bet · GL01LU14 · 1998-03-03 00:00:00 — Vi har emellertid inte reserverat oss till förmån för aktuelladelar av dessa motioner, eftersom frågorna är föremål föröverväganden av Kommittén om förmånsrätt i konkurs, som skall vara klar medsitt uppdrag senast den 30 september 1998.Möjligheterna till företagsrekonstruktion bör enligt vår mening ocksåförbättras, framför allt genom att incitament skapas för fordringsägare attfölja och ingripa i utvecklingen hos ett företag som är på väg in i enekonomisk kris. Detta är en mer framkomlig väg än nya, särskilda regler förrekonstruktion av mindre företag, vilket medför ökade kostnader för förfarandetoch behov av ytterligare regleringar. I sammanhanget vill vi även peka på atten förändring, i linje med vad som skett i , av företagshypoteketsställning i konkurs skulle ge banker och andra kreditinstitut med sådansäkerhet anledning att agera för att rädda företag i ekonomiskasvårigheter. Även löneförmånsrätten bör utformas så att rekonstruktion avlivskraftiga företag underlättas.Enligt vår mening är det genom åtgärder med nu angiven inriktning somlagstiftningen om företagsrekonstruktion kan bli mer ändamålsenlig ocheffektiv, till gagn även för mindre företags möjligheter till rekonstruktion.Remissyttranden över motion 1997/98:L711På lagutskottets begäran har yttranden över motionen avgivits avSocialstyrelsen, , , ,och . Remissinstanserna hardärvid anfört följande.SocialstyrelsenSocialstyrelsen har inga synpunkter.RiksskatteverketMotionärerna anser att de regler som medför rätt att påföra privatpersonerränta på skuld från den dag ärendet lämnas in till kronofogdemyndighetern föråtgärd skall ses över.Det finns skäl att erinra om följande lagregler som tar sikte på befrielsefrån och jämkning av ränta i vissa fall.I skattebetalningslagen (1997:483) 13 kap. 1 § och 15 kap. 7-8 §§ samt 19kap. 11 § regleras möjligheten att erhålla befrielse helt eller delvis frånförseningsavgift och kostnadsränta.Genom 36 § avtalslagen (1915:218) är det möjligt att jämka eller åsidosättaoskäliga avtalsvillkor. Bestämmelsen medför en möjlighet att ta hänsyn tillsenare inträffade förhållande för det fall tillämpningen av det ursprungligaavtalsvillkoret i ljuset av de nya omständigheterna skulle framstå somoskäligt.Av 8 § räntelagen (1975:635) framgår att om en gäldenär på grund av sjukdom,arbetslöshet eller liknande omständighet som han inte kunnat råda över varitförhindrad att betala i rätt tid och en sådan skyldighet att utge full räntamed anledning av dröjsmålet skulle vara oskäligt, får räntan jämkas.I 6 § skuldsaneringslagen (1994:334) stadgas att en skuldsanering medför atträtten till ränta eller dröjsmålsavgift på fordran som omfattas avskuldsaneringen bortfaller för tiden efter det att beslut om att inledaskuldsanering fattats.Riksskatteverket är av den uppfattningen att det saknas anledning att rubbagrundläggande regleringarna om borgenärers rätt att ta ut ränta på fordringar ividare mån som följer av gällande lagstiftning.Eventuella ändringar med anledning av motionen bör i allt fall utformas påett sådant sätt att det inte framstår som stötande att någon ränta inte påförs.Det måste således framstå som klart att gäldenären önskar göra rätt för sig mensaknar förmåga därtill. I detta hänseende kan gränsdragnings- ochutredningssvårigheter uppkomma.För det fall den totala skuldbördan överstiger inkomsterna på sådant sätt attdet saknas möjlighet att komma ur insolvensen finns möjlighet för dessapersoner att söka skuldsanering enligt skuldsaneringslagen. I detta sammanhangprövas bl.a. om det är skäligt att bevilja skuldsanering varvid gäldenärensförsök att göra rätt för sig är en av många omständigheter som tillmätsbetydelse.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker RSV motionen 1997/98: ser positivt på förslaget att regeringen bör se över reglernaför rätten för uttag för skuldräntor i konsumentförhållanden. Däremot har visvårare att se hur sådana regler ska utformas, vars syfte är att öppna enmöjlighet att under vissa förutsättningar inte påföra någon ränta på skuld somgäller privatpersoner från den dag som ärendet ligger hoskronofogdemyndigheten, utan att detta leder till lagtekniska problem iavtalsrätten.I detta sammanhang finns anledning att påminna om en något bortglömdjämkningsregel i 8 § räntelagen (1975:635). Enligt stadgandet ges en möjlighetatt jämka påförd dröjsmålsräta om en gäldenär på grund av sjukdom, arbetslösheteller liknande omständighet som han inte har kunnat råda över varit förhindradatt betala i rätt tid. gäller också skuldsaneringslagen(1994:334), vilken har öppnat en möjlighet för djupt skuldsatta personer atthelt eller delvis befrias från betalningsansvaret för sina skulder. Lagen ärdock förhållandevis ny och man har ännu inte kunnat utvärdera lagens effekterfullt ut.Skuldsaneringslagen bygger delvis på frivillighet eftersom ett ingånget avtalär civilrättsligt bindande för parterna. I slutändan kan dock domstol beslutaom tvingande skuldsanering mot borgenärens vilja. Även den nu föreslagnaräntefrysningen torde kräva beslut från domstol, om fordringsägaren intefrivilligt avstår räntan enligt avtalet. Skuldsaneringslagen i sig är ettincitament för fordringsägare att på frivillig väg komma överens om enfungerande betalningsplan med de gäldenärer som inte kan betala enligt detursprungliga kreditavtalet. Enligt lagens förarbeten är det dessutom tänkt attskuldsatta personer skall kunna få hjälp från sin kommun med att nå uppgörelsermed sina fordringsägare.Det kan antas bli påtagliga problem med att fastställa de förutsättningar somskall gälla för att ränta inte skall påföras på en skuld som ligger hoskronofogdemyndigheten. När är det skäligt att räntan fryses? En fordringsägarehar ett berättigat intresse av ett påtryckningsmedel i form avdröjsmålsränta och skälig ersättning för att man inte kan förfoga överkapitalet. Därtill finns risken för missbruk av möjligheten att undslippakostnader för en kredit eller en obetald fordran.Det föreligger även en risk att kreditgivarna kommer att kompensera enkalkylerad ränteförlust genom att driva upp den vanliga krediträntan.Anledningen till att människor hamnar i denna situation är många gångerkreditavtal där kreditgivaren har tillförsäkrat sig en mycket hög kreditränta.Trots att den allmänna räntenivån är historiskt låg, marknadsförs fortfarandekonsumentkrediter med en effektiv ränta upp mot . Om låntagaren därtillkommer i dröjsmål tillkommer ytterligare ränta och avgifter vilket medför atten skuld snabbt kan öka. Man kan ifrågasätta huruvida konkurrensenöverhuvudtaget fungerar på marknaden för konsumentkrediter. Vi anser att detkan finnas skäl att se över möjligheterna till att införa en reglering om max-ränta, dvs. en övre gräns för den ersättning som en kreditgivare kantillförsäkra sig genom kreditavtalet. Enligt vad verket erfarit finns sådanaregler i andra länder, t.ex. . Det förekommer diskussioner om dettainom EU i samband med pågående översyn av konsumentkreditdirektivet.Finansbolagens FöreningSammanfattningFöreningen anser att det saknas bärande motiv att medge privatpersonerräntebefrielse motsvarande fordran handläggs avkronofogdemyndigheten.MotionenMotionärerna förespråkar att privatpersoner skall kunna befrias från skyldighetatt betala ränta som avser tid under vilken motsvarande fordran handläggs avkronofogdemyndighet. Som motiv därför anför motionärerna att vissa personerinte klarar av att betala sina skulder och att en sådan befrielse skulle ökapersonernas betalningsförmåga och underlätta genomförandet av skuldsanering.Föreningens bedömningarFöreningen anser att förslaget innebär ett allvarligt brott mot dengrundläggande principen att skulder skall betalas. Ränta skiljer sig därvidinte från andra skulder. Motionärernas förslag innebär en oacceptabelegendomsöverföring från gäldenärer till borgenärer. Det kan därvid noteras attett ärende hos kronofogdemyndighet inte sällan tar i anspråk eller mer.En räntebefrielse skulle motsvara betydande belopp, särskiltför kreditgivare som är specialiserad på kreditgivning till privatpersoner.Överskuldsättning var en starkt bidragande orsak till finanskrisen som komatt kosta skattebetalarna stora belopp. Det är väsentligt att undvikaupprepning. Därför bör staten se det som en huvuduppgift att höjabetalningsmoralen och att tillhandahålla borgenärerna effektiva rättsmedel.Betalningsmoralen har sjunkit och är nu beklagansvärt låg (se nedan angivna rapport). Detta har negativa effekter påkreditgivningen, både så att det blir svårare att få kredit och så attkreditbeviljandet kräver mer omfattande arbete och därmed fördyras.Motionärernas förslag riskerar i hög grad att ytterligare sänkabetalningsmoralen. Därmed skulle den negativa utvecklingen förstärkas.Dessa betalningsproblem har uppmärksammats även av , se tillexempel kommissionens rapport i EGT nr. C 216, , s. 10. Kommissionenanger däri att om medlemsstaterna inte tillhandahåller borgenärerna effektivalegala system för att förmå gäldenärerna att betala och för att driva infordringar kan kommissionen komma att föreslå ett direktiv i frågan. Även omdetta i första hand synes avse betalningar mellan näringsidkare och likställdaframstår det som uppenbart att kommissionens arbete har en diametralt motsattinriktning i förhållande till motionärernas förslag. Ansträngningarna riktas inmot frågan hur gäldenärer skall förmås att betala och inte mot frågan omhur gäldenärer skall befrias från stora skuldbördor. Detta framstår också somen av huvuduppgifterna för en rättsstat.Vad nu sagts hindrar dock naturligtvis inte att det också kan finnas ettbehov av att söka förbättra ekonomin för privatpersoner som skuldsatt sig översin betalningsförmåga. Det kan dock knappast vara en uppgift för näringslivet.En låg betalningsmoral är till stor skada för hela näringslivet och kanytterst äventyra den ekonomiska utvecklingen. Därav skulle kunna följa en radnegativa konsekvenser, bland annat så att företag inte kunde överleva och såatt sysselsättningen skulle minska. Föreningen menar att motionen genast böravslås och att verkningarna av en räntefrihet en fordranhandläggs av kronofogdemyndighet i allt fall skulle behöva utredas ordentligtinnan förslaget skulle kunna prövas vidare.Motionärernas förslag innebär att borgenärer skulle få finansiera lättnaden iskuldbördan för tungt skuldsatta personer. Föreningen menar att det i ställetär en uppgift för sociala myndigheter att se till att människor inte tvingasleva under existensminimum. Då en kronofogdemyndighet handlägger en fordran moten privatperson finns för övrigt regler om så kallat beneficium tillsäkerställande av att gäldenären inte skall berövas medel för att tillgodosesina mest elementära behov.I övrigt kan privatpersoner erhålla befrielse från betalningsskyldighet förskulder genom skuldsanering. Föreningen menar att det är fullt tillräckligt ochatt det i övrigt inte föreligger vare sig behov av eller motiv för någonytterligare form av skuldbefrielse.Ränta är priset för en tjänst, närmare bestämt finansiering. Det skallnaturligtvis mycket till för att lagstiftaren skall föreskriva att en avnämareav en tjänst inte skall vara skyldig att till fullo betala det överenskomnapriset. Därvid framstår inte gäldenärens betalningssvårigheter som någotbärande skäl. Skuldsaneringslagen utgör härvidlag ett anmärkningsvärt undantag.Motionärernas förslag innebär att borgenären skall påföras enförmögenhetsförlust. I de fall borgenären finansierat krediten med egna medelinnebär motionärernas förslag en slutlig förlust för borgenären. Borgenären harvidare ofta en motsvarande kostnad i det denne ofta refinansierat den lämnadekrediten. Borgenären kan inte befria sig från sin skyldighet att betala ränta.Att vid sådana förhållanden befria gäldenären från sin betalningsskyldighet förränta framstår för föreningen som ett övergrepp mot borgenären.En räntebefrielse enligt motionärernas förslag vore inte heller rättviskonsumenterna emellan. Om en konsument befrias från skyldighet att betala räntatorde borgenärer ofta söka eller vara tvungna att kompensera sig därför genomatt ta ut högre ränta av andra konumenter. Det skulle således bli andrakonsumenter som fick betala priset för den tjänst en viss konsumenttillgodogjort sig.Betalningssvårigheter beror ofta på att gäldenären förbrukat större belopp änvad hans ekonomi medger. Sådan förbrukning avser inte sällan ren konsumtion,det vill säga förbrukningen av likvida medel leder inte till att gäldenärenskaffar sig andra ekonomiska värden. Sådana betalningssvårigheter är oftasjälvförvållade. I sådana fall framstår det inte som rimligt att befriagäldenären från sina skyldigheter.Tidigare, och ännu i andra länder, hade borgenärerna starka rättsmedel tillsitt förfogande mot gäldenärer som inte betalade sina skulder . Dessarättsmedel har emellertid mjukats upp alltmer för att bättre svara mot modernavärderingar och synsätt. Föreningen känner sig dock övertygad om att det intekan anses utgöra en allmänt accepterad syn att en gäldenär skall kunna befriasfrån skyldighet att betala ränta endast därför att borgenären söker ut sinfordran med rättsliga tvångsmedel.Som motionärerna anger skulle en ränteeftergift förvisso öka gäldenärensbetalningsförmåga. Det framstår dock som synnerligen anmärkningsvärt om dettafaktum skulle tillåtas utgöra ett godtagbart skäl för att lämna ränteeftergift.Vidare anger motionärerna att deras förslag skulle underlätta skuldsanering.Det skulle till synes ske genom att borgenären försätts i en sortsutpressningssituation, nämligen acceptera skuldsanering eller drabbas avräntebortfall. Föreningen finner att en sådan obalans inte är godtagbar.Slutligen noterar föreningen att kronofogdemyndigheterna varken har kompetens(myndigheten har inga liknande uppgifter) eller resurser för att beslutaom ränteeftergift enligt förslaget. Motsvarande beslut i fråga om skuldsaneringfattas av rätten om parterna inte är överens. Föreningen menar att det urrättssäkerhetssynpunkt bör ställas minst samma krav på beslut i enlighet medmotionärernas förslag. Förslaget torde också öka statens kostnader förutbyggnaden av kompetens och resurser samt för själva handläggningen.Svenska BankföreningenI motionen begärs ett tillkännagivande till regeringen om en ?översyn avränteuttag på de ärenden som ligger hos kronofogden och gäller privatpersoner?.Av motiveringen framgår att motionärerna vill att kronofogdemyndigheten (KFM)skall ges en möjlighet att inte påföra ränta på skuldbeloppet under den tidärendet ligger hos KFM.Lagstiftaren har anvisat en väg att lösa eller mildra problemen för sådanaprivatpersoner som har allvarliga betalningsproblem, nämligen skuldsaneringenligt skuldsaneringslagen. Inom ramen för det förfarandet ges möjlighet till tex nedsättning av räntefordringar, vartill kommer att rätten till ränta ellerdröjsmålsavgift på fordringen för tiden efter det att beslut om skuldsaneringhar meddelats helt bortfaller.Om skuldsaneringsförfarandet inte har inletts blir det, om skulden ejbetalas, normalt aktuellt med betalningsföreläggande enligt lagen (1990:746) ombetalningsföreläggande eller handräckning. anser det uteslutetatt man vid sidan av det egentliga skuldsaneringsförfarandet skulle införa endiskretionär möjlighet för KFM att ?skuldsanera? inom ramen för något annatförfarande, t ex i ärenden om betalningsföreläggande. Det är, som framhålls ilagens förarbeten (prop. 1989/90:5), från flera synpunkter angeläget att enborgenär snabbt, billigt och enkelt kan få till stånd verkställighet i fall därgäldenären inte betalar frivilligt i rätt tid. Detta innebär t ex att någonegentlig judiciell prövning är utesluten i sådana ärenden (bortsett från vissahandräckningsfall). KFM:s granskning är en ren formaliagranskning, en annanordning skulle innebära att helt andra resurser ställs till KFM:s förfogande änvad som är rimligt och möjligt. Än mindre bör det vara möjligt för KFM attöverväga åtgärder av den typ som föreslås i motionen. Motionen bör därföravslås av riksdagen.Svenska InkassoföreningenSammanfattningFöreningen anser att det i motionen angivna förslaget inte bör genomföras ochatt någon ytterligare möjlighet för privatpersoner att få befrielse frånbetalningsskyldighet för skulder varken behövs eller är önskvärd.MotionenMotionärerna noterar att flera personer inte klarar av att betala sina skulder,trots en lägre räntenivå och anger att detta försvårar möjligheten tillbetalning av en privatpersons skulder, eller en skuldsanering. För att motverkadetta föreslår motionärerna att reglerna om rätt till uttag av skuldräntorskall ses över med inriktning att det skall bli möjligt att föreskriva attränta inte skall tas ut ett indrivningsärende mot en privatpersonhandläggs av kronofogdemyndighet. Motionärerna hävdar att alla parter vid enskuldsanering skulle tjäna på en sådan lösning.AllmäntDet är ett samhälleligt intresse att gäldenärer i gemen, oavsett vilka de är,betalar sina skulder på förfallodagen. Försenade och uteblivna betalningarinnebär skada för borgenären. Då borgenären är näringsidkare kan helanäringsverksamheten äventyras. Därmed är försenade och uteblivna betalningartill skada även för samhället i stort och för sysselsättningen.Det är således ett viktigt samhälleligt intresse att betalningsmoralen är godså att betalningar erläggs i rätt tid. Mot den som inte betalar i rätt tidtillhandahåller staten också rättsmedel för att uppnå betalning med tvång. Idetta sammanhang är därvid betalningsföreläggande och utmätning av intresseeftersom de båda handläggs av kronofogdemyndighet. I inkassolagen föreskrivsvidare, till gäldenärens skydd, att en viss procedur måste genomföras innandessa rättsmedel får tillgripas.För gäldenärer som inte kan betala sina skulder står instituten konkurs ochskuldsanering till förfogande. Skuldsanering innebär att rätt till ränta ochdröjsmålsavgift bortfaller från och med förfarandets inledande för fordringarsom omfattas av förfarandet. I konkurs beräknas utdelning endast på de skuldersom fanns vid konkursutbrottet och inte, till exempel, på därefter uppkommanderäntor.SkuldräntorRänta kan ses som priset på en kredit. Så länge en kredit utnyttjas skall dettapris betalas. Det skulle strida mot grundläggande rättsprinciper att förbjudaden som tillhandahåller kredit att ta ut ränta intill desskapitalfordringen betalats. I fråga om skuldsanering har ett genombrott skettmot denna princip. Beslut om tvingande skuldsanering kan emellertid fattasendast av domstol och under förutsättning bland annat att det kan antas attgäldenären inte kan betala sina skulder inom överskådlig tid. I sådana fall kandet därför förmodas att skuldsaneringen i sig inte medför någon ytterligareförlust för borgenären utöver än vad han ändå skulle ha drabbats av.Förslaget innebär ett dilemma för borgenärenBorgenärerna skulle enligt den föreslagna regeln komma i en besvärligsituation. Om en skuld inte betalas i rätt tid är det angeläget att borgenärenagerar snabbt och adekvat. För detta ändamål tillhandahåller lagstiftarenrättsmedel för att uppnå betalning med tvång. Därvid är betalningsföreläggandeoch utmätning de överlägset vanligaste formerna och för övrigt också de formersom omfattas av motionärernas förslag. Ju längre en borgenär dröjer med attutnyttja dessa rättsmedel ju större blir risken för att borgenären slutligtinte får fullt betalt. Borgenärerna har således i princip ett intresse attagera snabbt och adekvat om en fordran inte betalas på förfallodagen.En lagstiftning enligt motionärernas idéer skulle emellertid verka i motsattriktning. Om borgenären inte fick betinga sig ränta en fordranhandläggs av kronofogdemyndighet skulle det ha en bromsande effekt påborgenärernas intresse att inleda ett rättsligt förfarande. Därmed skullerisken för skador i ovan angivna hänseenden öka.Det bör hållas i åtanke att ett ärende rörande betalningsföreläggande ochutmätning kan ta i anspråk eller . Den räntefrihet sommotionärerna föreslår skulle således uppgå till betydande värden. Därtillkommer att en gäldenär kan fördröja sådana ärenden genom att medvetet försenadelgivning. I sådana fall skulle således gäldenären själv genom illojaltförfarande kunna förlänga den tid under vilken han skall åtnjuta räntefrihetenligt motionärernas förslag.RättsosäkerhetMotionärerna synes närmast tänka sig att räntefriheten inte skulle varagenerell utan gälla först efter kronofogdemyndighetens beslut enligt vissakriterier. Därom må sägas att kronofogdemyndigheten inte synesha uppgifter av något liknande slag. Det kan därför ifrågasättas om erforderligkompetens för sådana beslut finns hos kronofogdemyndigheterna.Om kronofogdemyndigheter tilläts fatta beslut om räntefrihet skulle detinnebära en rättsosäkerhet för borgenärerna som vore betydligt större än densom nu gäller vid domstols prövning av ärende om skuldsanering.Ökade kostnader för statenMotionärernas förslag innebär ökade kostnader för staten eftersomkronofogdemyndighetena skulle behöva rustas upp för att kunna handlägga ärendenom ränteuppgift. Vidare skulle handläggningen i sig kräva ytterligare resurserhos kronofogdemyndigheterna. Dessa har en mycket tung arbetsbörda.Hänsynen till skuldsatta privatpersonerTvingande skuldsanering avskär borgenären från hans rätt. Det äranmärkningsvärt och kan sägas utgöra ett undantag från grundläggande principeri svensk rätt. Hänsynen till kraftigt skuldsatta personer har ändå ansettsmotivera detta ingrepp. Föreningen finner emellertid att det inte föreliggertillräckligt starka skäl för att införa ytterligare undantag frånhuvudprincipen att den som iklätt sig en förpliktelse mot vederlag skallfullgöra sin förpliktelse.Underlättande av betalningMotionärerna menar att räntefrihet enligt deras förslag skulle underlättamöjligheten till betalning. Naturligtvis förhåller det sig så eftersom idén äratt gäldenären skall befrias från skyldigheten att betala en del av det beloppsom han enligt avtal förpliktat sig att betala, närmare bestämt en del avpriset för en finansieringstjänst som han utnyttjat, och fortfarande,olovligen, utnyttjar. Det kan inte tillåtas vara ett argument för motionärernasförslag att det är lättare att betala ett lägre belopp än ett högre.Underlättande av skuldsaneringVidare anger motionärerna att deras förslag innebär att skuldsanering skulleunderlättas och att alla parter skulle tjäna därpå. Föreningen kan inte inseatt förslaget skulle innebära att skuldsanering skulle underlättas på annatsätt än att borgenärer skulle kunna vara mer villiga att acceptera frivilligskuldsanering genom att borgenärerna berövas sin rätt att i övrigt kräva uthela sin fordran. Detta kan i sig inte heller tillåtas som ett argument tillförmån för motionärernas förslag.Gäldenärens situationMotionärernas förslag innebär att gäldenärer ges ännu en möjlighet attundandraga sig betalningsskyldighet som de iklätt sig. Föreningen ser ingetbehov därav. I stället för att få räntefrihet då ett ärende handläggs hoskronofogdemyndigheten kan ju gäldenären söka minska sin skuldbörda genom attansöka om skuldsanering redan innan borgenären ansökt ombetalningsföreläggande. Om gäldenären då är berättigad därtill kommer handirekt i åtnjutande av den räntefrihet motionärerna förespråkar. Om gäldenärenå andra sidan inte befinnes fylla kraven för skuldsanering framstår detknappast rimligt att han i stället skulle ges förmånen av räntefrihet. Sammanfattning........................................1Motionerna............................................1Motioner väckta under den allmänna motionstiden /97 1Motioner väckta under den allmänna motionstiden /98 2Utskottet.............................................3Inledning 3Konkursförvaltning och konkurstillsyn 4Avstående av egendom i konkurs 7Förmånsrättsordningen m.m. 9Återtagandeförbehåll 11Omprövning av lönegaranti 12Företagsrekonstruktion 14Vissa frågor om skuldsanering 16Vissa utsökningsrättsliga frågor 19Hemställan 22Reservationer........................................231. och konkurstillsyn (m) 232. Omprövning av lönegaranti (m) 243.