yttr · GK05NU4Y · 1997-01-01 00:00:00 — har berett näringsutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1996/97:4 om totalförsvar i förnyelse - etapp 2 jämte motioner, såvitt propositionen och motionerna rör näringsutskottets beredningsområde. Inför behandlingen av detta ärende har näringsutskottet genomfört studiebesök hos , , och . För att samordna behandlingen av vissa förslag i propositionen har utrikes- och försvarsutskotten bildat ett gemensamt utskott - sammansatta utrikes- och försvarsutskottet. Detta utskott skall i ett separat betänkande behandla frågor om säkerhetspolitiken, internationella insatser och krigsmaterielexporten. Övriga frågor i propositionen behandlas av försvarsutskottet. De frågor i propositionen och motionerna som näringsutskottet främst har att beröra gäller den svenska krigsmaterielindustrin. Frågor om lagstiftningen för krigsmaterielexporten ligger dock utanför utskottets beredningsområde. Försvarsbeslutet för är indelat i två etapper. Den första delen av beslutet fattades av (prop. 1995/96:12, bet. UFöU1 och bet. FöU1) och omfattade säkerhetspolitiken, försvarspolitiken, målen för totalförsvaret, över-gripande principiella frågor om totalförsvarets utformning och struktur samt ekonomin. Den nu aktuella propositionen innehåller förslag om den närmare inriktningen av det militära försvarets krigsorganisation, det militära försvarets grundorganisation i fred samt det civila försvarets verksamhet i krig och fred. Regeringen beslutade att en parlamentariskt samman-satt försvarsberedning - under ledning av statssekreteraren i Försvarsdepartementet - skall svara för samråd mellan företrädare för regeringen och riks-dagspartierna angående riktlinjerna för försvarspolitiken. Av regeringens beslut framgick att avstämning skulle ske med kontrollstationer i anslutning till de båda beslutsetapperna med hänsyn till den oklarhet som råder kring den säkerhetspolitiska utvecklingen. Underlaget för den första kontrollstationen utgjordes av Försvarsberedningens rapporter i och världen (Ds 1995:28) och Totalförsvarets utveckling och förnyelse (Ds 1995:51). I rapporten och svensk säkerhetspolitik (Ds 1996:51) har Försvarsberedningen redovi-sat sina säkerhetspolitiska överväganden inför den andra kon-trollstationen. En tredje kontrollstation avses bli inlagd . I det försvarspolitiska beslutet konstaterades beträffande säkerhetspolitiken att det kommer att föreligga svårigheter att förutsäga utvecklingen inom den internationella politiken (bet. 1995/96:UFöU1 s. 23). Dock framhölls det att den säkerhetspolitiska utvecklingen varit gynnsam för och att anspråken på totalförsvarets förmåga mot den bakgrunden kommer att vara begränsade under (bet. 1995/96:FöU1 s. Med hänvisning till det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets bedömning ansåg försvarsutskottet att det inte fanns några säkerhetspolitiska skäl som talade mot att fullfölja den besparing inom försvaret som hade beslutats med anledning av den ekonomisk-politiska propositionen (prop. 1994/95:25, bet. Innebörden i den angivna besparingen är dels att utgifterna inom Försvarsdepartementets område fram skall begränsas med , dels att ytterligare besparingar om stegvis skall uppnås inom området . menade att i samband med de säkerhetspolitiska kontrollstationerna kommer att ges ytterligare tillfällen att bedöma den ekonomiska ramen för totalförsvaret. I reservationer (m; fp; v; mp; kds) i försvarsutskottets betänkande framfördes avvikande uppfattningar vad gällde storleken på och grunderna för den angivna besparingen. I näringsutskottets yttrande (1995/96:NU2y) till försvarsutskottet konstaterades att den säkerhetspolitiska utvecklingen och kostnadsutvecklingen bidragit till att behovet av och möjligheterna till en självständig och heltäckande försvarsindustriell förmåga avtagit. underströk betydelsen av att utlandssamarbetet för svensk försvarsindustri ökar framöver och anförde att ett ökat samarbete med företrädesvis europeisk industri var angeläget. Ur strikt näringspolitisk synpunkt - och utan att gå in på frågan om ändrad lagstiftning - ansåg näringsutskottet att det kan vara av värde med en översyn av eventuella hinder som försvårar för svensk försvarsindustri att delta i främst europeisk men även övrig internationell samverkan. I en avvikande mening (v, mp) förordades att den svenska exporten av krigsmateriel skulle upphöra. I den försvarspolitiska propositionen (prop. 1995/96:12 s. 135) hade framhållits vikten av en säkerställd inhemsk kompetens inom områdena telekrigteknik (medel och motmedel inklusive sensorteknik), avancerad signaturanpassningsteknik (mot upptäckt och identifiering), undervat-tens-teknik (för svenska förhållanden), flygteknik (för vidmakthållande av JAS 39 på ) samt underhåll och vidmakthållande av de system som ingår i krigsorganisationen. Även andra teknologiområden kunde behöva tillföras gruppen av prioriterade områden, sades det. Den senare frågan borde övervägas ytterligare, menade regeringen. Av proposi-tionen framgick också att regeringen hade för avsikt att utarbeta en långsiktig strategi så att de försvarspolitiskt mest värdefulla och för anpassning och tillväxt mest nödvändiga teknologiområdena och kompetenserna kunde vidmakthållas. anförde ingen erinran mot regeringens prioritering men underströk att det kunde finnas skäl att pröva om ytterligare områden borde tillföras de prioriterade kategorierna av försvarsindustriell verksamhet. Något uttalande av med anledning av frågan om prioriteringen av teknologiområden var enligt näringsutskottets uppfattning inte erforderligt. I en avvikande mening (m) riktades kritik mot att regeringens prioritering var alltför snäv. Teknologiområden som är väsentliga ur säkerhetspolitisk synvinkel och som är internationellt konkurrenskraftiga ansågs ha blivit bortprioriterade. För att i tillräcklig grad stödja försvaret och ytterst våra säkerhetspolitiska mål krävs, anfördes det, högre målsättningar beträffande den inhemska materiel-industrin. Regeringens uppfattning är att det fortfarande råder en grundläggande osäkerhet om den säkerhetspolitiska utvecklingen på . beslut om säkerhetspolitikens mål föreslås ligga fast. Det finns inga skäl, menar regeringen, att nu förändra de i etapp 1 beslutade riktlinjerna för totalförsvaret, eller att ompröva den säkerhetspolitiskt motiverade besparingen på försvarsutgifterna. beslut beträffande totalför-svaret sammanfattas i propositionen i fyra begrepp: anpassning, helhetssyn, folkförsvar och in-ternationella uppgifter. Regeringen framhåller att anpassning på till en mörkare hotbild fordrar god analyskapacitet, beslut i rätt tid, planering och tillväxtförmåga samt en fortlöpande materiell förnyelse. Bedömningen är att mycket talar för att eventuella framtida krig kommer att karakteriseras av att kvalificerad militärteknik och strategiska insatsstyrkor kommer till användning. Många länder, t.ex. , och , avser att i likhet med utveckla sina militära resurser för denna typ av insatser. Regeringen anför att den försvarsindustriella inriktningen enligt försvarsbeslutets första etapp bör ligga fast. Försvarsmakten och skall även fortsättningsvis anskaffa materiel på det mest kostnadseffektiva sättet. En materiell förnyelse måste kunna genomföras även i tider av internationell oro, och den materiella anpassningsförmågan bör vara så generell som möjligt och ge utrymme för framtida vägval. Krav på anpassningsförmåga kan medföra, menar rege-ringen, att de försvarspolitiska behoven kan behöva ges en delvis ny innebörd. Regeringen framhåller också att det är av största betydelse både för den ma-teriella förnyelsen och för tillgången på försvarsmateriel att och svensk försvarsindustri deltar i ett växande internationellt samarbete om för-svarsmate-riel. I propositionen understryks vidare vikten av att regeringen och svenska myndigheter på ett aktivt och strukturerat sätt stöttar försvarsindu-strins exportansträngningar beträffande större materielprojekt, un-der förutsättning att projekten står i överensstämmelse med riktlinjerna för krigs-mate-rielexport. Försvarets anpassningsförmåga skall vara styrande för totalförsvarets framtida ut-formning, understryker regeringen i propositionen. skall kunna uppnå full krigsduglighet . Förmågan måste vara god att höja beredskapen hos den befintliga krigsorganisationen, och en stabil grund måste finnas för att totalförsvarsresurserna skall kunna anpassas till mer långsiktiga förändringar. Anpassningsförmågan kommer att ställa förändrade krav på försvarsindustrins tekniska kompetens och industriella struktur samt på försvarets anskaffningsprocess. Försvarsmaktens materielanskaffning kommer framöver inte att vara av sådan omfattning att den utgör en tillräcklig hemmamarknad för stora delar av den svenska försvarsindustrin. Det är därför nödvändigt, framhåller regeringen, att förutsättningslöst analysera på vilket sätt Försvarsmaktens långsiktiga materielförsörjning skall kunna säkerställas, även när den svenska försvarsindustriella basen krymper. En långsiktig strategi för försvarets materielanskaffning bör utarbetas, så att de försvarspolitiskt mest värdefulla och för anpassning mest nödvändiga teknikområdena och kompetenserna kan behållas. Frågan om den närmare inriktningen av en strategi för att vidmakthålla försvarets förmåga till materiell förnyelse måste emellertid utredas närmare, menar regeringen. I anslut-ning till den planerade kontrollstationen bör analyseras vilka för-svarsteknologiska kompeten-ser som krävs för en god anpassningsförmåga. Regeringen utpekar bl.a. följande faktorer som medverkar härtill: 1) Anpassningsförmågan kommer att ställa krav på för-svarsindustrins tekniska kompe-tens och industri-ella struktur. 2) Anpassningsförmågan kommer att ställa krav på för-svarets anskaffningsprocess. 3) Internationell samverkan ger förutsättningar för att kunna bevara viktiga försvarsin-dustriella kompe-tenser, som det nationella oberoendet får en annan in-nebörd. 4) De ekonomiska möjligheterna föreligger inte att bibe-hålla en inhemsk försvarsin-dustriell kompetens med da-gens stora bredd. I propositionen nämns de i etapp 1 utpekade s.k. baskompetenserna som utgör de områden inom vilka bör be-vara en in-hemsk kompetens och där materiel skall utvecklas och tillverkas inom landet. Regeringen bedömer att kompetensen inom de priorite-rade basområdena kommer att kunna bibehållas fram . dimensionering föreslås på omfatta bl.a. 13 armébriga-der (-3), 20 ytstridsfartyg (-10), 9 ubåtar (-3), 13 stridsflygdivi-sioner (-3) och 12 39 Gripen-divisioner. Vidare föreslås en avveckling av det lätta attackflyget och en minskning av antalet flygbasbataljoner till 16 (-8). Beslut om utveckling och an-skaffning av en tredje delserie av JAS 39 och en flygburen spa-ningsradar har betydande konsekvenser för svensk flyg- och elektronikindustri. Inom armén kommer bl.a. anskaffningen av luftvärnsrobotsystemet BAMSE, artillerigranaten BONUS och att bi-dra till en bevarad kompetens hos svensk för-svarsindustri. Ytstridsfartyg 2000 och sär-skilda teknologi-sats-ningar inom ubåtsområdet ska-par gynnsamma för-ut-sättningar för den svenska varvs- och elektroni-kin-dustrin, sägs det i propositionen. Vidare skall åtgär-der vidtas för att medge ett fortsatt be-varande av inhemsk kompetens inom krut- och explosi-vämnes-området. Regeringen anmäler också att gällande materielplaner möjliggör en beva-rad inhemsk för-svarsin-dustriell kompetens så att luftvärns- och pansarvärnsrobo-tar kan produ-ceras och hotanpassas under försvarsbeslut-sperio-den. Försvarsmakten skall också säkerställa en fort-satt kompetens inom ubåtsområdet. Sammantaget menar re-geringen att dessa materielprojekt innebär att kompe-tens kan bevaras och utvecklas inom stora delar av svensk försvarsin-dustri under försvarsbeslutsperio-den. För att möjliggöra en tillräckligt god förmåga till materiell förnyelse avser regeringen att ge För-svarsmakten i upp-drag att skapa förutsättningar för anpassningsinriktade tek-niksatsningar. Regeringen beräknar att kommer att satsas på åtgärder som i huvudsak syftar till att öka anpassningsförmågan. I denna summa ingår bl.a. särskilda satsningar på forskning och teknikförsörjning (enligt uppgift från Försvarsdepartementet ca ). Dessutom skall ytterligare ekonomiska resurser avdelas för anpassningsinriktade tekniksatsningar utöver vad som har inplanerats. Totalt kommer Försvarsmakten att avsätta ca - inräknat den nyssnämnda summan avsedd för forskning och teknikförsörjning - till tekniksatsningar. Försvarsindustrin och det internationella samarbetet I propositionen sägs att det finns anledning att lägga delvis nya säkerhetspolitiska aspekter på det svenska försvarets materielförsörjning. Den säkerhetspolitiska utvecklingen medger nu att försvarets materielför-sörjning bör kunna ske i nära samarbete med andra länder. Ett ökat och fördjupat för-svarsmaterielsamarbete kan säkerställa tillgång till väsentliga kompetenser och underlätta materielförsörjningen i en anpassningssituation, dvs. i tider när den internationella efterfrågan är stor. Det är också, enligt regeringen, viktigt att svensk försvarsindustri och svenska myndigheter deltar i den pågående om-struktureringen av den europeiska försvarsindustrin. På så sätt kan den totala minsk-ningen i inom försvarsindustrin hanteras på ett rationellt sätt, understryks det. Frågan har fått ökad aktualitet genom den diskussion som förs inom EU och vid regeringskonferensen om ett utvidgat samarbete på försvarsmaterielområdet. Mot denna bakgrund talar en rad skäl för ett svenskt medlemskap i (), anför regeringen. WEAG är en samarbetsorganisation mellan 13 europeiska länder. Samarbetet, som inte är traktatfäst och som saknar överstatliga inslag, baseras på konsensusprincipen. Samarbete sker bl.a. inom områdena utveckling och upphandling samt forskning och teknologi. Det bör ankomma, sägs det i propositionen, på regeringen att pröva hur samarbetet från svensk sida närmare skall utformas. Frågan om försvarets fortsatta modernisering och därmed dess tekniska förnyelse tillhör det som står allra högst på dagordningen vid det förestående för-svarsbeslutet, anförs det i motion 1996/97:Fö501 (m). Motionärerna menar att regeringens redovisning till av vad anpassningsdoktrinen innehål-ler är bristfällig. Regeringens förslag till ny krigsorganisation och de ytterst begränsade medel som avsätts till materiell förnyelse försämrar den indust-riella kompetensen och försvarets förmåga till anpassning. I motionen efterlyses särskilda satsningar på materielområdet. uppgår den andel av Försvars-maktens budget som anslås till materielanskaffning till . Denna andel får inte minska, anförs det. I stället för föreslagna borde avsättas för detta ändamål. Motionärerna kritiserar regeringen för att i propositionen inte redovisa tillräckligt underlag gäl-lande försvarsindustrin. De kort- och långsik-tiga förutsättningarna för försvarsindustrins överlevnad och utveckling måste därför utredas. I en sådan utredning borde bl.a. en översyn göras av prioriteringarna beträffande försvarsin-dustrins kompetens och struktur. Även förutsättningarna för internationellt samarbete med andra försvarsindustrier bör övervägas, sägs det. Vidare borde granskas vilka för- och nackdelar som är förknippade med en inre mark-nad för försvarsmateriel. I motion 1996/97:Fö38 (fp) konstateras att förändringarna i främst Eu-ropa naturligt leder till ett ökat försvarsindust-riellt samarbete med andra demokratiska stater i och med i syfte att trygga nödvändig försörjning med krigsmateriel. Ett svenskt deltagande i ett vidgat europeiskt samarbete om krigsmateriel borde emellertid bygga på en fort-satt restriktiv exportpolitik och på att motsvarande restriktioner införs inom det europeiska samarbe-tet. Regeringens förslag om svenskt medlemskap i kommer att få stor betydelse framöver, menar motionärerna och efterlyser en utredning i syfte att genomföra en samlad översyn av de långsiktiga konsekven-serna innan förändringar ge-nomförs. I motion 1996/97:Fö52 (v) framförs krav på att en plan för avveckling av den svenska krigsmaterielexporten skall tas fram. Regeringen kritiseras för att ha en alltför okritisk inställning till det framväxande europeiska samarbetet om försvarsmateriel. är, anförs det, motståndare till svenskt medlemskap i . Även i motion 1996/97:Fö42 (mp) riktas invändningar mot ett svenskt närmande till WEAG. Motionärerna anser att ett medlemskap i organisationen inte är förenligt med en trovärdig militär allians-frihet. Ett medlemskap är heller inte i överens-stämmelse med gäl-lande lag för vapenexport. Hur, frågas det i motio-nen, skall man kunna sam-arbeta om materielpro-jekt om man inte får expor-tera till samma länder? borde i stället koncentrera ansträngningarna på att lämna stöd till en omställning av krigs-materielindustrin till civil produk-tion och skapa en avrustningsindustri för destruk-tion av t.ex. anti-personella minor. Likaså bör, enligt motionärerna, forskningen inom området inriktas på an-vänd-ningen av s.k. icke-dödliga vapen som la-ser, mik-rovågor och radio-störning, vilka kan slå ut målsökningssystem och missiler. I motion 1996/97:Fö43 (mp) uttrycks tillfredsställelse över att den svenska ubåtsflottan bantas. Motionärernas tolkning av propositionen är att det inte är aktuellt med ytterligare inköp av ubåtar till den svenska marinen. Inriktningen års försvarsbeslut om anskaffning av ubåt har rivits upp, menar motionärerna. Den försvarsteknologiska satsningen på kompetensområdet undervattensteknik omfattar ej utveckling av ny kapacitet för ubåtar, sägs det. de Grönas uppfattning är att helt skall upphöra med utveckling och export av ubå-tar. I motionen ställs också frågan huruvida det är möjligt att bryta kontraktet med om fortsatta studier och projektering av ubåt i syfte att vinna tillbaka en del av de som Försvarsmakten har satsat i projektet. Ett svenskt medlem-skap i WEAG är eftersträvansvärt, heter det i motion 1996/97:Fö23 (kd). Detta kommer att ge för-svarsmyndighe-ter och försvarsindustrier för-bättrade möjlig-heter till samarbete och samord-ning med andra deltagarländer. Motionärerna erinrar om att försvarsin-dustri står inför en omfattande strukturomvand-ling. Även i denna motion ses det som angeläget att regeringen återkommer till med en redovisning av de konkreta åtgärder som regeringen avser att vidta för att anpassa samver-kansformerna. Rege-ringen bör även, menar motionärerna, ytterligare utveckla det som skrivs i propo-sitionen om att kraven på en god anpass-ningsförmåga medför att de försvars-politiska behoven kan behöva ges en delvis ny innebörd. Antalet anställda i den svenska försvarsindustrin har minskat relativt kraftigt . Enligt uppgifter från var totalt ca 22 000 personer sysselsatta 1995. Härav var ca 16 000 sysselsatta med försvarsmateriel, en minskning med ca 6 500 personer jämfört med . Andelen personer i företagen som arbetade med försvarsmateriel uppgick till . levererade företagen försvarsmateriel till ett värde av ca , vilket ligger strax under den redovisade nivån för . Av leveranserna gick till det svenska försvaret, till övriga nordiska länder, och och till andra länder. Utredningar om försvarsindustrin och civila produkter fick f.d. generaldirektören i uppdrag av dåvarande näringsministern att i kontakt med svensk försvarsmaterielindustri kartlägga utvecklingen av civila produkter och i vilken utsträckning idéer om sådana produkter ej kommer till utförande. Studien satsningar på civila produkter - möjligheter och problem avlämnades . Bland förutsättningar och förhållanden, skriver utredaren, som avgör om civila produkter framgångsrikt kan föras ut till nya marknader kan följande utpekas: - företagsledningens och ägarnas vilja att uthålligt satsa på civil verksamhet, - företagsledningens förmåga att inom företagen hantera nya produkter och finna kanaler och nå fram till marknaden, - tillgång till riskkapital på acceptabla villkor. Utredarens slutsats är bl.a. att om staten vill underlätta och stödja utvecklingen av civila produkter så bör inriktningen vara att underlätta tillgången till riskvilligt kapital och kreditgarantier på för företagen acceptabla villkor. avlämnade () rapporten och utveckling för industri och försvar, där förutsättningarna för att utveckla forskning och utveckling inom områden av betydelse för både militära och civila tillämpningar studerats. I rapporten diskuteras behovet av en övergripande teknikutvecklingsstrategi i vilka de från samhällets utgångspunkt prioriterade utvecklingsvägarna bör anges. Strukturella hinder för samverkan identifieras, som t.ex. villkor för finansiering och möjligheter för individer att röra sig mellan olika verksamhetsmiljöer. Utredarna menar att diversifieringen av försvarsindustrin, dvs. framväxten av sådan kompletterande civil verksamhet som utvecklas inom försvarsindustrin, eller är baserad på försvarsindustriell kompetens, är en långsiktigt viktig väg till nyföretagande vilket kan bredda den industriella basen. Dock identifieras många hinder och svårigheter i denna process. Slutligen analyseras försvarsindu-strins möjligheter att bevara och utveckla sin kompetens inom sina kärnområden. På denna punkt anför utredningen att försvarsindustrin måste få rimliga villkor att anpassa sig till förändrade förutsättningar och utvecklas i linje med försvarets behov till nytta för samhället i övrigt. Ett råd som ges i detta sammanhang är att mindre företag bör tas med i de försvarsindustriella nätverken. Sådana nätverk i vilka mindre specialföretag ingår - t.ex. från mikroelektronik- och programvaruområdena - skulle kunna öka flexibiliteten och minska industrins egna resursinsatser. Om sådana specialföretag inom nätverken dessutom arbetar åt flera industriföretag kan en förbättrad kostnadsdelning åstadkommas. anser att den svenska försvarsindustrins förmåga att leve-rera kvalificerade högteknologiska produkter till det svenska försvaret har ett stort försvars- och säkerhetspolitiskt värde. Härtill gäller att den industripolitiska betydelsen av denna produktion är hög. Ett kvalificerat tekniskt kunnande har frambringats i försvarsindustrin. Spridningseffekter har i ett flertal fall uppstått i form av civila tillämpningar av tekniken inom den övriga industrin och genom civil användning i samhället. Den höga tekniska nivån grundar sig bl.a. på ett väl fungerande samspel mellan forskning och industriproduktion. Vid jämförelser framstår den svenska försvarsindustrin - trots att det handlar om högteknologiska produkter med omfattande utvecklingskostnader - som kostnadseffektiv, även sett till motsvarande produktion i de försvarsindustriella stormakterna. Utformningen av försvarets anpassningsförmåga kommer att ställa förändrade krav på försvarsindustrins tekniska kompetens och industriella struktur. Förutom den prioritering av baskompetenser som fastställdes i försvarsbeslutets första etapp aviserar regeringen i propositionen åtgärder för att medge ett fortsatt bevarande av inhemsk kompetens inom krut- och explosivämnesområdet, vilket näringsutskottet inte har någon erinran emot. finner det vidare värdefullt att en utredning skall tillsättas års säkerhetspolitiska kontrollstation med syfte att analysera vilka försvarsteknologiska kompetenser som krävs för en god anpassningsförmåga. I en sådan studie bör ingå att se över de kort- och långsik-tiga förutsättningarna för försvarsindustrins överlevnad och utveckling. vill understryka vikten av att Försvars-maktens kompetens som kravställare och uppköpare av försvarsmateriel kan vidmakthållas. Materielinköp och teknologisats-ningar skall göras i syfte att säkerställa ett rationellt utnyttjande av anskaffade system under såväl fred som kris och krig. Det kunskapsmässiga innehållet (den kritiska massan) i svensk försvarsindustri måste värnas. En långsiktigt stabil politisk syn på försvarsindustrins förutsättningar i landet måste föreligga.