yttr · GK05AU7Y · 1997-01-01 00:00:00 — Bidraget skall således inte bestämmas av arbetsgivarens ekonomiska möjligheter att svara för lönekostnader utan av den arbetshandikappade sökandens förutsättningar. I propositionen anges att regeringens intentioner vid genomförandet av det flexibla lönebidraget var dels sänkt genomsnittlig bidragsnivå och därmed ökat utrymme för fler lönebidragsanställningar inom ramen för givna medel, dels kortare bidragsperioder och därigenom tätare omprövningar, dels också fler anställda i framför allt privat sektor. Dessa intentioner har enligt regeringen inte till alla delar kunnat fullföljas. Trots detta anser regeringen att det flexibla lönebidragssystemet bör bibehållas. Det förhållandet att bidragsnivåerna har höjts i stället för att, som avsikten var, sänkas hänger enligt regeringen framför allt samman med den drastiskt försämrade arbetsmarknadssituationen . konstaterar regeringen att lönebidraget i hög grad medverkat till att arbetshandikappade kunnat få arbete också i rådande mycket svåra arbetsmarknadsläge. Som framhållits i propositionen har regeringens intentioner vid införandet av det flexibla lönebidragssystemet inte till fullo kunnat fullföljas. Dock kan konstateras att såväl styckkostnader som bidragsnivåer har kunnat sänkas betydligt . En viktig orsak till sänkningen är enligt AMS den allt effektivare handläggningen av lönebidrag hos af/i form av satsningar på omförhandlingar och uppföljning. De förslag som läggs fram ger enligt utskottets mening goda förutsättningar för att regeringens intentioner bättre kan uppfyllas. Med hänsyn härtill bör det flexibla lönebidragssystemet, som i sig inrymmer betydande fördelar, bestå. Reglerna för hur höga bidragsnivåer som får lämnas har etappvis skärpts. beslutade att nya lönebidrag skulle lämnas med högst av lönekostnaden fr.o.m. . För personer som anställdes med bidrag före nämnda dag fick bidrag lämnas med högst . har därefter ytterligare skärpt reglerna. gäller att lönebidrag som förlängs får lämnas med högst av lönekostnaden. För allmännyttiga organisationer gäller en särreglering fram till (bet. 1995/96:AU15, rskr. 1995/96:276). Reglerna innebär att dessa organisationer vid en förlängning av anställningen kan erhålla bidrag med ett oförändrat belopp. För vissa grupper med svårare funktionshinder kan bidrag alltjämt lämnas av lönekostnaden. Regeringen anser att den högsta bidragsnivån även fortsättningsvis såväl vid nyanställningar som vid omprövning av bidragsnivån anställning inte skall överstiga av den bidragsgrundande lönesumman. Dock bör det enligt regeringens mening, liksom , finnas en möjlighet att jämka bidraget uppåt om det är nödvändigt för att en person, som har en mycket begränsad arbetsförmåga till följd av ett svårt funktionshinder, skall kunna beredas lämpligt arbete. (Nedan redogörs för regeringens förslag om en särreglering av anställda med lönebidrag inom allmännyttiga organisationer under rubriken för allmännyttiga organisationer.) påpekar i motion Fi44 (yrk. 61) att nära 7 000 arbetshandikappade fick lämna sina anställningar när den högsta bidragsnivån sänktes till . De flesta fick lämna anställningarna på grund av arbetsgivarnas bristande förmåga att betala en större del av lönekostnaden. Med hänsyn till de arbetshandikappades svåra ställning på arbetsmarknaden begär partiet ett tillkännagivande om att den högsta bidragsnivån skall ligga på för alla arbetsgivare. I samma motion yrkar partiet (yrk. 59) ett tillkännagivande att regeringen skall återinföra den tidigare bestämmelsen i lönebidragsförordningen om att risken för uppsägning skall beaktas vid omförhandling av lönebidrag. Utskottet vill först, i likhet med motionen, understryka att de arbetshandikappade har en mycket svår ställning på arbetsmarknaden med hög arbetslöshet. Lönebidraget är för många i denna grupp oerhört viktigt för att de över huvud taget skall komma i fråga för ett arbete. Utskottet avstyrkte (yttr. 1995/96:AU4y) ett motionsyrkande med ett krav på en högsta bidragsnivå på . Utskottet uttalade då att det genomsnittliga lönebidraget hos flertalet arbetsgivarkategorier låg betydligt av lönekostnaden och att bidragsnivåer återfanns hos statliga myndigheter och likställda institutioner, samt hos hos allmännyttiga organisationer. Utskottet utgick från att de offentliga arbetsgivare, hos vilka de arbetshandikappade med de högsta bidragsnivåerna fanns anställda, agerade på ett socialt ansvarsfullt sätt och att uppsägningar av arbetshandikappade inte borde förekomma. Utskottet kan konstatera att ingen arbetsgivarkategori hade ett genomsnittligt lönebidrag på . Utskottet utgår ifrån att AMV, inom ramen för befintliga medel som disponeras för ändamålen, verkar för att lönebidragets nivå faktiskt svarar mot graden av nedsättning av den arbetshandikappade personens arbetsförmåga i relation till de arbetsuppgifter hon eller han har. Mot denna bakgrund och med beaktande av det statsfinansiella läget delar utskottet regeringens bedömning att den högsta bidragsnivån alltjämt bör vara av den bidragsgrundande lönesumman, och att undantag även fortsättningsvis skall kunna göras för arbetshandikappade med svåra funktionshinder. Det finns skäl att upprepa vad som sades i det nyssnämnda yttrandet. utgår från att de offentliga arbetsgivarna handlar på ett socialt ansvarsfullt sätt. Ställningstagandet innebär att motion Fi44 (yrk. 61) (v) inte bör vinna bifall. När det gäller yrkande att risken för uppsägning skall beaktas vid omförhandling vill utskottet erinra om att utskottet tidigare (yttr. 1995/96:AU6y och bet. 1996/97:AU1) avstyrkt motsvarande förslag. Utskottet uttalade då att den förutvarande 17 a § i lönebidragsförordningen bara gällde vid omprövning av beslut om lönebidrag som beviljats före . Dessutom ansåg utskottet att bestämmelsen hade betydande nackdelar genom att den skapade oklarheter om vilka bidragsnivåer som skulle gälla. Bestämmelsen var därför svår att hantera för arbetsförmedlingen. Utskottet ansåg slutligen att det inte kunde uteslutas att den aktuella bestämmelsen bidragit till att motverka vissa av de av uppsatta målen med det flexibla lönebidraget. Utskottet gör samma bedömning och anser således att förslaget i motion Fi44 (yrk. 59) bör avstyrkas. När lönebidraget infördes utgick bidraget med olika nivåer till skilda arbetsgivarkategorier, vilket gjorde det nödvändigt att definiera begreppet allmännyttiga organisationer. Definitionen byggde i huvudsak på 38 § i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. , när lönebidraget gjordes flexibelt, behövde man inte längre definiera de olika arbetsgivarkategorierna, däribland de allmännyttiga organisationerna. Regeringen föreslår nu en särbehandling av anställningar med lönebidrag inom allmännyttiga organisationer vilket åter ställer krav på en definition av vilka som avses ingå i denna arbetsgivarkategori. Det bör enligt regeringen ankomma på AMS att på grundval av reglerna om beskattning av ideella föreningar i enlighet med lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt utfärda närmare föreskrifter om vad som avses med allmännyttiga organisationer. De fackliga organisationerna bör enligt regeringen ingå i denna definition. Föreskrifterna bör enligt regeringen gälla från . Utskottet ansluter sig till regeringens bedömning. Bidragsnivåer för allmännyttiga organisationer Fram till gäller en tillfällig särreglering för arbetshandikappade anställda hos allmännyttiga organisationer. Reglerna innebär att dessa organisationer vid en förlängning av anställningen kan erhålla bidrag med ett oförändrat belopp. Av historiska skäl finns en mycket stor andel av anställda med lönebidrag hos allmännyttiga organisationer. Ofta har organisationerna kunnat erbjuda lämpliga arbeten och utvecklande arbetsuppgifter. finns det enligt regeringen anledning att uppmärksamma de brister som också förekommer. Arbetsmiljön är inte alltid utformad på ett tillfredsställande sätt. Bristerna sammanhänger enligt regeringen i hög grad med att arbetsgivarna har en svag ekonomisk situation. understryker regeringen att en svag ekonomi inte alltid behöver innebära brister i arbetsmiljön eller på något annat sätt otillfredsställande arbetsförhållanden. En annan följd av organisationernas svaga ekonomi är att anställningarna med lönebidrag hos dessa arbetsgivare sällan leder till reguljära anställningar utan bidrag från AMV. Regeringen anser dock vid en samlad bedömning att de allmännyttiga organisationerna utgör en betydelsefull arbetsmarknad för arbetshandikappade sökande, i den mån de kan erbjuda lämpliga arbetsuppgifter och goda arbetsförhållanden. Det finns därför skäl att särskilt stödja arbetstillfällen inom dessa organisationer. Regeringen föreslår att en allmännyttig organisation från vid nyanställning av en arbetshandikappad sökande efter en anvisning av af/, eller i samband med en förlängning av ett beslut om lönebidrag , får beviljas bidrag av den bidragsgrundande lönekostnaden för den anställde. Den del av bidraget som överstiger av den bidragsgrundande lönekostnaden får dock beviljas bara om följande villkor är uppfyllda: arbetet skall vara lämpligt utformat efter den sökandes behov och bidra till att den anställde kan utvecklas/rehabiliteras och förbättra sin arbetsförmåga, arbetsmiljön skall vara tillfredsställande och uppfylla arbetsmiljölagens krav. Regeringen anser att det är de allmännyttiga organisationer som har svårt att bära den kostnadsökning som en högsta bidragsnivå på kan innebära som främst skall omfattas av dispensen. Regeringen påpekar att det är angeläget att de genomsnittliga bidragsnivåerna för de allmännyttiga organisationerna sjunker . Utskottet konstaterar först att en mycket stor andel av de lönebidragsanställda, , har sin anställning hos de allmännyttiga organisationerna. Härigenom medverkar dessa organisationer till att göra en aktiv och viktig insats för arbetshandikappade, för vilka alternativet i många fall ofta är en förtida pensionering. Utskottet har i tidigare sammanhang (bet. 1995/96:AU15) fastslagit att de allmännyttiga organisationerna är bidragskänsliga på så sätt att de har svårt att klara en sänkning av lönebidragsnivån. Det är av den anledningen som en särreglering gäller och fram till för dessa organisationer. Reglerna innebär att dessa organisationer vid en förlängning av en anställning av en arbetshandikappad kan erhålla bidrag med ett oförändrat belopp, vilket kan innebära bidrag på . Utskottet delar regeringens bedömning att det även fortsättningsvis finns skäl att särskilt stödja anställningar inom de allmännyttiga organisationerna. vill utskottet betona att det inte är fråga om att generellt stödja en betalningssvag arbetsgivarkategori. I likhet med regeringen anser utskottet att allmännyttiga organisationer skall kunna beviljas ett bidrag , inte bara vid en förlängning av ett beslut om bidrag till en redan anställd arbetshandikappad utan även vid en nyanställning av en sådan person. Likaså delar utskottet regeringens bedömning att krav på lämpliga arbetsuppgifter och goda arbetsförhållanden bör ställas på allmännyttiga organisationer som erhåller bidrag . Med hänsyn till detta bör regeringens förslag tillstyrkas. Utskottet vill särskilt påpeka att syftet med förslaget är att få en långsiktig lösning för såväl den enskilde individen som för de allmännyttiga organisationer som omfattas av dispensen om högre bidrag. Varken den enskilde eller den allmännyttiga organisationen skall behöva känna en otrygghet vid en omprövning. Har förutsättningarna inte ändrats bör den högre ersättningen regelmässigt gälla även fortsättningsvis. Resultatuppföljning och ekonomiadministrativ hantering Fram till var bidragsnivåerna fasta och dessutom olika för skilda kategorier av arbetsgivare. var den totala genomsnittliga bidragsnivån . När det flexibla lönebidragssystemet infördes var en av målsättningarna att få ner den genomsnittliga bidragsnivån. Av olika anledningar har man inte, mer än marginellt, lyckats med detta. låg den genomsnittliga bidragsnivån, efter att ha varit uppe på , på . Om det skall bli möjligt att åstadkomma en finansiering av förslaget om en särbehandling av allmännyttiga organisationer är det enligt regeringen nödvändigt med en sänkning av den genomsnittliga bidragsnivån. Regeringen hänvisar till att AMS bedömt att det fortfarande finns ett visst utrymme för en fortsatt sänkning av nivåerna. Regeringen anser att AMS nu bör intensifiera sitt arbete med att sänka de genomsnittliga bidragsnivåerna. Enligt regeringen bör det genomsnittliga bidrag som lämnas till andra arbetsgivare än allmännyttiga organisationer få uppgå till högst av den bidragsgrundande lönekostnaden. yrkar, i motion Fi44 (yrk. 60), avslag på regeringens förslag om en högsta genomsnittlig bidragsnivå på . Enligt motionärerna bör man vid bedömningen av bidragsdelens storlek inte ta hänsyn till kostnaderna utan endast till den arbetshandikappades behov. I motion Fi46 (yrk. 24) avvisar även förslaget att sänka den den genomsnittliga bidragsnivån till högst . Enligt motionärerna kan regeringens förslag leda till att gravt handikappade inte kan bli aktuella vid nya beslut om lönebidrag, vilket inte kan accepteras. Motionärerna yrkar att denna uppfattning ges regeringen till känna. Den genomsnittliga bidragsnivån har, från att ha legat på 1991 och på 1995, kunnat sänkas betydligt . är den av den bidragsgrundande lönekostnaden. En viktig orsak till sänkningen är enligt AMS den allt effektivare handläggningen av lönebidrag hos af/i form av satsningar på omförhandlingar och uppföljning. Utskottet är av den uppfattningen att regeringens nu föreslagna satsningar på individuella och målinriktade handlingsplaner för alla anställda med lönebidrag samt satsningarna på särskilda lönebidragssamordnare kommer att medföra att hanteringen av lönebidragen blir ännu effektivare och bättre. Detta bör enligt utskottet få till följd att bidragsnivåerna kommer att sänkas. Mot denna bakgrund och med beaktande av den besparing som krävs för en finansiering av förslaget om en särbehandling av de allmännyttiga organisationerna delar utskottet regeringens bedömning att den genomsnittliga bidragsnivån för andra än de allmännyttiga organisationerna får uppgå till högst av den bidragsgrundande lönekostnaden. Utskottet vill här påpeka att de genomsnittliga bidragsnivåerna avser hela riket. Utskottets ställningstagande innebär att motionerna Fi44 (v) och Fi46 (kd) bör avstyrkas i berörda delar. Arbetsförmedlingarna och har haft svårt att avgöra vilket budgetutrymme som finns när nya beslut skall fattas om anställningar med lönebidrag. Svårigheterna har berott bl.a. på att AMV inte kunnat påverka när utbetalning av lönebidrag skall ske och inte vetat hur stor frånvaro som anställda med lönebidrag kommer att ha. För att effektivisera AMS administrativa rutiner i samband med att ett lönebidrag lämnas till en arbetsgivare och för att erhålla säkrare prognoser för kostnaderna för redan fattade lönebidragsbeslut föreslår regeringen att lönebidraget skall lämnas i form av ett belopp per dag i stället för och att rekvisitionerna av lönebidrag skall ske . Regeringen föreslår också att lönebidraget vid deltidsarbete skall reduceras i proportion till arbetstiden. Regeländringarna avses enligt regeringen gälla från för nya beslut om anställning med lönebidrag och för redan fattade beslut i samband med omprövning. Regeringen anser slutligen att det måste ställas stora krav på prioritering av arbetet med att förbättra det ekonomiadministrativa uppföljningssystemet. Utskottet välkomnar regeringens förslag som innebär att den lokala hanteringen kommer att bli lättare vid bedömningen av nya bidrag och bidrag som skall omförhandlas genom att af/bättre kommer att kunna bedöma hur mycket av utrymmet för lönebidragsmedel som redan är intecknat. Med hänsyn till detta anser utskottet att regeringens förslag bör tillstyrkas. Ett av målen vid införandet av det flexibla lönebidragssystemet var att en anställning med lönebidrag skulle leda till rehabilitering av den arbetshandikappade så att denne skulle kunna övergå till ett osubventionerat eller lägre subventionerat arbete. En viktig faktor som påverkar möjligheterna till rehabilitering för personer i anställning med lönebidrag är upprättandet av en handlingsplan. RRV har i en undersökning baserad på data från 13 arbetsförmedlingar funnit att av de anställda med lönebidrag saknade en handlingsplan. Regeringen anser att lönebidragets rehabiliterande inriktning bör förstärkas från genom upprättandet av individuella och målinriktade handlingsplaner för alla anställda med lönebidrag. Syftet anges vara att underlätta övergångar till osubventionerat arbete. ansluter sig i motion Fi44 (yrk. 58) till regeringens bedömning att individuella handlingsplaner skall upprättas. Partiet är dock kritiskt till att handlingsplanens enda syfte skall vara att underlätta övergångar till osubventionerat arbete. Detta är enligt motionen ett alldeles för snävt och orealistiskt perspektiv. Handlingsplaner måste även finnas för dem som genom sin sjukdom får sitt tillstånd försämrat. Detta bör ges regeringen till känna. För personer i anställning med lönebidrag är enligt utskottet individuella, målinriktade handlingsplaner och uppföljning viktiga faktorer för att påverka möjligheterna till rehabilitering. Utskottet ställer sig därför positivt till regeringens förslag om upprättande av individuella och målinriktade handlingsplaner för alla anställda med lönebidrag. Handlingsplanerna bör enligt utskottets mening göra det möjligt att bättre kunna utnyttja de resurser som finns tillgängliga på en arbetsplats, i form av åtgärder för arbetsanpassning, internutbildning och kamratstöd m.m. De bör även kunna bidra till att skapa större förtroende mellan den anställde, arbetsgivaren och af/. En av målsättningarna med de individuella handlingsplanerna är självklart att så många arbetshandikappade som möjligt skall kunna övergå till arbete utan statlig subvention eller med minskad statlig subvention. Utskottet vill dock framhålla att en handlingsplan i första hand är till för att förbättra situationen för den enskilde individen, inte att underlätta för samhället. De mål som skall sättas när en handlingsplan upprättas skall utgå från de framsteg som den enskilde individen kan göra med de förutsättningar som hon eller han har. Med hänsyn till det anförda bör motion Fi44 (v) i berörd del avstyrkas i den mån den ej är tillgodosedd. Kvinnor och män med funktionshinder Om man skall samla kunskap om kvinnor och män med funktionshinder på arbetsmarknaden och bättre kunna belysa deras villkor, är det enligt regeringen nödvändigt med ytterligare utveckling och prioritering av forsknings- och utvärderingssatsningar. Regeringen anser också att statistikredovisningen, när det gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, bör förbättras om man bättre skall kunna belysa villkoren för funktionshindrade kvinnor och män på arbetsmarknaden. I olika sammanhang har utskottet betonat vikten av utvärdering av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Utskottet delar regeringens uppfattning att särskilda satsningar bör göras för att belysa villkoren för funktionshindrade på arbetsmarknaden. Utskottet vill särskilt understryka att detta inte minst gäller de funktionshindrade kvinnorna, vilkas situation bör belysas bättre. Lönebidrag för invandrare med språksvårigheter samt för äldre personer har i sitt delbetänkande (SOU 1995:76) och i sitt slutbetänkande (SOU 1996:55) föreslagit att lönebidrag skall kunna ges även till invandrare med långvariga och permanenta språksvårigheter. gäller en tillfällig utvidgning (prop. 1994/95:218, bet. 1994/95:AU15, rskr. 1994/95:398) av målgruppen för lönebidrag. Möjlighet finns att lämna bidrag till anställningar av långtidsarbetslösa, lokalt bundna personer som fyllt och som får ersättning från arbetslöshetskassa. Utvidgningen gäller till utgången av . Regeringen anser att åtgärden lönebidrag bör vara förbehållen personer som har en funktionsnedsättning som leder till ett arbetshandikapp. Brister i språkfärdigheter kan enligt regeringen inte likställas med ett arbetshandikapp utan kräver helt andra insatser, som inte ryms inom ramen för lönebidragssystemet. Det förhållandet att en arbetssökande tillhör de äldsta på arbetsmarknaden skall inte heller enligt regeringen jämställas med ett funktionshinder. Den tillfälliga utvidgningen av målgruppen för anställning med lönebidrag avseende äldre långtidsarbetslösa bör därför enligt regeringen inte förlängas efter utgången av . anser i motion Fi46 (yrk. 26 delvis) att det för invandrare, med enbart bristande kunskaper i svenska språket, och för långtidsarbetslösa, lokalt bundna personer som fyllt bör finnas en bättre lösning än förtidspensionering eller OTA. Motionärerna anser att regeringen måste finna en annan lönebidragsliknande åtgärd för dessa grupper. Invandrare med språksvårigheter och äldre långtidsarbetslösa kräver enligt utskottet helt andra insatser än funktionshindrade. De bör därför inte omfattas av åtgärden "anställning med lönebidrag". Utskottet delar således regeringens bedömningar. Utskottet anser inte heller att dessa grupper bör omfattas av någon lönebidragsliknande åtgärd som förordar. Andra insatser bör vara mer adekvata. Utskottet vill också påpeka att regeringen nu föreslår att arbetsplatsintroduktion (API) skall kunna förlängas med som längst för bl.a. utomnordiska medborgare. Mot denna bakgrund bör motion Fi46 (kd) i berörd del avstyrkas. I propositionen uppger regeringen att den avser att ge AMS ett uppdrag inför att inleda ett treårsprojekt för att se över de problem som finns när det gäller bidragshanteringen. Projektet skall ha till syfte att utveckla metoder, kompetens samt uppföljnings- och utvärderingsinsatser för att förbättra den lokala hanteringen av åtgärden anställning med lönebidrag. Kostnaden för genomförandet av projektet beräknas uppgå till totalt och skall finansieras inom ramen för medel till anslaget A 1 förvaltningskostnader. I likhet med regeringen anser utskottet att det är av vikt att resurser satsas på att förbättra den lokala hanteringen av lönebidrag. För en högre effektivitet och säkerhet vid hanteringen av lönebidragen krävs en genomtänkt strategi. Utskottet välkomnar därför regeringens föreslagna projekt. framhåller i motion Fi44 (yrk. 64) att det nuvarande låga lönetaket för arbetshandikappade innebär att arbetsmarknaden förblir smal för dessa. Steg bör enligt motionärerna tas för att taket skall tas bort. Partiet vill ha ett tillkännagivande om att den högsta nivån skall följa löneutvecklingen. I motion Fi44 (yrk. 65) ansluter sig till regeringens bedömning att rekvisitionerna av lönebidragen skall ske . Partiet anser dock att skall besluta att lönebidraget skall anges i procent av aktuell lön och att bidraget skall kunna ändras . Partiet påpekar att många lönebidragsanställda i nuvarande läge inte får sin avtalsmässiga löneökning förrän bidraget omförhandlas vid nästa tillfälle. I det rådande ekonomiska läget är utskottet inte berett att ställa sig bakom krav på ytterligare statsutgifter. Utskottet anser därför att motion Fi44 (yrk. 64 och 65) bör avstyrkas. föreslår i motion Fi44 (yrk. 62) att ett särskilt rekryteringsstöd införs för arbetshandikappade. Stödet skall omfatta högst och bidragsnivån skall ligga på högst . Genom en kvalitetssäkrad handlingsplan kan man enligt motionärerna göra en bättre bedömning av hur den arbetshandikappade kan klara ett arbete. Storleken på lönebidraget kan också enligt motionärerna på detta sätt fastställas med större precision än . Partiet begär ett tillkännagivande till regeringen om detta. Regeringens nu framlagda förslag om tydliga handlingsplaner med klart uppsatta mål samt satsning på bättre uppföljning kommer enligt utskottets uppfattning att leda till att bättre förutsättningar skapas för en bedömning av de arbetshandikappades arbetsförmåga. Detta gör det i sin tur lättare att bestämma lönebidragets storlek.