yttr · GK05SFU1Y · 1997-01-01 00:00:00 — I förhållande till regeringens förslag innebär detta ökade utgifter med för vart och ett av . Enligt motionärerna har barnfamiljerna tvingats svara för en stor del av regeringens budgetsanering. För att mildra effekterna av detta föreslås att flerbarnstillägget återinförs och att barnbidragen höjs. Motionärerna anser vidare att den tidigare ersättningsnivån för den s.k. mamma/pappamånaden bör återinföras. De vill också göra besparingar genom att slopa garantidagarna i föräldraförsäkringen och genom ändrade regler för underhållsstöd. I motion Fi212 yrkande 2 av m.fl. (v) begärs att till utgiftsområde 12 fördelar 36 för , vilket i förhållande till regeringens förslag innebär ökade utgifter med . I yrkande 3 begärs dels att avslår regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna på utgiftsområdet för budgetåren 1998 och 1999, dels ett tillkännagivande om att regeringen inte presenterat ett underlag som gör det möjligt att beräkna vad som är rimliga utgiftsnivåer för budgetåren 1998 och 1999. Motionärerna anser att ersättningsnivån i föräldraförsäkringen bör införas redan fr.o.m. och att den högre ersättningsnivån för den s.k. mamma/pappamånaden bör återinföras. Vidare föreslås att den s.k. semesterlönefaktorn skall beaktas vid beräkning av SGI. Motionärerna föreslår också att alla här i landet bosatta barn skall ha rätt till folkpension i form av barnpension. I motion Fi213 yrkandena 2 och 3 av m.fl. (mp) begärs att till utgiftsområde 12 fördelar mer än vad regeringen föreslagit för och att för budgetåren 1998 och 1999 godkänner en preliminär fördelning som är mindre än vad regeringen föreslagit. I förhållande till regeringens förslag innebär detta en fördelning på utgiftsområdet med 35 311,050, 35 618 respektive . I motionen föreslås att ett höjt beskattat barnbidrag på per barn och månad införs. Motionärerna föreslår också att ersättningen i föräldraförsäkringen skall vara på inkomster upp till 4,2 basbelopp och för inkomstdelar därutöver . Vidare anser motionärerna att taket i föräldraförsäkringen bör sänkas till 6,5 basbelopp. Ersättningen på garantinivån bör öka från till per dag. För att delvis finansiera förslagen till ökad grundtrygghet i föräldraförsäkringen vill motionärerna slopa de med ersättning på garantinivå. Motionärerna vill också införa ett högre grundavdrag i underhållsstödet samt att kostnader för resor i samband med umgänge skall beaktas. I motion Fi214 yrkandena 2 och 3 av m.fl. (kd) begärs att till utgiftsområde 12 fördelar mer än vad regeringen föreslagit för och att för budgetåren 1998 och 1999 godkänner en preliminär fördelning med 1 334 respektive mer än vad regeringen föreslagit. I förhållande till regeringens förslag innebär detta en fördelning på utgiftsområdet med 36 935,050, 37 872 respektive . Motionärerna anser att den 80-procentiga ersättningsnivån i föräldraförsäkringen skall införas . Vidare bör vårdnadsbidraget återinföras och finansieras genom en sänkning av statsbidraget till kommunerna, som kommer att avlastas kostnader för barnomsorg. Motionärerna föreslår också att barnbidraget sänks med och att den besparing som uppkommer i sin helhet skall föras över till den barnrelaterade delen av bostadsbidraget. I motionen föreslås vidare att flerbarnstilläggen återinförs. Enligt motionärerna bör SGI beräknas på snittinkomsten . Utskottet tillstyrker regeringens förslag att för fördela utgifterna så att ramen för utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn bestäms till 35 och att för budgetåren 1998 och 1999 preliminärt fördela utgifterna så att ramen för utgiftsområdet uppgår till 36 respektive 37 . Utskottet avstyrker i denna del bifall till motionerna Fi204 yrkandena 3 och 4, Fi211 yrkandena 3 och 4, Fi212 yrkandena 2 och 3, Fi213 yrkandena 2 och 3 och Fi214 yrkandena 2 och 3. Socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten Till vissa delar redovisas socialförsäkringarna vid sidan av statsbudgeten. Detta gäller försäkringen för allmän tilläggspension (ATP), försäkringen för delpension och arbetsskadeförsäkringen. har fastställt utgiftstaket för staten inklusive socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten för till , för till och för till . Vid fastställandet av utgiftstaket beräknades utgifterna för socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten till för , till för och till I propositionen beräknas utgifterna för socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten till för , till för och till för . För är de beräknade utgifterna lägre än de beräknade utgifterna i den ekonomiska vårpropositionen. Detta förklaras huvudsakligen av att basbeloppet för blir lägre än vad som antogs i vårpropositionen. För budgetåren 1998 och 1999 har de beräknade utgifterna av samma anledning nedjusterats med 37 respektive . Regeringen har vid beräkningarna utgått från att vissa besparingsåtgärder genomförs. Åtgärderna innefattar besparingar inom ATP genom ändrade kriterier för rätt till förtidspension (prop. 1996/97:28), förändrad antagandepoängberäkning och en förkortning av tiden för omställningspension till efterlevande. Ändrade bestämmelser om kriterier för förtidspension och tid för omställningspension bör enligt regeringens förslag träda i kraft . Vad gäller antagandepoängberäkningen avses ändrade bestämmelser träda i kraft . Enligt motion Fi204 yrkandena 3 och 4 av m.fl. (m) bör - med beaktande av under rubriken av motionsyrkanden angiven ändring - utgifterna för området beräknas till för , till för och till för . Motionärerna framhåller att besparingar inom ATP kan göras genom en höjd faktisk pensionsålder. De föreslår också den besparingen att nya delpensioner inte skall beviljas . Besparingar bör också göras inom arbetsskadeförsäkringen. Ett motsvarande yrkande anges i motion Sf254 yrkande 41 av m.fl. (m). I motion Fi211 yrkande 2 (delvis) av m.fl. (fp) anges att utgifterna för området bör beräknas till för , till för och till för . Enligt motion Fi212 yrkande 2 av m.fl (v) bör - med beaktande av under rubriken av motionsyrkanden angiven ändring - för utgifterna för området beräknas till mer än vad regeringen gjort i propositionen. De beräknade utgifterna för detta budgetår blir då . I samma motion yrkande 3 hemställs att regeringens förslag till preliminär fördelning av utgifterna på utgiftsområden för budgetåren 1998 och 1999 avslås. Motionärerna anför att propositionen inte ger något underlag som gör det möjligt att uppskatta vad som är rimliga utgiftsnivåer för stat, socialförsäkringssektor och kommuner under dessa år. De hemställer att detta ges regeringen till känna. Enligt motion Sf253 yrkande 13 av m.fl. (mp) bör för utgifterna för området beräknas till samma belopp som enligt regeringens förslag. För bör emellertid beräknas ytterligare eller och för ytterligare eller . Motionärerna anger att vid beräkningarna för budgetåren 1998 och 1999 hänsyn tagits till den effekt på utgifterna som förslag om höjd miljöskatt ger. Enligt motion Fi214 yrkandena 2 och 3 av m.fl. (kd) bör de av regeringen beräknade utgifterna för området för minskas med och utgifterna således beräknas till . För budgetåren 1998 och 1999 bör de beräknade utgifterna minskas med 3 500 och till respektive . Utskottet har inte något att erinra mot regeringens beräkning av utgifterna för socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten. Utskottet avstyrker i denna del bifall till motionerna Fi204 yrkandena 3 och 4, Sf254 yrkande 41, Fi211 yrkande 2, Fi212 yrkandena 2 och 3, Sf253 yrkande 13 samt Fi214 yrkandena 2 och 3. Allmänt om socialavgifter och särskild löneskatt Socialavgifter erläggs enligt lagen (1981:691) om socialavgifter i form av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Den totala avgiftssumman innevarande år är för arbetsgivare av avgiftsunderlaget, varav sjukförsäkringsavgift . Avgifterna beräknas i princip på lönesumman. En egenföretagare erlägger socialavgifter av avgiftsunderlaget, varav sjukförsäkringsavgift . Avgifterna beräknas i princip på inkomsten av annat förvärvsarbete. På inkomst av passiv näringsverksamhet, som inte är förmånsgrundande, betalas enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster särskild löneskatt som uppgår till . Sådan löneskatt betalas även på lön eller annan ersättning till arbetstagare som vid årets ingång är eller äldre. Enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader skall den som utfäst en tjänstepension betala motsvarande avgift på kostnaden för pensionsutfästelsen. Den som har inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete som är pensionsgrundande erlägger allmänna egenavgifter. Dessa är för pensionsavgift och sjukförsäkringsavgift och beräknas på inkomster som inte överstiger 7,5 basbelopp. Avgifterna är avdragsgilla vid taxeringen. Arbetsgivare skall betala allmän löneavgift av underlaget, dvs. av arbetsgivaren utgiven lön m.m. har beslutat att den allmänna egenavgiften i form av sjukförsäkringsavgift skall höjas och med lika mycket . Vidare har beslutat att sjukförsäkringsavgiften för arbetsgivare skall sänkas (varav avser kompensation för förlängd sjuklöneperiod) och . har också beslutat att egenavgiften till sjukförsäkringen för den som har inkomst av annat förvärvsarbete skall sänkas och med lika mycket . En samtidig höjning av den allmänna löneavgiften respektive har också beslutats av liksom att de särskilda löneskatterna på vissa förvärvsinkomster och på pensionskostnader höjs och (prop. 1995/96:209, bet. 1996/97:SfU4, rskr. 1996/97:22). Proposition 1996/97:21 Regeringen har i proposition 1995/96:222 med förslag bl.a. till vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten förklarat sin avsikt att lämna förslag om nedsättning av socialavgifter fr.o.m. . Enligt vad som angavs i propositionen skall arbetsgivaravgifterna sättas ned på ett underlag om högst på årsbasis och egenavgifterna för egenföretagare med 5 procent-enheter på ett avgiftsunderlag om högst . I propositionen angavs vidare att skattelättnaden till följd av förslaget motsvarade och . I proposition 1996/97:21 har regeringen återkommit med förslag om nedsättning av socialavgifter. Enligt vad som anförs i propositionen är avsikten med en sådan nedsättning att reducera de indirekta lönekostnaderna för att på så sätt stimulera nyanställningar och uppmuntra egenföretagande. Bakgrunden till förslagen är den oacceptabelt höga arbetslösheten och att socialavgifterna utgör en betydande del av lönekostnaderna och därför, inte minst i nystartade företag och vid överväganden om nyanställningar, kan utgöra ett hinder för expansion och ökad sysselsättning. Förslagen riktar sig främst till små och medelstora företag även om lättnaderna i avgifterna kommer samtliga arbetsgivare och egenföretagare till del. Förslaget innebär att arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter skall få göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst . Med arbetsgivare avses därvid även stat och kommun i sin egenskap av arbetsgivare. Om flera arbetsgivare ingår i en koncern skall de i avdragshänseende anses som en arbetsgivare. Vid beräkningen av egenavgifter föreslås att avdrag skall få göras av avgiftsunderlaget, dock högst . Denna avdragsbegränsning föreslås gälla även om räkenskapsåret omfattar än . En företagare som redovisar såväl arbetsgivaravgifter som egenavgifter skall enligt förslaget inte kunna medges högre avdrag från egenavgifterna än att det sammanlagda avdraget från egenavgifterna och arbetsgivaravgifterna uppgår till högst . Vissa särbestämmelser föreslås gälla för handelsbolag. Avdraget skall vid fördelningen av arbetsgivaravgifterna avse arbetsmarknadsavgiften. Avdrag från egenavgifterna skall i angiven ordning avse arbetsmarknadsavgiften och till den del avdraget överstiger denna, sjukförsäkringsavgiften, arbetsskadeavgiften, folkpensionsavgiften, delpensionsavgiften och tilläggspensionsavgiften. Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas beträffande egenavgifter första gången vid taxering. I motion N269 yrkande 17 av m.fl. (m) begärs avslag på förslaget om nedsättning av de sociala avgifterna. Enligt motionärerna är den föreslagna sänkningen alltför begränsad för att ha någon avgörande effekt på sysselsättningen. Sänkningen kan dessutom leda till snedvridningar genom att man strävar efter en uppdelning av en existerande verksamhet på flera företag. Även m.fl. (m) begär i motion Sf254 yrkande 11 (delvis) avslag på förslaget om nedsättning av socialavgifter. I motion Fi16 av Per m.fl. (v) begärs avslag på förslaget i propositionen (yrkandena 1 och 2). I samma motion yrkande 3 begärs förslag om nedsättning av socialavgifter som begränsas till företag med högst 20 anställda, detta för att undvika att stödet kommer större och etablerade företag till del. I yrkande 4 begär motionärerna förslag om minskade egenavgifter för enskilda näringsidkare. De föreslår att egenavgifter inte skall tas ut på resultat . Även i motion Sk370 yrkande 15 av m.fl. (v) föreslås att nedsättningen av socialavgifterna begränsas till företag med högst 20 anställda. I motion Fi15 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om en förändring inom ramen för den föreslagna sänkningen av arbetsgivaravgifterna. Motionärerna framhåller att förslaget kan ge upphov till en snedvridning av konkurrensen beroende på hur verksamheten är organiserad. Inom detaljhandeln råder speciella förhållanden med konsumentkooperationen som består av ett fåtal juridiska personer medan konkurrenten ICA däremot är uppdelad på ett mycket stort antal juridiska personer. I yttrande 1995/96:SfU6y till finansutskottet med anledning av proposition 1995/96:222 har socialförsäkringsutskottet förklarat sig inte ha något att invända mot att socialavgifterna sätts ned fr.o.m. den Utskottet framhöll dock vikten dels av att avgifter används för angivna ändamål, dels av en tydlig redovisning av statens inkomster och utgifter. Arbetslösheten är oacceptabelt hög och utskottet anser att åtgärder som stimulerar nyanställningar och uppmuntrar egenföretagande är angelägna. Socialavgifter utgör, som påpekats i propositionen, en betydande del av lönekostnaderna och kan i vissa fall utgöra ett hinder för expansion och därmed ökad sysselsättning. För att i någon mån undanröja detta hinder anser utskottet att en nedsättning av socialavgifterna är motiverad. Utskottet har därvid beaktat att avdraget från arbetsgivaravgifterna kommer att minska arbetsmarknadsavgiften och att avdraget från egenavgifterna i första hand kommer att avse arbetsmarknadsavgiften men därutöver även andra socialavgifter. Vad gäller frågan om att begränsa avgiftsnedsättningen till företag med färre än 20 anställda konstaterar utskottet att förslaget i propositionen är riktat mot de mindre företagen men att det är utformat så att även övriga företag kommer att få del av avgiftsnedsättningen. Enligt utskottets mening är det främst av administrativa skäl som uttaget av socialavgifter i princip bör vara lika för alla arbetsgivare. Ytterligare insatser för att utveckla småföretagen bör därför om möjligt ske på annat sätt och med andra medel. Vad därefter gäller frågan om att slopa egenavgifterna för enskilda näringsidkare för resultat anser utskottet att en sådan lösning skulle innebära ett större avsteg från principen att socialavgifter skall erläggas för inkomster som är förmånsgrundande i socialförsäkringssystemen. Den skulle också ge betydande marginaleffekter, därtill vid en låg inkomstnivå. I motion Fi15 har uttryckts farhågor om att förslaget om avgiftsnedsättning kan få negativa konsekvenser beroende på det sätt på vilket olika verksamheter är organiserade. Det kan enligt motionärerna leda till att konkurrensen snedvrids. har för utskottet påtalat att förslaget om nedsättning av socialavgifter inte är konkurrensneutralt. Företag med intressegemenskap som består av ett stort antal juridiska personer gynnas kraftigt. Företag med intressegemenskap inom ramen för huvudsakligen en eller ett begränsat antal juridiska personer kommer att missgynnas. Enligt institutet kommer den situationen att uppstå att nedsättningen för - på grund av verksamhetens organisation - begränsas till ett blygsamt belopp medan vissa konkurrenter med annan organisationsstruktur får en nedsättning av socialavgifter med åtskilliga . Med hänsyn till vad som anförts i motion Fi15 anser utskottet att regeringen noga bör följa upp effekterna av förslaget och, om så erfordras för att motverka eventuella konkurrensproblem, överväga förslag till möjliga åtgärder. Utskottet biträder regeringens förslag och avstyrker motionerna N269 yrkande 17, Sf254 yrkande 11 (delvis), Fi16 och Sk370 yrkande 15. Motion Fi15 får anses tillgodosedd med vad utskottet anfört. Särskild löneskatt på vinstandelsmedel Ett stort antal företag har sedan i huvudsak överfört vinstmedel till särskilda stiftelser, s.k. vinstandelsstiftelser. Syftet med överföringarna är bl.a. att de anställda skall få del av företagets vinst och att därigenom känslan av samhörighet med företaget skall öka produktiviteten. I regel beslutar företaget om överföring av vinstmedel i anslutning till att resultatet fastställs. Överföringen sker till en av de anställda eller personalorganisationerna vid företaget bildad stiftelse. Stiftelsen, som är ett från företaget fristående rättssubjekt, förvaltar de överförda medlen (vinstandelsmedlen) för andelsägarnas räkning och placerar dem i regel i värdepapper, ofta i aktier i det företag som lämnat bidraget. Medlen delas sedan ut till de anställda , vanligen efter tre till eller sedan den anställde har pensionerats. En anställds andel i stiftelsens förmögenhet grundas på anställning i det överförande företaget eller . När stiftelsen betalar ut medlen beskattas mottagaren för sin andel i inkomstslaget tjänst. var en arbetsgivare skyldig att erlägga arbetsgivaravgifter i form av andra avgifter än sjukförsäkringsavgift och arbetsskadeavgift för de bidrag som arbetsgivaren lämnade till en vinstandelsstiftelse. Till följd av skattereformen kom även sjukförsäkringsavgift och arbetsskadeavgift att tas ut på bidrag som lämnades . För att stimulera det sparande som vinstandelssystem innebär slopades avgiftsskyldigheten fr.o.m. för bidrag till sådan stiftelse (prop. 1991/92:60, 1991/92:SkU10). Därvid angavs att avgifter inte heller skulle tas ut när de anställda fick sin andel från stiftelsen. I samband med att skattereformen genomfördes gjordes en ändring som innebar att även annan person än arbetsgivaren som utgav vissa förmåner blev avgiftsskyldig (prop. 1989/90:110, 1989/90:SkU30, prop. 1990/91:54, 1990/91:SkU10). Problem uppstod därför i tillämpningen om vad som skulle gälla beträffande ersättning som vinstandelsstiftelse betalade ut fr.o.m. den Genom en lagändring (prop. 1992/93:29, 1992/93:SfU5) slogs fast att avgiftsfriheten gällde för utbetalning från vinstandelsstiftelse fr.o.m. . För avgiftsfrihet fr.o.m. gäller dock att de bidrag som arbetsgivaren lämnat skall ha varit avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår och på likartade villkor tillkomma en betydande del av de anställda. För bidrag från ett fåmansbolag gäller avgiftsfriheten fr.o.m. inte heller ersättning som vinstandelsstiftelsen lämnar till delägare eller till företagsledare som har ett väsentligt inflytande i företaget. Avgiftsfriheten gäller inte heller ersättningar som lämnas till närstående till sådan företagsledare eller delägare. Eftersom avgiftsskyldighet gällde för bidragen skall avgifter aldrig grundas på ersättning från stiftelsen som härrör från bidrag som arbetsgivaren lämnat . Proposition 1996/97:21 I propositionen framhålls att en av grundtankarna bakom skattereformen är att alla typer av förvärvsinkomster skall behandlas likformigt. I de fall inkomsterna grundar rätt till socialförsäkringsförmåner tas socialavgifter ut. Beträffande inkomster som inte grundar rätt till sådana förmåner begränsas uttaget till den särskilda löneskatten som motsvarar skattedelen av socialavgifterna. tas varken socialavgifter eller särskild löneskatt ut på överföringar som görs till vinstandelsstiftelser. De medel som betalas ut från en vinstandelsstiftelse utgör skattepliktig inkomst för mottagaren. Inkomsten grundar sig på en överföring som en arbetsgivare gjort för en anställds räkning. De bidrag som arbetsgivare lämnar till vinstandelsstiftelser bör därför enligt propositionen beläggas med antingen socialavgifter eller särskild löneskatt. Enligt vad som anges i propositionen får de medel som avsätts till en vinst-andelsstiftelse i de flesta fall lyftas av den anställde först efter det att förflutit - - och den anställde uppnått viss ålder, vanligen . Ofta förekommer att utbetalning görs i samband med den anställdes pensionering. Utbetalningen sker periodiskt eller i form av engångsbelopp som avser arbetsprestationer som utförts . Avsättningen betraktas ofta av såväl arbetsgivaren som den anställde som en form av pension. Det finns enligt propositionen således stora likheter mellan överföringar till vinstandelsstiftelser och avsättningar till pension, för vilka det tas ut särskild löneskatt. Vidare är det enligt propositionen svårt att veta hur mycket av utbetalda medel från en vinstandelsstiftelse som har sin grund i den anställdes eget arbete respektive värdestegringen på andelen. I propositionen föreslås därför att särskild löneskatt skall tas ut på bidrag som en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse. Ändringarna föreslås träda i kraft och beräknas ge en inkomstförstärkning om ca . Fyra av partierna (m, fp, c och kd ) motsätter sig i sina respektive motioner förslaget om särskild löneskatt på bidrag som en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse. I motion Fi17 av m.fl. (m, fp och kd) begärs avslag på förslaget om särskild löneskatt på bidrag som arbetsgivare lämnar till vinst-andelsstiftelse. Enligt motionärerna kan bidrag till vinstandelsstiftelse inte jämföras med lön. Bidragen bestäms i efterhand och andelarna binds . I motion N269 yrkande 19 av m.fl. (m) begärs avslag på förslaget om uttag av särskild löneskatt på vinstandelsmedel. Enligt motionärerna är det viktigt att anställda ges möjlighet att få ett ekonomiskt utbyte som är relaterat till graden av framgång i företaget. Även m.fl. (m) begär i motion Sf254 yrkande 11 (delvis) avslag på förslaget. I motion Fi419 yrkande 9 av m.fl. (fp) begärs avslag på förslaget att införa avgifter för andel-i-vinst-system. Motionärerna menar att vinstandelssystem ökar de anställdas arbetsglädje och motivation som det bidrar till att öka förståelsen för näringslivets villkor. m.fl. (c) begär i motion Fi14 avslag på förslaget om särskild löneskatt på vinstandelsmedel. Motionärerna framhåller att bidragen inte kan jämföras med lön. Införandet av särskild löneskatt på sådana bidrag riskerar att avsevärt minska omfattningen av denna positiva företeelse, vilket i sin tur påverkar storleken på den förväntade skatteintäkten. I motion Sk371 yrkande 30 begär m.fl. (kd) avslag på förslaget om en särskild löneskatt på bidrag som en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse. Utskottet delar regeringens bedömning att särskild löneskatt bör tas ut på arbetsgivares bidrag till en vinstandelsstiftelse och biträder därför förslaget. Motionerna Fi17, N269 yrkande 19, Fi419 yrkande 9, Sf254 yrkande 11 (delvis), Fi14 och Sk371 yrkande 30 avstyrks. Utskottet vill fästa finansutskottets uppmärksamhet på det förhållande att förslaget i vissa fall får till följd att arbetsgivaravgifter/särskild löneskatt kommer att tas ut i två led, dvs. såväl på arbetsgivarens bidrag till en vinst-andelsstiftelse som på den ersättning som betalas ut från stiftelsen. Enligt förslaget beläggs arbetsgivares bidrag till en vinstandelsstiftelse i samtliga fall med särskild löneskatt. I fråga om utbetalning från en vinstandelsstiftelse gäller för avgiftsfrihet att vissa villkor är uppfyllda, bl.a. att bidragen till stiftelsen varit avsedda att vara bundna under minst tre kalenderår.