bet · GL01UU14 · 1998-05-14 00:00:00 — Regeringen kommer att lägga fast en strategiför det svenska stödet till regionala verksamheter i Afrika.För att främja ett ökat regionalt samarbete kommer bl.a. att:- stödja de afrikanska strävandena att öka det regionala ekonomiska samarbetet,minska handelshindren och att utveckla en modern, gemensam ekonomisklagstiftning;- stödja insatser för att främja kompetensutveckling och institutionsbyggnadinom regionala organisationer;- stödja regionalt samarbete inom områden som fred och säkerhet, jordbruk ochmarkvård, vattenresurser samt demokrati och mänskliga rättigheter;- inom EU verka för ökat samarbete med regionala organisationer i ;- verka för ett regionalt samarbete kring inspirerat av detframgångsrika Östersjösamarbetet.Hållbart utnyttjande av naturresurserRegeringen har i sin proposition för godkännande av (prop.1995/96:42) samt i sin skrivelse internationella samarbete för hållbarutveckling (skr. 1996/97:2) angett hur det svenska utvecklingssamarbetet skallbidra till hållbart utnyttjande av naturresurser. Regeringen har också godkäntdet handlingsprogram för hållbar utveckling som Sida utarbetat.För att främja ett hållbart utnyttjande av naturresurser kommer bl.a.att:- utgå från ländernas ansvarstagande, nationellt och i internationellaåtaganden, och deras prioriteringar i stödet till hållbara produktionssystemoch förbättrad naturresurshushållning, särskilt inom områdena vatten, mark ochskog;- bidra till att stärka kapacitets- och institutionsutveckling bl.a. genom attstärka den expertgrupp i som arbetar med markutnyttjande medutgångspunkt i svenska erfarenheter i östra ;- uppmärksamma traditionell kunskap, som i kombination med utveckling av lokalagrödor kan bidra till ökad livsmedelssäkerhet;- stödja regionalt samarbete för hållbart utnyttjande av vattenresurser ochbidra till att åtgärder för vattenutnyttjande som beslutas inom ramen för för hållbar utveckling får genomslag samt att Global WaterPartnership´s verksamhet stöds;- genom olika kanaler bidra till att länderna kan genomföra sina åtaganden iFN:s konventioner och protokoll som rör miljö och utveckling, särskiltföljande: ökenbekämpning, biologisk mångfald, klimatförändringar och uttunningav ozonskiktet.4.1.9.2 Att utveckla partnerskap mellan och omvärldenDen internationella diskussionen om präglas i hög grad av önskan attlägga en ny grund för relationerna. Partnerskap är det begrepp som oftastanvänds, inte bara i , för att uttrycka ambitionen att minska beroendet,bredda kontaktytorna och åstadkomma en kvalitativ och metodisk förnyelse.När det gäller att realisera partnerskapstanken i det internationellasamfundet, öppnar sig ett stort område för närmare samarbete mellan ochAfrika såväl genom utvecklingssamarbetet som i andra former. Först och främstbör , i linje med sina traditionella utrikespolitiska målsättningar,fortsätta att verka för en politik som leder till en positiv utveckling iAfrika. Detta innebär att vi lyssnar till våra afrikanska partner och imöjligaste mån agerar i samförstånd med dem, när frågor som berör Afrikabehandlas i internationella sammanhang. Ett vidgat konsultationsförfarande iinternationella angelägenheter av gemensamt intresse eller av intresse förendera parten faller sig också naturligt. Det är vidare viktigt att dialogenmed de afrikanska länderna breddas, också vad gäller frågor som ligger utanförden afrikanska problematiken.Europeiska unionenGenom sin närhet, sina omfattande relationer med och genom att i sinaexterna relationer omfatta de tre områdena gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik, utvecklingssamarbete och handelspolitik kan EU spela enbetydande roll för den fortsatta utvecklingen i Afrika.EU följer inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP)den politiska utvecklingen i och söker genom olika åtgärder bidra tillatt skapa fred och försoning, demokrati och ökad respekt för mänskligarättigheter. Ökad samstämmighet (koherens) mellan EU:s olika politikområden ären viktig fråga, både i det framtida Lomésamarbetet och i EU:s samarbete medutvecklingsländer i stort.Inom EU kommer bl.a. att:- verka för ökad samstämmighet mellan unionens olika politikområden;- verka för att partnerskapstanken får genomslag såväl i den gemensammasäkerhets- och utrikespolitiken som i EU:s utvecklingssamarbete och i deframtida relationerna med AVS-länderna;- verka för bättre samarbete mellan EU och FN;- verka för en förstärkt politisk dialog mellan och ;- verka för ökad fokusering på fattigdomsbekämpning i EU:sutvecklingssamarbete;- i de kommande förhandlingarna mellan EU och AVS-länderna verka för att WTO:sregler avspeglas i det nya avtalet;- verka för en liberaliserad handel med ökat tillträde för varor från AVS-länderna till alla de avtalsslutande ländernas marknader;- verka för ökat stöd till regionalt samarbete mellan AVS-länderna;- verka för att , struktur och kompetens förutvecklingssamarbete förstärks, bl.a. genom utvecklade biståndsformer, t.ex.sektorstöd, och ökad delegering till fältet, i syfte att effektiviserabiståndet.Förenta nationernaFörenta nationerna spelar en avgörande roll för Afrika.Sverige kommer i FN bl.a. att:- söka ett nära samarbete med de afrikanska länderna i FN:s arbete;- verka för att organisationen fullt ut tar sitt stadgeenliga ansvar förinternationell fred och säkerhet i konflikter i ;- verka för ökat genomslag för FN:s verksamheter och bättre partnerskap med deafrikanska länderna och OAU i det fredsfrämjande och humanitära arbetet;- fortsatt vara starkt drivande i arbetet med att reformera och effektiviseraFN:s ekonomiska och sociala verksamheter, särskilt på landnivå;- undersöka möjligheterna till särskilt samarbete kring multilaterala frågormellan eller grupperingar där ingår, å ena sidan, ochafrikanska grupperingar eller enskilda å den andra, t.exgenom att skapa samarbetsmekanismer för uppföljning av olika internationellarättighetskonventioner.De internationella finansiella institutionerna och skuldbördanDe ekonomiska reformprogrammen måste fortsätta att utvecklas. Denna processmåste drivas av varje enskilt land utifrån dess förutsättningar. Deinternationella finansiella institutionerna måste dock bidra med finansiering,rådgivning och kapacitetsuppbyggnad.För att uppnå detta kommer bl.a. att:- inom ramen för de internationella finansiella institutionernas mandat på ettsamordnat sätt arbeta för ökad lyhördhet och förståelse för låntagarländernasegna processer och ett ökat lokalt ägarskap av de projekt och program somfinansieras. Detta ägarskap måste förankras både i regeringen och i det civilasamhället i låntagarländerna;- arbeta för att integrera fattigdomsbekämpning i de ekonomiskareformprogrammen så att effekten för fattiga blir utgångspunkt för programmensformulering och den positiva interaktionen mellan social och ekonomiskutveckling förstärks;- arbeta aktivt för ökad samordning av multilateralt och bilateralt biståndunder samarbetslandets ledning, bl.a. inom ramen för det speciella programmetför (SPA);- bidra till att stärka den afrikanska kapaciteten att förhandla med deinternationella finansiella institutionerna;- intensivt arbeta för internationellt samordnade insatser så att varje enskiltskuldkrisdrabbat land inför det nya århundradet har ett tydligt perspektiv attnå en hållbar lösning på sina skuldproblem;- stödja initiativ och program som syftar till att stärka fattiga ochskuldtyngda länders kompetens och kapacitet vad gäller skuldhantering ochskuldanalys.Handels- och investeringspolitikEtt vidgat handelsutbyte och flöde av investeringar önskas av såväl somde afrikanska länderna.För att öka handeln och investeringsutbytet verkar bl.a. för att- världshandeln på lång sikt skall bli helt fri. Med avseende på länderna iAfrika verkar för att alla de minst utvecklade länderna skall erbjudastullfritt tillträde till marknaderna i de mer utvecklade länderna och för enförändring av EU:s gemensamma jordbrukspolitik för att öppnalivsmedelsmarknaden för ökad import från Afrika- liberaliseringen av de afrikanska marknaderna skall fortsätta och samtligaafrikanska länder bli medlemmar av ()- öka det handelsrelaterade bilaterala och multilaterala tekniska biståndet somsyftar till att stödja och underlätta de afrikanska ländernas deltagande ivärldshandeln och de multilaterala handelsorganisationerna- stödja de afrikanska ländernas strävanden att skapa bättre förutsättningaratt attrahera utländska investeringar och utländskt kapital genom förbättradekonomisk tillväxt och genom att utveckla de ekonomiska och legalaförutsättningarna. verkar för att ett multilateraltinvesteringsskyddsavtal skall komma till stånd i WTO och förhandlar om ettsådant avtal i . Vi stödjer genom EU ansträngningarna att på regional basisi etablera investeringsskyddsavtal- stimulera ökningen av privata kapitalflöden till genom stöd tillutveckling av institutioner och regelverk samt garantier- genom Sida främja utveckling av kapitalmarknader i Afrika.Det internationella civila samhälletGlobaliseringen innebär förändrade förutsättningar för allt slags utbyte mellannationer. Den snabba utvecklingen av kommunikationer, medier ochinformationsteknik skapar ett utrymme för ett ?internationellt civiltsamhälle?, vid sidan av kommersiella och mellanstatliga relationer. Detta är enrealitet , men kommer att få en allt större roll . Ettexempel är forskarsamhället som är djupt internationaliserat.På liknande sätt bygger många enskilda organisationer upp internationellanätverk. Både på regional och global nivå finns sådana organisationer somagerar för att skapa kontakter men också ofta för att utöva direkt påverkan ivissa frågor. Genom sin inriktning på enstaka frågor har dessa grupper oftabättre information än de nationella regeringarna. Det har också varit möjligtatt skapa allianser mellan olika typer av nätverk och organisationer för attkunna påverka t.ex. de internationella finansiella institutionerna och FN-systemet. Den internationella kampanjen mot personminor och Jubel 2000 ärexempel som illustrerar möjligheterna för globalt agerande av denna typ.Inom detta område kommer att främja möjligheter att delta i ochverka genom det internationella civila samhället bl.a. genom att- främja ett intensivare utbyte mellan det afrikanska och det internationellacivila samhället- verka för ökad förståelse och forskning om det civila samhällets utvecklingoch organisationer i Afrika- verka för större utrymme för fria medier i och större utbyte mellanafrikanska och internationella medier- stödja afrikanska universitets möjligheter till internationellt utbyte viaIT, tidskrifter och litteratur samt personkontakter- fortsatt främja utvecklingen av globala nätverk bl.a. vad gäller tekniskaförutsättningar och infrastruktur, särskilt på kommunikationsområdet.4.1.9.3 Att stärka det långsiktiga utbytet mellan och AfrikaSamhällskontakternas betydelseSveriges förbindelser med har dominerats avbiståndsrelationen i en eller annan form. I partnerskapstanken ligger attstödelementet i dessa kontakter tonas ned och ersätts av relationer somlever och utvecklas av egen kraft.För att stärka kontakterna mellan de svenska och afrikanska samhällena kommerbl.a.- regelbundna samråd om Afrikafrågor att hållas med enskilda organisationer,fackföreningsrörelsen, kyrkliga samfund och andra relevanta organisationer,exempelvis för afrikanska invandrare- möjligheterna att stimulera ett ökat samarbete inom områdena kultur,utbildning, forskning, expertutbyte och idrott, exempelvis genom att utvidgastipendiemöjligheterna för ömsesidigt kunskapsutbyte, att ses över- den Afrikarelaterade forskningen och undervisningen vid svenska universitetatt vidareutvecklas och förstärkas- initiativ som innebär att afrikanska invandrare i engageras iutvecklingssamarbete och afrikansk-svenska affärsprojekt att stödjas.Utvecklingssamarbetets långsiktiga utmaningarUtvecklingssamarbetet kommer att stå i fokus föromvärldens - och - relationer med Afrika.För att möta utvecklingsamarbetets långsiktiga utmaningar kommer bl.a.att- utnyttja utvecklingssamarbetets erfarenheter och möjligheter för att mötaglobaliseringens utmaningar- agera för ökat bistånd, bättre finansieringssystem och bördefördelning och enstark Afrikaprofil i de internationella organisationerna- fokusera på biståndets uppgift - att höja de fattigas levnadsnivå - och pågrundval av den långa internationella erfarenheten av effektivasamarbetsmetoder, förståelsen av betydelsen av inhemskt leddaförändringsprocesser och partnerskapstänkande bidra till att de afrikanskaländerna kan mobilisera egen kapacitet och resurser för en uthållig utvecklingoch global integration- öka det svenska biståndet, och när de statsfinansiella förutsättningarna såtillåter åter nå enprocentsmålet- öka andel av det samlade svenska biståndet- göra utvecklingssamarbetet till ett mångsidigt, flexibelt och effektivtinstrument för internationella ansvarstagande i det globala politiskaoch institutionella samarbetet- i än högre grad utnyttja den ömsesidigt befruktande potential som ligger iutvecklingssamarbetets bredd och i ickebiståndsfinansieradeinternationalisering, i syfte att åstadkomma ett rikare innehåll i deframväxande partnerskapen med de afrikanska länderna.Modern främjandepolitikFrämjandearbetet har två sidor. Det är av yttersta vikt för kontinentensekonomiska utveckling att får möjlighet att exportera varor och tjänsterinom sektorer där man är konkurrenskraftig. verkar aktivt inom EU och iWTO för att liberalisera handeln med jordbruksprodukter, vilket skulle gynnaafrikanska producenter. verkar även för att de afrikanska ländernaskall liberalisera sin import.En likaledes viktig uppgift handlar om att informera afrikanska producenterom de faktiska möjligheterna på den svenska marknaden och om marknadens krav påproduktutformning och kvalitet. Här har Sida och ambassaderna en viktig rollatt fylla, i samarbete med näringslivets organisationer.För att främja handel och investeringar med kommer bl.a. att- utveckla samarbetet mellan näringslivet och staten. Bl.a. kommer särskildasvenska handelsstrategier att utvecklas för i samarbetemellan UD, och berörda utlandsmyndigheter- upprätta en referensgrupp med representanter från näringslivet och dessorganisationer knuten till UD- förbättra kunskapen i om affärsmöjligheter i genom ökadrapportering i ekonomiska/handelspolitiska och affärsrelevanta frågor frånutlandsmyndigheterna i och förbättrad bevakning av för relevantupphandling i internationella organisationer- stödja en utveckling av den afrikanska exporten till och deneuropeiska marknaden. Målsättningen är att öka det tekniska bistånd som gårtill handelsutvecklande insatser i både bilateralt, multilateralt ochgenom EU:s gemensamma bistånd. Sida kommer även i fortsättningen att isamarbete med handelskamrar och /Svensk handel ge stöd till importav afrikanska varor- genom riskkapitalsatsningar via medverka tillöverföring av svenskt näringslivskunnande till Afrika.Regional inriktningEn ny Afrikapolitik skall bygga vidare på landvinningar som redan gjorts. Imånga länder, framför allt i södra och östra , har byggt upp enstark närvaro.I , framför allt i Stora sjöregionen, behövs en delvis annantyp av insatser.Det finns i regionen förhoppningar att , utan kolonial belastning ochmed en ökande närvaro i området skall kunna spela en roll i ansträngningarnaatt bidra till en lösning på kriserna. I denna region, där flera regeringar sermed misstro på FN-systemet och det internationella samfundet i stort, kanSverige också med sin speciella Afrikaprofil ha möjligheter att nå fram intebara med bistånd, utan också med budskap som bidrar till att återupprättaförtroendet. Svenska kyrkor och samfund har i flera av dessa länder bidragittill ett svenskt förtroendekapital, som kan användas i brobyggande syfte.I har med några undantag haft en begränsad roll. Motbakgrund av den delvis dynamiska utvecklingen i regionen och de nya politiskamönster som gör sig gällande, bör denna roll nu förstärkas. Den svenskaAfrikapolitiken måste bättre täcka in också denna viktiga del av kontinenten.Den jämförelsevis mindre distinkta svenska rollen i medför att EU-dimensionen av svensk politik här får särskild tyngd. EU:s närvaro, bistånd ochinflytande är betydande. I det frankofona blir medlemskap av EUdärmed ett primärt instrument, som dock successivt behöver kompletteras medförstärkt närvaro på plats. En sådan övervägs , inom ramen förutrikesförvaltningens resurser.Partnerskap och samarbete, som utökas i djup, bredd och kvalitet, förutsätterkunskap och närvaro. Den svenska utlandsrepresentationen spelar därför storroll. Den 1995 genomförda fördjupade integrationen av ambassaderna och Sidasfältkontor i programländerna har fört med sig en bättre samordning och ettbättre utnyttjande av resurserna i . Den har också inneburit att Sverigesofficiella närvaro i , som den förstärkts, kommit att omfattafler länder.Närvaron förblir ändå, som nämnts, starkt koncentrerad till de södra ochöstra delarna av kontinenten. Många av de västafrikanska länderna bevakas förnärvarande av Stockholmsbaserade ambassadörer. Detta system bör på siktförändras, så att tillgängliga resurser i stället koncentreras på plats iregionen.Kombinationen av en stark Afrikakompetens i , fördelarna avdet integrerade arbetssättet i det omorganiserade och enbättre utnyttjad fältrepresentation ökar möjligheterna för att aktivtbidra i det internationella samarbetet. är det klart att det är baraom de ambitioner som uttryckts i denna skrivelse delas av stora delar av detsvenska samhället, folkrörelser, enskilda organisationer, idrottsföreningar,kulturutövare, akademiska institutioner, enskilda företag och näringslivetsorganisationer, liksom av enskilda människor, som en ny fas av intensivt utbytemellan de svenska och afrikanska samhällena kan förverkligas.4.2 Sammanfattning av motionernaI den moderata kommittémotionen U31 (m) redovisas motionärernas uppfattningsåväl om hur biståndssamarbete - särskilt gentemot - bör bedrivas som omhur detta samarbete bör organiseras på svensk sida.Inledningsvis identifieras ett antal faktorer av betydelse för desamhällsproblem som återfinns i många afrikanska stater och andra u-länder.Uppgiften för de afrikanska länderna är , säger motionärerna, att drastisktreducera statsmaktens förlamande roll. Huvuddelen av samhällsutvecklingen måsteske i det civila samhället och i företagsamheten. måste statsmaktenkoncentrera sig på de kärnuppgifter som enbart den kan utföra. Viktigast blanddessa är att se till att alla får en grundläggande utbildning. All erfarenhetvisar att utan detta kan inte fattigdomen avvecklas. Grundläggande hälsovårdhar också hög prioritet. En tredje kärnuppgift förutan vilken inget annat kanfungera gäller rättsstaten. Internationella normer för mänskliga rättigheter,rättsstaten och demokratin måste efterföljas.Utan frihet och äganderätt kan ingen utveckling åstadkommas sägs det imotionen. Erfarenheten visar att ny teknologi, organisation och företagsformfrämst överförs via handel och direktinvesteringar.Europeiska unionen och har ett ansvar för att bistå att utrotafattigdomen och för att bidra till en snabb utveckling. Den viktigasteuppgiften är att främja ett öppet handelssystem och en snabbt ökadvärldsmarknad. Det öppna internationella handelssystemet och dessinstitutioner, främst WTO, () och ,måste stödjas. Frihandeln skall värnas och öppen eller dold protektionismmotarbetas.Sverige bör spela en mer aktiv roll i utformningen av EU:s bistånd inte minstinför nästa Loméförhandling. Samverkan mellan de olika biståndsgivarna ärbristfällig. FN och dess specialorgan har viktiga uppgifter för att främjainternationellt koordinerade insatser på utvecklingsområdet. börsnarast ta initiativ till en bättre samverkan och ett gemensamt planeringsorgan- kanske i regi. En särskilt viktig roll har Bretton Woods-institutionerna när det gäller att utforma utvecklingsstrategier.Problemet för länder i snabb utveckling är oftast att de inte kan absorberadet investeringskapital som erbjuds. För sådana länder bör biståndetnedbringas, eftersom direktinvesteringar har högre tillväxtpotential änoffentligt utvecklingsbistånd.Katastrofbistånd är viktigt för att hjälpa länder som råkar in i tillfälligaproblem. Varsamhet bör iakttas med långvarigt livsmedelsbistånd så att intelandets egen produktionsförmåga slås ut. Särskilda insatser kan också varapåkallade vad det gäller hiv/aids. I vissa regioner kan detta närmast vara attbetrakta som preventivt katastrofbistånd.Det bilaterala stat-till-statbiståndet är det volymmässigt dominerande ochkan i måttlig skala ha goda effekter när det koncentreras påkunskapsöverföring. Biståndet till statsmakten bör behandlas med särskildvarsamhet. De uthålliga biståndsflödena till ett u-lands statsmakt bör knappastöverstiga av BNP. Biståndet till statsmakten måste inriktas på demest prioriterade sektorerna samt på kunskapsöverföring inom strategisktviktiga områden. Mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstat och arbete motdiskriminering, uppbyggnad av marknadsekonomins regler och institutioner liksomkunskap om naturvård och miljöhänsyn är exempel på det senare.Skuldavskrivningar är befogade i lägen där en demokratisering har skett och enny utvecklingsvänlig regim har tagit över. Bistånd får inte utbetalas tillstatsmakter som grovt och systematiskt kränker mänskliga rättigheter och utövarförtryck mot sina medborgare. Allvarlig korruption skall också uteslutabistånd. Enskilda organisationer bör i sådana länder vara kanalen för svensktbistånd.Frivilliga organisationer gör goda insatser, särskild vad gällerkunskapsöverföring. Personligt engagemang, egna arbetsinsatser och lokalerfarenhet gör att ett sådant bistånd har en betydligt större betydelse än vaddess ekonomiska volym indikerar. Via frivilligorganisationerna når man direktut till de behövande befolkningarna, utan att gå omvägar över statsapparaten.De har också ofta det folkliga stöd här hemma som är viktigt förbiståndsviljan. En större del av insatserna bör därför slussas denna väg.Samtidigt är det viktigt att de fria organisationerna verkligen behåller sinkaraktär så att de inte riskerar att omvandlas till en förtäcktstatsfinansierad biståndsbyråkrati.Noggranna rapporter om läget för mänskliga rättigheter och demokrati iSveriges samarbetsländer bör utarbetas och redovisas i samband medbeslut om biståndssamarbete, senast i samband med att budgetpropositionenavlämnas. Bistånd skall vara effektivt. S.k. utgiftsmål leder sällan tilldetta. Systemet med landramar bör avvecklas till förmån för avtalsbundetsamarbete. Motionärerna vidhåller sina tidigare krav på ett från Sida oberoendeutvärderingsinstitut.Utrikesdepartementet måste, inom ramen för en ny organisation, ta detsammanhållna ansvaret för relationerna till samarbetsländerna ochinternationella organisationer. För all framgångsrik verksamhet krävsförtrogenhet med de villkor under vilka verksamheten bedrivs. Det är angelägetatt - som ett litet land - koncentrerar sina insatser till de utsattaregioner som vi har störst erfarenhet av att samarbeta med. Därför bör ensärskild utvecklingsenhet med inriktning på fattigdomsavveckling, mänskligarättigheter och demokratiutveckling förläggas till södra , där huvuddelenav de svenska biståndsinsatserna sker. Det programinriktade biståndet börsuccessivt koncentreras på , medan bistånd till andra delar av världenfrämst bör ske via det multilaterala systemet och via EU. Triangelsamarbetemellan , ett afrikanskt land och framgångsrika f.d. som t.ex.Taiwan bör prövas. Den statliga egenregiverksamheten i biståndsarbetet börsuccessivt ersättas av projektupphandling.Enligt yrkande 1 bör vad som ovan anförts om övergripande politiskaställningstaganden för partnerskap med ges regeringen tillkänna. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om de organisatoriska aspekternapå partnerskapet med Afrika.I den enskilda folkpartimotionen U32 (fp) framhålls det som positivt attSverige ser över sin Afrikapolitik.