bet · GL01LU27 · 1998-05-15 00:00:00 — Då Konsumentverketsresurser skurits ned har det blivit vanligt att den rätts- och hjälpsökandeallmänheten av tjänstemän vid verket hänvisats till den kommunalakonsumentrådgivningen. Denna, i och för sig icke obligatoriska menförhållandevis vanliga instans i kommunerna, får ta emot de mest vittomfattandefrågor ofta av juridisk och svårbedömbar natur. Det kan gälla allt vad denenskilde medborgaren har att ta ställning till i olika köp- och andraavtalssituationer. Ofta förekommande frågor är exempelvis reglerna beträffandeköp av fast och lös egendom, bank- och budgetrådgivning och kravärenden.Skuldsanering är ett speciellt område där kommunerna givits särskildaåligganden bland vilka ingår att hjälpa den enskilde till rätta, biträda vidupprättande av ansökan m.m.. Att frågor om skuldsanering blivit ett omfattanderättsområde visas av all domstolspraxis som utvecklats.Ett annat ämne som fått förnyad aktualitet ärenergirådgivningen. Det är givet, och följer redan av beteckningen ?rådgivning?att det bara skall vara fråga om rådgivning, dvs. inte myndighetsutövning, moten enskild. Med den utformning lagtexten och dess förarbeten nu fått finns ingaspärrar mot att enskilda riktar krav mot myndigheter på grund av något sommyndigheten meddelat endast som ett råd. Ett råd kan t.ex. vara att isolera enbyggnad på ett visst sätt för att spara energi. Ska en fastighetsägare kunnayrka skadestånd av en kommun för att dess energirådgivare givit ett råd om vissisolering men rådets åsyftade besparingseffekt inte uppnåtts?Eller ska SYO-konsuletens råd till en elev om val av utbildningsvägskadeståndsbeläggas om det visar sig att eleven inte klarar av att fullföljaden föreslagna utbildningen?Bertil framhöll redan i en departementspromemoria frånJustitiedepartementet Ds 1989:12, Det allmännas ansvarighet enligtskadeståndslagen, följande på sid. 27. ?Att ålägga det allmänna ansvar för allafelaktiga råd och upplysningar från myndigheternas sida kan visserligenknappast komma i fråga, av skäl som skall utvecklas i det följande.? Vidareansåg att vid enbart rådgivande eller hjälpande verksamhet ?t.ex. aven kurator eller vid sexualupplysning, kan inte det allmänna bli ansvarigtenligt paragrafen. Om däremot t.ex. en kronofogde i samband med exekutivauktion på en fastighet ger en felaktig upplysning om jordförvärvslagen, fårefter lagändringen 3:2 anses tillämplig. ?Sammanfattningsvis anser vi att en utvidgning av det skadeståndsrättsligaansvaret som funnits i rättspraxis inte bara är onödigt utan också direktolämpligt med hänsyn till den inverkan den kan väntas få på den praktiskaverksamheten.Det har tidigare framhållits att det inte är skadeståndsrättsligt motiveratatt utvidga det skadeståndsrättsliga området på sätt som föreslås. Det ärframför allt en aspekt som utredningen inte synes ha beaktat och det är riskenför allt mer ohämmat skadeståndsprocessande liknande det som redan finns it.ex. USA.I författningskommentarerna, i propositionens 8 kap., finns vissa ytterligareförtydliganden till de olika rekvisit som anges i 3 kap. 3 §. Lagstiftarenanger här att en omständighet som kan ha betydelse är vad mottagaren skallanvända informationen till och vad informationslämnaren inser om detta. Ettexempel ges med en presumtiv fastighetsköpare som kontaktar en tjänsteman viden kommuns byggnadsnämnd med förfrågan om fastigheten. I detta sammanhang harinte alls berörts, i lagförslaget, att myndigheterna inte får efterforska vemsom begär utlämnande av en viss uppgift och för vilket ändamål denna begärsutlämnad.Skattebetalarnas FöreningVårt yttrande begränsar sig till den fråga som vi i vår verksamhet i förstahand kommer i kontakt med, nämligen skador som uppkommer i skattemyndighetersinformationsverksamhet genom att felaktiga råd och upplysningar lämnas.Det är positivt att regeringen nu lägger fram ett förslag om ett utvidgatansvar för sådana skador. Vi är dock tveksamma till den utformning som regelnfått genom de omfattande krav som ställs för att ersättning skall utgå.Den som tar kontakt med en skattemyndighet och ber om upplysningar i enskattefråga skall kunna lita på att ett sådant råd lämnas av en behörig person,att denna person har erforderliga kunskaper för att inneha den posten och inteminst tillräckligt lång erfarenhet för att kunna avgränsa frågeställningar; påskatteområdet går det sällan att lämna ett entydigt svar på en ställd frågautan kompletterande upplysningar måste inhämtas för att lämna ett korrekt svar.I likhet med vad som anges i motion 1997/98:L24 i denna del anser vi att områd eller svar lämnas av en tjänsteman på en myndighet skall den frågande intebehöva ta reda på vilken funktion den personen har. Det är enligt vår meningsjälvklart att myndigheten skall ha ett ansvar för råd och upplysningar somsamtliga anställda på myndigheten lämnar.När det gäller den bevisbörda som den skadelidande har för att visa att denföreslagna regeln är tillämplig noterar vi att den skadelidande skall kunnavisa:1) att den felaktiga informationen har lämnats på grund av fel ellerförsummelse och att2) i enlighet med allmänna skadeståndsrättsliga principer den skadelidandekan föra i bevis att viss felaktig information har orsakat den påstådda skadanoch att det orsakssambandet är adekvat.3) Det åligger också den enskilde skadelidande att i görligaste mån begränsasin skada.4) Slutligen måste - i sista hand - domstolen övertygas om att det i detenskilda fallet finns särskilda skäl som motiverar ersättningsskyldighet.Redan omfattningen av de uppräknade rekvisiten visar att departementschefenkraftigt inskränkt möjligheterna till ersättning. Med sådana uttalade krav påden skattskyldiges agerande förutser vi att det kommer att bli mycket svårt förden enskilde medborgaren att leda i bevis att en ersättningsgill skada haruppstått.Den rådgivningsverksamhet som bedrivs hos skattemyndigheterna omfattarhundratusentals kontakter . Det är därför anmärkningsvärt attdepartementschefen inte på ett mer utförligt sätt har preciserat hurskadeståndsregeln skall tillämpas i en sådan verksamhet och framför allt vadsom avses med ?särskilda skäl? vid bedömningen av skador som uppstår på grundav fel eller försummelse i skattemyndigheters verksamhet.Risken är enligt vår mening uppenbar att den skadeståndsregel som införsställer så stora krav på den enskilde individen i bevishänseende att den intekommer att få någon praktisk betydelse. Det blir då tyvärr mera fråga om enkosmetisk åtgärd än en ambition att förstärka den enskilde individens ställninggentemot myndigheterna. Vi delar därmed de farhågor som uttalas i motion1997/98:L26 och tillstyrker det förslag som lämnas där att justeringar måstegöras av motivtexten.Sveriges IndustriförbundIndustriförbundet har beretts tillfälle att yttra sig över angivna propositionoch motioner och vill med anledning därav lämna följande synpunkter.Inledningsvis vill hänvisa till sitt remissyttrande 1994--03-04 över betänkandet Det allmännas skadeståndsansvar (SOU 1993:55). Iremissyttrandet uttrycker bl.a. särskild tillfredsställelsemed förslaget som ålägger stat och kommun skadeståndsansvar omfattande renförmögenhetsskada vid lämnande av felaktig myndighetsinformation.Även i propositionen föreslås att det allmännas skadeståndsansvar utvidgastill att omfatta ren förmögenhetsskada orsakad av att en myndighet genom feleller försummelse lämnar felaktiga upplysningar eller råd. Lagförslagetöverensstämmer i princip med det förslag som presenterades i betänkandet. Tillskillnad från betänkandet föreslås dock i propositionen att rätt tillskadestånd föreligger endast om det med hänsyn till omständigheterna finnssärskilda skäl. I lagtexten anges omständigheter som särskilt skall beaktas vidbedömningen av om det föreligger särskilda skäl. Därvid nämns upplysningarnasoch rådens art, deras samband med myndighetens verksamhetsområde ochomständigheterna när de lämnades.Enligt Industriförbundet finns det en uppenbar fara med att införa ettytterligare rekvisit för skadeståndsansvar. Faran består i attskadeståndsansvaret får en mer begränsad omfattning i rättspraxis än vad som ärmotiverat. Det finns redan allmänna skadeståndsrättsliga principer sombegränsar ansvaret. Några exempel är att informationen skall ha lämnats p.g.a.fel eller försummelse, att det skall föreligga ett adekvat orsakssamband, attbevisbördan för orsakssamband och skadans storlek åvilar skadelidande och attden skadelidande är skyldig att begränsa sin skada.Industriförbundet anser att det inte finns tillräckligt starka motiv för attytterligare begränsa skadeståndsansvaret. Det faktum att den enskilde harförlitat sig på lämnad information måste, tillsammans med att allmännaskadeståndsrättsliga principer är uppfyllda, vara tillräckligt förskadeståndsansvar. Många av de omständigheter som enligt lagförslaget skallbeaktas vid bedömningen av om det föreligger särskilda skäl utgör enligtIndustriförbundet frågor som myndigheterna måste lösa internt. Exempel påsådana frågor är vilken information som en myndighet skall lämna och vilkenhandläggare som skall lämna informationen. Enligt är det encentral uppgift för myndigheterna att bygga upp lämpliga rutiner för sininformation till allmänheten.Avslutningsvis vill fästa uppmärksamheten på att ordet?vållas? i den föreslagna lagtexten till 3 kap. 3 § skadeståndslagen är ettolyckligt ordval. Inom skadeståndsrätten används ordet ?vållande? som gemensambeteckning för uppsåt och oaktsamhet. Eftersom uttrycket ?fel och försummelse?finns med i föreslagen lagtext föreslår att ?vållas? byts utmot ?orsakas?.Svensk HandelSveriges Köpmannaförbund har beretts tillfälle att yttra sig. Förbundet ingårnumera i den nya organisationen för handel i , ,tillsammans med och Handelsarbetsgivarna.En av de viktigaste funktionerna för en rättsstat är att skydda medborgarnamot övergrepp från bl.a. statens sida. Det torde i praktiken vara oundvikligtatt en medborgares fri- och rättigheter ibland trädes för när av bl.a. statenoch detta är något som de flesta människor har förståelse för och som ocksåaccepteras. För att upprätthålla respekten för det offentligas verksamhet äremellertid en förutsättning för denna attityd att det, när sådana fel begås,finns en reell möjlighet för den drabbade att bli ekonomiskt kompenserad av detoffentliga. Det är inte rimligt att den enskilde personligen skall få betalavid fel från myndigheternas sida. Nuvarande regler är inte tillräckligtlångtgående och följden blir att människors förtroende för statsmaktenundergrävs. Det förslag regeringen lämnat i sin proposition för inteutvecklingen i riktning mot en förstärkning av den enskildes ställning gentemotstaten vid fel och försummelse från den senares sida och är enligt SvenskHandels bedömning otillräckligt. Att en reform i mer långtgående riktningskulle medföra ökade kostnader för staten utgör för övrigt inget bärande skälatt undvika att ta nödvändiga steg i rätt riktning för att öka förtroendet förrättsstaten.Svensk Handel tillstyrker däremot helt de förslag som lämnas i motionerna.Dock anser att förslaget i motion 1997/98:L26 att inskränkapreskriptionstiden är alltför inskränkande. Enpreskriptionstid bör i stället övervägas för det fallersättningsreglerna blir mer långtgående än enligt det föreliggande förslaget. Sammanfattning......................................1Propositionerna.....................................2Motionerna..........................................2Motioner väckta med anledning av proposition 1997/98:1052Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19973Utskottet...........................................3Inledning.........................................3Propositionens huvudsakliga innehåll..............5Det allmännas ansvar vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder6Det allmännas ansvar för felaktig myndighetsinformation21Ersättning för ideell skada vid myndighetsutövning25Rättegångskostnader..............................27Kostnadsmässiga konsekvenser, m.m................28Vissa andra skadestånds- och ersättningsrättsliga frågor30Hemställan.......................................36Reservationer......................................381. 24-timmarsregeln (s)..........................382. Gripande (fp).................................393. Oriktiga beslut (fp, v, mp)...................404. Jämkningsmöjligheten (fp, mp).................415. Ersättningsgill skada (fp, mp)................416. Laglig våldsanvändning (fp)...................427. Preskription (c, fp)..........................428. Felaktig myndighetsinformation (m, c, fp, mp).439. Felaktig myndighetsinformation (v)............4410. Ideell skada vid myndighetsutövning (c, fp, mp)4411. Uppföljning (c, fp)..........................4512. Regressrätt för utgiven sjuklön (m)..........4513. Atomansvarighetslagen (m)....................46Särskilda yttranden................................461. Beviskravet vid det allmännas skadeståndsansvar462. Skadestånd till efterlevande..................47Bilaga 1 I proposition 1997/98:105 framlagda lagförslag48Bilaga 2 I proposition 1997/98:96 framlagt lagförslag51Bilaga 3 Av utskottet föreslagna ändringar i regeringens förslag till lagom ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder52Bilaga 4 Av reservanterna föreslagen ändring i regeringens förslag tilllag om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder53Bilaga 5 yttrande 1997/98:JuU11y54Bilaga 6 Remissyttranden..........................66