bet · GL01LU12 · 1998-04-21 00:00:00 — Även med dennya lagstiftningen kommer ensam vårdnad att förekomma. Som det anförs ipropositionen finns det fall där en förälder är olämplig som vårdnadshavare.Domstolsverket delar den bedömning och de ställningstaganden som gjorts ipropositionen i denna del. Här kan tilläggas att det i propositionen anges attom en förälder uttryckligen förklarar att hon eller han inte vill ha del ivårdnaden får det som regel antas att en sådan lösning inte är bäst för barnet.Det förtjänar att betonas här att en av de situationer som lagförslaget direkttar sikte på är den när modern har ensam vårdnad om ett barn från födelsen ochutan godtagbara skäl motsätter sig att fadern får del i vårdnaden.Propositionen innehåller en utförlig redogörelse för vilka ställningstagandenoch bedömningar som domstolen bör göra. En förutsättning för att dessabedömningsgrunder skall tillämpas på ett riktigt och välnyanserat sätt är attdomarkåren besitter tillräcklig kunskap och har den kompetens som fordras.Självklart uppfyller domarna de krav som ställs på dem för att de skall kunnata ställning till de grannlaga frågor som vårdnad, boende och umgänge innebär.Det är därvid inte självklart att en yngre, mindre erfaren, domare som självdeltagit eller aktivt deltar i uppfostran av ett eget barn är mindre lämpligatt handlägga denna typ av mål. Detta förhållande gäller såväl interimistiskaförordnanden som slutgiltiga ställningstaganden.Jag vill slutligen understyrka det förhållandet att i samband medatt den tagit ställning för avskaffandet av specialdomstolar uttalat attdomarkåren är kompetent att handlägga alla typer av mål, således även de målsom tidigare ankom på domarna i specialdomstolar att ta ställning till.Britt , : Advokatkåren menar attdet finns flera synpunkter att lägga på förslaget. Vi vill betona att dengemensamma vårdnaden bygger på samarbete. Om gemensam vårdnad däremot bestämsmot den enes uttalade vilja kan det vara mycket svårt att få det att fungera ipraktiken. Att tvinga vuxna människor, som själva bedömer att de inte kan det,att samarbeta med varandra är inte möjligt. I stället skulle det kunna geupphov till ännu mer bråk mellan föräldrarna, och det går naturligtvis ut överbarnet. Föräldrarna hamnar i en ännu svårare situation, och de har inte lyckatsåstadkomma något som är till barnets bästa. Det finns fall avgemensam vårdnad där det troligen vore bättre för barnet att man inte hade det,för det skapar så många konflikter mellan föräldrarna.Samtidigt vet vi som arbetar med detta att det finns fall där man inte hargemensam vårdnad bara på grund av att den ene föräldern bestämt sig för attinte gå med på det av skäl som inte har med barnets bästa att göra. I deundantagsfallen skulle det kunna vara bra med en tvångsregel.Den psykologiska effekten av att ha vårdnad om sitt barn är oerhört viktigatt beakta. Men om man skulle göra som regeringen föreslår måste man varamedveten om att fler föräldrar än blir utpekade som olämpliga. Ipropositionen sägs att gemensam vårdnad mot den enes vilja inte skall användasnär det är djupgående konflikter mellan föräldrarna, när det förekommermissbruk, misshandel och allvaliga trakasserier. Det betyder att det skallgöras en prövning. Det betyder i sin tur att en sådan prövning kommer attinnebära att fler föräldrar än nu kommer att få papper på att det inte ärlämpligt att de är vårdnadshavare för sina barn. Det kan naturligtvis förstöraderas möjligheter att fungera som föräldrar i fortsättningen, och det är oftasttill nackdel för barnet.Frågan om vad som är bäst för barnet grundar sig alltid på en bedömning. Ivårdnadstvister har barnets föräldrar, som borde ligga närmast till, olikauppfattningar om vad som är barnets bästa. Uppfattningarna kan också varieramellan domstol och socialförvaltning och t.o.m. mellan olika domstolar. Det ärdärför svårt att säga att gemensam vårdnad mot den enes vilja är bäst förbarnet. Om man inte säkert kan säga att domstolarna kan bedöma vad som är bästför barnet i det enskilda fallet och för att undvika att man dömer tillgemensam vårdnad mot den enes vilja schablonmässigt och för att komma ifrån attföräldrarna känner sig pressade att ?frivilligt? gå med på gemensam vårdnad börman klart säga ifrån i lagen att det skall ske i undantagsfall, att det skallvara uppenbart att det är bäst för barnet. Man måste också ha en regel somsäger att den vårdnadshavare som barnet bor hos ensam beslutar i frågor om dendagliga vården. Det är mycket viktigt för att undvika konflikter.Vi tror också att ett införande av en sådan här regel kan komma att skapa orooch öka antalet processer. Det är också en viktig fråga att beakta när manskall bedöma vad som är bäst för barnet. Om man skulle välja att inte införaden här regeln anser vi att man bör ändra möjligheterna för föräldrar som inteär vårdnadshavare att hålla kontakt med skola, daghem, sjukhus och liknande.Helén , Barnombundsmannen: är i princip positiv tillden föreslagna regeln. Vi tycker att dagens regler inte har varit helttillfredsställande, att man i vissa fall kan säga nej till gemensam vårdnadutan att egentligen behöva motivera varför eller kanske har skäl som inte ärhelt relevanta för barnet. Vi tycker att det är en viktig och riktiggrundinställning att barn har rätt till båda sina föräldrar och attlagstiftningen är helt tydlig på den punkten.FN:s barnkonvention, som har ratificerat och åtagit sig att följa, ärockså tydlig på den här punkten. I artikel 18 slår man fast attkonventionsstaterna skall göra sitt bästa för att säkerställa erkännande avprincipen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnens uppfostranoch utveckling. Vi ser att den föreslagna regeln kommer att få betydelse somett led i ett attitydpåverkande arbete eller i en process mot en mer ökadanvändning av gemensam vårdnad.Vi tror att den här regeln är positiv eftersom man måste ange varför man intevill ha en gemensam vårdnad. En grupp den kommer att ha betydelse för är barnvars föräldrar inte är gifta när barnet föds och då man inte automatiskt fårgemensam vårdnad. Där tror vi att regeln kommer att spela en roll.Vi tycker att det är viktigt, som man gör i lagen, att lyfta fram att enförutsättning för att förordna om gemensam vårdnad är att det är bäst förbarnet. Då vill vi poängtera att det är det enskilda barnet man måste ta hänsyntill, inte vad som är bra för barn i allmänhet, utan man måste göra enbedömning i det enskilda fallet av vad som är bäst för det individuella barnet.Det är viktigt att det finns klara och tydliga regler för när det inte ärlämpligt att förordna om gemensam vårdnad mot en förälders vilja. Sådanasituationer kan vara om föräldrarna har ett förhållningssätt som på något sättkan vara skadligt för barnet, om det är fråga om våld mot den andra förälderneller om det finns en svår konflikt mellan föräldrarna. Vi tycker att det finnsklara och tydliga skrivningar i propositioner som skulle göra att tillämpningenkan bli god i det här avseendet. Men eftersom det i debatten funnits en rädslaför att det kan bli en felaktig tillämpning av regeln menar vi att man redan nuborde besluta om en uppföljning och en utvärdering av regeln inom två tre årför att se hur tillämpningen har blivit eller om den har blivit sådan somavsikten var.Carl-Gustav , kommun: Propositionens förslag att en domstolskall kunna besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja anser vi inte ären förändring av i rätt riktning. Barnets bästa, vilketsjälvklart skall diktera alla avgöranden i liknande frågor, är inte synonymtmed gemensam vårdnad för föräldrar. Den alldeles övervägande delen av föräldrarsom separerar kan själva uppnå en överenskommelse om gemensam vårdnad, ochnågot behov av särskild lagstiftning anser vi därför inte är påkallat. Ensifferuppgift att omnämnas är att av ca 50 000 barn är det endast drygt 3 000barn, dvs. , vars föräldrar inte förmår uppnå en överenskommelse om gemensamvårdnad. En framtvingad gemensam vårdnad bedömer vi inte särskilt främjarförutsättningarna för ett bra arbetsklimat mellan föräldrar.Propositionens viktigaste punkt, att trygga förhållandena för barnen, kan istället få en motsatt verkan då en gemensam vårdnad i vissa fall mera sannoliktbäddar för eller utsträcker en föräldrakonflikt. Det föreligger för närvarandeinga svenska undersökningar eller forskningsresultat som kan belägga ellerstyrka propositionens förslag, att en gemensam vårdnad mot en förälders viljaskulle vara att föredra framför ensam vårdnad. Däremot finns det utländskforskning som visar att gemensam vårdnad som åläggs mot en förälders viljaleder till mer långdragna konflikter.Det har i debatten förekommit synpunkter att bedömningen utifrån barnetsbästa i grunden är en jämställdhetsfråga. Det anser vi är en felaktiginställning och grundsyn. Frågan om barnets bästa är inte någon rättvisefrågamellan könen. Utifrån min erfarenhet som vårdnadsutredare har jaginte funnit styrkt och inte några särskilda tecken på att det är typiskt attföräldrar som önskar en gemensam vårdnad upplöst styrs av okynne ellermaktdemonstration utan vanligtvis i stället uppriktigt och ärligt konstateraratt förutsättningar för ett ömsesidigt och respektfullt samarbete faktisktsaknas. Tanken att genom lagstiftning därför påtvinga gemensam vårdnad som ettsätt att få föräldrar att förbättra och underlätta sitt samarbete är tyvärrinte helt realistisk. En självklarhet, som jag ändå väljer att nämna, är attnuvarande lagstiftning inte på något sätt förhindrar föräldrar att - när bådavill, kan och önskar det - överenskomma i alla frågor som rör barnen, inklusivevårdnadsformen.Vi delar således inte propositionens förslag att en domstol skall kunnabesluta om gemensam vårdnad mot någon förälders vilja. Tack för ordet.Ingrid , : är för förslaget om gemensamvårdnad mot en förälders vilja. Men är oroad över den debattsom har förts i massmedierna mot förslaget. Det är framför allt därför att vitycker att man i debatten utgår från att alla tvister som hamnar i domstol berör familjer där modern och barnet varit utsatta för våld eller andraövergrepp. Ingen som arbetar med dessa frågor anser att en påtvingad gemensamvårdnad i sådana fall skulle vara för barnets bästa. Det tycker vi uttrycksklart i propositionen.Domstolen har fått ett stort ansvar att skaffa sig kunskap om barnet ochbarnets förhållanden innan man fattar beslut i vårdnads- och umgängesfrågor.Vår uppfattning är att de flesta vårdnads- och umgängestvister är av helt annatslag. En separation är för de allra flesta en svår kris, där de minst godaegenskaperna kommer fram hos föräldrarna. Man kan i vårdnadsutredningar oftautläsa att föräldrarna, var och för sig, är goda vårdnadshavare för sitt barn,men domstolen tvingas trots detta att göra en förälder till vinnare och enannan till förlorare, något som inte främjar barnet under dess uppväxttid.Många som arbetar med familjer i vårdnads- och umgängestvister har önskat attdet funnits en möjlighet att lösa tvisten utan att den ena parten skulle gå urden och känna att han eller hon har förlorat sin rätt att vara med och påverkabarnets uppväxt. Förslaget, som det ser ut , skulle avhålla mångaföräldrar att ta striden till domstol om resultatet ändå skulle bli att bådafår fortsätta med ett gemensamt föräldraansvar. Samarbetssamtal och möjlighetatt skriva avtal om gemensam vårdnad, boende och umgänge skulle för dessaföräldrar bli ett bättre sätt att lösa konflikten.Socialstyrelsen har inom ramen för aktiv uppföljning tittat på vilkaföräldrar som inte anmäler gemensam vårdnad i samband medfaderskapsbekräftelse. I många av dessa familjer har pappan önskat ettgemensamt vårdnadsansvar av sitt barn men modern har motsatt sig detta. I dagär pappans enda möjlighet att få del av det juridiska föräldraansvaret för sittbarn att föra frågan till domstol och begära enskild vårdnad, inte därför atthan anser att han bättre kan ta ansvar för sitt barn utan därför att han villdela detta ansvar. Att begära enskild vårdnad i domstol skulle med all säkerhetförvärra situationen mellan föräldrarna och minska deras möjlighet att varagoda omvårdande föräldrar för sitt barn. Resultatet av den undersökning som vigjorde stärkte i sin uppfattning om att gemensam vårdnad bordevara obligatorisk vid barns födelse.Det förslag som ligger ger enligt bedömning barn rätt attha föräldrar som båda har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran ochutveckling, en rätt som stämmer väl med vårt åtagande enligt FN:sbarnkonvention om barns rättigheter artikel 18. Tack för ordet!Mia , för kvinnojourer i (ROKS): Vi ställeross mycket kritiska till förslaget att man skall kunna förordna om gemensamvårdnad mot en förälders vilja. Vår skarpaste kritik handlar om att i förslagetinte tas hänsyn till den forskning som finns och att förslaget är dåligtunderbyggt. Det finns ingen systematisk kartläggning av i vilkenutsträckning domstolar och andra myndigheter faktiskt tar hänsyn till riskenför att barn eller deras mammor skall utsättas för övergrepp i samband medvårdnad och umgänge.I arbetet med lagförslaget har man särskilt lyft fram den finskalagstiftningen som en modell för den svenska. Jag vill peka på att trots att vivet hur negativ inverkan en ständig konflikt har på barn förordnas i dagföräldrar som befinner i mycket svåra konfliktsituationer till gemensammavårdnadshavare i . Det har också en könsaspekt. Det finns forskning somvisar att när det sker är det oftast modern som motsätter sig den gemensammavårdnaden.Våld mot kvinnor i nära relationer behandlas i och ipropositionen som undantagsfall, trots att internationell forskning visar attvåld från mannen förekommer i mellan var tredje och var fjärde skilsmässa,t.ex. Vi vet också att det finns en dokumenterad stark kopplingmellan våld mot kvinnor i nära relationer och våld och sexuella övergrepp motbarnen. av barnen är utsatta för fysiskt våld, upp till 30 %för sexuella övergrepp.Redan i dag är gemensam vårdnad den vanligaste vårdnadsformen. Det framgår avVårdnadstvistutredningen. I av de fall som går till domstol blirresultatet gemensam vårdnad. Det är alltså de resterande som det härförslaget kommer att få konsekvenser för. Vi vet inte i hur många av defallen som det faktiskt förekommer våld mot kvinnan och barnen. Enligt dekvinnor som kvinnojourerna har kontakt med har de flesta gemensam vårdnad . De vågar inte begära enskild vårdnad eftersom de tror att det skallanvändas mot dem. Det är vad också deras advokater säger, trots att barnen imånga fall är utsatta.En unik jämförande studie från och visar att vårdnads- ochumgängesfrågorna fungerar mycket dåligt i de fall där våld från mannenförekommer, men de professionella som har kontakt med kvinnor och barn harväldigt liten insikt i våldets konsekvenser eller barnens situation.Kvinnojourernas erfarenhet är att läget är minst lika allvarligt i somi t.ex. Danmark.Vi fruktar att fokus kommer att ännu starkare än riktas på attföräldrarna skall komma överens i stället för på skydd av barnen.Kristina Rensfelt , : stöder i huvudsak det förslag som regeringen lägger fram, men vihar några allvarliga och väsentliga invändningar. Jag kommer här att heltkoncentrera mig på det som rör vårdnad för de barn som kvinnojourerna kännerfrån sin verksamhet. Det är barn som har bevittnat våld mot mamman, ett antalbarn har egen erfarenhet av våld mot sin kropp i samband med att mamman blivitslagen. Hur många de barnen är vet vi inte i . Men vi vet att definns, och vi vet att det påverkar barnen negativt. Vi vet att det påverkar enperson under hela livet att ha de här erfarenheterna. Att bevittna våld motmamman är inte att betrakta som en övergående kris, utan det måste ses som entraumatiserande påverkan av barnet. Vi menar att samhället måste ge ettoavvisligt psykiskt och fysiskt skydd för barnen. För deras del är integemensam vårdnad lämplig. Det bör klart uttryckas i propositionen. finns deten ganska vag formulering om att det kan vara olämpligt. Det bör stå att det ärolämpligt.Samhället har inte rätt att underskatta den livsfara en del av de kvinnor ochbarn vi här talar om erfar. Samhället får inte genom en okänslig lagstiftningytterligare försvåra för de barn som inte har en konfliktfri relation till bådaföräldrarna, som ses som ett mål i propositionen. Samhället måste förstå att endel barn kommer att ha en svår relation till fadern i livet.Den kommer att innehålla ångest, rädsla och konflikter.Vi menar att socialnämnderna skall kunna ges ett ansvar för den här gruppenbarn vi talar om och bistå dem i kontakter med fadern. Det biståndet kansjälvklart variera och vara mycket individuellt.Vi i hoppas att våra synpunkter skall vara ettkonstruktivt bidrag i den fortsatta bearbetningen av propositionen.Lennart , (): UFR välkomnarpropositionen med blandade känslor. Å ena sidan vill man upphäva vetorätten förden förälder som motsätter sig gemensam vårdnad utan starka skäl. Det är bra. Åandra sidan: Skall ogifta mödrar även i fortsättningen automatiskt få enskildvårdnad om barnen? Det är oacceptabelt.Barn skaffar man sig för det mesta utan att vara gift. Majoritetenföräldrar är alltså sambor. Många av dessa separerar också, tyvärr. Då blir desärbor. Men det finns även föräldrar som aldrig bott tillsammans och kanskealdrig hade eller har för avsikt att göra det.Det är alltså inte helt ovanligt att man vill ha barn men kanske inte flyttaihop med sin partner.Mot den dynamiska bakgrunden är en lag som statiskt fortsätter att favoriseraden ena parten obegriplig och harmonierar knappast med den verklighet där tvåföräldrar kan vara fullgoda föräldrar utan att bo tillsammans. Det verkarregeringen inte heller ha tänkt på, eftersom man vill ge domstolarna rätt attbestämma var barnet skall bo, alltså vem av mamma och pappa som skall fååtnjuta epitetet boförälder, som det heter.I praktiken innebär det att den s.k. boföräldern får den faktiska vårdnadenoavsett om man har gemensam vårdnad på pränt eller inte. Den som har barnetfolkbokfört hos sig kommer även i fortsättningen att uppbära alla socialaförmåner samt sörja för den dagliga omsorgen. Den andre föräldern, hälsa-på-föräldern, förblir i de flesta fall underhållsskyldig. Var finns jämställdhetenhär?Om den nya lagen blir verklighet tar man ett steg i rätt riktning, men ettklart otillräckligt sådant. Vi skall skynda långsamt, sade justitieministerntill oss i UFR . Det är nedslående för alla pappor att höra det. Detär nedslående för pappor som vill vara fullvärdiga föräldrar redan i dag.Automatisk gemensam vårdnad är därför det enda vettiga och ickekönsdiskriminerande alternativet för majoriteten moderna föräldrar, sambor somsärbor.Nya kostsamma utredningar kommer med stor sannolikhet att sättas till , men mänskliga rättigheter skall egentligen över huvud taget aldrigbehöva utredas. Det borde vara en självklarhet, liksom att portalparagrafen iföräldrabalken självklart borde lyda: Föräldrar skall behandlas likvärdigt ochåtnjuta lika status och villkor.Barnens bästa är att få känna att pappa och mamma betyder lika mycket. Det ärockså deras rättighet. Vilken bild kommer våra barn annars att få avvuxenvärlden?Hans-Erik , Mansjourers : Jag representerar härMansjourernas . Förutom 16 mansjourer med mer än 700medlemmar finns det hundratals, kanske uppemot 1 000 män , som i sinakontakter med krismottagningar och mansjourer står bakom mig just nu.Vi får höra dem säga: Varför skall jag hindras från att vara pappa? Eller:Barn har rätt till både mamma och pappa. De behöver mig.För männen vi möter är gemensam vårdnad en fråga om att vara med, ta ansvaroch vara en bra pappa för sina barn. När männen hotas med att uteslutas frånvårdnaden reagerar de starkt med desperation. Men när domstolen sagt sittövergår det i en uppgivenhet. Den uppgivenheten gynnar verkligeninte pappaengagemanget. De erfarenheter vi har talar för att de onödigavårdnadstvisterna är alltför många och nödvändiggör en lagändring.Vi skulle kunna göra det lätt för oss här och bara lyssna till vadSocialstyrelsen eller har sagt. Det är inte de enda som sätterbarnen främst och stöder propositionen. Vi vet ju att det finns fler.Här kommer vårt svar: Vi i Mansjourers stöder fulltut gemensam vårdnad som den föreslagits i propositionen. Denna för oss närmareett rättssäkert samhälle för alla parter, barnet, mamman och pappan. Den gerdomstolen en större frihet och möjlighet att upplösa gemensam vårdnad då dettaär befogat. Kära mor- och farföräldrar, några är väl det snart, innan ni vetordet av kanske ni berörs och tackar er lyckliga stjärna för att ha voterat förett fullödigt föräldraskap.Jag vill slutligen vädja till lagutskottets ledamöter att ställa frågor tillmig också under dagens återstående punkter då vi inte har erbjudits möjlighetertill eget anförande. Tack för ordet!Charles , Föreningen : Våra erfarenheter från rådgivningoch parsamtal med föräldrar visar att detta är ett mycket bra förslag. Maninför här en form av bevisföring och man tar också bort vetorätten, dvs. attdet räcker med att en förälder säger nej. Attityderna måste förändras sägerföräldrar som vänder sig till oss. Det gäller både mammor och pappor.Ett fullständigt föräldraansvar kräver rätt att agera och lösa problem, dvs.del i vårdnaden. Ansvarstagande förutsätter befogenheter. Gemensam vårdnadgynnar barnet i de flesta fall. Barn har rätt till båda sina föräldrar, oavsettom de samlever eller inte. Förslaget innebär en mycket viktig attitydförändringför att sätta upp de yttre ramarna på rätt sätt.Vi måste också berömma propositionen med tanke på den debatt som har föregåttförslaget att den fortfarande ger domstolar möjligheten att upplösa gemensamvårdnad då detta är befogat.Inger , : Jag är vice ordförande iFamiljerättssocionomernas . Jag representerar de flesta socionomersom arbetar med familjerätt ute i kommunerna.Vi tillstyrker förslaget att domstolen skall kunna döma till gemensam vårdnadäven mot den ene förälderns vilja om det är bäst för barnet. Gemensam vårdnadkan vara en bra lösning för barnet även om en förälder motsätter sig denvårdnadsformen. För barnets skull är det viktigt att båda föräldrarna ärdelaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet.De flesta föräldrar, , är ogifta vid barnets födelse. Även när detgäller ogifta föräldrar är ett gemensamt rättsligt ansvar den naturligautgångspunkten. Utgångspunkten skall naturligtvis vara, som i alla beslutenligt 6 kap., att det är till barnets bästa. För de flesta barn tror vi, somdet anges i propositionen, att ett gemensamt rättsligt ansvar kan bidra tillatt främja goda förhållanden mellan barnet och båda föräldrarna.Vi tycker också att det är viktigt att hålla isär begreppen gemensam vårdnadoch umgänge. Att föräldrar har gemensam vårdnad säger inget om hur umgängetskall utformas. Vi tror att det nya förslaget att beslut om umgänge skall kunnameddelas även i de fall föräldrar har gemensam vårdnad i många fall kommer attunderlätta för föräldrar att ha den gemensamma vårdnaden.Som slutord vill vi instämma i vad som sägs i propositionen. Det är ocksåviktigt att hålla i minnet att vårdnaden om barn inte har med rättvisa mellanföräldrarna att göra. Beslut i vårdnadsfrågan är inte en belöning eller enbestraffning för hur föräldrarna har betett sig mot varandra.Universitetslektor : Jag är universitetslektor vidrättsvetenskapliga institutionen i . Jag undervisar blivande jurister ochvidareutbildar jurister och andra yrkesgrupper bl.a. i kurser om barnetsrättsliga ställning. Jag driver ett forskningsprojekt om moderskap ochfaderskap.Jag har könsteoretiska utgångspunkter. Det innebär att jag inser att mintrovärdighet skulle vara större om jag var man och att jag bör markera att jaginte argumenterar för modersprivilegier. Huvudfrågan är också för mig: Hurskapas en rättvisa som förverkligar barnets bästa.Min grundläggande kritik mot propositionen är att den utgår ifrån idealaförhållanden och med ett formellt rättvisetänkande ingriper i en reelltojämställd och komplex verklighet.Gemensam vårdnad är ofta positiv. Reformerna kan betecknas somsuccéer.