bet · GM01FiU1 · 1998-11-19 00:00:00 — Omtillväxtpotentialen ökar kan manhålla en högreefterfrågeutveckling, och därmedbehöver man inte vara besvärad avatt inflationen går upp. Den kommerinte att gå upp då. Vad StefanAttefall var inne på var om dentillväxt vi har ger ett störresysselsättningsinnehåll. Om manvidtar strukturella åtgärder somleder till en sådan effekt finnsefterfrågan där för att ta hand omdenna sysselsättningsökning, såvittjag kan förstå. Den är i ställetriktad mot investeringar ochkapital. Det finns en distinktionmellan given tillväxt och höjdtillväxtpotential.Lisbet Calner (s): Herr ordförande!Jag har en fråga som är snarlik desom har ställts, men jag tänktevrida till det och fråga hurviktigt det är med måluppfyllelsenär det gäller penningpolitikensmål. Vi har lärt oss attinflationsmålet är ± 1procentenhet. Det målet har väluppfyllts , dådet antogs. har viändå mest missat målet i ställetför att träffa detsamma, skulle jagvilja påstå. Jag hämtar stöd ioverheadbilderna somriksbankschefen visade förut. Jagundrar om riksbankschefen tyckeratt detta är bra eller dåligt.ECB säger numera, somriksbankschefen också sade, attinflationen skall vara och intehögre. Man har inte angivit någonundre gräns, som vi har i Sverige.Man säger i ECB att inflation över2 % skall bekämpas. Riksbankschefenhar sagt, och upprepade , att det är väl så viktigt attbekämpa en alltför låg som enalltför hög inflation. Jag undrarom det är riksbank ellerECB som borde ändra sinmålsättning.Jag har en annan fråga, som ocksåSiv Holma var inne på. Jag undrarom du vill kommentera det lite mer.Väldigt många debattörer av olikaslag hävdar med emfas uppfattningenatt antalet jobb skulle öka omfinanspolitiken inte var så stramoch inflationen tilläts öka tillt.ex. Man håller sig ändå inommåluppfyllelsen. Jag tyckte att dugjorde det lite enkelt för dig närdu bara sade att det inte blir flerjobb om man får högre inflation.Trots allt vet vi att fler jobb,ökad konsumtion och ökadpenningmängd påverkar inflationen.Till slut vill jag bara konstateraatt vi enligt SCB har deflation idag.Urban : Jag skall gärnaerkänna - det ligger ju i frågan -att det inte är roligt att gå runtoch säga att penningpolitiken harlyckats bra när det finns de somsäger att vi har missatmåluppfyllelsen. Vi kan ändåförsöka tänka lite rationellt. Viskulle på nästafullmäktigesammanträde kunna höjareporäntan till för att klaramåluppfyllelsen. Då får vi uppboenderäntorna, och vi höjerkostnaderna för alla villaägare ilandet. Då går prisnivån upp, ochvi får en högre inflation. Men ärdet rimligt? Jag vet inte hurutskottets ledamöter ser på det,men för mig är det solklart att detär fel.Då är det naturligtvis ett fel imålformuleringen som gör attutskottets ledamöter kan tycka attriksbankschefen är som en tvål somman aldrig får tag på. Om detexisterade ett bättre mått som allakände till skulle vi naturligtvisinföra det. Dessa effekter har viju upptäckt . Det ärinte så lätt att hitta ett mått somherr i , , löneförhandlaren i Umeåoch den finansiella aktören pånågon firma här i staden kännerförtroende för. Vi måste veta hurdet uppför sig och vad det handlarom.Det här är ett dilemma. Och dåtycker jag att vi som vuxnamänniskor skall kunna identifierade här problemen utan att säga attRiksbanken missar här och missardär. Vi skulle kunna klara det härhur enkelt som helst. Men det blirtill orimliga kostnader förekonomin, och det tror jag inte attvi skall ge oss in på.Jag är övertygad om att det här ären fråga som den direktion somsannolikt tillträder naturligtvis måstefundera över. Det är ju viktigt medpedagogiken kring det här. Det ärviktigt att t.ex. finansutskottetsledamöter eller andra politiskaföreträdare kan säga; ärpå spåret. Det ser vi här. Deligger på målet. De bedriver rättpolitik. Jag förstår hur viktigtdet blir omriksdagens förslag går igenom ikammaren nu den tjugofemte. Så jaghoppas att vi klarat ut det här medtemporära effekter. Vi ordnar det.Vi kan t.o.m. ta emot eninstruktion från finansutskottet omni vill att vi skall höja räntornatill . Men jag tycker att detär fel.Nästa fråga var ECB ochmålformuleringen. Ja, i början varju ECB, den europeiskacentralbanken, lite otydlig. Denkom ut med, jag minns inte exaktformuleringen, någonting i stil medatt inflationen bör vara mindre än2 %. Det antyder ju först, innanman har funderat lite på det, attdet skulle vara asymmetriskt. Detär viktigare att man inte kommeröver än att man liggernågonstans under - var det nu är.Men formuleringen var så här:Inflationen skall ligga under 2 %.Ligger den så är det intefråga om inflation längre. Då har,såvitt jag förstår, den europeiskacentralbankschefen förtydligat dethär och talat om ett intervallmellan noll och två. Därmed antyderman också att penningpolitikenkommer att bedrivas symmetriskt,precis som vi utgår från i Sverigeoch som jag tycker att vi skallgöra vårt allra bästa för attsträva efter.Då är frågan: Om vi har som målmed toleransintervall på ochECB har är det då ettproblem? Jag tror inte att manskall överdriva det problemet. IStorbritannien har de 2 ½ % sommålvariabel. Jag tror alltså inteatt man skall överdrivaskillnaderna, som trots allt börvara ganska små mellan de olikamålformuleringarna. Och jag troratt det finns en fördel för Sverigei att hålla sig till det som vi nuhar lagt fast och som har vunnit enallt större uppslutning.Om man sedan skulle tänka tankenatt man byter inflationsmål från2 % till säg för att bara ta ensiffra - skulle det leda till ökadsysselsättning? Ja, det är klartatt det skulle, men endast påmycket kort sikt. För vad skullehända i löneförhandlingarna? Ja, omvi skulle låta inflationen stigatill så skulle ju LO,och allaandra parter på arbetsmarknadensäga: Jaha, nu gäller inte sommålsättning längre. är det 4 %inflation som gäller. Så i ställetför löneökningar, eller 3 ½ %eller vad vi nu får , skulleman höja sina bud så att man istället låg på 5 %löneökningar.Då får ju inte företagen någrakostnadsminskningar, ochföljaktligen anställer man ingafler heller. Så efter ett tagåtergår arbetslösheten till vad denvar från början. Man får en mycketkortsiktig effekt via de mekanismersom nämndes här, men närförväntningarna ställer om sig såär man tillbaka till den högrearbetslösheten igen.Vi försökte ju att göra just det här atttill varje pris stimulera ekonominmed hjälp av devalveringsvapnet ochäven finanspolitiken. Vi byggdesuccessivt upp obalanser som slogut med väldig kraft . Det tycker jag illustreraratt när förväntningarna ställer insig på den nya, högre nivån är mantillbaka i problemen igen.Tittar vi på tillväxten och tar med korrigeringen ibörjan av 90-talet så var denutomordentligt låg. Så sannolikt ärdet så att bedriver man enhöginflationspolitik så får manockså en lägre tillväxt.Lisbet Calner (s): Jag tackarriksbankschefen för svaret. Jaghåller med om att de här frågornaminsann inte är så lätta. Mendärför är det ju så mycketviktigare att vi debatterar,argumenterar och också använder engod pedagogik för att förklaravarför vi har gjort de olikaställningstagandena. Såvälriksbankschefen som jag arbetar fördet svenska folket, och jag tyckeratt de skall försöka begripa detta.Jag har en annan fråga som jagskulle vilja ställa. Det är enfråga som väl inte tillhörpenningpolitiken, men som jagtycker är väl så viktig i dessadagar. Skärp beredskapen motsvindlare! skrev i enav våra dagstidningar häromdagen.Jag håller med honom. Det inträffaralldeles för mycket finansielltbondfångeri som någon uttryckte det- och då inte minst i Sverigetvingas jag konstatera.Vad kan vi då göra? Ja, det ärnaturligtvis tillsynen det handlarom. Den är av stor vikt för att viskall klara av det här och för attvi i all görlig mån skall ta itumed den här oönskade verksamheten -eller för att mota i grind föratt uttrycka sig på det viset. Dåundrar jag: Anser riksbankschefenatt tillsynen fungerar tillräckligtväl ? Jag tycker att det ärväldigt viktigt hur vi hanterar dehär frågorna. Följden handlar juockså om vikten av förtroende förfinansmarknaden och den finansiellastabiliteten liksom om en avRiksbankens huvuduppgifter: Attfrämja ett säkert och effektivtbetalningsväsende. Därför är minfråga, och jag tycker att den ärviktig: Fungerar tillsynen välenligt riksbankschefen ?Urban : Får jag förstkonstatera att jag inte fick någonbegäran om att höja reporäntan såatt vi kommer i linje med målet.Jag tolkar det som att vi nu äröverens om att det är klokt attbedriva den här penningpolitikennär det visar sig att denna typ avtemporära effekter inträffar.När det sedan gäller stabiliteten isystemet och det här med nyutveckling, kan vi ju konstateraatt vi har gått igenom en väldigtsvår finansiell kris i . Dethar varit en mycket allvarligfinansiell kris. Det finns mångaorsaker till det, och alla kanskeinte är klarlagda heller. Manfår komma tillbaka senare när manbedriver forskning och se vilkaolika mekanismer som var viktiga.Men en som jag tror att vi alla ärense om är att tillsynen intefungerade riktigt bra. Det var ettav skälen till att bankerna kundebedriva den här typen avutlåningsverksamhet. Jag kankonstatera att det inte har gjortsnågon allmän undersökning ochbedömning av hur tillsynen i vårtland borde förändras i förhållandetill 80-talet så att den blir meranpassad till det nya finansiellasystem som växer fram och som jagtror kräver en skärpt tillsyn överdet finansiella systemet.I frånvaro av en sådan allmänöversyn vet jag ju attFinansinspektionen själv har gjorten bedömning och översyn av sinroll, sina resurser och av vad manbehöver göra. Där har man äskat omfler tjänster t.ex. Jag tror attdet rör sig om 25 tjänster ellernågot sådant. Det är ju ganska litenär vi talar om ett hemsktkomplicerat finansiellt system ochom de rätt höga kostnader som enbankkris kan vara förknippad med.Det har man inte fått. Man harfått, tror jag, tio tjänster ellernågot sådant.Jag tror att det är väl användapengar om man låterFinansinspektionen, som de självavill, förstärka sin verksamhet. Jagtror att vi i har enbedömning kvar att göra här, så attvi försäkrar oss om att vi har entillsyn som fungerar bra. Jag troratt de gör sitt bästa med deresurser de har. Men jag tror attdet är väl använda pengar om manförstärker tillsynen på det härområdet, för det är stora skadorförknippade med ett finansielltsystem som inte fungerar bra.Det här är någonting som man redanhar gjort i en lång rad europeiskaländer - länder som inte har haften finanskris av vår karaktär. Detär lite underligt, tycker jag, attde här slutsatserna inte har kommitfram i efter det allvarligasom vi ändå har gått igenom. Vi iRiksbanken har dragit vår slutsatsom detta, för vi har ju en rollockså. Vi skall övervaka den totalastabiliteten. Vi ger nu två gångerom året ut en bedömning av hur viser på den övergripandestabiliteten i det finansiellasystemet. Den senaste rapporten komi går. Jag hoppas att den kommertill utskottets ledamöter också.Lena Ek (c): Jag har frågor på treområden. Det första handlar omtillväxten, som någon har varitinne på tidigare. Riksbankschefenhar ju talat om tillväxtensbetydelse, om tillväxten iförhållande till sysselsättningenoch om problemet med joblessgrowth. kan vi se attprognoserna justeras ned. Jaghåller med om att den tillväxt vihar haft huvudsakligen hargenererats av kapitalinvesteringaroch inte av investeringar imänniskor, om vi skall uttrycka detså.Men som det ser ut nu kommer ävenjobless growth att minska. Detfinns ju en brist på förslag om hurman ökar tillväxten både när detgäller arbetsintensiva sektorer ochnär det gäller andra sektorer.Målet med hållbar tillväxt finns juäven för . Finns det dåinte ett behov av ganska starkapolitiska åtgärder nu för att vägaupp det här när det gäller t.ex.tjänstesektorn? Jag skulle viljahöra hur riksbankschefen ser pådet.Det andra område som jag skullevilja ha lite mer diskussion omgäller kronans värde. Det gällerframför allt de här slagningarnasom har varit upp och ned och, somriksbankschefen uttrycker det,vissa nervösa lägen som har varitunder . Det är inte baradet att kronans läge långsiktigtpåverkar företagande och industri,utan det är också bekymmersamt närvärdet slår upp och ned som det hargjort.Om vi tar ett litet företag som har95 % av marknaden för hundbäddar,för att gå ned i detaljer, såinnebar kronans värdeförändringfrån ett av tolvarbetstillfällen i det lillaföretaget. Då är frågan hur man kanarbeta med de här frågorna,särskilt i skenet av något somriksbankschefen bara nämnde som enbisats. Det handlar om det globalabanksystemets sätt att fungera. Ärinternationella överenskommelser pådet här området något som man kanbörja diskutera på en global basis- alltså inte på europeisk basisutan global basis?Det sista som jag skulle vilja höralite mer om är den internationellasituationen. Det gäller ,, osv. Sent ivåras var det en utfrågning här,och då sade riksbankschefen, jagciterar: Vi bedömer inte, och detfinns inga tecken på detta, att denosäkerhet som Asienkrisen harskapat skulle leda till attkonjunkturen skulle brytas av.I dagens läge ser vi en annalkandekreditåtstramning, något som harventilerats här. Vi harexportindustrin som i vissabranscher säljer sämre ochkommunerna som i går signaleradeatt de inte kommer att kunnaanställa särskilt många. Vi ser ettökat antal varsel osv. Är det intedär vi står nu egentligen? Är detinte faktiskt så att konjunkturenjust i detta läge bryts av - elleratt den kanske redan har brutitsav?Urban : Jag skall gärnahålla med om att vi gjordeen annan bedömning . Så ärdet med prognosmakare. Jag antaratt regeringen,ochbankekonomerna har samma problem.Visste vi exakt hur framtidenkommer att te sig så vore detväldigt enkelt. Då borde man ha enenkel formel för hur man bedriverpenningpolitiken. Men vi vet ju attdet inte är så. Då är det viktigt att görakontinuerliga bedömningar och attbedriva penningpolitiken efter det.Över tiden minimerar vi effekternaav sådana här felbedömningar. Mendet gäller att vi ständigtutvärderar ekonomin.Situationen har förvärrats. Jagvill inte säga att konjunkturenbryter av, men det blir en dämpninginternationellt. Vi kan inteutesluta att den internationellakonjunkturen försvagas om det härförvärras, om det visar sig att vivar mitt inne i lågtrycket och attdet snarare tilltar. Det ärberoende av en del olika saker. Ensak är naturligtvis hur problemenklaras upp i . Här är Sverigemed och för diskussioner om vadvästvärlden kan göra för att bidratill en stabilisering. Jag ärövertygad om att vi kommer att fåveta mer när informationen kommerpå det här området. Tills vidarevill jag inte gå in ytterligare pådet.Det här med politiska åtgärder föratt öka sysselsättningen är endiskussion som får föras av justdet politiska systemet. Jag tyckerinte att jag skall ge mig in idenna diskussion eftersom det finnsmånga olika förslag ochdiskussioner. Det enda jag tyckerär viktigt för att klaraut är att visa på hur sambanden serut; vad reporäntan kan och inte kanbidra till. Det har jag försökt attgöra i min inledande föredragninghär.Sedan gäller det kronansvolatilitet och vad man kan göra.Ja, man kan ju gå med i t.ex.Då blir man ju av med dennavolatilitet visavi de europeiskavalutorna. Vad vi också kan göra äratt envist hålla fast vid enstabilitetsinriktad politik så attvolatiliteten minimeras. Men vikommer nog sannolikt alltid att havolatilitet i någon form i en världdär vi har flytande växelkurs. Harvi fast växelkurs så minskar vi somjag sade tidigare definitivtvolatiliteten och rörligheten ikronans kurs. Men vi får den dåsannolikt någon annanstans. Detskall man väga in när man funderaröver hur penningpolitiken skallbedrivas.Jag tycker att det nuvarandesystemet fungerar bra, och är detså att det politiska systemet någongång bestämmer sig föratt vi skall gå in i så kommernaturligtvis att arbetaför det.När det sedan gäller det globalafinansiella systemet är jag beredd,herr ordförande, men det fårordföranden bestämma, att göra ennågot lite utvidgad utläggning omdetta och visa en bild för attillustrera problemet. Men jag ärhelt i händerna på utskottetsordförande som får göra denbedömningen.Ordföranden: har sex stycken somredan har antecknat sig för frågor,men om det går inom enfemminutersperiod så skall vi kunnaklara det.Urban : För det förstatycker jag att det är viktigt attvi fokuserar på problemen och intepå symtomen. Symtomen ärrörligheten på marknaden, attaktiekurser går upp och ned och attvalutakurser går upp och ned. Detförekommer en debatt om attbegränsa symtomen genom att bl.a.införa omsättningsskatter. Det harvi redan prövat i , och detgick inte bra. Jag tror att mansnarare skall fokusera påproblemet.Problemet ligger i banksystemet.Hade det varit eget kapital somanvändes för olika typer avtransaktioner när man lånar utpengar, när man bedriveraktiehandel eller vad det nu kanvara, då hade det inte spelat såstor roll. Men banker är inteuppbyggda så - och de är ju kärnani det finansiella systemet. De haren hög hävstångseffekt.Soliditeten i vanliga företag kanju ligga på . Mensoliditeten i banker ligger på3-5 %. Det antyder att häruppkommer det problem eftersombanker inte har någon buffert.Förluster i en bank slår snabbtöver på förluster i en annan bank.Vi får kedje- och dominoeffekter idet finansiella systemet. Det ärdet som är problemet. På vägen blirman försiktig och slutar att lånaut pengar. Då uppstår vad manbrukar kalla en credit crunch.Tidigare, innan vi avreglerademarknaderna i världen, tog bankenemot inlåning från sina sparare,och sedan lånade man ut pengarnatill låntagarna. Gjorde manförluster eller fick problem medlikviditeten kunde man alltid vändasig till som agerade somlender of last resort. Riksbankenkan ju alltid skapa likviditet,bl.a. genom att låta tryckaupp nya sedlar. Vi har ju monopolpå detta. Vi kan säkra, om det inteär fråga om solvensproblem, att detalltid finns likviditet.Men så avregleras marknaderna ochplötsligt börjar bankerna låna utoch låna in i utländsk valuta. Fårde problem med de utländska lånenså kan ju inte hur långtsom helst tillgodose banken medutländsk valuta. Man kan ju baratillverka inhemsk valuta. Det ärhär det har gått fel. Den bild somjag nu visar illustrerar hursvenska banker lånade ut väldigtkraftigt mot slutet av 80-talet.Det är den blå linjen jag tänker pådå. Den röda linjen illustrerar hurmycket de får låna upp utomlandsför att klara denna utlåning.I princip kan man säga att när manlånar ut 300 miljarder i utländskvaluta i så måste manförstås låna upp ungefär300 miljarder för att klara detta.Det här var ju medveten politik.Det kallades valutalånenormen -kommer ni ihåg den? Den innebar attdet inte var staten som skulle lånautomlands utan det var den privatasektorn. Man vände sig till sinbank och bad banken ta upp ett lånutomlands. Sedan köpte man svenskastatspapper.Men när förtroendet för svenskekonomi raseras påverkas jubankernas möjlighet att finansierasig utomlands när aktiekurser ochfastighetspriser faller i Sverige.Då begränsas bankernas tillgångtill krediter från utländskabanker. Det var flera banker somhade problem med det. Riksbankenhade emellertid möjlighet attdeponera sin valutareserv ochtillhandahålla likviditet iutländsk valuta under den svenskabankkrisen, så vi fick ingenjättestor dramatik. Men iSydostasien gick inte det. Dåräckte inte pengarna och ländernafick därmed vända sig tillInternationella valutafonden.Stoleken på den svenskautlandsupplåningen i förhållandetill BNP motsvarar i stort den iSydostasien, alltså avBNP. Här antyder vi ocksåproblemets kärna, som vi har sett iMexiko, i , i Sverigeoch även i övriga nordiska länder.Hur hanterar vi bankernasintegrering i det globalafinansiella systemet så att degenom sina balansräkningar intebara har den inhemska valutan utanockså den utländska? Skall det varaen annan kapitaltäckning här? Skalldet vara förbjudet? Skall det varaen viss gräns? Hur skall man tänkasig det här så att man försäkrarsig om att om det händer något påförtroendesidan så klarar sigbankerna i alla fall?En sak vet man, och vi sereffekterna av detta. Utlåningen iSverige har minskat dramatiskt. Ettav skälen till detta är att vi intehar fast växelkurs utan rörlig.Företagen vet att det är en riskförknippad med att låna utomlands.Det vet hushållen också. Attfinansiera sin villa med lån i D-mark är inte populärt , förman vet att man kan förlora på det.Men bedriver man en fast växelkursså absorberar ju centralbankenvalutarisken. Och så har man enränteskillnad mot utlandet. Då kanden privata sektorn kapitalisera pådetta för att man inte tror att manhar en valutarisk. Det var det viupplevde ochbörjan av 90-talet. Detta var, utanatt vi visste det, en upptakt tillkrisen och en delvis medvetenpolitik - utan att man visste detheller.Det här ser vi nu hända runt om ivärlden, för vi har inte haftkunskap om de här sakerna. servi effekterna av det, och det härmåste man ändra på. Det är en delav problemet. Det finns andraaspekter också, men det tar förlång tid att komma in på dem.Lena Ek (c): Jag tackar för det.Det var lite grann åt det härhållet som jag funderade. Jag troratt vi får anledning att återkommatill den här frågan.Camilla (): Jagskulle vilja höra medriksbankschefen om hans kommentartill den debatt som bl.a. harblossat upp inom EU vad gällerpolitikernas roll och de mersjälvständiga centralbankernasroller.Urban : Jag har ju skrivitom det här. I ljuset av det som harhänt , och den dramatiksom vi har haft, är det inte såkonstigt att det här diskuteras påolika ställen. Det är inte hellerså konstigt att stats- ochregeringscheferna tar upp en sådanhär fråga och att den ingår ipenningpolitiken.När detta är sagt så har jag ocksåskrivit att tar man i så hårt motcentralbanken att man ger sken avatt vilja ändra lagstiftningen såkommer detta också att fortplantasig i förväntningsbilden och därmedräntorna. Man riskerar att de långaräntorna går upp. Så upplever jaginte att statsministern har ageratnär det gäller hans kommentarer omden svenska räntepolitiken. Han harju också markerat att detta ärbeslut som självständigtfattar. Sammanfattningsvis tyckerjag alltså inte att diskussionen äronaturlig i ett sådant här läge.Men det finns naturligtvis en gränsdär detta kan ha rakt motsattaeffekter.Peter ( ): Först villjag gärna säga att jag välkomnarden tillnyktring som inte barariksbankschefen utan också mångaandra bedömare visar när man sägeratt det faktiskt behövs regler fördet globala finansiella systemet.Det är ju bara somdet hade varit att häda om enriksbankschef i hade sagten sådan sak. Det hade säkerligenblivit stora rubriker. är detknappt någon som reagerar på de häruttalandena. Jag tycker att det ärväldigt bra - även om det ärväldigt sent omsider som de häruttrycken kommer.Men jag vill i första hand ta uppen annan sak. är det så att vi,som riksbankschefen visade här, harhaft då den svenskariksbanken har missat sittinflationsmål. Man har understigitdet. räknar vi med att det blirså också 1998. ser det t.o.m. utsom att vi har deflation. Även omräntorna har sjunkit lite, ochRiksbanken har bidragit till det påslutet, så har vi fortfarande rätthöga realräntor.Den metod som riksbankschefenanvisar för att man skulle haklarat av det här målet är att manskulle ha gjort en kraftigåtstramning av penningpolitiken. Dåhade man lyckats, sägerriksbankschefen. Jag betvivlar ioch för sig att det på längre siktär en metod som är bra för attklara det här målet. Men ser viett fjärde år vara på väg där maneventuellt understiger målet, ocheventuellt också får deflation omdet inte händer någonting. Vilkenär då medicinen? Är det kraftigthöjda räntor från vi haratt vänta eller finns det en annanväg? Jag tänkte bara geriksbankschefen en möjlighet attnyansera det här och kanske ge enlite annan väg ut ur det härdilemmat än att höja räntornakraftigt det närmaste året.Urban : Den första frågangällde finanssystemet. Det låg ifrågan att sent skall syndarenvakna. Jag vet inte om man skallsäga det. Det är ju farligt att åkatåg och bil och flyg också. Detfinns faror med detta.