yttr · GK05NU3Y · 1997-01-01 00:00:00 — har berett näringsutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1995/96:226 om hållbar utveckling i landets fjällområden jämte motioner, såvitt propositionen och motionerna rör näringsutskottets beredningsområde. I betänkandet Hållbar utveck-ling i landets fjällområden (SOU 1995:100) lämnade den s.k. Miljövårdsberedningen förslag till vissa miljöstärkande åtgärder. Förslagen berör bl.a. vissa förutsättningar för mineralutvinning och turism i fjällkedjan. I frågan om mineralutvinning i fjällområdena menade beredningen att strängare bestämmelser bör införas i lagstiftningen vad gäller skyddet mot exploateringar. Särskilt avsågs de s.k. obrutna fjällområdena, som definieras i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (den s.k. naturresurslagen). Strängare regler kan åstadkommas bl.a. genom en ändring i minerallagen (1991:45) så att beslut om tillstånd till undersökningsarbete i de aktuella områdena underställs regeringen för prövning i stället för . I de delar av betänkandet som behandlar turismen föreslogs att Turistdelegationen skall ges i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för miljöanpassad tu-rism. Beredningen ansåg också att myndighetens sektorsansvar för miljön bör framgå av instruktionen på ett tydligare sätt. Utgångspunkten för regeringen i proposition 1995/96:226 om hållbar utveckling i landets fjällområden är att statsmakternas överväganden måste präglas av ett ekologiskt, socialt och ekonomiskt perspektiv. De som bor i fjällregionen måste ges möjligheter till arbete, utbildning, trygghet och livs-kvalitet inom ramen för vad naturen tål. Mot denna bakgrund lämnar regeringen förslag - på grundval av Miljövårdsberedningens arbete - till olika åtgärder för att stärka miljöskyddet, särskilt inom de obrutna fjällområdena. behandlar propositionen och motionerna i de delar som tar upp dels frågan om tillämpning av bestämmelser beträffande undersökningsarbete enligt minerallagen, dels åtgärder för att stärka miljöhänsynen i samband med turism inom de aktuella områdena. I propositionen sägs att det finns skäl att för-tydliga kraven på skydd av de obrutna fjällområdena. Hänsyn måste tas till unika bevarandevärden och ett ökande intresse för prospektering inom fjällvärlden. Regeringen hänvisar i propositionen till det uppdrag (dir. 1995:166) som lagts på den s.k. (N 1995:13), under ledning av f.d. landshövding , att utvärde-ra minerallagen. I utvärderingen ingår bl.a. att göra en bedömning av formerna för den statliga prospekteringsverksamheten. I avvaktan på resultatet av utredningens arbete väljer regeringen i propositionen att inte ta ställning till Miljövårdsberedningens förslag att förändra minerallagen. I stället meddelar regeringen sin avsikt att komplettera naturvårdsförordningen (1976:484) med bestämmelser om samråd med i samband med ansökan om undersökningsarbete enligt minerallagen i de obrutna fjällområdena. Regeringen erinrar om att ett samrådsförfarande enligt 20 § naturvårds-lagen (1964:822) innebär att länssty-relsen kan meddela vill-kor om återställningsåtgärder. kan även förbjuda att arbetet påbörjas. I motion 1995/96:Jo32 (mp) välkomnas rege-ringens aviserade komplettering. Motionärerna anser emellertid att åtgärden inte är tillräcklig. De områdesgränser som utpekas i naturresursla-gen borde ses över i syfte att ge större områden skydd mot exploateringar. Med instämmande i Miljövårdsberedningens förslag menar motionärerna att minerallagen bör änd-ras så att undersökningsarbete i obrutna fjällom-råden inte får ske utan regeringens medgivande. Regeringen bör också, anförs det, ge i uppdrag att ta fram för-slag till hur skyddet av fjällområdena kan förbätt-ras så att mineralutvinning där inte kan komma till stånd. I minerallagen (3 kap. 6 §, pkt 3) infördes (prop. 1992/93:238, bet. NU33) hinder mot bedrivande av undersökningsarbete i bl.a. obrutna fjäll-områden. Med hänvisning till naturresurslagens 3 kap. 5 §, i vilken de i sammanhanget aktuella områdena utpekas, föreskrivs att undersökningsarbete ej får äga rum i dessa områden utan medgivande av . Sådant tillstånd kan meddelas om bedömningen görs att områdenas karaktär inte påverkas av undersökningsarbetet. Den samrådsskyldighet som regeringen nu avser att införa, med den angivna förändringen i naturvårdsförordningen, görs med stöd av naturvårdslagen. Enligt denna lag skall samråd ske med för sådana arbetsföretag som kan komma att väsentligt ändra naturmiljön (20 §). I minerallagen finns en allmän hänvisning (1 kap. 7 §) till andra bestämmelser - bl.a. i naturvårdslagen - vilka berör verksamheter som minerallagen reglerar (undersökning och bearbetning av mineralfyndigheter). I naturresurslagen (1 kap. 2 §) sägs att bestämmelserna beträffande t.ex. obrutna fjällområden skall tillämpas enligt vad som är föreskrivet i bl.a. naturvårdslagen. I naturvårdslagen och naturvårdsförordningen finns å andra sidan inte någon uttrycklig hänvisning till att arbetsföretag enligt minerallagen omfattas av bestämmelserna. Avsikten är att denna otydlighet skall rättas till med den aviserade förändringen av naturvårdsförordningen. Dock kommer det inte att framgå av minerallagen, eller mineralförordningen (1992:285), att det föreligger en samrådsskyldighet med , förutom den redan föreskrivna tillståndsplikten, för undersökningsarbete inom de obrutna fjällområdena. Vilken blir då den reella effekten av införande av en samrådsskyldighet i naturvårdsförordningen i förhållande till den befintliga tillståndsprövningen enligt minerallagen med hänsyn till att den prövande instansen är densamma? Enligt vad näringsutskottet erfarit blir skillnaden för den sökande i praktiken inte stor. Det tillståndsförfarande som tillämpas innebär att kan uppställa villkor i samband med bifall till en ansökan, inklusive att föreskriva om t.ex. återställningsåtgärder, i syfte att uppfylla den aktuella bestämmelsen i naturresurslagen (3 kap. 5 §). De villkor som på detta sätt meddelar är emellertid inte preciserade i vare sig minerallagen eller naturresurslagen, utan lämnas i enlighet med den bedömning som den ansvariga gör i det enskilda fallet vad gäller påverkan på om-rådenas karaktär. Ändringen i naturvårdsförordningen innebär att riktlinjer kommer att utarbetas för den prövande instansen, dvs. , avseende vad som skall beaktas i samrådsprocessen. En bestämmelse kommer att införas i förordningen som ger den prövande instansen en handlingsregel om vilka hänsyn som skall tas för att ett tillstånd skall få meddelas. I avlämnade betänkande - Gruvorna och framtiden (SOU 1996:152) - behandlas (s. 114) minerallagens regler om miljöskydd. Utredningen konstaterar att den aktuella paragrafen i minerallagen (3 kap. 6 §) inte innehåller någon redogörelse för vad har att beakta när medgivande skall lämnas. Det är också enligt utredningen oklart om har rätt att meddela villkor för undersökningsarbete. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att minerallagen förtydligas genom att en bestämmelse införs av vilken skall framgå att ett medgivande till undersökningsarbete inom de obrutna fjällområdena skall förenas med de villkor som behövs för att förhindra att påtaglig skada uppkommer för områdets natur- och kulturvärden. Förslagen i betänkandet kommer att remissbehandlas. har inget att erinra mot att det i naturvårdsförordningen införs ett samrådskrav uttryckligen inriktat mot undersökningsarbete i enlighet med minerallagen. Dock vill utskottet peka på att oklarhet kan komma att uppstå för berörda företag vad gäller skillnaden mellan nuvarande tillståndsprövning enligt minerallagen och den samrådsskyldighet som regeringen avser föreskriva i nämnda förordning. I detta sammanhang noterar utskottet de påpekanden som gjort om behovet av att tydliggöra minerallagen beträffande de villkor som kan meddela när tillstånd lämnas till undersökningsarbeten. Utskottet förutsätter att regeringen i beredningen av kommitténs förslag beaktar behovet av att undanröja eventuella oklarheter i denna fråga. Det förslag som framförs i motion 1995/96:Jo32 (mp) om att överföra tillståndsprövningen i ärenden om undersökningsarbete från till regeringen finner utskottet inga bärande motiv för. Den aktuella bedömningen görs bäst på den lokala nivån, och det finns ingen anledning att betvivla att miljöprövningen utförs på samma grannlaga sätt hos som i . Med det sagda avstyrker näringsutskottet nämnda motion såvitt här är i fråga. Turistdelegationen inrättades (prop. 1994/95:177, bet. Delegationen är en myn-dighet med uppgift dels att förbättra samordningen av olika statliga insatser i syfte att stärka turistnäringens utveckling, dels att främja sam-verkan mellan staten, regionala organ, kommuner och näringen. Staten medverkar också i marknadsföringen av som turistland. Ett av staten och näringen gemensamt ägt marknadsföringsbolag, , har bildats för ändamålet. I propositionen meddelar regeringen - i enlighet med Miljövårdsberedningens förslag - att Tur-istdelegationens uppdrag i fortsättningen skall innefatta även frågor om inriktningen av miljöanpassad turism. Regeringen avser också att ändra instruktionen för Turist-delegationen så att myndighetens sektorsansvar för miljön framgår tydligt. Innebörden av det sistnämnda är, anför regeringen, att miljömålet för turist-sektorn skall formuleras så att fjällregionernas speci-fika na-turtillgångar nyttjas på ett hållbart sätt och där-med kan bibehålla sin attraktionskraft som turist-mål. Vidare erinras i propositionen om Turistdelegationens arbete, på uppdrag av regeringen, att ta fram ett handlings-program till stöd för samarbetet på de mest cent-rala områdena av svensk turism. I motion 1995/96:Jo32 (mp) understöds regeringens avsikt att skriva in ett miljömål i instruktionen för Turistdelegationen. I motionen föreslås införande av krav på miljökonsekvensbe-skriv-ningar som redovisar olika tu-ristpro-jekts miljö- och naturpåverkan. Regeringens avsikt att föra in ett miljömål i Turistdelegationens instruktion är otillräcklig, anförs det i motion 1995/96:Jo35 (kds). En regel borde i stället införas om att turistföretag måste redovisa vilka naturhänsyn som skall tas vid utbyggnad och start av nya arrangemang. Motionärerna aktualiserar också förutsättningarna för samisk turism. I motionen påpekas att samisk turism är ett relativt outvecklat område. Möjligheter finns, sägs det, att bygga vidare på det samiska områdets särprägel och utveckla nya företag med inriktning på s.k. eko- och kulturturism, med natur och kulturupplevelser som hu-vud-ingrediens. Vad gäller förslaget om miljökonsekvensbeskrivningar för turistföretags inverkan på natur och miljö gäller enligt naturresurslagen (5 kap. 2 §) att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får före-skriva att det i ärenden som berörs av lagar angivna i 1 kap. 2 § samma lag skall upprättas en miljö-kon-sekvensbe-skrivning. En sådan beskrivning skall möjlig-göra en samlad bedömning av en planerad anlägg-nings, verk-samhets eller åtgärds inverkan på miljön, hälsan och hushåll-ningen med naturresurser. Bland de lagar som utpekas i det nämnda lagrummet återfinns naturvårdslagen. I förordningen (1991:738) om miljökonsekvensbeskrivningar hänvi-sas till bl.a. bestämmelser om miljökonsekvensbe-skrivning i 25 § naturvårdsförordningen. Av denna bestämmelse framgår att ansökningar om undantag, dispens, tillstånd samt anmälan om samråd, vilka sammantaget regleras i ett stort antal bestäm-melser i na-turvårdslagen, skall vara åtföljda av karta, skiss eller ritning samt i den utsträckning som behövs i det en-skilda fallet en miljökonsekvensbeskrivning. I (1987:10) sägs i den del (5 kap. 18 §) som reglerar upprättande av detaljplan och om-rådesbestämmelser, att en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas om detaljplanen medger en användning av mark eller av byggnader eller andra anläggningar som innebär bety-dande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser. Turistdelegationens handlingsprogram, Turismen skapar nya jobb - när alla drar åt samma håll, över-lämnades till regeringen . I programmet iden-tifieras sju delstrategier som skall leda till att de över-gripande målen för verksamheten skall nås. En av dessa strategier - långsiktigt hållbar utveck-ling - utgår ifrån att en god miljö är själva grundför-utsättningen för turismen. Med detta avses en långsiktigt hållbar utveckling inom natur- och kulturmiljö samt social miljö. Turistdelegationen ämnar att initiera sär-skilda handlingsprogram för långsiktigt hållbar ut-veckling i utsatta områden. planerar Turistdelega-tionen också att initiera ett vetenskapligt arbete för utvärde-ring av handlingsprogrammet. Detta arbete skall vara en utgångspunkt för det turistiska hand-lingsprogram som skall tas fram till . Av programdokumentet för hur medel ur skall användas i svenska mål 6-områden avseende framgår att resurserna skall fördelas på fem insatsområden: 1) företagsutveckling, 2) kompetensutveckling, 3) jordbruk, fiske och naturresurser, 4) lokal utveckling, 5) samisk utveckling. Målen för insatsområde 5 - Samisk utveckling - är att ge ökad information om samisk kultur och kulturarv, att ge ökad tillgång till informations-teknik till samerna och att skapa förbättrade, eko-lo-giskt anpassade system för rennäringen. Resurs-erna för insatser inom delområdet Samisk kultur uppgår till ca . Same-tinget och Samefonden skall här svara för den nationella, offentliga medfinansieringen på ca . har inget att invända mot att regeringen kompletterar verksamhetsmålen för Turistdelegationen så att de även innefattar inriktningen på miljöanpassad turism. Utskottet finner det likaledes lämpligt att ändra instruktionen för Turist-delegationen i syfte att tydliggöra myndighetens sektorsansvar för miljön. Av Turistdelegationens handlingsprogram framgår turistnäringens stora sysselsättningspolitiska betydelse. En fördubbling av all turism i motsvarar ca 100 000 nya arbetstillfällen. ser det som angeläget att framhålla turistnäringens stora potential att kunna bidra till en minskning av arbetslösheten. Enligt utskottets bedömning behöver det inte föreligga någon konflikt mellan ambitionen att öka sysselsättningen i näringen och att ta hänsyn till en hållbar, miljöanpassad utveckling i de känsliga områden som är särskilt attraktiva för turismen. Det finns anledning att utgå ifrån att båda målen kan uppnås med lämpligt utformade riktlinjer från statsmakternas sida och en omfattande samverkan mellan statliga, kommunala och privata intressen. Som redovisats i det föregående ställer den befintliga lagstiftningen omfattande krav på att miljökonsekvensbeskrivningar skall upprättas i de fall en anläggning bedöms medföra betydande inverkan på miljön eller hushållningen med naturresurser. Sådana krav inkluderar anläggningar för turiständamål. Utskottets uppfattning är att yrkandet i motion 1995/96:Jo32 (mp) om krav på miljökonsekvensbeskrivningar för turisprojekts miljö- och naturpåverkan redan är tillgodosett i nuvarande regelverk och att ytterligare lagstiftningsåtgärder ej är behövliga. avstyrker därför motion 1995/96: Jo32 (mp) i här berörd del. konstaterar vidare att Turistdelegationen - på uppdrag av regeringen - genomfört ett ambitiöst programarbete för att säkerställa att målen för turismen även innefattar vederbörliga miljöhänsyn. Utskottet noterar också det handlingsprogram som skall utarbetas i syfte att säkerställa turismens bidrag till en hållbar utveckling. Med detta anser utskottet att det som tas upp i motion 1995/96:Jo35 (kds) i denna del blir tillgodosett. Även beträffande utvecklingen av en samisk natur- och kulturturism, vilken berörs i samma motion, menar utskottet att betydande insatser är under genomförande. Den redogörelsen visar att omfattande resurser kommer att ställas till förfogande i syfte att främja den samiska kulturturismen. Med det sagda avstyrker näringsutskottet motion 1995/96:Jo35 (kds) såvitt här är i fråga. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och Skånberg (kd). () anser att den del av näringsutskottets yttrande - under - som börjar med "har" och slutar med "i fråga" bort ha följande lydelse: I enlighet med Miljövårdsberedningens förslag ser näringsutskottet det som angeläget att tillståndsprövningen i ärenden som gäller rätten att påbörja undersökningsarbete i obrutna fjällområden flyttas från till regeringen. Det finns skäl att anta att regeringen på ett bättre sätt än berörd länsstyrelse kan avväga det sysselsättningsmässiga intresset av att ge tillåtelse till brytning i förhållande till de mycket stora och bestående skador som ett sådant ingrepp medför. Utskottet anser också att regeringen bör ge i uppdrag att ta fram förslag till hur skyddet av fjällområdena kan förbättras så att mineralutvinning inte kan komma till stånd i de obrutna fjällområdena. Med det anförda tillstyrker näringsutskottet motion 1995/96:Jo32 (mp) i berörd del. Hållbar utveckling i landets fjällområden