bet · GL01JuU20 · 1998-05-19 00:00:00 — I 14 § förslaget stadgas att ikriminalunderrättelseverksamhet får personuppgifter behandlas endast om ensärskild undersökning har inletts under ledning av eller enpolismyndighet och det finns anledning anta att allvarlig brottslighet harutövats eller kan komma att utövas.Enligt förslaget förstås med särskild undersökning en undersökning ikriminalunderrättelseverksamhet som innebär insamling, bearbetning och analysav uppgifter i syfte att ge underlag för beslut om förundersökning eller omsärskilda åtgärder för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Iförslaget betecknas som allvarlig brottslig verksamhet sådan verksamhet sominnefattar brott, för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver (3§).När uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke motbehandlas i en särskild undersökning skall uppgifterna förses med en upplysningatt personen inte är misstänkt (14 §).Polismyndighetens eller beslut om behandling avpersonuppgifter i särskilda undersökningar skall innehålla uppgifter omändamålet med behandlingen och de villkor i övrigt som behövs för att förebyggaotillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet.Rikspolisstyrelsen skall föra en förteckning över samtliga beslut om behandlingav personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet (15 §).Enligt förslaget skall personuppgifter också få behandlas ikriminalunderrättelseregister. Kriminalunderrättelseregister skall få förasendast för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseendeallvarlig brottslig verksamhet eller för att underlätta tillgången tillallmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet (17 §).Kriminalunderrättelseregister får föras av eller avpolismyndighet. Den myndighet som för registret är personuppgiftsansvarig förbehandlingen av personuppgifter i registret (18 §).Ett kriminalunderrättelseregister får enligt förslaget innehålla uppgiftersom kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledninganta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas ochden som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat ellerkomma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten. Uppgifter omtransportmedel eller varor som kan antas ha samband med allvarlig brottsligverksamhet eller om hjälpmedel som kan antas ha använts i samband med sådanverksamhet får registreras, även om uppgifterna kan hänföras till en personsom det inte finns någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses medupplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne (19 §).ÖvervägandenI motion Ju46 (m) yrkas att endast personuppgifter avseende misstänkta skall fåregistreras i kriminalunderrättelseregister. I motion Ju49 (fp) yrkas en sådanbegränsning avseende såväl kriminalunderrättelseverksamhet somkriminalunderrättelseregister. I motionerna Ju47 (c) och Ju48 (mp) begärs - sommotionerna får förstås - att personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhetendast skall få avse misstänkta. I motion Ju42 (c) anförs att det aldrig börvara tillåtet för polisen att registrera integritetskänsliga uppgifter ombrottsoffer och vittnen på ett sådant sätt att de kan spridas till andra ländergenom Europol eller Schengensamarbetet.När det gäller förslaget rörande kriminalunderrättelseverksamhet anförregeringen att polisens verksamhet för att förebygga, upptäcka och beivra brottkan bedrivas inom ramen för en förundersökning enligt rättegångsbalkensbestämmelser men att den också kan utgöra verksamhet som faller utanför enförundersökning. Den verksamhet som förekommer hos polisen innanförundersökningen inleds brukar benämnas kriminalunderrättelseverksamhet ellerförspaning. Det innebär i korthet att polisen samlar in och bearbetar uppgifterom personer som kan antas ägna sig åt brottslig verksamhet utan att det finnsmisstanke om något konkret brott. Kriminalunderrättelseverksamheten bedrivs medstöd av de allmänna bestämmelserna i 2 § polislagen (1984:387). Några närmarebestämmelser om verksamheten finns inte. Regeringen konstaterar attunderrättelseverksamhet bara kan bedrivas i register. Det ärbara Säkerhetspolisen och finanspolis som givits tillståndatt utnyttja datorstöd i underrättelsearbetet.Regeringen framhåller att den alltmer välorganiserade och gränsöverskridandebrottsligheten gör det angeläget att polisen har tillgång till effektivahjälpmedel för att brott skall kunna upptäckas och förhindras. En utbyggdunderrättelseverksamhet och användning av modern informationsteknik är därförgrundläggande för att verksamheten skall fungera. Vid utformandet av de reglersom skall gälla för automatiserad behandling av personuppgifter måsteintegritetsfrågorna ställas i förgrunden. En utgångspunkt är härvidbestämmelserna i 2 kap. 3 § andra stycket RF att en person i den utsträckningsom föreskrivs i lag skall skyddas mot att den personliga integriteten kränksgenom att uppgifter om honom eller henne registreras med automatiskdatabehandling. Regeringen konstaterar härvid att personuppgiftslagensbestämmelser innebär - så länge de allmänna bestämmelserna för behandling avuppgifter är uppfyllda - att det skulle vara möjligt för polisen att behandlapersonuppgifter av underrättelsekaraktär automatiserat såväl i särskildaundersökningar som i datoriserade register. Enligt regeringen innebär dettaofrånkomligen ett ökat intrång i den personliga integriteten i förhållande tillvad som gäller . Behovet av datorstöd måste därför vägas noga motintegritetsskyddsintresset. Det är därför regeringens uppfattning att detbehövs särskilda bestämmelser om automatiserad behandling av uppgifter ikriminalunderrättelseverksamhet. För att minska risken för kränkningar av denpersonliga integriteten bör underrättelseverksamheten bedrivas på en viss nivå.Användningen av datorstöd i underrättelseverksamhet bör vidare förbehållas denallvarliga brottsligheten (prop. s. 115 f).När det gäller frågan om vilka personuppgifter som skall få behandlas i ensärskild undersökning i kriminalunderrättelseverksamhet framhåller regeringenatt syftet härmed är att polisen skall få ett verktyg för att bearbeta ochinsamla analyserat material för att få fram ett underlag som är tillräckligtför ett beslut om att inleda en förundersökning eller som underlag föroperativa insatser för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Detmedför att det kan bli frågan om att behandla även uppgifter om personer somdet i och för sig inte finns någon misstanke mot, t.ex. anhöriga ellerarbetskamrater. Det innebär ofrånkomligen ett stort intrång i den personligaintegriteten. Genom att uppgifter om personer som inte själva är misstänkta förbrott förses med en anteckning härom, kan det integritetsintrång som denautomatiserade behandlingen medför för en icke misstänkt person begränsas utanatt ändamålet med registret går förlorat. I princip är det, framhållerregeringen, bara de tjänstemän som arbetar med den särskilda undersökningen sombör ha tillgång till uppgifterna. En uppgift bör emellertid också kunna lämnastill en annan polisman, om den har betydelse för någon annan utredning ellerundersökning. Regeringen kommer att utfärda föreskrifter om vem som skall hatillgång till uppgifter som behandlas inom polismyndigheten (prop. s. 124 f).Vad härefter gäller personuppgifter i kriminalunderrättelseregister anförregeringen följande. Kriminalunderrättelseverksamhet bedrivs inte enbart isärskilda undersökningar. Genom iakttagelser, tips eller upplysningar samlarpolisen oavbrutet in information som ger anledning att misstänka att brottsligverksamhet förekommer, även om något konkret brott inte är känt och någon grundför att inleda förundersökning således inte föreligger. Det internationellasamarbetet på brottsbekämpningens område leder också till att polisen fåruppgifter från utländska myndigheter som tyder på att svenska medborgare ägnarsig åt brottslig verksamhet. Sådan information kan komma att få betydelselängre fram när andra uppgifter tillkommit. Uppgifterna kan då tillsammans göraatt det finns skäl att inleda en särskild undersökning. Det är därför viktigtatt sådan information kan tas till vara, inte bara manuellt, utan också meddatorstöd. Polisen bör därför, på samma sätt som tullen, få spara och lagra deninformation som inhämtas i underrättelseverksamhet i datoriseradeunderrättelseregister.Vid bedömningen av vilka personuppgifter ett kriminalunderrättelseregisterbör få innehålla måste man, anför regeringen vidare, beakta att det är fråganom uppgifter som är integritetskänsliga för den enskilde. För att syftet medregistret inte skall bli alltför begränsat kommer de poliser som har behov avuppgifterna i sitt arbete att få tillgång till dem. Det rör sig här om enbetydligt vidare personkrets än den som bör få rätt att ta del av de uppgiftersom behandlas i en särskild undersökning. Regeringen anser därför att det medhänsyn till den personliga integriteten bör uppställas ett krav på skäligmisstanke om att en person har utövat eller kan komma att utöva allvarligbrottslig verksamhet. Regeringen anför vidare att den delar den uppfattning somframförts av vissa remissinstanser att det även bör vara möjligt att i vissasituationer registrera s.k. indirekta personuppgifter, trots att det inte finnsnågon misstanke om brottslighet mot den person uppgifterna hänför sig till. Detrör sig om uppgifter om transportmedel eller varor som har samband medallvarlig brottslig verksamhet eller om hjäpmedel som kan ha använts i sådanverksamhet. En förutsättning för registrering är dock att uppgiften förses meden anteckning att personen i fråga inte är misstänkt och att uppgiften ärnödvändig för registrets ändamål (prop. s. 127 f).Konstitutionsutskottet förklarar i sitt yttrande att det inte har något attinvända mot regeringens förslag i nu berörda delar samt att det föreslår att deifrågavarande motionsyrkandena avslås.Under ärendets handläggning har justitieutskottet haft en utfrågning medföreträdare för och . följande.Ett register i en särskild undersökning i kriminalunderrättelseverksamhetkommer inte att ha formen av ett traditionellt register dit t.ex.kriminalunderrättelseregistret kan räknas. Ett register i en särskildundersökning kommer att bestå av löpande anteckningar om iakttagelser som görsi spaningsarbetet, t.ex. om en viss persons resor och kontakter med andra. Somexempel nämndes av att insatserna mot en inarkotikasammanhang känd person som greps för narkotikabrott hadeinletts som en (med lagförslagets terminologi) särskild undersökning flera årtidigare. Ett annat exempel som framhölls var återkommande brott där det finnsanledning att tro att det handlar om systematisk brottslighet och man därförinlett en särskild undersökning. Här skulle man med automatiserad behandling avuppgifter lättare kunna urskilja mönster, som gjorde det möjligt att ingripa.Aktuella fall var rån mot gamla i deras bostäder och serier av bostadsinbrott.Justitieutskottet vill till en början anföra följande.Vad först gäller motionsyrkandena att endast misstänkta personer skall fåregistreras i kriminalunderrättelseregister framgår av förslaget att sådanaregister i princip endast får innehålla uppgifter om personer som är skäligenmisstänkta för att ha utövat eller kunna komma att utöva allvarlig brottsligverksamhet. Motionerna Ju46 (yrkande 4) och Ju49 (yrkande 7, delvis) fårhärigenom anses tillgodosedda och de avstyrks.Såvitt gäller behandling av personuppgifter i särskilda undersökningar ikriminalunderrättelseverksamhet talar, enligt utskottets mening, starka sakligaskäl för regeringens förslag. Utskottet vill erinra om att tullen sedan den1 har motsvarande bestämmelser för underrättelseverksamhet ochunderrättelseregister som i förevarande proposition föreslås för polisen, se4-13 §§ lagen (1997:1058) om register i brottsbekämpandeverksamhet. Också Finanspolisen har en automatiserad underrättelseverksamhet,men med stöd av ett regeringsbeslut. Här vill utskottet anmärka att dennaknappast kan fortsätta om aktuella motionsförslag vinner bifall.Utskottet anser sig till fullo kunna instämma i attkriminalunderrättelseverksamhet är av den utomordentliga betydelse för polisensarbete som regeringen gör gällande. Sådan verksamhet kan inte bedrivasmed utnyttjande av modern informationsteknik, utan endast genom manuellametoder. Det ligger i öppen dag att denna omständighet försätter polisen i ettpåtagligt underläge i brottsbekämpningen, inte minst i kampen mot organiseradoch gränsöverskridande brottslighet. Utskottet är medvetet om attdatoriserad behandling av personuppgifter alltid är känslig frånintegritetssynpunkt. Som regeringen framhåller är det emellertid ofrånkomligtatt kriminalunderrättelseverksamhet omfattar även uppgifter om personer sominte är misstänkta, t.ex. anhöriga eller uppgiftslämnare. Förslaget innebärenligt utskottets uppfattning att skyddet för dessa personers integritetbeaktas i erforderlig omfattning. Det bör vidare framhållas att polisen, omförslaget inte genomförs, har möjlighet att behandla personuppgifter avifrågavarande slag enligt personuppgiftslagen. I förhållande till denna innebärförslaget en inskränkning i polisens möjligheter att behandla personuppgifter,och förslaget innebär alltså en förstärkning av skyddet för den enskildesintegritet i förhållande till vad som eljest skulle gälla. När det gällerutlämnande av uppgifter till Europol eller Schengen med stöd av 7 § förslagettill polisdatalag torde, som funnit, det endast bliaktuellt beträffande Europols analysregister. Sammanfattningsvis finnerutskottet regeringens förslag väl avvägt i förevarande del och avstyrkermotionerna Ju42, Ju47, Ju48 (yrkande 14) och Ju49 (yrkande 7 delvis).I motion Ju44 (v) anförs, såsom motionen får förstås, att förutsättningarnaför att behandla personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet är alltförgenerösa. Enligt motionärerna omfattar rekvisitet allvarlig brottslighetalltför många brott och rekvisitet anledning anta (båda i 14 §) ger polisennärmast obegränsade möjligheter till registrering.Utskottet konstaterar att med allvarlig brottslig verksamhet förståsverksamhet som innefattar brott, för vilket är förskrivet fängelse i två åreller däröver (3 § förslaget till polisdatalag). Bestämningen motsvarar den somanvänds i 4 § lagen om register i brottsbekämpande verksamhet.Utskottet, som anmärker att definitionen torde omfatta flertalet ibrottsbalken upptagna brott, anser att bestämmelsen behövs med hänsyn tillintresset av en effektiv kriminalunderrättelseverksamhet. När det sedan gällerrekvisitet anledning anta vill utskottet framhålla att detta motsvarar denmisstanke om att ett brott har begåtts som skall föreligga för att enförundersökning skall få inledas. Enligt 23 kap. 1 § RB gäller således attförundersökning skall inledas så snart det på grund av angivelse eller annatskäl finns anledning anta att ett brott som hör under allmänt åtal förövats.Utskottet kan mot denna bakgrund inte finna att användning av rekvisitetanledning anta skulle leda till några risker för att särskilda undersökningarinleddes utan skäl. Utskottet avstyrker motion Ju44 i denna del (yrkande 8).I motion Ju44 yrkas vidare avslag på bestämmelsen om kriminalregistretsändamål (17 § förslaget till polisdatalag). Motionärerna menar att bestämmelsenär innehållslös och måste preciseras.Regeringen anför i propositionen att ett ändamål medkriminalunderrättelseregistren bör vara att utgöra underlag för beslut ominledande av särskilda undersökningar rörande allvarlig brottslig verksamhet.Registren skall dock även få användas för att underlätta tillgången tillallmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. Det motsvararde bestämmelser som gäller för tullen. Regeringen påpekar vidare att det liggeri sakens natur att ändamålsbestämmelser ofta måste formuleras tämligengenerellt. En allmänt hållen ändamålsbestämmelse förutsätter emellertid närmarebestämmelser om vilka uppgifter ett register skall få innehålla (prop. 126f).Utskottet, som noterar att bestämmelser om vilka uppgifter som får intas iett kriminalunderrättelseregister har meddelats i 19-20 §§ förslaget tillpolisdatalag, har inga invändningar mot den ifrågavarande ändamålsbestämmelsensutformning. Motion Ju44 (yrkande 9) avstyrks.I motion Ju48 (mp) yrkas att ensam skall vara person-uppgiftsansvarig för kriminalunderrättelseregistren.Utskottet delar, i likhet med , regeringens bedömningatt den myndighet som för ett kriminalunderrättelseregister också bör varapersonuppgiftsansvarig för registret. Utskottet avstyrker motion Ju48 (yrkande16).DNA-registretBakgrundDNA är ett ämne som finns i varje cell i människokroppen och som är sammansattså att det är unikt för varje individ, utom för enäggstvillingar. Med DNA-analys kan personer identifieras genom analys av mycket små mängder blod, saliveller sperma eller genom analys av hårstrån.Med stöd av bestämmelserna om kroppsbesiktning i 28 kap. 12 §rättegångsbalken kan provtagning för DNA-analys genomföras mot en misstänktpersons vilja. Enligt paragrafen får den som skäligen kan misstänkas för brottpå vilket fängelse kan följa kroppsbesiktigas för att söka efter föremål somkan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan vara avbetydelse för utredningen av brottet. I princip är alla sorters provtagningaroch analyser tillåtna.Europarådets ministerkommitté antog en rekommendation om användningav DNA-analys inom ramen för det straffrättsliga systemet. Rekommendationengäller för insamlandet av prover för DNA-analys i syfte att identifiera enmisstänkt eller någon annan person inom ramen för utredande och beivrande avbrott. I rekommendationen anges att prover som har tagits för DNA-analys ochuppgifter som har erhållits från sådan analys inte får användas för något annatsyfte. Prover som har tagits från levande personer för medicinskt bruk fårenligt rekommendationen inte användas för utredande och beivrande av brottannat än under förutsättningar som anges i lag. I rekommendationen anges vidareatt prover för DNA-analys bara får tas under de förutsättningar som anges ilag.PropositionenRegeringen föreslår att bestämmelser om register med uppgifter om DNA-analyserinförs i 22-28 §§ polisdatalagen. Två register skall få inrättas. Det enaföreslås innehålla uppgifter om identifierade personer () och detandra uppgifter som inte har kunnat hänföras till en viss person(spårregistret). Ändamålet med registren skall vara att underlättaidentifiering av personer i samband med utredning av brott (22 §). Regeringenföreslår att skall vara personuppgiftsansvarig. Ett DNA-register får innehålla uppgifter om resultat av DNA-analyser som har gjortsunder utredning av ett brott och som avser personer som dömts för vissa brott.Det rör sig om sådana brott mot en persons liv eller hälsa, personligaintegritet eller säkerhet som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. brottsbalkeneller ett allmänfarligt brott som avses i 13 kap. , allt underförutsättning att brottet kan leda till fängelse . Det kan ävenröra sig om försök, förberedelse, stämpling, anstiftan eller medhjälp till ettsådant brott (23 §). Ett spårregister får endast innehålla uppgifter om DNA-analyser som har gjorts under utredning av ett brott och som inte kan hänförastill en identifierbar person. Uppgifterna får endast jämföras medanalysresultat som inte kan hänföras till en identifierbar person eller somfinns i eller som kan hänföras till en person som är misstänktför brott (25 och 26 §§).ÖvervägandenI motion Ju46 (m) begärs att regeringen aktivt skall verka för att få tillstånd en ändring av rekommendation så att fler brott skall kunnaföranleda registrering i DNA-register. Motionärerna framhåller att DNA-analysmåste kunna göras i större utsträckning i samband med utredning avsexualbrott, något som förhindras av kravet på att brottet skall kunna ledatill fängelse . Vidare bör narkotikabrott omfattas avbestämmelsen.I propositionen anför regeringen vad avser kravet på brottets svårhetsgradsom registreringsförutsättning att det bör röra sig om brott som allmänt bedömssom allvarliga och som motsvarar rekommendation att det skall varafråga om ?serious offences?. Det kravet synes enligt regeringen bli uppfyllt omdet på brottet kan följa fängelse . Med anledning avremissynpunkter anför regeringen att tvåårsgränsen onekligen medför att bl.a.vissa mindre grova sexualbrott inte kan föranleda registrering. Även om DNA-analys ofta kan få betydelse för utredningar om sexualbrott finns det, enligtregeringens bedömning, inte tillräckliga skäl att på just detta område göraavsteg från kravet att det skall vara fråga om ett i lagens mening allvarligtbrott för att analysresultat skall få registreras. Narkotikabrott bör enligtregeringens mening inte föranleda registrering, eftersom det är tveksamt omnarkotikabrott är sådana allvarliga brott mot en persons liv, hälsa, personligaintegritet eller säkerhet som avses i rekommendation (prop. 136f).Konstitutionsutskottet anser att regeringens förslag såväl när det gällervalet av brottstyp som kravet på brottets svårhetsgrad för avgränsning av regi-streringsmöjligheterna utgör en från integritetssynpunkt lämplig avvägning ochavstyrker motionsyrkandet.Justitieutskottet delar regeringens bedömning att de brott som bör kunnaföranleda registrering i bör motsvara kraven i Europarådetsrekommendation. Utskottet finner inte skäl att förorda attregeringen skall söka ändringar i rekommendationen. Utskottet avstyrker motionJu46 (yrkande 5).I motion Ju50 (m) begärs att samtliga personer som dömts för brott för vilkaregistrering i DNA-register får göras skall införas i registret. Vidare yrkas imotionen att obligatorisk provtagning för DNA-analys skall ske på den som äranhållen eller häktad för ett brott som kan föranleda registrering i DNA-registret.Regeringen redogör i propositionen för förslag att allasom anhålls eller häktas för brott som kan föranleda registrering i skall lämna prov för DNA-analys oavsett om det behövs för utredningenom brottet eller ej. var medveten om att förslaget tordestrida mot rekommendation, eftersom provtagning och analys enbartför framtida bruk inte synes vara förenligt med rekommendationen. Regeringenframhåller att anslutit sig till rekommendationen utan någonreservation och att utgångspunkten är att denna bör följas även om den inte ärfolkrättsligt bindande. Regeringen anser inte att framförtsådana skäl som skulle kunna motivera ett avsteg från rekommendationen.Regeringen framhåller vidare att det redan enligt gällande rätt finns godamöjligheter för polisen att företa DNA-analys för senare registrering i . Sådan analys får visserligen bara utföras om det behövs förutredningen. Det kan dock ofta antas att det i samband med utredningar avallvarliga våldsbrott finns behov av DNA-analys om det finns något analyserbartspår att jämföra med. Även i vissa erkända fall kan en DNA-undersökning varabefogad, eftersom enbart ett erkännande inte räcker för fällande dom. Äveninrättandet av ett DNA-register kan antas bidra till att DNA-analyser genomförsi alla fall där det faktiskt är tillåtet. Sammanfattningsvis anser regeringenatt det föreslagna redan mot bakgrund av de gällande reglerna omkroppsbesiktning kan antas bli tillräckligt omfattande för att det skall kunnabli ett effektivt hjälpmedel i polisens brottsutredande verksamhet. Även omytterligare ett antal personer skulle komma att registreras till följd avregler om obligatorisk provtagning, kan det förhållandet inte antas ökaeffektiviteten så mycket mer att det är ett tillräckligt skäl för att Sverigeinte skall följa rekommendation i förevarande del. Regeringenanser därför att det inte bör införas några bestämmelser om obligatoriskprovtagning för DNA-analys.