yttr · GK05LU1Y · 1997-01-01 00:00:00 — har beslutat att bereda lagutskottet och socialförsäkringsutskottet tillfälle att avge yttrande över proposition 1996/97:9 Ny rättshjälpslag jämte de med anledning av propositionen väckta motionerna 1996/97:Ju4-Ju8 samt de under den allmänna motionstiden väckta motionerna 1996/97:Ju810, 1996/97:Ju918 och 1996/97:So425 yrkande 4. har beslutat att avge yttrande över dels det avsnitt i propositionen som gäller rättshjälp i familjerättsliga angelägenheter (avsnitt 10) jämte de motioner som berör detta avsnitt (Ju7 yrkande 7 och Ju8), dels motion Ju6 vari behandlas bl.a. fråga om rättshjälp vid skuldsanering. Rättshjälpslagen (1972:429) trädde i kraft . Rättshjälp enligt rättshjälpslagen lämnas i form av allmän rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål, rättshjälp genom offentligt biträde samt rådgivning. Allmän rättshjälp kan lämnas till fysisk person samt till dödsbon i en rättslig angelägenhet där det föreligger behov av sådant bistånd. Från denna huvudregel finns flera undantag. Rättshjälp ges exempelvis inte för upprättande av äktenskapsförord. Vidare skall rättshjälp inte beviljas den som inte har ett befogat intresse av att få sin sak behandlad. En ytterligare begränsning är inkomstgränsen som innebär att den som har en beräknad årsinkomst som överstiger sju basbelopp, , inte kan få rättshjälp. Gränsbeloppet kan dock höjas med hänsyn till den rättssökandes försörjningsbörda. Vid allmän rättshjälp betalar staten kostnaderna för framför allt juridiskt biträde men även kostnader för t.ex. bevisning. Däremot omfattas inte ersättning för motparts rättegångskostnader som den rättssökande kan tvingas att betala om han eller hon förlorar en process. Sådana kostnader får den rättssökande alltså betala själv. Däremot kan motparts rättegångskostnader betalas från en rättsskyddsförsäkring. Den som beviljats rättshjälp är skyldig att betala en rättshjälpsavgift. Denna består av en grundavgift vars storlek är beroende av den rättssökandes ekonomiska förhållanden samt en tilläggsavgift vars storlek beror dels på de ekonomiska förhållandena, dels på kostnaderna för rättshjälpen. Rättshjälp genom rådgivning kan omfatta nästan alla slags rättsliga angelägenheter och får pågå under högst . Rådgivning är öppen för alla oavsett inkomst och sker mot en fastställd avgift, som uppgår till för varje påbörjad femtonminutersperiod. Avgiften kan i vissa fall sättas ned. Dagens rättshjälpssystem har av många beskrivits som komplicerat och svårtillgängligt. En särskild komplikation som därvid påpekats är att det existerar två parallella system - rättshjälp och rättskyddsförsäkringar - och att dessa i vissa fall överlappar varandra. Systemet i sin helhet anses dessutom inte ge den enskilde tillräckliga incitament att hålla nere kostnaderna. Statens kostnader uppgår till , varav avser allmän rättshjälp. Med hänsyn till de besparingskrav som gäller på alla samhällsområden för att stärka de offentliga finanserna har det ansetts angeläget att överväga vilka besparingar som kan göras också på rättshjälpens område. Mot denna bakgrund tillkallades en särskild utredare med uppdrag att se över rättshjälpslagen. Utredningen, som antog namnet rättshjälpsutredning, lade fram betänkandet (SOU 1995:81) Ny rättshjälpslag och andra bestämmelser om rättsligt bistånd. Betänkandet har remissbehandlats och ligger till grund för förslagen i förevarande proposition. I propositionen föreslår regeringen bl.a. en ny rättshjälpslag. Förslaget syftar till förenklingar och ökad överskådlighet samt besparingar för staten. En väsentlig nyhet är att rättshjälpen skall vara subsidiär till rättsskyddsförsäkringar. Den som har en rättsskyddsförsäkring, eller - under vissa närmare angivna förutsättningar - borde ha haft en försäkring som täcker den aktuella angelägenheten skall inte få rättshjälp. Rådgivning föreslås bli en inledning till rättshjälp och skall kunna pågå i . Inkomstgränsen för rätt till rättshjälp föreslås sänkt till . Avgörande för om rättshjälp beviljas skall vara om den rättssökande har behov av biträde. Vidare föreslås en ny regel som innebär att prövning alltid skall göras av om det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna i det enskilda fallet. Förmånen av biträde begränsas till att avse högst . Under vissa förutsättningar skall taket kunna överskridas. Den nya lagstiftningen, som föranleder följdändringar i ett stort antal lagar, föreslås träda i kraft . Rättshjälp i vissa familjerättsliga angelägenheter Förslaget till ny rättshjälpslag innefattar väsentliga ändringar i fråga om möjligheterna till rättshjälp i familjerättsliga angelägenheter som rör bodelning, underhåll och äktenskapsskillnad. Bodelning kan enligt äga rum såväl inom äktenskapet som vid äktenskapsskillnad och dödsfall. Enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap gäller detta även registrerade partnerskap. Bodelning mellan sambor kan, enligt lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, ske när ett samboförhållande upphör, om någon av samborna begär det eller när en av samborna avlidit. Detsamma gäller enligt lagen (1987:813) om homosexuella sambor även vid upplösning av ett sådant samboförhållande. Om parterna inte kan komma överens om hur boet skall skiftas kan domstol på endera partens begäran utse en bodelningsförrättare. Denne har befogenhet att tvångsskifta egendomen. En sådan tvångsvis genomförd bodelning kan klandras av parterna. Bodelningsförrättaren har rätt till skäligt arvode och ersättning för sina kostnader. Parterna svarar gemensamt för betalningen. Enligt 8 § första stycket 7 rättshjälpslagen får allmän rättshjälp inte beviljas i angelägenhet rörande bodelning, om det inte med hänsyn till boets beskaffenhet och makarnas eller sambornas personliga förhållanden finns särskilda skäl för rättshjälp. Av 9 § andra stycket 7 rättshjälpslagen framgår att staten betalar kostnaderna för en bodelningsförrättare endast i de fall denne har förordnats av domstol att verkställa bodelning mellan makar i anledning av äktenskapsskillnad eller mellan sambor av annan anledning än att den ene sambon avlidit. Rättshjälp beviljas således inte för exempelvis en bodelning under ett äktenskap. Rätten till biträde enligt rättshjälpslagen är begränsad på så sätt att rättshjälpsbiträde bara kan förordnas vid av bodelning och inte i andra angelägenheter som rör bodelning. Dessa förhållandevis begränsade möjligheter att få rättshjälp vid bodelning, särskilt när det gäller bodelningsförrättare, har kritiserats i olika sammanhang (se bl.a. bet. 1993/94:JuU20). Enligt regeringens mening finns det inte skäl att överväga en utvidgning som innebär möjlighet till rättshjälp med rättshjälpsbiträde i bodelningsärenden. Rättshjälp med biträdeshjälp skall liksom endast beviljas vid av bodelning (10 § första stycket 8). Regeringen anser dock att det även finns andra situationer där det bör finnas möjlighet att få någon form av bistånd vid bodelning. En sådan situation kan föreligga när den make som sitter kvar i boet vägrar att medverka till bodelning och den andra maken därför inte kan få ut sina tillhörigheter och inte heller i övrigt har medel att bekosta en bodelning. I propositionen föreslås att en ny form av bistånd införs vid bodelning. Biståndet innebär att ersättning till bodelningsförrättare för högst fem timmars arbete kan betalas av allmänna medel. En bestämmelse härom föreslås bli intagen i 17 kap. som en ny 7 a §. Den föreslagna bestämmelsen innebär att rätten kan besluta om en s.k. ersättningsgaranti. Ett sådant beslut innebär att ersättning till bodelningsförrättare betalas av allmänna medel om den make som har gjort ansökan vid bodelningen tillskiftas egendom till ett värde som understiger . I annat fall får bodelningsförrättaren rätt till ersättning av makarna enligt de regler som gäller i allmänhet vid bodelning. Ansökan, som endast kan göras av någon av makarna, skall bifallas om det är skäligt med hänsyn till makens ekonomiska och personliga förhållanden samt omständigheterna i övrigt. Den föreslagna bestämmelsen förutsätts i första hand bli tillämplig när den make som sitter kvar i boet vägrar att medverka till bodelningen och den andra maken därför inte kan få ut sina tillhörigheter och inte heller i övrigt har egna medel eller inkomster att bekosta en bodelningsförrättare. Genom nuvarande hänvisningar i lagen om registrerat partnerskap, lagen om sambors gemensamma hem och lagen om homosexuella sambor blir bestämmelsen tillämplig även för registrerade partner och sambor. När det gäller underhållsbidrag till barn uppställs det inga särskilda krav för att få rättshjälp. I propositionen föreslås att rättshjälp i angelägenhet som rör underhåll till barn skall ges endast när det finns särskilda skäl (11 § 2). Sådana skäl kan t.ex. vara att det underhållsstöd som lämnas av staten inte är tillräckligt, att utländsk rätt skall tillämpas eller att ärendet i övrigt rör internationella förhållanden. Rättshjälp i angelägenheter som rör äktenskapsskillnad ges oavsett om det föreligger några särskilda omständigheter eller inte. Även när makarna är ense och gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad kan rättshjälp ges. I sådana fall ersätts biträdet enligt en särskild taxa som gäller för mål angående äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. Taxan motsvarar knappt tre timmars arbete i direktdömda mål och i mål med betänketid. Om ett mål krävt avsevärt mer arbete än normalt kan taxan frångås. I mål om äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan skall enligt 31 b § rättshjälpslagen i de fall endast den ena maken har rättshjälp den andra åläggas att betala hälften av rättshjälpskostnaderna. Han eller hon är dock inte skyldig att betala mer än vad som svarar mot den grundavgift som skulle ha gällt om rättshjälp beviljats. Dessutom är denne make inte ersättningsskyldig om han eller hon haft kostnader för eget biträde eller det annars skulle vara oskäligt med hänsyn till omständigheterna. Om summan av vad en make skall betala enligt denna bestämmelse och den rättssökandes rättshjälpsavgift överstiger kostnaderna för rättshjälpen skall den överskjutande delen återbetalas av staten till den rättssökande. I propositionen föreslås att rättshjälp i angelägenheter som rör äktenskapsskillnad och därmed sammanhängande frågor får beviljas endast när det finns särskilda skäl (11 § 1). Sådana skäl kan vara att förhållandena är mer komplicerade än normalt och att saken därför inte kan lösas med en mindre omfattande biträdesinsats än vad som motsvaras av taxan vid äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan, eller omkring utöver rådgivning. Vidare föreslås att de ovan redovisade bestämmelserna om kostnadsansvaret vid gemensam ansökan om äktenskapsskillnad (31 b § rättshjälpslagen) tas bort. Om två makar ansöker gemensamt om äktenskapsskillnad och den ene har rättshjälp skall alltså den andre inte åläggas att betala någon del av rättshjälpskostnaderna. De föreslagna inskränkningarna i möjligheten att få rättshjälp i familjerättsliga angelägenheter kritiseras i två motioner. m.fl. (fp) yrkar i motion Ju8 att skall avslå propositionen (yrkande 1). Vidare yrkas tillkännagivanden om vissa ändringar i den nuvarande rättshjälpslagen (yrkande 2) och en ny utredning om hur rättshjälpen skall vara utformad (yrkande 3). I motionen anförs att förslaget i denna del främst kommer att drabba lågavlönade kvinnor som inte får samma möjligheter till kvalificerad hjälp i samband med familjeseparationer som sina män. Det underläge som många kvinnor har kommer således, enligt motionärernas mening, att förstärkas. Motionärerna anför vidare att förslaget kan medföra ökade samhällskostnader genom att antalet tvister på det familjerättsliga området kommer att öka och bli mer komplicerade när parterna inte får tillgång till juridiskt biträde. Kostnaderna kan därför komma att vältras över på domstolarna. Därtill kommer att tvister mellan föräldrar kan ha negativa effekter för barnen och få samhällsekonomiska konsekvenser. Enligt motionärernas mening är det inte klarlagt att inskränkningarna i möjligheterna till rättshjälp i samband med familjeseparationer ger de kostnadsbesparingar som regeringen förutsätter. I stället bör de besparingar som anses nödvändiga till en del kunna uppnås genom en uppstramning av den nuvarande lagen. Vidare anser motionärerna att en ny utredning bör göras . I motion Ju7 yrkar m.fl. (v) att skall avslå förslaget såvitt gäller inskränkningen i möjligheter till rättshjälp i angelägenheter som rör äktenskapsskillnad - 11 § 1 (yrkande 7). Motionärerna pekar på att en äktenskapsskillnad är en mycket ingripande händelse på såväl det personliga som ekonomiska planet. Hela familjen är beroende av de överväganden och beslut som fattas i samband med en separation. Det är därför, enligt motionärernas mening, angeläget att parterna på ett tidigt stadium får tillgång till kvalificerat juridiskt bistånd så att de får ett rättsligt underlag för de bedömningar som skall göras. Om båda parter får tillgång till juridiskt bistånd och hjälp att på rättslig grund lösa de problem som uppkommer ökar givetvis möjligheterna att komma överens i olika frågor. En inskränkning i rätten till rättshjälp torde med säkerhet öka antalet mål i domstolar och därmed höja kostnaderna för samhället. Nuvarande regler innebär att även den ekonomiskt svagare, vanligtvis kvinnan, kan få samma kvalificerade juridiska bistånd och beslutsunderlag som den part som har möjlighet att själv betala sina advokatkostnader. Enligt lagutskottets mening måste de föreslagna ändringarna ses mot bakgrund av att statens kostnader för rättshjälp i angelägenheter rörande äktenskapsskillnad och därmed sammanhängande frågor uppgår till av de totala kostnaderna för den allmänna rättshjälpen. Kostnaderna för angelägenheter som endast rör äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan utgör, enligt vad som anges i propositionen, av de totala kostnaderna. Eftersom de kostnader som kan relateras till mål och ärenden om äktenskapsskillnad och därmed sammanhängande frågor utgör en så stor del av de totala kostnaderna för rättshjälp, är det ofrånkomligt att de önskvärda besparingarna leder till vissa begränsningar i möjligheterna till allmän rättshjälp i dessa ärenden. En rimlig utgångspunkt måste därvid, enligt utskottets mening, vara att en avgränsning kommer till stånd på det sätt som föreslås i propositionen så att rättshjälp inte beviljas i ärenden där någon egentlig tvist inte föreligger och där förhållandena inte är särskilt komplicerade. I sådana ärenden där rättsordningen tillhandahåller en viss ordning för att lösa konflikter i syfte att undvika processer bör utgångspunkten dessutom vara att rättshjälp inte bör komma i fråga förrän den anvisade ordningen för konfliktlösning i vart fall prövats. I sådana ärenden som det nu är fråga om torde, enligt utskottets mening, behovet av juridisk hjälp kunna tillgodoses genom rådgivning av en advokat eller biträdande jurist på en advokatbyrå som enligt förslaget får pågå . Regeringen har också, enligt vad som uppges i propositionen, för avsikt att låta utarbeta klara och tydliga blanketter och skriftlig information i syfte att underlätta för parterna att själva kunna göra vissa bedömningar inför en äktenskapsskillnad. För att rätt kunna bedöma effekterna av de föreslagna begränsningarna i möjligheterna till rättshjälp i familjerättsliga angelägenheter anser utskottet att det är nödvändigt att väga in att reformarbetet på familjerättens område präglats av strävanden mot att undvika tvister och rättsliga processer i domstolar. fattade beslut om vissa ändringar i bl.a. regler om vårdnad och umgänge (prop. 1990/91:8, bet. Lagändringarna, som trädde i kraft , syftade särskilt till att underlätta en utveckling mot att föräldrarna i större utsträckning skall ta ett gemensamt ansvar för barnet och själva komma överens om hur vårdnads- och umgängesfrågor skall lösas. De nya reglerna innebär att s.k. samarbetssamtal i vårdnads- och umgängesfrågor skall erbjudas föräldrar i alla kommuner. Vidare kan domstolen i ett mål om vårdnad och umgänge ta initiativ till att samarbetssamtal kommer till stånd. Även regler om gemensam vårdnad ändrades. Gemensam vårdnad skall numera komma i fråga inte bara när föräldrarna är ense om det utan också då ingen av dem utesluter denna vårdnadsform. Ogifta föräldrar kan få gemensam vårdnad genom anmälan till socialnämnden i samband med att faderskapet fastställs. Endast för sådana fall då gemensam vårdnad inte är aktuell, skall domstolen liksom tidigare avgöra frågan vem av föräldrarna som skall ha vårdnaden efter vad som är bäst för barnet. I det familjerättsliga regelsystemet är det numera självklart att barnets bästa sätts i centrum. infördes uttryckliga bestämmelser i om barns rätt att komma till tals i mål och ärenden om bl.a. vårdnad och umgänge. Enligt vad som redovisats av i betänkandet (SOU 1995:79) Vårdnad, boende och umgänge har lag-ändringar fallit väl ut. Utvärderingen visar att samarbetssamtal är ett bra instrument för att lösa vårdnadskonflikter och att de utnyttjas i stor utsträckning. av alla föräldrar som separerade hade, enligt vad utredningen redovisar, kontakt med i samband med en separation eller skilsmässa. Samtalen har lett till att föräldrar i allt större utsträckning kommer överens om vårdnad och umgänge. Särskilt samarbetssamtal före ett domstolsförfarande har gett bra resultat med liten resursåtgång. av dessa samtal ledde till att föräldrarna kom överens. Föräldrar som i andra sammanhang inte tar kontakt med gör det när de behöver råd och stöd i samband med en separation eller skilsmässa. Samarbetssamtalen har medfört att antalet vårdnads- och umgängestvister minskat. Utvärderingen innehåller även en samhällsekonomisk analys. Denna visar, anför utredningen, att samarbetssamtalen är samhällsekonomiskt lönsamma. Härtill kommer enligt utredningen kvalitativa effekter, som påverkan på barns och föräldrars hälsa och livskvalitet i övrigt. För att öka användningen av samarbetssamtal rekommenderar utredningen att får i uppdrag att sprida information om den service som kommunerna kan ge. Kommunerna bör arbeta med att stärka kompetensen hos den personal som arbetar med samarbetssamtal. För att lyfta fram samarbetssamtalen och markera att föräldrar skall försöka lösa sina tvister om barnen genom samförståndslösningar innan rättsliga åtgärder vidtas, föreslår utredningen att det i 6 kap. införs en bestämmelse som erinrar om denna möjlighet. Denna bestämmelse bör också enligt utredningen ses som en uppmaning att inte utan vägande skäl väcka talan vid domstol innan försök har gjorts för att nå en samförståndslösning. Ett annat förslag som fört fram gäller avtal om vårdnad m.m. Förslaget innebär att föräldrar som träffat avtal om vårdnad, om vem av föräldrarna barnet skall bo tillsammans med och om umgänge kan få ett sådant skriftligt avtal godkänt av en tjänsteman som socialnämnden utser att pröva sådana avtal. Vid prövningen av föräldrarnas avtal skall barnets bästa och dess önskemål beaktas. Ett fastställt avtal skall, enligt utredningens förslag, gälla på samma sätt som ett lagakraftvunnet domstolsavgörande. betänkande har varit föremål för remissbehandling, och förslagen bereds inom . I sammanhanget vill utskottet vidare erinra om att beslutat om ett nytt samhällsstöd, kallat underhållsstöd, som skall ersätta det nuvarande bidragsförskottet (prop. 1995/96:208, bet. Underhållsstödet skall vara oberoende av regler om underhållsbidrag. Underhållsstöd lämnas enligt 8 § lagen om underhållsstöd med till barn vars föräldrar inte bor tillsammans. För det underhållsstöd som lämnas till barnet är den förälder som inte bor tillsammans med barnet återbetalningsskyldig till staten enligt en schabloniserad procentmetod och beräknas som en viss procent av den återbetalningsskyldiga förälderns inkomst. Vidare har införts en ny regel i som innebär att den förälder som är återbetalningsskyldig enligt reglerna om underhållsstöd skall anses ha fullgjort sin underhållsskyldighet intill det belopp som lämnas i underhållsstöd till barnet. Den nya lagstiftningen om underhållsstöd träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om underhållsstöd som avser tiden efter . Beslut om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Reglerna i det nya systemet är utifrån föräldrarnas synpunkter lättöverskådliga i så måtto att dessa utan svårigheter vid en separation kan konstatera vilka konsekvenser detta får med avseende på de ekonomiska förpliktelserna. Mot bakgrund av vad som sålunda redovisats konstaterar utskottet att rättsutvecklingen på familjerättens område gått och alltjämt fortgår i en sådan riktning att behovet av biträdeshjälp generellt sett blir mindre. I samhanget bör vidare understrykas att det framlagda förslaget till ny rättshjälps-lag på intet sätt hindrar att allmän rättshjälp beviljas i sådana fall där det kan anses befogat. Sålunda innebär förslaget, såsom tidigare redovisats, att en ny form av rättsligt bistånd skall kunna lämnas i bodelningsärenden. Vidare innebär förslaget att rättshjälp i angelägenheter som rör underhåll till barn samt äktenskapsskillnad och därmed sammanhängande frågor får beviljas när det finns särskilda skäl. Detta medför, enligt vad som anförts i propositionen, att rättshjälp i regel kan beviljas i äktenskapsskillnadsmål som är tvistiga och kräver en mer omfattande biträdesinsats. För underhållsmålens del innebär förslaget att rättshjälp kan beviljas om barnet har behov av ett större underhåll än vad som motsvaras av underhållsstöd. Detsamma förutsätts gälla om barnet inte är berättigat till underhållsstöd, särskilt i de fall där det är aktuellt att tillämpa utländsk rätt eller när angelägenheten i övrigt rör internationella förhållanden. I propositionen anförs vidare att om informationsbehovet i ett ärende är så stort att en mer omfattande informations- och rådgivningsinsats krävs, utöver en eller två timmars rådgivning, det som regel finns skäl att bevilja rättshjälp. Med det anförda förordar lagutskottet att propositionen i nu behandlad del tillstyrks samt att motionerna Ju8 och Ju7 yrkande 7 avstyrks. Genom skuldsaneringslagen (1994:334), som trädde i kraft , har möjligheter öppnats för privatpersoner att under vissa förutsättningar helt eller delvis befrias från en övermäktig skuldbörda. Genom en ändring som trätt i kraft är lagen numera tillämplig även för fysiska personer som är näringsidkare, dock endast om det med hänsyn till näringsverksamhetens ringa omfattning och övriga omständigheter finns särskilda skäl för skuldsanering. I motion Ju6 kritiserar () bl.a. att de föreslagna reglerna i proposition 1996/97:9 inte medger möjlighet till rättshjälp i en angelägenhet som rör skuldsanering (10 § första stycket 3). Enligt motionärens mening är reglerna om skuldsanering så komplicerade att behov av rättshjälp föreligger i många fall. En person som har försatt sig i en skuldtyngd situation och som behöver biträde har knappast möjlighet att stå för kostnaden själv. I motionen yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att reglerna rörande rättshjälp skall utformas enligt de förslag som framförts i motionen. vill för sin del först påpeka att vad som föreslås i propositionen inte innebär någon förändring i förhållande till vad som gäller . I 8 § första stycket 11 anges uttryckligen att allmän rättshjälp inte får beviljas i ett ärende om skuldsanering enligt skuldsaneringslagen. Bestämmelsen infördes i samband med skuldsaneringslagen (prop. 1993/94:123, bet. LU26, rskr. I den då aktuella propositionen (s. 86) anförde dåvarande justitieministern att förslaget till skuldsaneringslag genomgående bygger på principen om gäldenärens egen aktiva medverkan. De råd och anvisningar som gäldenären kan vara i behov av för att upprätta en ansökan om skuldsanering m.m. bör kunna erhållas genom de kommunala instanser som sysslar med budgetrådgivning och liknande.