bet · GL01TU10 · 1998-05-14 00:00:00 — Utskoavstyrker därför motionerna 1997/98:T30 (kd) yrkande 9, 1997/98:T35 (c) yrkande1997/98:T214 (fp) yrkande 16 och 1997/98:T320 (mp) yrkande 2.3.2 Persontransportfrågor3.2.1 Regeringens förslagRegeringen föreslår att en ny myndighet för rikstrafikfrågor - Rikstrafiken - imed huvuduppgift att verka för samordning och upphandling av viss interregionalpersontrafik. Den nya myndighetens arbetsinriktning bör enligt propositionen vautifrån ett kundorienterat helhetsperspektiv, verka för att åstadkomma ett samvkollektivtrafiksystem som bidrar till uppfyllandet av de transportpolitiska deltillgänglighet och regional utveckling. Myndigheten bör enligt regeringens försförhandla med alla berörda parter i syfte att uppnå samverkanslösningar på frivgrund. Enligt propositionen avser regeringen att tillsätta en särskild kommittéuppgift att skyndsamt ta fram förslag till organisation och preciserade arbetsuför den blivande myndigheten. I kommitténs arbete skall ingå att föreslå riktlikommande upphandlingar.Myndigheten skall dock inte vara ett centralt planeringsorgan för kollektivtrafskall heller inte ta över de uppgifter på kollektivtrafikområdet, som ligVägverket och i deras roller som sektorsmyndigheter eller uppgifter iandra myndigheters ansvarsfält. I de fall där det inte finns förutsättningar atkommersiellt driva en viss interregional trafik, eller att trafiken inte kan uptrafikhuvudmännens regi, bör Rikstrafiken kunna upphandla viss transportpolitismotiverad interregional persontrafik. Vid upphandlingen skall Rikstrafiken samvmed trafikhuvudmännen, länsstyrelser och operatörer i syfte att åstadkomma ettsammanhängande trafiksystem, som underlättar för resenärerna att byta mellanfärdmedel och trafikslag. Huvuddelen av den interregionala trafik som upphandlavara järnvägstrafik. Det bör dock stå Rikstrafiken fritt att upphandla annan trsträva efter att minimera kostnaden för upphandling.Regeringen bedömer att upphandlingen av interregional kollektivtrafik bör uppgåhögst . I detta belopp ingår, förutom hittillsvarandupphandling av interregional trafik på järnväg, även dagens ersättning tilltrafikhuvudmännen för köp av viss kollektivtrafik och ersättning för den upphantrafiken mellan och fastlandet samt flygtrafiken mellan och MotionsförslagRikstrafikenRegeringens förslag om att inrätta en ny trafikmyndighet för vissa rikstrafikfravstyrks i tre motioner.I motion 1997/98:T45 (m) framhålls att Moderata samlingspartiet anser att de föuppgifterna kan som genom vanlig offentlig upphandling. Enligt motär det dock nödvändigt att statens stöd till olika trafikslag förändras. Statenmotionen, där det är nödvändigt, upphandla trafik och inte lämna bidrag till t.kommunala flygplatser på det sätt som sker. Stödet för att åstadkomma en visbör vidare bestämmas av trafikvolymen och inte av den infrastruktur som är nödvför trafiken.Även motsätter sig i motion 1997/98:T28 (fp) regeringens förslag ocframhåller att tillkomsten av en ny myndighet knappast förbättrar den interregikollektivtrafiken. Rikstrafikens tilltänkta uppgifter bör i stället tills vidarVägverket och inom deras roller som sektorsmyndigheter. Uppgiften attför trafikupphandling bör däremot handläggas av en övergripande myndighet somStatens eller Kommunikationsdepartementet.Enligt motion 1997/98:T30 (kd) behövs inte heller någon ny myndighet. Motionäreanger att det finns goda erfarenheter av att berörda departement och myndigheteanvänder sig av särskilda förhandlare med ett väl avgränsat mandat och tydligaMotionärerna avslår därför regeringens förslag att inrätta en ny trafikmyndigheSynpunkter på Rikstrafikens verksamhet och den angivna kostnadsramen förtrafikupphandling redovisas i två motioner.I motion 1997/98:T35 (c) anges att delar regeringens uppfattningfristående organ bör inrättas för rikstrafikfrågor. Motionärerna hade dock gärnregeringen gått längre i sina förslag och pekat ut ett nationellt basnät för deinterregionala kollektivtrafiken där Rikstrafiken ges ett samordningsansvar. Riföreslås därför få till uppgift att åstadkomma ett sammanhängande trafiksystemkollektivtrafik som underlättar resenärers byte mellan färdmedel och trafikslagmotionen bör dessa frågor tillsammans med SJ:s funktion och ställning analyseranärmare. I sammanhanget understryks behovet av den analys som regeringen avserinitiera för att säkerställa tillgång till och investeringar i järnvägsfordon.motionen bör vidare nuvarande ordning, där länshuvudmännen tilldelas ca 200 milkronor i statsbidrag, bestå och inte inräknas i Riks-trafikens upphandliI motion 1997/98:T40 (mp) framhåller de gröna att det är olämpligtförväg lägga fast en kostnadsram för upphandling av interregional kollektivtrafUpphandlingsnivån bör i stället bestämmas i samband med budgetprocessenstå i proportion till behov och statsfinansiellt utrymme. Enligt motionen bör vRikstrafiken verka för att strategiska analyser görs av framtida behov och framförslag till hur kollektivtrafikresandet kan öka. Motionärerna betonar slutligetrafikupphandlingen bör förutom till regionalpolitiska motiv hänsyn även tas timiljöpolitiken.I två motioner framhålls att Rikstrafiken bör verka för rimliga biljettpriser iinrikesflyget.Enligt motion 1997/98:T22 (s) tillhör förlorarna vad gällerbiljettprisutvecklingen efter inrikesflygets avreglering. Den konkurrens som skmedföra sänkta priser efter avregleringen har inte kommit till stånd i GotlandsAntalet flygpassagerare i flygtrafiken mellan och fastlandet har underminskat från knappt 500 000 till ca 290 000. Motionärerna framhåller att för Goflyg- och färjeförbindelserna en av de faktorer som har den största betydelsenframtida utvecklingen. Rikstrafiken föreslås därför få till uppgift att analyseföreslå lösningar för att motverka de höga kostnaderna i flygtrafiken.I motion 1997/98:T23 (s) framhålls att är beroende av godakommunikationer. Prisbilden inom flygtrafiken, till och från och inoär dock sådan att många företagare ser det som ett stort ekonomiskt problStaten bör därför ta ett övergripande ansvar för flygtrafiken. Motionären välkodenna bakgrund regeringsförslaget om att inrätta Rikstrafiken och framhåller atupphandling behövs för att säkerställa ett tillfredsställande utbud och rimligaliksom för att skapa möjligheter för fortsatt trafikutveckling.Ansvar för lokal och regional kollektivtrafikI motion 1997/98:T919 (m) ifrågasätts om det behövs någon särskild lagstiftningreglerar att det i varje län skall finnas en huvudman som svarar för den lokalaregionala linjetrafiken för persontransporter. Motionärerna hänvisar till att drad andra nyttigheter i samhället som människor verkligen behöver men där inteoffentlig instans bestämmer tillgången. Vidare framhålls att de kommuner som vihuvudmän för sin länstrafik själva kan gå samman och bilda kommunalförbund fördetta.SamåkningI motion 1997/98:T406 (kd) påminns om att under oljekrisens dagar togs olika inför att stimulera en ökad samåkning i personbilar. är dock samåkningen blvilket förklaras bl.a. av att det är svårt att organisera samåkning. Som exempelovvärt initiativ för att främja samåkning anges att i finns skyltar vid invarje stad med 020-nummer till en lokal samåkningscentral samt budskapet Har dui bilen?. Därmed blir samåkningen organiserad, formaliserad och också tryggare.Dessutom knyts kontakter med andra resenärer vilket underlättar fortsatt samåknMotionären föreslår mot denna bakgrund att liknande samåkningscentraler inrättaSverige. Vinsterna med samåkningen bedöms som stora sett såväl ur den enskildesperspektiv som ur nationalekonomiskt, miljömässigt och trafikmässigt perspektivKostnaden för samåkningscentralerna bedöms kunna täckas av mindre avgifter förmedresande.3.2.3 Utskottets ställningstagandeRikstrafikenUtskottet anser att den långväga kollektivtrafiken, som så långt som möjligt bökommersiellt, bör samordnas bättre med den lokala och regionala kollektivtrafikGenom att en fast organisation skapas för trafikupphandling ges också förutsättför ökad professionalism och effektivitet i statens upphandling av trafiktjänstUtskottet ser därför positivt på regeringens förslag att en ny myndighet skapasutifrån ett kundorienterat perspektiv utveckla den långväga kollektivtrafiken oför en ökad samordning av kollektivtrafiken i landet. Därmed förbättras ocksåmöjligheterna att uppfylla de transportpolitiska delmålen om tillgänglighet, miregional balans.Utskottet konstaterar att regeringen avser att tillsätta en särskild kommitté matt skyndsamt ta fram förslag till organisation och preciserade arbetsuppgifterblivande myndigheten. Kommittén skall också föreslå riktlinjer för kommandeupphandlingar. Utskottet förutsätter att de frågor som aktualiseras i motionernbeträffande inrikesflyget därvid kommer att beaktas. Utskottet, som förutsätterriksdagen får möjlighet att ta del av regeringens bedömning av den ungefärligakostnadsramen för den framtida trafikupphandlingen, har ingen erinran mot regerberäkning. Utskottet förutsätter vidare att riktlinjerna för verksamheten kommeredovisas för riksdagen.Utskottet tillstyrker regeringens förslag om principerna för den nya myndigheterikstrafikfrågor. Av utskottets ställningstagande följer att motionerna 1997/91997/98:T23 (s), 1997/98:T28 (fp) yrkande 10, 1997/98:T30 (kd) yrkande 10,1997/98:T35 (c) yrkandena 9 och 10, 1997/98: T40 (mp) yrkande 21 och 1997/98:T4(m) yrkandena 3 och 14 avstyrks. Syftet med motionerna 1997/98:T22 (s) och1997/98:T23 (s) kommer dock att tillgodoses.Ansvar för lokal och regional kollektivtrafikUtskottet anser att den lokala och regionala kollektivtrafiken kan ses som en dgrundläggande samhällsservicen och att den har stor betydelse för möjligheternauppfylla de transportpolitiska målen. Den bidrar till ökad välfärd, regional utoch jämlikhet genom att ge människor möjlighet att nå arbetsplatser, skolor ochtyper av service. Den bidrar även till bättre miljö och hälsa, bl.a. genom ökadtrafiksäkerhet. En ökad andel kollektivt resande är därför också en viktig komparbetet med att utforma ett långsiktigt hållbart transportsystem.Enligt utskottets mening har huvudmannareformen, som innebar att ett samordnatpolitiskt och ekonomiskt ansvar skapades för den lokala och regionala kollektivfrämjat utvecklingen av kollektivtrafiken i landet. har okostnadsbesparingar kunnat göras genom bl.a. effektiviseringar i samband med atlokala och regionala kollektivtrafiken har konkurrensutsatts. Som framgår avpropositionen möjliggör lagstiftningen anpassningar till lokala och regionalaförutsättningar vad gäller exempelvis ansvarsfördelning mellan trafikhuvudmän ooperatörer i syfte att uppnå en ökad kundorientering. Utskottet är inte berettatt lagen (1997:734) om ansvar för viss kollektiv persontrafik upphävs. Utskottavstyrker därför motion 1997/98:T919 (m).SamåkningUtskottet anser det angeläget att få till stånd effektivare former av bilutnyttsamverkan med andra trafikslag. Samåkning, bilpooler och olika former avtaxilösningar i gränslandet mellan den vanliga kollektivtrafiken och det privatbilanvändandet utgör intressanta exempel på hur trafiksy- stemet kan förbänämns i motion 1997/98:T406 (kd) har tidigare en rad försök och utvecklingsprojgenomförts i olika delar av landet. Några större förändringar i resebeteende hainte uppnåtts. Den snabba utvecklingen inte minst när det gäller informationsteInternet skapar dock nya förutsättningar för ökad samåkning genom mer smidiga sför samordning av olika resenärers önskemål.Enligt vad utskottet erfarit driver ett FoU-projekt omorganiserad samåkning. Projektet är en förstudie vars syfte är att ge ökad kunssamåkning, dokumentera erfarenheter från nationella och internationella försök,analysera brister och framgångsfaktorer samt ge förslag till åtgärder för att ösamåkningen. Utskottet förutsätter att motionärens förslag om samåkningscentralkommer att behandlas inom ramen för det pågående projektet. Något initiativ fråriksdagens sida är därför inte nödvändigt. Utskottet avstyrker motion 1997/98:T(kd).3.3 Ett transportsystem för alla3.3.1 Regeringens bedömningRegeringen anger att en anpassning av kollektivtrafiken till funktionshindradesbör vara ett självklart inslag i en ökad orientering mot resenärernas krav ochDessutom är det en viktig jämlikhetsfråga. Regeringen framhåller vidare att varreskedjan bör vara anpassad för att resan över huvud taget skall vara möjlig atgenomföra. Därför bedömer regeringen att tillämpningen av "hela resan"-perspektoch en genomtänkt samordning inom och mellan olika trafikslag och trafikformerhelt avgörande betydelse för funktionshindrade.Enligt regeringen är det nödvändigt med ytterligare åtgärder för att anpassatransportsystemet till funktionshindrades behov innan transportsystemet som helsägas vara anpassat. Det gäller inte minst den interregionala trafiken. De statrafikverken har ett samlat ansvar för funktionshindrades möjligheter att utnyttrafiksystemet inom sina respektive ansvarsområden. har dessutom ettsärskilt ansvar för att driva på, samordna och följa upp anpassningen inomkollektivtrafiken som helhet. Verken bör enligt propositionen i samverkan med öberörda aktörer formulera mål och åtgärdsplaner för, samt göra årliga uppföljnien ökad anpassning av transportsystemen till funktionshindrades behov. Som ettuppföljningsarbetet bör även nu gällande föreskrifter omhandikappanpassning av samtliga kollektiva färdmedel ses över. Regeringen angerperspektivet därvid bör vidgas från fokusering på fordon till att omfatta helatransportsystemet och dess närmiljö.3.3.2 MotionsförslagÖnskemål om en skyndsam och mer omfattande anpassning av kollektivtrafiken tillfunktionshindrade resenärers behov redovisas i tre motioner.I motion 1997/98:T917 (s) anges att i FN:s standardregel för full delaktighet ojämlikhet finns riktlinjer som syftar till att ge förutsättningar för människorfunktionshinder att delta på lika villkor i samhällslivet. De regionala länstraanges därför ha ett stort ansvar att vid upphandlingen av kollektivtrafik se titrafikmaterialet är handikappanpassat. Motionärerna påtalar vidare betydelsen ahållplatser och anslutningsvägar planeras för rörelsehindrade resenärer.Enligt motion 1997/98:T210 (c) är möjligheten att kunna förflytta sig fritt ensom alla invånare bör åtnjuta. En ökad tillgänglighet till allmänna trafikmedeldärför ett stort framsteg både för den enskilde och för samhället genom de bespsom kan nås med billigare färdtjänst. I motionen framhålls vidare att samtligareskedjan bör handikappanpassas.I motion 1997/98:T214 (fp) framhålls att liberalerna haspetsen för kollektivtrafikens handikappanpassning. Trots att redan åbeslutade att kollektivtrafiken skulle handikappanpassas har dock inte så myckeMotionärerna framhåller vidare att det inte räcker att kollektivtrafikenhandikappanpassas, utan den omgivande miljön måste också så långt möjligt görastillgänglig för alla. Detta ställer krav på kommunerna att se till att gatumiljtillgänglig för personer med funktionshinder.Villkoren för den kommunala färdtjänsten behandlas i tre motioner.I motion 1997/98:So403 (m) framhålls att en grundläggande förutsättning för attfunktionshindrade skall ges verklig möjlighet att leva ett så normalt liv som men fungerande färdtjänst. Färdtjänsten skall betraktas som en transportform ochen form av bistånd. Att pröva rätten till färdtjänst som ett socialt bistånd ärdiskriminerande. En sådan prövning är otänkbar i övrig kollektivtrafik, där rätresa och avgiftens storlek är lika för alla. Omständigheter som den sökandesekonomiska förhållanden eller en närståendes tillgång till bil får därför intesom skall anses färdtjänstberättigad. I motionen framhålls vidare att eftersomfärdtjänsten är en ersättning för, eller ett komplement till, kollektivtrafik bfärdtjänsttaxan knytas till kollektivtrafiktaxan.I motion 1997/98:So443 (fp) anges att färdtjänsten är ett komplement till allmäkommunikationer. Målet är att så många som möjligt skall kunna använda allmännakommunikationer. Även om alla kommunikationer anpassas kommer det dock att finnen grupp människor kvar som trots detta måste erbjudas färdtjänst. Motionärernaframhåller att om färdtjänsten skall bli ett bra komplement krävs att ansvareten huvudman. Det skall vara samma huvudman som för kollektivtrafiken. Motionärepåtalar vidare att taxorna för färdtjänsten varierar mycket i olika delar av ladenna bakgrund framhålls att det vore önskvärt med en mer likartad taxeutformniI motion 1997/98:So444 (v) framhålls att det är viktigt att komma ihåg att färdinte helt kan ersättas med en anpassad kollektivtrafik. Motionärerna efterlyserrättighetslag som garanterar en bestämd servicenivå, såsom tidspassning, säkerhtillgänglighet och tillgång till lämpliga färdtjänstfordon. För alla färdtjänstavstånd bör vidare kollektivtrafiktaxa gälla.3.3.3 Utskottets ställningstagandeKollektivtrafikens anpassningUtskottet konstaterar att det transportpolitiska målet om ett tillgängligt trankräver att kollektivtrafiken anpassas bättre till funktionshindrade personer. Btillgänglighet för handikappade till kollektivtrafiken innebär också ökad självmånga funktionshindrade och kan leda till minskade kostnader för kommuner ochlandsting. En sådan anpassning bidrar dessutom till att göra kollektivtrafikentillgänglig och attraktiv för de flesta i samhället. Genom att kollektivtrafikekostnadseffektiv, jämfört med vanlig färdtjänst med taxi, minskas behovet avkostsamma särlösningar om kollektivtrafiken görs mer tillgänglig. hartidigare lagt fast att den s.k. normaliseringsprincipen skall utgöra en viktighandikappolitiken. Det innebär på trafikområdet att såväl den fysiska miljön sokollektiva färdmedlen bör utformas med hänsyn till de funktionshindrades behov.Utskottet delar den uppfattning som förs fram i de aktuella motionerna att arbeatt anpassa kollektivtrafiken till de funktionshindrades förutsättningar bör påEnligt utskottets mening finns nu förutsättningar för att detta skall kunna skevill först erinra om det stimulansbidrag på som riksdagenbeslutade om för att anpassa kollektivtrafiken och den fymiljön till de funktionshindrades förutsättningar. Utskottet förutsätter att striktlinjer för statsbidragsgivningen för att åstadkomma ett mer tillgängligt trkommer att följas. Utskottet vill vidare hänvisa till att regeringen senare undavser redovisa för fastställda planer för den regionala transportinfroch därmed även beskriva hur det aktuella stimulansbidraget planeras att användUtskottet vill även peka på att enligt lagen om ansvar för viss kollektiv persotrafikhuvudmännen numera skyldiga att verka för att den lokala och regionalakollektivtrafiken handikappanpassas. Utskottet har vidare förutsatt att en utväskall ske av olika insatser för att förbättra trafiksystemets tillgänglighet föfunktionshindrade. Det betyder att bör ges möjlighet att följa utvecköverväga ytterligare åtgärder om så skulle erfordras.Beträffande de synpunkter som redovisas i motionerna om anpassning av denangränsande fysiska miljön vill utskottet understryka att en förutsättning förmänniskor med funktionshinder skall kunna använda kollektivtrafiken är att denomgivande miljön så långt som möjligt är handikappanpassad. Ett avgörande hindemånga är inte kollektivtrafikens bristande tillgänglighet utan att hållplatsomrvägen till och från start- och målpunkterna inte är anpassad i tillräcklig omfaaktuella statsbidraget är därför inte begränsat till fordon utan kan även lämnaterminaler, hållplatsanläggningar och andra anläggningar i anslutning till dessförbättrar tillgängligheten för funktionshindrade. Medlen kan också användas föinformation om resmöjligheter och annan information som underlättarfunktionshindrades resor.Utskottet anser med hänvisning till vad som anförts att nu behandlade motionsfötill väsentlig del blir tillgodosedda. Något initiativ från sida ärerforderligt. Utskottet avstyrker därför motionerna 1997/98:T210 (c) yrkande 3,1997/98:T214 (fp) yrkande 18 och 1997/98: T917 (s).FärdtjänstenNär det gäller motionsförslagen om villkor och regler kring färdtjänsten vill uhänvisa till att tidigare under innevarande har behandlat olom den kommunala färdtjänsten (prop. 1996/97:115, bet. 1997/98:TU3, rskr.1997/98:10). Av riksdagsbeslutet framgår att färdtjänsten bör betraktas som enkollektivtrafiken. Härav följer att det skall vara funktionshindret, inte persoeller hemförhållanden, som skall avgöra vem som är färdtjänstberättigad. I sittriksdagen godkända betänkande framhöll utskottet att rättvisa villkor så långtbör skapas mellan färdtjänst och övrig kollektivtrafik. Liksom vad som gäller foch regional kollektiv linjetrafik bör det dock inte ankomma på staten att fastbiljettpriser. Egenavgifterna i färdtjänsten bör i stället liksom nu fastställakommunerna. På , vid en överföring av ansvaret för färdtjänsten tilltrafikhuvudmannen i länet, bör denne med sitt lokala och regionala ansvar varaskickad att lägga fast olika priser och rabatter i syfte att skapa ett väl fungoch effektivt trafiksystem. Med utgångspunkten att färdtjänsten fortsättningsvibetraktas som en del av kollektivtrafiken torde följa att taxorna i färdtjänsteatt anpassas till vad som gäller för övrig kollektivtrafik. Utskottet förutsattregeringen kommer att redovisa för hur färdtjänstavgifterna utvecklasMed hänvisning till det anförda anser utskottet, som inte ändrat uppfattning iriksdagen bör avslå motionerna 1997/98:So403 (m) yrkande 8, 1997/98:So443 (fp)yrkande 7 och 1997/98:So444 (v) yrkande 23. Syftet med motionsyrkandena förutsädock komma att tillgodoses.3.4 Ett jämställt transportsystem3.4.1 Regeringens bedömningRegeringen anser att det är viktigt att synliggöra de skillnader som finns mellkvinnors och mäns värderingar och attityder till transportsystemet. Enligt regbedömning bör detta inte endast komma till uttryck i ökad forskning och förbättbeslutsunderlag utan genusperspektivet bör genomsyra hela det transportpolitiskRegeringen avser därför att inrätta ett råd för jämställdhetsfrågor i transportkommunikationspolitiken. Rådet, som avses få formell status av kommitté som kntill regeringen inom verksamhetsområde, bör ha iuppgift att sätta fokus på jämställdhetsfrågor inom hela kommunikationssektorn.transportpolitiken bedömer dock regeringen att fysisk planering, trafikplanerinstrategier för miljö, säkerhet och användningen av transportinformatik samt komoch rekrytering hör till de områden som rådet särskilt bör ägna sig åt.3.4.2 MotionsförslagSynpunkter på hur jämställdhetsfrågor bör beaktas inom transportpolitiken redovtre motioner.I motion 1997/98:T40 (mp) framhålls att dagens transportsystem är allt annat änjämställt. Motionärerna ser därför positivt på att regeringen avser inrätta ettjämställdhetsråd. Tyvärr framgår dock inte av regeringens förslag vad rådet konskall bidra med mer än att sätta fokus på jämställdhetsfrågor inomkommunikationssektorn. Förslaget om ett jämställdhetsråd bör därför kompletteratydligare riktlinjer och mandat. Regeringen uppmanas vidare reglera andra myndiskyldighet att vidtala rådet liksom precisera hur rådet kommer att delta ibeslutsprocessen.I motion 1997/98:T39 (v) välkomnar idén om att ett jämställdhetsknyts till regeringen för att belysa olika jämställdhetsfrågor i transport- ochkommunikationspolitiken. Det anges dock som anmärkningsvärt att regeringen bedöatt ett jämställdhetsråd bör tillsättas utan att föreslås besluta härVänsterpartiet föreslår därför att klargör att ett jämställdhetsråd sI motion 1997/98:T210 (c) framhålls att kvinnor utnyttjar kollektivtrafiken merTrots detta har få kvinnor möjligheter att påverka trafikens utformning. Kvinnospeciella erfarenhet, kunskaper och önskemål på detta område måste därför tas tbättre. Många kvinnor känner sig dessutom otrygga när de reser kollektivt och ekvinnofrid i det kollektiva resandet.