeringen framhåller att i regeringskonferensen var det strävan attGUSP borde förstärkas så att EU bättre skulle förmå möta de nya risker ochutmaningar som stod inför. En effektivisering av samarbetet kunde iförsta hand ske genom att medlemsstaterna i än högre grad visade densolidaritet som krävdes för att finna en gemensam linje i enskilda frågor. Enförändring av beslutsordningen i GUSP sågs också som en viktig fråga. Sverigehade vidare som målsättning att stärka den gemensamma strukturen förförberedelse och uppföljning av beslut.Vidare framhåller regeringen att inför regeringskonferensenunderströk att ett aktivt engagemang för fredsbevarande verksamhet,katastrofhjälp, evakueringsinsatser och krishantering i vid mening borde varaen självskriven och högt prioriterad uppgift för EU-länderna i deras arbete föratt säkra freden i Europa.Amsterdamfördraget innebär att de nuvarande artiklarna J-J.11 i Unionsfördragetersätts av artiklarna J-J 18. De nya bestämmelserna J-J 18 om den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken återfinns i artikel 1.10 i Amsterdamfördraget.Genom Amsterdamfördraget görs ett tillägg i artikel J.1 som innebär att dengemensamma politiken skall ha som mål att också skydda unionens integritet iöverensstämmelse med stadga och principerna om yttregränser i stadgan, slutakt och Parisstadgan.Ett annat tillägg i den nämnda artikeln klargör att medlemsstaterna skallarbeta för att stärka sin ömsesidiga politiska får genom Amsterdamfördraget delvis nya uppgifter inom dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (artikel J 3). Vid sidan av attbestämma de allmänna riktlinjerna ges uppgiften att besluta omgemensamma strategier i frågor där medlemsstaterna har viktiga gemensammaintressen. Alla beslut i avseende GUSP skall även ifortsättningen fattas med enhällighet.Regeringen framhåller i propositionen att de gemensamma strategierna förutsesbli mer omfattande och detaljerade än de allmänna riktlinjerna och menar attdet sannolikt kommer att leda till att unionens övergripande inriktning ochprioriteringar på det säkerhets- och utrikespolitiska området tydliggörs. får det, i förhållande till de gemensamma strategierna,dels uppgiften att lämna rekommendationer till , dels uppdragetatt genomföra de gemensamma strategierna, särskilt genom att besluta omgemensamma åtgärder och gemensamma ståndpunkter.Vad gäller beslutsfattande inom GUSP skall enligt Amsterdamfördragethuvudregeln även i fortsättningen vara enhällighet (artikel J 13.1). Samtidigtinförs genom fördraget en möjlighet att fatta vissa beslut med kvalificeradmajoritet (artikel J 13. Det gäller beslut i rådet som fattas inom ramenför en gemensam strategi eller som gäller genomförandet av en gemensam åtgärdeller ståndpunkt. En medlemsstat kan dock alltid motsätta sig att beslut fattasmed kvalificerad majoritet under åberopande av viktiga och uttalade skäl somrör nationell politik.Regeringens bedömning är att dessa bestämmelser innebär att en minoritet avmedlemsstaterna kan bli nedröstad i frågor av begränsad räckvidd men attvetorätten ändå består eftersom varje medlemsstat själv avgör vilka frågor somär av sådant nationellt politiskt intresse att vetorätten måste utnyttjas.Vidare regleras i artikel J 13 möjligheten till konstruktivt avstående, dvs. enmedlemsstat blir inte skyldig att tillämpa ett beslut som demedlemsstater som önskar fatta beslut inte hindras att göra det. Regeringenframhåller att detta skall ses som ett komplement till vetorätten inom ramenför enhälliga beslut och syftar till att effektivisera beslutsfattandet. Närdet gäller försvarsdimensionen framhåller regeringen i propositionen att allabeslut skall fattas med enhällighet.I syfte att förstärka analys- och planeringsfunktionerna inom GUSP skall enligten gemensam förklaring (6) en enhet för politisk planering och tidig förvarningupprättas vid rådets generalsekretariat. Enligt fördraget får rådetsgeneralsekreterare funktionen som s.k. hög representant för GUSP (artikel J16). Trojkans funktion kommer efter att Amsterdamfördraget har trätt i kraftatt utövas av ordförandelandet, generalsekreteraren och tillträdandeordförandelandet (artikel J 8). ingår det närmast föregåendeordförandelandet i trojkan men ej någon deltagare från rådssekretariatet.Gemenskapsfinansiering blir genom Amsterdamfördraget huvudregel för allautgifter inom GUSP (artikel J 18), med undantag för utgifter inomförsvarsdimensionen inklusive Petersbergsuppgifterna.I regeringskonferensen diskuterades möjligheten att göra unionen till enjuridisk person med möjlighet att ingå bindande avtal med tredje land ellerpart. Regeringen framhåller att det inte var möjligt att nå framgång i dettaarbete och i stället införs en procedur varigenom rådet genom ett enhälligtbeslut kan ge ordförandelandet ett bemyndigande att inleda förhandlingar medtredje part (artikel J 14). I en gemensam förklaring (4) understryks att varkenfördraget eller de avtal som den nya proceduren kan resultera i skall innebäranågon överföring av beslutanderätt från medlemsstaterna till EU.När det gäller försvarsdimensionen har formuleringarna genom Amsterdamfördragettill viss del ändrats och utvecklats. Artikel J 4.1 skall enligtAmsterdamfördraget ersättas av artikel J 7.1. Förändringarna i skrivningarnaframgår nedan.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse(Artikel J 4.1)Den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken skall omfattaalla frågor som gäller unionenssäkerhet, inklusive utformningenpå sikt av en gemensamförsvarspolitik som med tidenskulle kunna leda till ettgemensamt försvar. (Artikel J 7.1 första stycket)Den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken skall omfattaalla frågor som gäller unionenssäkerhet, inklusive den gradvisautformningen i enlighet med andrastycket av en gemensamförsvarspolitik som skulle kunnaleda till ett gemensamt försvar, beslutar skall i så fallrekommendera medlemsstaternaatt anta ett sådant beslut i enlighetmed deras konstitutionellabestämmelser.Andra stycket i artikel J 7.1 reglerar förhållandet mellan EU och VEU varianges att ett införlivande av VEU med unionen är en möjlighet.Regeringen framhåller i propositionen att de förändrade formuleringarna intemedför några åtaganden av medlemsstaterna vare sig att successivt utveckla ettgemensamt försvar inom unionen eller att integrera VEU med EU. Vidare angerregeringen att om enhälligt skulle fatta beslut om ettgemensamt försvar och rekommendera medlemsstaterna att anta ett sådant beslut,skulle frågan i underställas i enlighet med bestämmelserna i10 kap. regeringsformen.I propositionen framhålls att de viktigaste förändringarna avseendeförsvarsdimensionen i Amsterdamfördraget gäller humanitära, fredsfrämjande ochfredsbevarande insatser, de s.k. Petersbergsuppgifterna. Dessa lyfts fram somviktiga uppgifter inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (artikelJ 7.2). Enligt artikel J 7.3 kommer unionen att anlita VEU för dessa uppgifter.När detta sker skall alla medlemsstater vara berättigade att delta fullt ut iplaneringen och i beslutsfattandet inom VEU liksom fullt ut i genomförandet avinsatserna. Regeringen understryker att det inte föreligger någon skyldighetatt delta.