bet · GL01AU10 · 1998-03-26 00:00:00 — Genom hänvisningen i propositionen tillanställningsskyddslagen kläms arbetsgivaren alltså mellan två sköldar; han fårvälja mellan att betala skadestånd enligt anställningsskyddslagen på grund avuppsägning eller enligt jämställdhetslagen på grund av underlåtenhet att vidtaåtgärder mot sexuella trakasserier.Mot bakgrund av det anförda yrkas alltså att propositionen avslås i dennadel.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar den uppfattning som kommit till uttryck såväl i propositionensom i motionerna att trakasserier eller mobbning av olika slag påarbetsplatserna inte kan accepteras. Sådana handlingar innebär enintegritetskränkning av den som drabbas. Beteenden av detta slag kan också fånegativa effekter för övriga på arbetsplatsen, såsom oro, stress eller oviljaatt gå till arbetet.Vad gäller kränkande särbehandling i form av sexuella trakasserier instämmerutskottet i regeringens bedömning att det oftast är kvinnor som drabbas. Mankan säga att sexuella trakasserier har en särställning i förhållande tillmobbning i allmänhet genom att de kan anses utgöra en del av ett mersystematiskt förtryck av kvinnor. Liksom regeringen anser utskottet attsexuella trakasserier därför måste ses ur ett könsmaktsperspektiv. Det blirdärmed en viktig jämställdhetsfråga att särskilt motverka sådana.I den moderata kommittémotionen har förslaget om ändringar ijämställdhetslagen kritiserats bl.a. på den grunden att det inte skulle varaklarlagt i vilken omfattning sexuella trakasserier förekommer påarbetsplatserna och om de skyldigheter som åläggs arbetsgivarna står i rimligproportion till omfattningen av de faktiska problemen. Utskottet ser det början som angeläget att klargöra att sexuella trakasserier, vanligtförekommande eller inte, aldrig kan accepteras. Utskottet vill här ocksåunderstryka att de förslag som lämnas om ändringar i jämställdhetslagen skiljersig från nuvarande bestämmelser i lagen huvudsakligen vad gäller arbetsgivarensskyldighet att vidta åtgärder då någon faktiskt anser sig ha blivit utsatt försexuella trakasserier. På de arbetsplatser där sexuella trakasserier inteförekommer innebär de föreslagna ändringarna i jämställdhetslagen inte så storaskillnader i arbetsgivarnas skyldigheter att vidta förebyggande åtgärderjämfört med vad som gäller . Det finns därför inte skäl att kritiseraförslaget på den grunden.Av det anförda följer att utskottet inte kan ställa sig bakom yrkandet omavslag på propositionen i denna del. Motion A8 avstyrks därför.Allmänna synpunkter på propositionenFolkpartiet anser i motion Ju27 att det är fel att begränsa lagstiftningen omsexuella trakasserier till att omfatta endast anställda. Studenter vidhögskolor och universitet befinner sig i en liknande situation somarbetstagare. Kretsen av dem som omfattas av den nya lagstiftningen bör vidgasenligt mönster från 1 kap. 3 § arbetsmiljölagen så att studenter, men ocksåtotalförsvarspliktiga omfattas av skyddet mot sexuella trakasserier (yrk. 19).Vänsterpartiet anför följande i motion 1997/98:Ju28. Kvinnor är oftare än mänoffer för sexuella trakasserier. Sådana trakasserier måste därför ses ur ettkönsmaktsperspektiv. Sexuella trakasserier utgör ett medel att behålla kvinnorsunderordning i samhället och i arbetslivet och är helt oacceptabla. Partietställer sig därför bakom regeringens förslag med några tillägg.Till en början anser att även arbetssökande bör kunna fåskadestånd vid könsdiskriminering som tar sig uttryck i sexuella trakasserier(yrk. 21).Vänsterpartiet pekar på att undersökningar har visat att det förekommersexuella trakasserier i varierande omfattning både inom universitet och detreguljära skolväsendet. Elever och studenter omfattas av arbetsmiljölagen meninte av jämställdhetslagen. Enligt partiets mening bör jämställdhetslagenstillämpningsområde utvidgas så att lagen omfattar även elever inom skol- ochutbildningsväsendet (yrk. 22).Även påtalar i motion Ju32 det förhållandet att jämställdhetslagenendast gäller arbetslivet och således inte omfattar studenter vid t.ex.universitet och högskolor. Partiet anser att det bör utredas hur även studenterkan få ett fullgott skydd mot sexuella trakasserier. Eventuellt kan hela ellerdelar av jämställdhetslagen utvidgas till att gälla även studerande, påmotsvarande sätt som arbetsmiljölagens tillämpningsområde utsträckts (yrk. 10).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill först påminna om att förbud mot sexuellatrakasserier är generellt tillämpliga. Att avgränsningar gjorts ijämställdhetslagen, liksom för övrigt även i arbetsmiljölagen, är alltså inteliktydigt med att de berörda grupperna står helt utan skydd mot sexuellatrakasserier.Vad gäller yrkande om att reglerna om könsdiskriminering iform av sexuella trakasserier borde omfatta också arbetssökande konstaterarutskottet att det visserligen finns bestämmelser i jämställdhetslagen som tarsikte på arbetssökande, t.ex. förbudet mot könsdiskriminering vid rekryteringav anställda. De åtgärder som arbetsgivarna nu åläggs att vidta för attförhindra och motverka sexuella trakasserier har som ett viktigt syfte attupprätthålla en god arbetsmiljö på arbetsplatsen. Även om det kan finnas ettstarkt intresse av att arbetssökande skyddas från sådant beteende, t.ex. isamband med anställningsintervjuer, liksom människor i alla sammanhang börförskonas från sådant, anser utskottet inte att det finns skäl att nu utvidgaskyddsområdet till att omfatta också arbetssökande. Motion Ju28 avslås därförsåvitt avser yrkande 21.Vad gäller studenter och totalförsvarspliktiga omfattas de av arbetsgivarensskyldighet att hålla en god arbetsmiljö på arbetsplatsen enligtarbetsmiljölagen (1977:1160). De föreskrifter som utfärdats avArbetarskyddsstyrelsen och som avser åtgärder mot kränkande särbehandling iarbetslivet, som utskottet inledningsvis omnämnt helt kort, är tillämpliga äveni förhållande till studenter och totalförsvarspliktiga.Förslagen om en utvidgning av jämställdhetslagens tillämpningsområde harvarit uppe till diskussion i utskottet tidigare. Utskottet har dåpekat på att jämställdhetslagen har en arbetsrättslig karaktär och ansett attdet bör förbli så. Lagen reglerar förhållanden som rör arbetsplatsen ochförhållandet mellan arbetsgivare och anställda och i vissa fall arbetssökande.Utskottet kan i sammanhanget konstatera att högskolorna enligt 9 §högskoleförordningen (1993:100) skall verka för att studenter inte utsätts försexuella trakasserier. Enligt uppgift från avserregeringen att lägga fram ett förslag om ett tillägg till högskoleförordningensom slår fast att universiteten och högskolorna är skyldiga att vidta åtgärderför att förebygga och förhindra att någon student utsätts för sexuellatrakasserier. Regeringen överväger också att införa en definition av begreppetsexuella trakasserier i högskoleförordningen.Med det anförda avstyrks motionerna Ju27, Ju28 och Ju32 i berörda delar i denmån de inte tillgodosetts med vad utskottet anfört.Definition av begreppet sexuella trakasserierVänsterpartiet delar enligt motion Ju28 regeringens uppfattning att det ärviktigt med en tydlig definition av begreppet sexuella trakasserier eftersommånga anser att det är liktydigt med sexuellt ofredande. I syfte att bådebehålla det etablerade begreppet sexuella trakasserier och lyfta fram att detavser ett ovälkommet uppträdande grundat på kön bör den föreslagna lagtextenändras så att ?ovälkommet uppträdande på grund av kön? placeras framför?ovälkommet uppträdande av sexuell natur? Partiet har underden allmänna motionstiden också framfört förslag om att införa endefinition av sexuella trakasserier i lagen (motion A710 yrk. 11).Miljöpartiet anser i motion Ju32 att definitionen av sexuella trakasserier börfå en annan skrivning enligt följande. ?Med sexuella trakasserier avses sådantovälkommet uppträdande grundat på kön eller motsvarande uppträdande av sexuellnatur som kränker arbetstagarens integritet i arbetet? 11).Utskottets ställningstagandeSåväl regeringen som några av motionärerna har påpekat att termen ?sexuellatrakasserier? rent språkligt för tankarna till handlande av sexuell natur. Somsägs i propositionen vore det i och för sig önskvärt med en annan beteckning.Begreppet är dock så väl inarbetat att det är svårt att ersätta. Utskottetdelar regeringens uppfattning att en definition bör införas i lagen. För attmarkera att begreppet även, och kanske i första hand, avser uppträdande grundatpå kön, och inte bara handlande av sexuell natur, bör rekvisitet ?ovälkommetuppträdande grundat på kön? placeras före rekvisitet ?ovälkommet uppträdande avsexuell natur?. Detta innebär en ändrad lydelse av lagförslagets 6 § andrastycket. Förslag om detta läggs fram i utskottets hemställan.Med sexuella trakasserier skulle därmed avses ovälkommet uppträdande grundatpå kön eller ovälkommet uppträdande av sexuell natur som kränker arbetstagarensintegritet i arbetet. Enligt regeringsförslaget är det den som utsätts förbeteendet eller handlingen som avgör om det kan accepteras eller om det ärkränkande. Enligt utskottets mening kan diskuteras om man i stället - vilketförordas i den moderata kommittémotionen - borde ha valt en s.k. objektiv normså att som sexuella trakasserier skulle anses beteenden eller handlingar som ärägnade att kränka någons integritet. Som sägs i propositionen kränkerhandlingar som utgör sexuella trakasserier regelmässigt individens rätt tillpersonlig integritet och självbestämmande. kan man inte bortse frånatt människor har olika toleransnivåer. Det skulle vara svårt att i merallmänna termer beskriva vad som avses. Det faktum att alla inte uppfattar ochvärderar ett handlande på samma sätt kan emellertid medföra problem även om manväljer en regel som utgår från den enskildes upplevelse. Man skulle t.ex. kunnabefara att rena missförstånd leder till att en arbetsgivare ser sig tvingad attingripa mot en arbetstagare, trots att denne inte haft för avsikt atttrakassera sin arbetskamrat. Därför är det, som sägs i propositionen, viktigtatt den som blir utsatt på något sätt gör klart för den som trakasserar attbeteendet inte accepteras, såvida detta inte måste ha varit helt tydligt förden som utfört handlingen.Utskottet kommer fram till att den av regeringen valda konstruktionen trotsallt är att föredra och noterar då särskilt vad som sägs i propositionen om attden drabbade på något sätt i vart fall måste bekräfta att han eller hon ansersig ha blivit utsatt för sexuella trakasserier. En arbetsgivares skyldighet attsätta i gång en utredning och i förekommande fall vidta de åtgärder som kankrävas förutsätter nämligen inte en anmälan från den som drabbats.I detta sammanhang vill utskottet betona att de regler som införs måstehanteras med största respekt och lyhördhet för den som påstås ha blivittrakasserad. Det kan finnas flera skäl till att den drabbade drar sig för attberätta om vad han eller hon blivit utsatt för.Det anförda innebär att utskottet med anledning av propositionen ochmotionerna Ju28 yrkande 17 delvis, A710 yrkande 11 och Ju32 yrkande 11 antarförslaget till ändring i 6 § andra stycket jämställdhetslagen med den ändringsom framgår av utskottets hemställan.Arbetsgivarens ansvar för förebyggande åtgärderVänsterpartiet välkomnar i motion Ju28 regeringens förslag att arbetsgivarenskall ha en lagstadgad skyldighet att vidta aktiva åtgärder för att förhindrasexuella trakasserier. Arbetsgivaren bör dock också ha en skyldighet attutarbeta en policy och en handlingsplan för att åtgärda eventuella fall avsexuella trakasserier. Det är inte minst viktigt för arbetsgivare som inte ärskyldiga att upprätta en jämställdhetsplan (yrk. ).Miljöpartiet framför liknande tankegångar i motion Ju32. På arbetsplatser medfärre än tio anställda bör arbetsgivaren åläggas att presentera enjämställdhetspolicy (yrk. Stora arbetsplatser som företag ochorganisationer med tio eller fler anställda skall enligt gällandejämställdhetslag upprätta en årlig jämställdhetsplan. Planen skrivs ochutvärderas förmodligen av en jämställdhetsansvarig på arbetsplatsen. Men denansvarige för planen kan inte direkt ansvara enligt lagen. Det gör däremotföretagets verkställande direktör eller organisationens styrelse, sägs det imotionen. I stora företag och organisationer är arbetsgivaren inte direkt ikontakt med all personal och blir ofta anonym. Partiet tvivlar på att kraven påansvar för jämställdheten på en arbetsplats blir tillräckligt tillgodosedda omregeringen inte ändrar sitt förslag. Jämställdhetslagen borde tydligare angevem som är jämställdhetsansvarig på stora arbetsplatser. Större arbetsplatsermed fler än tio anställda skall åläggas att utse en särskild person som enarbetstagare kan vända sig till när hon eller han har utsatts för sexuellatrakasserier (yrk. 14).Karin m.fl. (fp) hänvisar i motion Ju933, som väckts under denallmänna motionstiden , till ändringar som gjordes i jämställdhetslagenunder förra mandatperioden och som innebär att arbetsgivaren skall verka föratt ingen arbetstagare utsätts för sexuella trakasserier. Denna bestämmelse börenligt motionärerna kombineras med skadeståndsskyldighet (yrk. 5).Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar inledningsvis att det förtydligande som föreslås i 6 §jämställdhetslagen inte bara gäller skyldigheten att vidta förebyggandeåtgärder då någon utsätts för sexuella trakasserier utan också åtgärder mottrakasserier på grund av anmälan om könsdiskriminering.Miljöpartiet har föreslagit att arbetsgivare med fler än tio anställda skallåläggas att utse en speciell person som har till uppgift att ge råd och stödtill dem som anser sig vara utsatta för sexuella trakasserier. Vidare har såvälVänsterpartiet som föreslagit att arbetsgivarna åläggs attutarbeta en policy eller en handlingsplan för att åtgärda eventuella fall avsexuella trakasserier. För del avser yrkandet i den delen endastarbetsgivare med färre än tio anställda.Som utskottet redovisat inledningsvis har Arbetarskyddsstyrelsen utarbetatföreskrifter och allmänna råd om kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS1993:17). Enligt de allmänna råden skall arbetsgivaren i vart fall i någon formutarbeta och anta ett förhållningssätt, en policy eller riktlinjer som klargöratt sexuella trakasserier inte accepteras på arbetsplatsen, göra dettaförhållningssätt eller denna policy känd för arbetstagarna och utarbeta rutinerför hur sexuella trakasserier och anmälningar om sådana skall hanteras påarbetsplatsen.En viktig del av de förpliktelser för arbetsgivaren som följer avjämställdhetslagen är just sådana åtgärder som rekommenderas avArbetarskyddsstyrelsen. Enligt utskottet är det i allmänhet en fördel att vetavart man skall vända sig vid problem med sexuella trakasserier. Utskottet anserdock inte att detta bör regleras i lag. Som sägs i propositionen måste det beropå förhållandena på den enskilda arbetsplatsen hur frågan skall hanteras där.Utöver de krav som ställs på arbetsgivare med tio eller fler anställda attupprätta en jämställdhetsplan bör inte arbetsgivare, oavsett om de har flereller färre än tio anställda, i lag åläggas att upprätta en sådanjämställdhetspolicy och jämställdhetsplan som och Miljöpartietföreslagit. Vilka åtgärder en arbetsgivare bör vidta för att förebygga ochförhindra att någon utsätts för sexuella trakasserier bör i stället bedömasfrån fall till fall efter förhållandena på arbetsplatsen. Utskottet avstyrkermed det anförda motionerna Ju28 yrkande 17 delvis och Ju32 yrkandena 13 och 14.Motion Ju933 yrkande 5 får i huvudsak anses tillgodosett med de förslag somnu lämnas av regeringen, och avstyrks därför.Arbetsgivarens skyldighet att vidta utredningsåtgärder och andra åtgärder i detenskilda fallet m.m.Vänsterpartiet menar i motion Ju28 att det av lagtexten bör framgå attarbetsgivaren skall utreda påståenden om sexuella trakasserier utan dröjsmål.Kravet på skyndsam utredning bör också vara skadeståndssanktionerat. Regeringenbör återkomma med förslag om detta (yrk. Av den föreslagna lagtextenframgår det inte vem som skall anses vara arbetsgivare och därmed inte hellervem som skall vidta de föreslagna åtgärderna. Regeringen bör återkomma medförslag om en precisering av arbetsgivarbegreppet (yrk. Partiet ser detsom en stor brist att det saknas en regel om skadeståndsskyldighet när det ärarbetsgivaren som utsätter arbetstagaren för sexuella trakasserier. Det ärotillfredsställande att en arbetstagare måste lämna sin anställning för attkunna föra talan i de fall det är arbetsgivaren som trakasserar arbetstagaren(yrk. 20).Utskottets ställningstagandeVad gäller arbetsgivarens skyldigheter att vidta åtgärder för att utredahuruvida sexuella trakasserier har förekommit på arbetsplatsen vill utskottetanföra följande. Utskottet anser, liksom regeringen, att det i första handmåste ankomma på den som anser sig ha blivit sexuellt trakasserad att anmäladetta till arbetsgivaren för att utredningsskyldigheten skall aktualiseras. Detkan också vara en eller flera arbetskamrater eller den fackliga organisationensom gör arbetsgivaren uppmärksam på vad som sker. Regeringen understryker häratt en förutsättning för att en arbetsgivare vid skadeståndsansvar skall varaskyldig att agera i frågan måste vara att den som påstås ha blivit sexuellttrakasserad i vart fall bekräftar att han eller hon anser sig ha blivit utsattför sådant. Det följer, menar regeringen, av att det endast är denne som kanavgöra om ett beteende är ovälkommet.Man kan ställa frågan om en utredningsskyldighet i sig föreligger om en sådanbekräftelse inte lämnas. Enligt utskottets mening måste man här se till syftetmed de nya reglerna. En del av syftet är att arbetsgivaren generellt skallmotverka och få stopp på sexuella trakasserier. Att underlåtenhet frånarbetsgivarens sida att utreda och ingripa kan leda till skadestånd endast omden som utsatts verkligen har bekräftat att trakasserier förekommit får inteförstås så att arbetsgivaren kan förhålla sig passiv till dess att en sådanbekräftelse föreligger. Som redan sagts kan det vara andra än den som blivitutsatt som gör arbetsgivaren uppmärksam om trakasserierna. Det ligger dock isakens natur att arbetsgivaren inte kan anses vara skyldig att gå vidare medsin utredning om bekräftelsen uteblir - som sägs i propositionen följer dettaredan av att det endast är den som blivit utsatt som kan avgöra om ett visstbeteende är ovälkommet. Utskottet vill också påpeka att arbetsgivaren har enallmän skyldighet att förebygga och förhindra sexuella trakasserier - såvälenligt jämställdhetslagen som enligt arbetsmiljölagen och föreskrifterna tillden - oavsett om det finns en anmälan från en enskild.För en arbetsgivare kan det säkert i några fall vara svårt att avgöra vilkaåtgärder som ?skäligen kan krävas? för att förhindra fortsatta sexuellatrakasserier. Alla situationer måste bedömas för sig, och det går inte att iförväg slå fast i vilka fall arbetsgivaren kan t.ex. nöja sig med ett samtaloch i vilka fall han eller hon måste besluta om arbetsrättsliga sanktioner avdisciplinär art. Som sägs i propositionen kan det - ytterst - bli fråga om attskilja arbetstagaren från anställningen. Enligt utskottets mening måstearbetsgivaren ges vissa marginaler för sin bedömning av å ena sidan vad den nyaregeln i jämställdhetslagen kräver och å andra sidan vad som står iöverensstämmelse med lagen om anställningsskydd. I sammanhanget finns dock skälatt uppmärksamma att den nya regeln främst tar sikte på att förhindra fortsattatrakasserier, inte att ?bestraffa? den som trakasserar. Skadeståndsskyldighetför arbetsgivaren inträder inte om trakasserierna upphör i och med attarbetsgivaren får kännedom om dem (prop. s. 142). Vid bedömningen av vad somskäligen kan krävas bör man givetvis också väga in om den som påstås varautsatt för sexuella trakasserier vill eller inte vill att utredningsåtgärdervidtas.Vänsterpartiet anser som nämnts att arbetsgivaren skall ha en lagstadgadskyldighet att utreda och vidta åtgärder mot sexuella trakasserier utandröjsmål och att en sådan skyldighet i sig skall vara skadeståndssanktionerad.Utskottet vill med anledning av detta framhålla att Arbetsdomstolen i en dom,AD 1993 nr 30, uttalat sig principiellt om en arbetsgivaresutredningsskyldighet vid påstådda trakasserier. Målet gällde skadestånd förbrott mot anställningsskyddslagen eller dess grunder och mot det kollektivavtalsom var tillämpligt på anställningen. Enligt domen är det angeläget attarbetsgivaren utan dröjsmål försöker ta reda på de närmare omständigheternakring de uppgivna trakasserierna för att arbetsgivaren sedan skall kunna gåvidare med de åtgärder som kan anses vara befogade. Som Arbetsdomstolen påpekatger ett aktivt och snabbt agerande från arbetsgivarens sida dessutom en signalom att sexuella trakasserier inte accepteras på arbetsplatsen och att den somutsätts för sådana trakasserier kan påräkna stöd från arbetsgivaren. Ävenregeringen har i propositionen uttalat att arbetsgivaren skall vidtautredningsåtgärder utan dröjsmål.Utskottet anser att dessa uttalanden bör vara vägledande även för vad som kankrävas av arbetsgivaren enligt den nu föreslagna regeln i jämställdhetslagen.Utskottet anser dock inte att det finns skäl att införa ett sådant krav ilagtexten som föreslagits i motion. Frågan om arbetsgivarenhandlat tillräckligt snabbt får även den i stället vägas in i den allmännaskälighetsbedömningen. Motion Ju28 yrkande 18 avstyrks med detta.Enligt bör det klargöras vem som för arbetsgivarens räkningskall vidta de åtgärder som föreskrivs i lagen. anser också attdet fallet att en arbetsgivare sexuellt trakasserar en anställd särskilt börregleras i lagen. Regeringen har i propositionen i detta hänseende uttalat attbegreppet arbetsgivare och arbetstagare har samma innebörd som när de används iannan arbetsrättslig lagstiftning. Arbetstagare är således, enligt regeringen,alla med ett anställningsförhållande hos arbetsgivaren oavsett om de därutöveri vissa avseenden är arbetsgivarrepresentanter. Ett särskilt problem blir dettanaturligtvis på mindre arbetsplatser där den drabbade arbetstagaren är den endeanställde eller en av få anställda. Det kan befaras att arbetstagaren vidsådana förhållanden i praktiken inte har någon alls att vända sig till för attfå det stöd som lagen är avsedd att ge. På större arbetsplatser kan detnaturligtvis vara av stort värde såväl för arbetstagarna som för olikarepresentanter för arbetsgivaren att veta vem som har det praktiska ansvaretför att vidta föreskrivna åtgärder. Arbetsgivare som är skyldiga att upprättaen jämställdhetsplan kan lämpligen ta upp frågan i den. Utskottet ställer sigdock inte bakom kravet att begreppet arbetsgivare bör definieras i lagen.Motion Ju28 yrkandena 19 och 20 avstyrks.SkadeståndetMiljöpartiet de gröna anser i motion Ju32 att även ekonomiskt skadestånd börkunna utgå vid underlåtenhet att vidta åtgärder mot sexuella trakasserier frånarbetsgivarens sida. Den föreslagna 27 a § bör därför enligt motionärerna fåföljande lydelse: ?Om arbetsgivaren inte fullgör sina skyldigheter enligt 22 a§ skall arbetsgivaren betala skadestånd till arbetstagaren för den kränkningsom underlåtenheten innebär samt för den ekonomiska skada som kan haförorsakats arbetstagaren till följd av underlåtenheten? 12).Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens uppfattning att de ekonomiska förluster som enarbetstagare kan drabbas av till följd av sjukskrivning eller vård i sambandmed sexuella trakasserier får anses förorsakade av den som utfört handlingen.Arbetsgivaren bör därför endast kunna åläggas att betala skadestånd för denkränkning som består i underlåtenheten att vidta utredningsåtgärder elleråtgärder för att förhindra fortsatta sexuella trakasserier. Motion Ju32 yrkande12 avstyrks.Övrig frågaBarbro och () anser i motion Ju901 att det ärviktigt att kunskapen sprids om att den som blir utsatt för sexuellatrakasserier kan vända sig till sin fackliga representant, sin närmaste chefeller till JämO om det som inträffat. JämO har givit ut information om vad somgäller.