bet · GL01UU20 · 1998-05-14 00:00:00 — EU:s egenövervakningsinsats i (ECMM) har verksamt bidragit tillfredsprocessen i Bosnien och . En ECMM-grupp har även tjänstgjort iAlbanien.EU fortsatte att utveckla relationerna med i syfte attstärka demokratiska och ekonomiska reformer och att integrera landeti de europeiska samarbetsstrukturerna framhåller regeringen vidare. Under årethar genomförandet av för fortsatt. EU ägnade ocksåbetydande uppmärksamhet åt relationerna med , där framför allt insatserför att stärka den stagnerande reformprocessen stått i fokus. Oenighet kringgenomförandet av överenskommelse mellan att stängakärnkraftverket Tjernobyl har fortsatt utgjort en stötesten irelationerna konstaterar regeringen.I samordnar EU-kretsen sina ståndpunkter inom flertalet områdenframhåller regeringen i skrivelsen. Stor uppmärksamhet har ägnatsfrämjandet av demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatliga principer,bl.a. genom unionens fältmissioner på Balkan.EU och VEU har upprättat närmare institutionella relationer ienlighet med utfallet av . Samarbetet handlar framförallt om att utveckla arbetsrelationerna mellan EU och VEU så att EU effektivtskall kunna använda sig av VEU för att göra insatser vid kriser.Vidare framhålls i skrivelsen att unionens även samarbetar inomnedrustningsområdet. I intog EU-länderna en gemensamhållning i flertalet resolutioner och beslut som fördes till omröstning. Påkemvapenområdet verkade EU bl.a. genom démarcher i och för dessaländers ratificering av C-vapenkonventionen.Beredning av möjliga stödinsatser i och i konfliktområden,exempelvis i , pågår löpande.Regeringen understryker i skrivelsen att inom EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik intar de mänskliga rättigheterna (MR) en framträdande plats.Samarbetet kring dessa frågor är intensivt och frågor om mänskliga rättigheterkommer in som ett viktigt element i ett ökat antal utrikes- ochbiståndspolitiska överväganden anför regeringen. Stärkandet av och skyddet förde mänskliga rättigheterna ses som en viktig konfliktförebyggande ochfredsbevarande insats. EU:s politik i detta avseende stämmer väl överens medSveriges traditionella syn på dessa frågor menar regeringen. MR-frågor kommer iEU upp i en rad bilaterala och regionala sammanhang.Vidare konstateras i skrivelsen att inom nedrustningsområdet skedde underåret ett nära samarbete inom EU mellan medlemsstaterna. I den inledandeallmänna debatten i FN:s generalförsamlings första utskott, därnedrustningsfrågorna behandlas, höll ordförandelandet i EU ett gemensamtanförande. EU:s medlemsländer intog en gemensam hållning i fråga om 17 av de 22resolutioner och beslut som fördes till omröstning i generalförsamlingen. I tvåfall var röstfördelningen mellan EU-länderna helt splittrad med såväl ja- somnej-röster och avståenden. Det ena fallet gällde resolutionen omInternationella domstolens rådgivande yttrande om lagligheten av hot om elleranvändning av kärnvapen.Arbetet för att stärka det internationella atomenergiorganets (),safeguards-system (kärnämneskontroll) fortsatte . Förhandlingarna iWien om ett s.k. modellprotokoll slutfördes. EU-länderna utarbetade däreftergemensamt mandat för kommissionen att förhandla med om tilläggsprotokolltill safe-guards-avtalen med organisationen på basis av modellprotokollet.Förhandlingsmandaten antogs av rådet . kärnämneskontrollutgör ett viktigt element i stärkandet av den internationella icke-spridningsregimen på kärnvapenområdet.Mellan EU-länderna sker vidare ett regelbundet och mycket omfattandesamarbete i FN-frågor. Medlemsstaternas delegationer i FN-huvudstäderna NewYork, , , m.fl. förbereder och samordnar underordförandeskapets ledning EU:s ställningstaganden, anföranden m.m. i praktiskttaget alla aktuella ärenden. Ett intensivt samarbete förekommer också vidstörre konferenser, vissa fackorgans styrelsemöten och kommittémöten etc. EU ärdärigenom en av huvudaktörerna i FN.Sverige upprätthåller sin traditionellt mycket aktiva roll i FN-sammanhangframhåller regeringen i skrivelsen. Som medlem i den betydelsefulla EU-gruppenkan sägas ha vunnit i inflytande, även om den nationella profilenkanske i vissa fall blivit mindre framträdande. Huvudregeln är att när detråder enighet i en fråga framförs endast EU:s gemensamma ståndpunkt, medan detannars står varje medlemsland fritt att i samråd med ordförandeskapet framföraegna nationella synpunkter.EU-samordningen sträcker sig inte till , utan varje medlemsvarar där för sina egna ställningstaganden.Europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik präglar i storutsträckning verksamheten inom . Samråd och utarbetande av gemensammaståndpunkter inom unionen sker inom merparten av verksamhetsområden.Unionen har också regelbundna möten med associationsländerna i aktuella frågor.Frågorna om rustningskontroll inom är normalt inte föremål för EU-samordning. Starkast märks unionens samordning i frågor som rör verksamhet i fält menar regeringen.Vad gäller Östersjösamarbetet är det till stor del centrerat kringÖstersjöstaternas råd (- ). I detta råd ärEuropeiska kommissionen medlem sedan starten . Rådet består i övrigt av defem nordiska länderna, de tre baltiska staterna, , och Tyskland.Rådet ger härmed unika möjligheter för samordnade insatser för regionensutveckling framhåller regeringen. Kommissionens ?Östersjöinitiativ?, somsedermera fastställdes av och lades fram vid Östersjöstaternasregeringschefsmöte i , tar fasta på detta förhållande.Som en uppföljning av initiativet och Visbymötet, antog utrikesministrarna iKalmar ett handlingsprogram inom områdena mellanfolkligtsamarbete, medborgerlig säkerhet, ekonomiskt samarbete samt miljö. Huvuddelenav programmet berör frågor av betydelse för anpassningen av kandidatländernatill EU menar regeringen.Kommissionen bidrar till genomförandet av Visbyprocessen genom att deltaaktivt i den av regeringscheferna initierade aktionsgruppen mot organiseradbrottslighet samt genom att under /97 leda den viktigaarbetsgruppen för ekonomiskt samarbete. Kommissionen har tagit initiativ tillatt organisera ett näringslivsråd () föratt stärka det ekonomiska samarbetet i regionen. Detta förberedde under höstentillsammans med det s.k. Baltic Sea Business Summit (sammanslutning avföretagsledare i ) förslag som överlämnades vid det toppmötemellan regeringschefer som ägde rum i i januari 1998.Regeringen framhåller i skrivelsen att en viktig aspekt på samarbetet iÖstersjöstaternas råd är att är medlem. Ett förstärkt regionaltsamarbete grannländer emellan ökar den politiska stabiliteten i området. Detfinska initiativet till en ?nordlig dimension? befäster ytterligarede möjligheter och behov som finns för en fortgående integrering av alla länderi norr. I denna process spelar EU en allt viktigare roll.Regeringen konstaterar att kommissionen stödjer MR-kommissarie genomsekondering av personal från de baltiska staterna och . Bidrag till dengemensamma satsningen på reformering av universiteten i , och Vilniusgenom EuroFaculty har lämnats av samtliga medlemmar i unionen har också på andra sätt visat fortsattuppmärksamhet framhåller regeringen i skrivelsen. Det gränsöverskridanderegionala samarbetet (Cross Border Cooperation, CBC) har vidareutvecklats,bl.a. genom utökade möjligheter att stödja småskaliga samarbetsprojekt mellande vid belägna EU-staterna och , , och Polen.Riktlinjer har också utarbetats för bidrag till CBC-projekt i vilka man kankombinera samarbetsprogrammen för de centraleuropeiska och baltiska staterna(PHARE) respektive och övriga (TACIS) med varandra och medEU:s särskilda program för regional fysisk planering, Interreg II C. För attavhjälpa vissa brister i den administrativa kapaciteten, framför allt i debaltiska staterna, har kommissionen gett särskilt stöd till de regionala ochlokala organ som skall ansvara för genomförandet av projekten i CBC-programmen.Vad gäller partnerskapet (den s.k. Barcelonaprocessen)framhåller regeringen i skrivelsen att syftet är att skapa en bas församarbetet mellan EU och tolv icke-medlemsländer i : ,, , , , , , , ,och samt den palestinska myndigheten.Samarbetet skall omfatta politisk dialog, säkerhetspolitik, ekonomiskt ochfinansiellt stöd till partnerländerna och utbyte på de kulturella, sociala ochtekniska områdena. Den politiska dialogen skall främja utvecklingen avdemokratiska institutioner och respekten för mänskliga rättigheter. Den skallockså tjäna som instrument för säkerheten i regionen. Barcelonaprocessen ärinte avsedd att ersätta andra åtgärder för fred, stabilitet och utveckling iområdet. Däremot kan den bidra till att göra dessa framgångsrika. Motsatsen kanemellertid inträffa, dvs. att Barcelonaprocessen påverkas av en negativutveckling i andra processer som berör regionen. Sålunda försvårades detpolitiska och säkerhetspolitiska arbetet i Barcelonaprocessen genomavsaknaden av framsteg i fredsprocessen i Mellanöstern.Ministermötet på skulle ha ägnats åt att granska processensedan november 1995 och ange prioriteringar för det kommande arbetet men kom istället huvudsakligen att ägnas diskussioner om åtgärder för att åter få i gångfredsprocessen. Ett möte mellan och den israeliskautrikesministern kom till stånd.Trots ett politiskt trögare förhandlingsklimat sökte partnerländerna under1997 att, inom ramen för den politiska dialogen, fortsätta arbetet med attgenomföra ett antal förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Dessainnefattade upprättandet av ett nätverk mellan politiska forskningsinstitut iEuropa och samt ett system för att förhindra och bemästrakatastrofer. Andra förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder mellanpartnerländerna har diskuterats inklusive möjligheten att på långsikt upprätta en säkerhetsstadga för Medelhavet.Inom ramen för det ekonomiska och finansiella partnerskapet har arbetet medatt bedöma investeringshinder och att främja investeringar hos de tolv sydligaparterna i fortsatt. En konferens om privata investeringarhölls i . En analys görs av de sydliga parternas behov ifråga om ekonomisk modernisering. Ett expertmöte med detta syfte hölls iBryssel . Ett Europa-Medelhavsenergiforum inrättades isyfte att stärka energisamarbetet runt . Dess allmänna syfte är attbidra till att organisera och övervaka energisamarbetet samt utgöra enpermanent ram för dialog och informationsutbyte.Frihandel och ekonomiskt stöd är två viktiga komponenter i EU:s politik förMedelhavsområdet menar regeringen. EU har inlett förhandlingar omassocieringsavtal med en rad Medelhavsländer i syfte att skapa ettfrihandelsområde runt . Som ett första steg skall frihandel förindustrivaror vara införd . har avtal slutits med ,och , med samt med denpalestinska myndigheten . ratificerade de tre förstnämndaunder och kommer att ratificera avtalet med . Med undantag av interimsavtalet med den palestinskamyndigheten, vilket är ett gemenskapsavtal och således inte behöver godkännasav EU-ländernas parlament, har de övriga avtalen ännu inte trätt i krafteftersom ratificeringsprocessen i EU-länderna inte avslutats.Förhandlingar om associeringsavtal pågår med , och Algeriet.Förberedande samtal har förts med Syrien.EU har anslagit 4 685 miljoner ecu för tillutvecklingssamarbetet med länderna i . Av detta svaradeSverige , genom sin medlemsavgift till EU, för 170 miljoner kronor.Angående unionens relationer till framhåller regeringen i skrivelsen attden antog rådet en gemensam ståndpunkt som klargör EU:spolitik. I ståndpunkten fastställs att EU vill uppmuntra en fredligövergångsprocess till pluralistisk demokrati, respekt för mänskliga rättigheteroch grundläggande friheter samt en hållbar återhämtning och förbättring av detkubanska folkets levnadsstandard. Vidare uttrycker EU en stark önskan att bliKubas partner i den fortskridande öppningen i den kubanska ekonomin samtidigtsom det slås fast att ett närmare samarbete kommer att vara beroende av attläget förbättras vad avser de mänskliga rättigheterna.Under 1997 har unionen gjort ansträngningar för att följa upp den gemensammaståndpunkten genom att söka få till stånd en resultatinriktad och konstruktivdialog med den kubanska regeringen. Det har särskilt gällt respekten förmänskliga rättigheter och demokrati, där EU protesterat mot fängslanden avdissidenter och företrädare för människorättsorganisationer. Trots att ingapåtagliga resultat kan påvisas är rådet ense om att stå fast vid den gemensammaståndpunkten. upprepade rådet att EU:s mål när det gällerKuba är att främja en process i enlighet med den gemensammaståndpunkten såsom den fastställdes framhåller regeringen.Förhandlingar om ett multilateralt investeringsavtal pågår sedan hösten 1995i framhåller regeringen vidare i skrivelsen. Tidsfristen förförhandlingarna har utsträckts till . Iförhandlingarna deltar och kommissionen, men avtalet skall ävenvara öppet för andra länder att ansluta sig.Målsättningen med avtalet är att skapa säkra, icke-diskriminerande,förutsättningar för utländska investerare och investeringar. Det skall finnasen hög nivå på åtaganden om investeringsliberalisering och skydd avinvesteringar samt en effektiv tvistlösningsmekanism konstaterar regeringen.Sedan förhandlingarnas början har stora steg tagits mot ett färdigt avtal.Textförslag har presenterats för flertalet av de element som skall bygga upp iavtalet. Vissa frågor kvarstår emellertid att lösa; t.ex. tilldrar sig miljö,arbetstagares rättigheter och extraterritoriell tillämpning av lagar påinvesteringsområdet stort intresse i förhandlingarna. Nyckelproblemen införslutfasen av förhandlingarna gäller i vilken utsträckning olika typer avundantag skall medges från huvudregeln om icke-diskriminering. Regeringen menaratt det är av stor vikt att ett avtal kommer till stånd med så liberala ochbindande regler som möjligt och att länder utanför OECD-kretsen ansluter sigtill avtalet.MotionernaMotionärerna bakom motion U26 (mp) yrkande 12 menar att genomAmsterdamfördraget kopplas VEU närmare EU, och EU ges befogenhet att utföramilitära operationer utanför EU:s territorium. Motionärerna är kritiska tilldenna utveckling och anser att skall avstå från sitt observatörskap iVEU.I motion U210 (c) yrkande 8 (delvis) från allmänna motionstiden framhållerCenterpartiet att unionen bör utnyttja de möjligheter fördraget ger attsamverka i humanitära uppdrag, räddningsinsatser, krishantering ochfredsbevarande insatser, i de fall utvecklingen i unionens omvärld så kräver.Motionärerna menar att VEU i vissa fall bör kunna användas för att genomföraunionens beslut. Därvid krävs att alla medlemsländer som deltar, ävenobservatörsländer som , fullt ut skall kunna medverka i planering ochbeslutsfattande, anför motionärerna.I motion U609 (m) yrkande 1 konstaterar motionärerna att EU har en strategi församarbetet med länderna runt och har upprättat eller kommer attupprätta Europa-Medelhavsavtal med dessa länder. Inom ramen för dessa avtalupprättas en dialog i politiska frågor och motionärerna menar att det ärviktigt att frågor om mänskliga rättigheter och demokrati betonas starkare idenna dialog. Den hittillsvarande utvecklingen har inte visat att respekten förmänskliga rättigheter och utvecklingen mot demokrati har kommit så långt somdet är rimligt att kräva.Motionärerna bakom motion U636 (v) yrkande 2 konstaterar att haromfattande kontakter med EU genom olika humanitära insatser och att en politiskdialog finns. Däremot saknas ett handelsavtal mellan och EU, menarmotionärerna. Det framhålls vidare i motionen att sådana avtal finns med övrigaländer i och skulle vara av stort värde också för Kuba.I motion U802 (m) yrkande 2 anförs att måste se den historiskamöjlighet som samarbetet mellan länderna kring ger. Det ligger iSveriges ekonomiska och säkerhetspolitiska intresse att stödja sina grannländerrunt , menar motionären. Vidare anförs att bör ha en utrikes-och säkerhetspolitik med stark europeisk identitet. I detta ligger inte endasten ambitiös och klar EU-politik, utan även en tydlig strategi förÖstersjöländernas samarbete och integration, framhålls det i motionen.Motionären begär att regeringen verkar för att Östersjöperspektivet lyfts framinom unionens olika program och samarbetsområden.I partimotion U25 (v) yrkande 8 tar motionärerna upp förhandlingarna om ettmultilateralt investeringsavtal, det s.k. . Motionärerna menar att Sverigejämfört med många andra länder begärt att få landspecifika reservationer trotsatt regeringen säger sig lägga vikt vid ett så liberalt och bindandeinvesteringsavtal som möjligt. Motionärerna anför vidare att Europaparlamenteti sitt betänkande om detta avtal rekommenderar unionen och medlemsstaterna attej godkänna nuvarande avtalsförslag. Motionärerna har intrycket att regeringenavser att slutföra förhandlingarna om detta avtal utan dialog med ochutan att diskutera vilka landspecifika reservationer skall ha ochfinner detta oacceptabelt.Även i motion U26 (mp) yrkande 13 tar motionärerna upp det multilateralaavtalet om investeringar, , och konstaterar att i enresolution har rekommenderat medlemsländerna att inte godkänna avtalet i dessnuvarande form. Motionärerna instämmer i detta och anser att inte skallgodkänna med den nuvarande utformningen.Utskottets övervägandenI motion U26 (mp) yrkande 12 framför motionärerna synpunkten att skallavstå från sitt observatörskap i VEU. Motionärerna bakom motion U210 (c)yrkande 8 (delvis) menar däremot att VEU i vissa fall bör kunna användas föratt genomföra unionens beslut vid krishantering och fredsbevarande insatser.Utskottet har behandlat liknande yrkanden i betänkande 1996/97:UU13Verksamheten inom Europeiska unionen 1996 och i betänkande 1997/98:UU13Amsterdamfördraget. Utskottet konstaterade där att en ökad arbetsfördelningmellan FN och regionala organisationer har öppnat nya möjligheter för preventivdiplomati. Utskottet framhöll att särskilt , som knutits närmare FN, harskaffat sig en bred erfarenhet. Även andra regionala organisationer, i Europafrämst EU och Nato, utför värdefullt konfliktförebyggande arbete, utifrån sinaolika utgångspunkter. Utskottet menade att EU-länderna, för att säkra freden iEuropa, också i fortsättningen måste lägga ner betydande arbete påfredsbevarande verksamhet, katastrofhjälp, evakueringsinsatser ochkrishantering och fortsatte:Utskottet anser att det är väsentligt för att kunna följa densäkerhetspolitiska diskussion som förs mellan de europeiska stater som i olikaformer deltar i VEU. Därvid vill utskottet särskilt framhålla att i VEUkan bidra med betydande erfarenheter från en mångårig erfarenhet avfredsbevarande och fredsfrämjande insatser, katastrofhjälp och humanitärainsatser. Utskottet menar att måste vara berett att ta sin del avansvaret för dessa uppgifter. Att så är fallet visas bl.a. av svensktdeltagande i den fredsbevarande insatsen i Bosnien liksom det svenskaengagemanget i Partnerskap för fred och i VEU.Utskottet konstaterar att genom Amsterdamfördraget erhåller ochövriga observatörer i VEU rätt att bidra till en insats som EU tagit initiativtill och, när så sker, rätt att delta fullt ut i planering och beslutsfattandei VEU. och andra medlemsstater är emellertid inte skyldiga att delta.Beslut om deltagande är i varje enskilt fall ett nationellt beslut. För svensktvidkommande är en förutsättning för deltagande med svensk trupp att detföreligger ett mandat beslutat av FN eller OSSE.Enär innehåller en förpliktelse om militärt bistånd som inte ärförenlig med militära alliansfrihet har utskottet vid flera tillfällenuttalat att medlemskap i inte skulle gagna svenska säkerhetspolitiskaintressen. Däremot är det uppfattning att observatörskap ärförenligt med militära alliansfrihet. Observatörskap i VEU ger Sverigeden nödvändiga insynen i verkställigheten av de EU-beslut som harförsvarspolitiska implikationer.Utskottet ser inte skäl att ändra sina bedömningar på detta område ochavstyrker motion U26 (mp) yrkande 12. Utskottet anser att motion U210 (c)yrkande 8 (delvis) är besvarad.I motion U609 (m) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om attregeringen inom EU:s Medelhavspolitik betonar kravet på mänskliga rättigheteroch demokrati i dialogen med de associerade länderna.Utskottet konstaterar inledningsvis i denna fråga att i unionens samarbetemed ett antal Medelhavsländer (, , , , ,, , , , , och den palestinskamyndigheten) Barcelonaprocessen inför främjandet av respekten för de mänskligarättigheterna och demokrati som en mycket viktig del. Utskottet noterar att iden förklaring som de deltagande 27 ländernas utrikesministrar antog iBarcelona fastslås att ministrarna är:- - - övertygade om att det övergripande målet att runt skapa ettområde med dialog, utbyte och samarbete som garanterar fred, stabilitet ochvälstånd, kräver förstärkt demokrati och respekt för de mänskligarättigheterna, en hållbar balanserad ekonomisk och social utveckling, åtgärderför att kämpa mot fattigdomen och främjandet av en större förståelse mellanolika kulturer.Mot denna bakgrund pågår inom ramen för Barcelonaprocessens politiska ochsäkerhetspolitiska partnerskap en fortlöpande diskussion om ochinformationsutbyte runt alla aspekter på demokrati och mänskliga rättigheter.Utskottet behandlade ett liknande yrkande i sitt betänkande 1996/97:UU13. Ibetänkandet framhöll utskottet följande:Utskottet vill inledningsvis framhålla att bristen på respekt för de mänskligarättigheterna i enskilda länder ständigt är föremål för uppmärksamhet inom dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det framgår även av regeringensskrivelse där regeringen anför att EU:s politik när det gäller skyddet av demänskliga rättigheterna stämmer väl överens med traditionella syn idessa frågor.Vidare vill utskottet erinra om att ett av målen (art. J.1 andra stycket iUnionsfördraget) för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, vilketäven anförts tidigare i detta betänkande, är att utveckla och befästademokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna. Motsvarande mål gäller även förutvecklingssamarbetet (art. 130u.2 i ).I de avtal som unionen upprättar med tredje land (Europaavtal,partnerskapsavtal, Europa-Medelhavsavtal samt biståndsavtal) ingår särskildaartiklar där det framhålls att parterna skall beakta och respektera demänskliga rättigheterna. På grundval av dessa avtal kan en politisk dialogföras mellan parterna, dvs. skulle brott mot de mänskliga rättigheternaförekomma i ett samarbetsland kan det påtalas inom ramen för dialogen med detaktuella samarbetslandet.Mot bakgrund av vad som ovan anförts vill utskottet framhålla att när det ärnödvändigt att påtala brister i respekten för de mänskliga rättigheterna i ettsamarbetsland, utgör de medel som står till förfogande genom EU-samarbetet ettvärdefullt komplement till de möjligheter som finns att i bilaterala kontakterpåtala bristerna. Enligt utskottets mening ger således avtalen mellan EU ochtredje land ytterligare en, inte minst för , värdefull möjlighet attpåverka regeringar i länder där brister i respekten för - eller brott mot - demänskliga rättigheterna förekommer. Utskottet ser även positivt på unionensallmänna politik när det gäller de mänskliga rättigheterna där skyddet ochstärkandet av dessa är en viktig konfliktförebyggande och fredsbevarandeinsats.Vidare vill utskottet anföra att i reglerna för unionens biståndssamarbete medde sydliga partnerländerna, MEDA-förordningen ingår en paragraf som ställerkrav på respekt för demokratins och rättsstatens principer samt respekt för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. I paragrafen fastslåsatt EU kan vidta sanktioner mot de länder som inte uppfyller dessagrundläggande förutsättningar för MEDA-samarbetet.Vidare noterar utskottet att på initiativ av upprättades1996 en särskild budgetlinje, demokratisamarbete, för insatser i de ländersom omfattas av MEDA-förordningen.