bet · GL01LU18 · 1998-03-10 00:00:00 — Finansiell leasing av lös egendom I betänkandet behandlar utskottet en motion med begäran om förslag till en lagom finansiell leasing av lös egendom.Remissyttranden över motionen har inhämtats från ,, fakultetsnämnden,, , , , , , , och . Ensammanställning av remissvaren har intagits som bilaga till betänkandet.I ärendet har inkommit en skrivelse från , Täby.Med anledning av motionen förordar utskottet ett tillkännagivande medinnnebörd att regeringen möjligt bör överväga behovet av lagstiftningom finansiell leasing av lös egendom mellan näringsidkare.Motion1997/98:L908 av m.fl. (s, m, c, fp, kd) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till lag om finansiell leasing av lösegendom i enlighet med vad som anförts i motionen. InledningMed finansiell leasing avses en tjänst som tillhandahålls en näringsidkareeller en konsument genom särskilda leasingbolag. Tjänsten innebär attleasingbolaget (leasegivaren) köper in utrustning anvisad av leasingkunden(leasetagaren). Utrustningen ägs av leasegivaren, medan nyttjanderätten genomett särskilt leasingavtal upplåts till leasetagaren. Egendomen levereras frånen leverantör direkt till leasetagaren utan att leasegivaren tagit någonbefattning med denna. Hyrestiden bestäms normalt så att den motsvararutrustningens ekonomiska livslängd, vanligen tre till . äri princip ouppsägbart från leasetagarens sida och kan inte heller sägas upp avleasegivaren så länge leasetagaren fullgör sina skyldigheter enligt avtalet.Summan av de avgifter som erläggs skall ge leasegivaren ersättning för det prissom han har betalat för varan samt för räntekostnader, andra kostnader ochvinst. Vid avtalsperiodens slut har leasetagaren rätt till förlängning avleasingavtalet.Finansiell leasing skiljer sig från andra typer av nyttjanderättsavtal,främst genom att leasegivaren som finansiär gör det möjligt för leasetagarenatt i princip utan krav på insatskapital eller särskild säkerhet anskaffa ochnyttja viss utvald egendom mot ersättning som täcker hela eller större delen avanskaffningskostnaden för egendomen. Leasegivaren tar normalt inte på sigunderhålls- och serviceförpliktelser. Leasetagaren står risken och ansvaret föregendomen, och invändningar hänförliga till denna får riktas mot leverantören.Någon lagstiftning om finansiell leasing finns inte i utanleasingförhållandet styrs av de standardvillkor som utformats av finansbolagen.Finansiell leasing i sin nuvarande form introducerades i i början av1950-talet. Finansieringsformen fick snabbt en internationell spridning och äri dag etablerad i de flesta länder. I har finansiell leasing funnitssom etablerad finansieringsform . Under 1980-taletfick verksamheten en väsentligt ökad omfattning, och leasingen har starkt ökatsin andel av den totala finansieringen av investeringar. I början av 1990-taletberäknades att de svenska finansbolagens leasing svarade för av näringslivets finansiering av investeringar. Härtill kommer de inomindustrin egenfinansierade leasingaffärerna, vars volym beräknats vara ungefärlika stor som finansbolagens. Nationellt utnyttjas finansiell leasing avföretag av alla storlekar, liksom av kommuner, statliga myndigheter ochaffärsdrivande verk. Den inhemska leasingen har i olika sammanhang ansetts hasärskild betydelse som kapitalkälla för mindre och medelstora företag. Somobjekt för finansiell leasing förekommer alla typer av lös egendom mednågorlunda varaktigt värde.I samband med utskottets studieresa till och gavsutskottet tillfälle till information om finansiell leasing, främstkonsumentleasing, av företrädare för Justitie- och Näringsdepartementen iKanada. Av informationen framgick bl.a. att antalet leasingavtal medkonsumenter ökat mycket kraftigt i . När det gällernya bilar som förvärvas av konsumenter leasas . Andrabranscher där leasingen är på frammarsch är hemelektronik och hushållsmaskiner.Ett förslag till lagstiftning om konsumentleasing skall enligt planerna läggasfram . En kommitté som övervägt frågan har presenterat ett förslagtill huvudpunkter i en sådan lagstiftning.Enligt förslaget skall lagstiftningen om konsumentleasing syfta till att deverkliga kostnaderna för ett leasingkontrakt klarläggs så att konsumenten fårmöjlighet att göra rättvisande jämförelser av kostnaderna mellan olikaleasingalternativ, liksom jämförelser mellan kostnaderna för leasing respektiveköp. Ett leasingavtal skall enligt förslaget innehålla en särskild redogörelseöver vissa i lagen närmare angivna villkor (Disclosure Statement). Därvid skallkapitalvärdet på varan som skall leasas anges, liksom avtalstiden och dentotala kostnaden. Om leasetagaren eller leasegivaren har rätt att säga uppkontraktet skall förutsättningarna härför klart anges.Leasegivaren skall vara skyldig att skriftligen ge den presumtive leasetagarentillgång till alla uppgifter som omfattas av Disclosure Statement innan denneerlägger någon betalning eller i övrigt gör något bindande åtagande medavseende på avtalet. Lagstiftningen bör enligt förslaget också innehålla kravpå att vissa kostnader för ett leasingavtal skall anges vid annonsering ochannan marknadsföring av produkter i samband med ett erbjudande om leasingavtal.LeasingutredningenÅr 1988 tillkallade regeringen en utredning med uppdrag att utreda frågor kringleasing av bl.a. lös egendom. Utredningen, som antog namnet ,redovisade sitt uppdrag i denna del i slutbetänkandet (SOU 1994:120)Finansiell leasing av lös egendom.Enligt bör en civilrättslig lagreglering komma till ståndfrämst för att minska den nuvarande rättsliga osäkerheten och skapa en fastaregrund för bedömningar av leasingvillkors skälighet. Lagstiftningen bör i förstahand bestå av kontraktsrättsliga regler för finansiell leasing som särskildavtalstyp och som utgångspunkt vara dispositiv i förhållandet mellan parterna.På vissa punkter bör dock enligt utredningen införas tvingande regler tillleasetagarens förmån. Utredningen anser också att frågor om leasingavtaletsbehandling vid leasetagarens konkurs och leasetagarens sakrättsliga ställningbör klargöras genom regler som är tvingande till borgenärernas förmån. Ibetänkandet framläggs förslag till en lag om finansiell leasing med nu angiveninriktning.I betänkandet behandlas också konsumentleasing, varmed avses avtal omfinansiell leasing som en näringsidkare erbjuder en konsument för dennesenskilda bruk. Enligt utredningen är stora delar av villkoren i ett ordinärtavtal om finansiell leasing oskäliga i konsumentförhållanden. Avsaknaden avregler om konsumentskydd i fråga om finansiell leasing framstår enligtLeasingutredningen som en inkonsekvent och obefogad lucka i lagstiftningen.Utredningen föreslår därför att konsumentkreditlagens tvingande regler förkreditköp skall tillämpas i princip på motsvarande sätt på finansiellkonsumentleasing.Leasingutredningens betänkande om finansiell leasing av lös egendom harremissbehandlats.MotionenI den nu aktuella motionen 1997/98:L908 anför m.fl. (s, m,c, fp, kd) att finansiell leasing är ett finansieringsalternativ för främstmindre och medelstora företag som ännu inte utnyttjas i den utsträckning som ärmöjlig och önskvärd. Detta beror enligt motionärerna på att leasingavtalen tillstor del är utformade efter en standardmodell som finansbolagen satt sin prägelpå. Det är ofta svårt för leasetagaren att kontrollera grunderna för denleasingavgift som begärs. Många leasetagare avstår också från att driva enprocess på grund av svårigheterna att visa att avgiften är oskälig. I motionenframhålls att mindre företag alltjämt har svårt att finansiera inve-steringarmed eget kapital. En lag om finansiell leasing skulle ha positiva effekter pådessa företags möjligheter att finansiera en expansion av företaget. Mot dennabakgrund bör enligt motionen hos regeringen begära förslag till enlag om finansiell leasing som bygger på betänkande.RemissyttrandenaPå lagutskottets begäran har yttranden över motionen avgetts av ,, fakultetsnämnden,, , , , , , , och Finansbolagens Förening.En sammanställning av remissvaren har intagits som bilaga till betänkandet.Av bilagan framgår att yttrandena har begränsats till att avse frågan huruvidaomständigheter tillkommit som föranleder andra ställningstaganden än vad somredovisats med anledning av betänkande.I sitt yttrandet över betänkande var hovrätttveksam till behovet av den lag om finansiell leasing som utredningen förordat.De argument som utredningen anfört till stöd för den i huvudsak dispositivalagen var enligt hovrätten inte övertygande. Hovrätten ansåg att det kundesättas i fråga huruvida lagen får någon nämnvärd praktisk betydelse för iförsta hand leasetagarna och avstyrkte därför utredningens förslag. I det nuaktuella ärendet anför hovrätten att varken erfarenheterna från den dömandeverksamheten eller vad som framkommit i det aktuella ärendet ger anledning attfrångå hovrättens tidigare yttrande.Finansinspektionen ansåg i sitt tidigare yttrande att vissa tvingande reglerbehövs för konsumentleasing och att samma regler bör gälla för mindrenäringsidkare. Beträffande övriga näringsidkare, där parterna har en merjämbördig ställning, var inspektionen tveksam till en så ingående civilrättsligreglering som utredningen föreslagit. Inspektionen vidhåller nu sin tidigareuppfattning.Stockholms universitet har tidigare avstyrktLeasingutredningens förslag. anförde därvid att leasing främsthar betydelse i avtalsförhållanden mellan näringsidkare och att särskild?skyddslagstiftning? för sådana leasingavtal inte är särskilt angelägen. Om mandärtill beaktar svårigheterna att avgränsa lagens tillämpningsområde borde manenligt fakultetsnämnden avstå från den föreslagna lagstiftningen. I sittyttrande till lagutskottet anser fakultetsnämnden att inget har tillkommit somföranleder nämnden till ändrade ställningstaganden.Svenska Kommunförbundet har ställt sig positivt till att en lag om finansiellleasing införs i huvudsak i enlighet med förslag ochvidhåller nu denna uppfattning.I remissvaret över betänkande fann Landstingsförbundetatt motiven för den nya lagstiftningen var bärande och tillstyrkte förslagettill en ny lag. I förevarande ärende anför förbundet att inga nyaomständigheter tillkommit som föranleder ett ändrat ställningstagande.Sveriges Advokatsamfund har tidigare avstyrkt att utredningens förslag läggstill grund för en särskild lagreglering av finansiell leasing mellannäringsidkare. Samfundet ansåg inte att det föreligger ett behov av tvingandeobligationsrättslig lagstiftning. Enligt samfundet finns visserligen ett visstbehov av klargörande konkurs- och sakrättsliga regler för leasing. Detta gälleremellertid alla slag av nyttjanderätter till lösöre. Enligt samfundets meningär det därför att föredra att en sådan lagreglering utformas i ett störresammanhang och inte endast beträffande finansiell leasing. I det nu aktuellayttrandet till utskottet anför samfundet att inget framkommit som ökat behovetav reglering av de obligationsrättsliga aspekterna av finansiell leasing.Advokatsamfundet vidhåller därför sin tidigare inställning.Sveriges Köpmannaförbund stödde förslag till en lag omfinansiell leasing. Förbundet ansåg att det är viktigt att det skapas ettenkelt och tydligt regelverk på området, eftersom leasing är en betydelsefulloch växande finansieringsform. Förbundet påpekade att en stor del av dessmedlemmar är små företag med färre än fem anställda. För dessa företag ärleasing en viktig form för att finansiera investeringar. Lagförslaget innebärockså enligt förbundet en jämnare balans mellan avtalsparterna. I yttrandetöver motionen anför , i vilken numera Köpmannaförbundingår, att tidigare ställningstagande vidhålls.Sveriges Industriförbund ansåg att den av föreslagnalagstiftningen riskerade att på ett avgörande sätt förändra spelreglerna förfinansiell leasing och därmed negativt påverka företeelsen. Detta är tillpåtaglig nackdel för industrin. Förbundet avstyrkte därför den föreslagnalagstiftningen. anför i förevarande ärende att det intetillkommit några omständigheter som medför ändrat ställningstagande.Företagarnas anförde i sitt remissvar överLeasingutredningen bl.a. att behovet av en lag på området är stort och ansågatt lagstiftning krävs för att finansiell leasing skall kunna fortsätta attutvecklas som finansieringsform till gagn för företagen. Utredningens förslagborde därför, enligt organisationens mening, läggas till grund förlagstiftning. har, enligt det nu aktuellaremissyttrandet, alltjämt samma uppfattning.I det tidigare remissyttrandet avstyrkte Svenska förslag. Enligt föreningen hade marknaden inte något behovav lagstiftning. Vidare anfördes att praxis på området är fast och innebär intenågra större problem för vare sig leverantörer, leasegivare eller leasetagare.Därutöver framhölls att leasing är en finansieringsform för främst små ochmedelstora företag, och det är angeläget att deras möjligheter tillinvesteringsfinansiering inte störs av onödig lagstiftning. I yttrandet tilllagutskottet anför att de angivna skälen mot lagstiftningfortfarande äger full giltighet och delvis har förstärkts.Även Finansbolagens Förening har tidigare avstyrkt att en lag om finansiellleasing införs. Föreningen ansåg därvid att det inte påvisats något behov avlagstiftning. Rättspraxis är entydig och någon rättsosäkerhet föreligger inte.Föreningen påpekade vidare att gällande rätt på leasingområdet styrs av enutvecklad standardavtalsrätt och avtalen är föremål för fortlöpande utveckling.I förevarande ärende anför föreningen att det inte föreligger något uttalatbehov av lagstiftning om leasing i allmänhet, att en sådan lagstiftning skulleriskera att hämma en sund och positiv produktutveckling och att eventuelllagstiftning i vart fall inte bör bygga på förslag.Utskottets ställningstagandeVåren 1997 behandlade utskottet en motion (fp, m, c, kd) vari begärdes förslagtill lag om finansiell leasing av lös egendom på grundval avLeasingutredningens betänkande (bet. 1996/97:LU15). Utskottet konstateradedärvid att i det pågående beredningsarbetet avutredningsbetänkandet prioriterat frågan om konsumentleasing. Enligt utskottetsmening borde resultatet av det fortsatta beredningsarbetet avvaktas innan någraställningstaganden från sida gjordes. Med det anförda avstyrkteutskottet bifall till den då aktuella motionen.När nu utskottet åter har att ta ställning till en motion med yrkande omförslag till lag om finansiell leasing kan konstateras att Leasingutredningensbetänkande är föremål för beredning inom varvidfrågan om lagreglering av konsumentleasing prioriteras. Enligt vad utskotteterfarit kan en proposition med förslag till lagregler rörande konsumentleasingöverlämnas till tidigast under hösten 1998.Enligt utskottets mening är det angeläget att ett ställningstagande frånregeringens sida också kommer till stånd när det gäller frågan om encivilrättslig lagreglering av finansiell leasing av lös egendom mellannäringsidkare. Trots vad flertalet remissinstaner anfört anser utskottet attdet finns skäl som talar för att en lagstiftning bör komma till stånd, särskiltmot bakgrund av att många mindre och medelstora företag intar en underlägsenställning i förhållande till leasegivarna. Därtill kommer ett visst behov avklargöranden när det gäller konkurs- och sakrättsliga frågor för leasing, ochfråga uppkommer i vilket sammanhang dessa klargöranden lämpligen bör göras.Utskottet är emellertid inte berett att inom ramen för förevarande ärende tadefinitiv ställning i lagstiftningsfrågan. I stället bör det ankomma påregeringen att se till att frågan om lagstiftning omfinansiell leasing mellan näringsidkare blir föremål för närmare övervägandenoch beredning inom . Ett sådant arbete får dock inte leda tillatt det pågående lagstiftningsarbetet rörande konsumentleasing försenas. Entänkbar ordning skulle, enligt utskottets mening, kunna vara att regeringen iden kommande propositionen om konsumentleasing redovisar sina principiellaställningstaganden i frågan huruvida lagstiftning om finansiell leasing av lösegendom mellan näringsidkare bör komma till stånd.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motion 1997/98:L908som sin mening ge regeringen till känna. Utskottet hemställerbeträffande lag om finansiell leasingatt med anledning av motion 1997/98:L908 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.Stockholm den 10 mars 1998På lagutskottets vägnarAgne HanssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (m), (), IngerSegelström (s), (), (), (),(), () och de ().Remissyttrande över motion 1997/98:L908På lagutskottets begäran har yttrande över motionen avgivits av ,, , , , , , ,, , ochSveriges och Remissinstanserna har därvid anfört följande.Svea HovrättEnligt hovrättens mening ger varken erfarenheterna från den dömandeverksamheten eller vad som framkommit i detta ärende hovrätten anledning attfrångå sitt tidigare yttrande över betänkandet (SOU 1994:120) Finansiellleasing av lös egendom.FinansinspektionenFinansinspektionen har i yttrande yttrat sig över betänkandetFinansiell leasing av lös egendom (SOU 1994:120).I remisskrivelsen anför att utskottet tagit del avFinansinspektionens remissyttrande och att därför yttrandet kan begränsas tillatt avse frågan om omständigheter tillkommit som föranleder andraställningstaganden än vad som redovisats i remissvaret.I det tidigare avgivna remissyttrandet tillstyrkte Finansinspektionenförslaget att införa vissa tvingande regler för konsumentleasing, där det fannsbehov att stärka konsumenternas skydd. Samma regler borde gälla även för mindrenäringsidkare. Såvitt avser övriga näringsidkare avstyrkte inspektioneninförandet av lagstiftning.Finansinspektionen vidhåller sin i remissyttrandet redovisade uppfattning.Leasing till konsumenter synes visserligen inte förekomma i någon nämnvärdomfattning numera. Detta innebär dock inte att det skulle vara omotiverat attinföra regler för att stärka konsumenternas skydd.Tilläggas bör att har numera utfärdat en rekommendation,Redovisning av leasingavtal RR-6, vilken trädde i kraft . Deredovisningstekniska frågorna synes härmed vara lösta.Stockholms universitetYttrandet till lagutskottet skall begränsas till att avse frågan huruvidaomständighet tillkommit som föranleder andra ställningstaganden än vad somtidigare har redovisats i fakultetsnämndens remissvar över betänkandet (SOU1994:120) Finansiell leasing av lös egendom, eftersom utskottet har tillgångtill nämndens remissvar.Något som kan sägas ha ?tillkommit? och som skulle föranleda andra ellerändrade ställningstaganden i förhållande till vad som redovisas i remissvaretföreligger enligt fakultetsnämndens uppfattning inte.Det är visserligen bekant för fakultetsnämnden att det f.n. synes föreliggaen hel del processer mot leasegivare där det på det sätt som påpekas i motionengörs gällande att leasegivaren krävt för mycket betalt i förhållande till vadsom avtalats.Här föreligger ofta diskussioner om tolkning av leasingavtalen och frågan omavtalen är oskäliga enligt 36 § AvtL kan då aktualiseras. Finansiell leasinghör hemma i kommersiella relationer men inte på konsumentområdet. På detkommersiella området finns enligt fakultetsnämnden sällan anledning att ingripamed tvingande lagstiftning. Som finansiell tjänst bör denna form av leasingjämföras med andra former av kreditgivning. Verksamhet som står underFinansinspektionens kontroll bör därvidlag inte bli föremål för särre-glering,utan de korrektionsmedel som står till buds - förutom tillsyn - genom 36 § AvtLbör anses tillfredsställande.Att t.ex. i lag reglera att leasingavgiften skall kopplas till en officielltpublicerad referensränta strider mot den avtalsfrihet som ansetts gälla på denkommersiella avtalsrättens område. Frågan om kundens rätt till information ochinformationens närmare utformning bör snarare föranleda aktivitet fråntillsynsmyndighetens sida än en lagreglering av kommersiell finansiell leasing.Mot bakgrund av det anförda finns ingen anledning att ändra inställning iförhållande till vad som har anförts. vidhållersåledes sin tidigare ståndpunkt och avstyrker lagstiftning avseendekommersiella finansiella leasing-förhållanden.KonsumentverketEnligt vår uppfattning har det inte tillkommit omständigheter som föranledeross att göra andra ställningstaganden än vad som tidigare redovisats i vårtremissvar till över betänkandet (SOU 1994:120) Finansiellleasing av lös egendom.Finansbolagens FöreningSammanfattningFöreningen finner att det inte föreligger något uttalat behov av lagstiftningom leasing, att en sådan lagstiftning skulle riskera att hämma en sund ochpositiv produktutveckling samt att en eventuell lagstiftning i vart fall intebör bygga på de förslag som lades fram av i sittslutbetänkande (1994:120).Föreningen menar vidare att inga nya omständigheter tillkommit efter detLeasingutredningen avslutade sitt arbete som gör det mer angeläget nu än då attutfärda en lagstiftning om leasing. I hävdades att vissaproblem förekom i samband med leasing. I den mån dessa problem verkligenförelåg torde de dock nu vara avsevärt mindre, bland annat till följd avbranschens vilja att iaktta god sed. Leasing till konsumenter har aldrig varitomfattande och har försvunnit från marknaden.MotionenMotionärerna hemställer att måtte begära att regeringen framläggerett förslag till lagstiftning rörande finansiell leasing av lös egendom och attett sådant förslag borde grundas på det resultat redovisadei sitt slutbetänkande (SOU 1994:120) Finansiell leasing av lös egendom.Den centrala frågan i motionen är frågan om höjningar av leasingavgifter.Motionärerna gör gällande att leasegivare skulle förbehålla sig ett närmastobegränsat utrymme att ensidigt justera leasingavgiften.Vidare hävdar motionärerna att särskilt mindre leasetagare har svårt attkontrollera om leasegivarna kräver för mycket och att hävda sin rätt mot dem.Motionärerna uttalar också att en lagstiftning om leasing skulle ha positivaeffekter på mindre företags möjligheter att finansiera en expansion av det egnaföretaget och att det nuvarande rättsläget är oklart.Leasing som finansieringsformSom en bakgrund till följande bedömningar finner föreningen inledningsvisanledning att notera följande omständigheter rörande leasing somfinansieringsform.Leasing är ett komplext begrepp. Det väsentligaste vid en leasingtransaktionär alltid objektet och leasetagarens/hyresmannens (nedan kallad användaren)rätt att nyttja detsamma. Därutöver varierar omständigheterna och intressenastarkt från fall till fall. Om användaren önskar nyttja objektet endast enkortare tid föreligger ren hyra av lös egendom (saklega eller egentligoperationell leasing). I sådana fall torde det sällan vara aktuellt föranvändaren att köpa objektet som ett alternativ till att leasa/hyra det.I andra fall önskar användaren nyttja objektet för en obestämd tid eller fören bestämd eller så länge det över huvud taget kan nyttjas. I dessafall kan det vara aktuellt för användaren att överväga att köpa objektet istället för att leasa det. Leasing kan i sådana fall utformas som en renfinansieringstransaktion vari användaren ikläder sig risker för objektet och iförhållande till leverantören som motsvarar vad han hade fått bära om han självhade köpt objektet från leverantören, med undantag för skyldigheten att betalaköpeskillingen. Denna form kan kallas finansiell leasing. Av affärsmässiga ochriskmässiga skäl vore det omöjligt för en finansiär att erbjuda finansiellleasing om inte en sådan riskfördelning vore tillåten. I andra leasingformertar leasegivaren på sig större eller mindre delar av dessa risker, varvid igenuppstår en form av operationell leasing.Leasingavtal är ofta detaljrika och specificerar vad som skall gälla i skildaavseenden. En fast praxis har utvecklats. Den förändras tämligen långsamt.Användare i gemen torde på grund av erfarenhet ofta ha god kunskap omvillkoren. Även nytillkomna användare förefaller som regel ha en riktig bild avstandardvillkoren för leasing. Föreningen delar således inte synen attanvändare på något sätt skulle föras bakom ljuset i samband med leasing.