yttr · GK05AU7Y · 1997-01-01 00:00:00 — Incitament skapas för övergångar till sektorer med bättre framtidsmöjligheter. Målet måste vara en finansiering där egenavgifter och företagens arbetsgivaravgifter balanserar inkomster och utgifter över en konjunkturcykel (yrk. Arbetsvillkoret bör överensstämma med tidigare riksdagsbeslut och med förslag (yrk. Innan utskottet kommer till sin bedömning i frågan om den allmänna inriktningen av politiken vill utskottet redovisa vissa delar av propositionens bilaga 3 Avstämning av målet om en halvering av den öppna arbetslösheten . Det gäller bilagans avsnitt 2 Utvecklingen på arbetsmarknaden till och med och avsnitt 4 Bedömning av utvecklingen av tillväxt och sysselsättning fram . Bilagans avsnitt Utvecklingen på arbetsmarknaden till och med präglades den svenska arbetsmarknaden av en hög och stigande sysselsättning och en internationellt sett låg arbetslöshet. Andelen av befolkningen i åldrarna som hade arbete var den högsta i världen. Skillnaden mellan mäns och kvinnors sysselsättningsgrad var endast . Sysselsättningsgraden föll med , från år . Antalet sysselsatta minskade med ca 530 000 personer . Den öppna arbetslösheten steg från till , och antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökade från till av arbetskraften. Dessutom lämnade över 200 000 personer arbetskraften. Minskningen av arbetskraften kan till stor del förklaras av ett ökat antal studerande. /94 förbättrades arbetsmarknadsläget, främst till följd av att deprecieringen av kronan medförde att det svenska kostnadsläget i förhållande till omvärlden blev mycket gynnsamt. Totalt ökade sysselsättningen med 100 000 personer mellan och slutet av . Den konjunkturförsvagning som inträffade internationellt resulterade i fallande sysselsättning. Mellan sista delen av och sista delen av minskade sysselsättningen med ca 35 000 personer. 1997 har sysselsättningen fortsatt att minska. Under lågkonjunkturens inledning minskade sysselsättningen i arbetade timmar och i antal personer i ungefär samma omfattning, men när konjunkturen vände ökade antalet arbetade timmar mycket snabbare än sysselsättningen. har sysselsättningen minskat bland kvinnor och bland män. Mätt i antal personer är sysselsättningminskningen mera likartad för kvinnor och män. Konjunkturnedgången drabbade först manliga sysselsättningsgrenar. Arbetslösheten bland män var som högst . Inledningsvis var kvinnornas arbetslöshet betydligt lägre, men den har ökat allteftersom sysselsättningen inom vård och omsorg minskat. När skillnaden var som störst var kvinnornas arbetslöshet lägre än männens. Arbetslösheten har främst drabbat nytillträdande och yngre arbetskraft. Fördelat efter ålder är den relativa arbetslösheten högst bland de yngsta och lägst i åldern . Arbetslösheten är högre bland personer med kort utbildning än bland högutbildade. Framför allt har högskoleutbildade en lägre andel bland de arbetslösa. Skillnaden mellan grundskoleutbildade och gymnasieutbildade är dock relativt liten. Om man kombinerar ålder och utbildning ser man en kraftig ökning av arbetslösheten i den grupp som är lågutbildad och som var relativt ung när arbetslösheten ökade. Invandrare har drabbats särskilt hårt av arbetslösheten. Bland personer födda utanför var arbetslösheten . Mest bekymmersam är situationen för de utomnordiska medborgarna, vilkas arbetslöshet var . har sysselsättningsgraden minskat från . Den kvardröjande arbetslösheten har medfört att andelen långtidsarbetslösa, dvs. de som varit arbetslösa mer än , stigit från till . Långtidsarbetslösheten är något högre bland män och bland äldre. av de arbetslösa är långtidsarbetslösa. av de inskrivna vid arbetsförmedlingen har en inskrivningstid . I en internationell jämförelse är den svenska långtidsarbetslösheten relativt låg, vilket kan förklaras med att arbetsmarknadsåtgärder prioriterats. Deltagande i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd betraktas som ett avbrott i arbetslösheten. Bilagans avsnitt Bedömning av utvecklingen på arbetsmarknaden fram I detta avsnitt anger regeringen som förutsättning för att arbetslöshetsmålet skall kunna uppnås att lönebildningen fungerar väl och att lönerna inte ökar med . Sysselsättningen väntas falla jämfört med . Produktiviteten väntas stiga kraftigt och medelarbetstiden öka något, vilket fördröjer de positiva effekter på sysselsättningen som uppstår genom ökad tillväxt. Den öppna arbetslösheten väntas dock falla eftersom en allt större del av arbetskraften kommer att delta i utbildning. Den öppna arbetslösheten bedöms därför hamna som årsgenomsnitt. väntas sysselsättningen åter stiga till följd av högre BNP-tillväxt, stagnerande medelarbetstid samt ökade möjligheter för kommunerna att behålla arbetskraft. har utrymme skapats för 340 000 personer att delta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller extraordinär utbildning. Mot denna bakgrund väntas arbetslösheten falla till . Den öppna arbetslösheten kommer att fortsätta att falla även . Förutsättningarna för att den skall ha fallit till är för det första att lönebildningen fungerar väl och för det andra att utbildningssatsningarna fullföljs och får avsedda effekter på arbetsmarknaden. Detsamma gäller de övriga åtgärder med syftet att minska arbetslösheten som har presenterats. Under dessa förutsättningar och med en god ekonomisk tillväxt bedöms den öppna arbetslösheten uppgå till . Utskottet övergår nu till en redovisning av det aktuella arbetsmarknadsläget. AMS månadsstatistik för visar följande. Enligt AMS meddelande om arbetsmarknadsläget var nästan 318 000 personer öppet arbetslösa under månaden, vilket motsvarar av arbetskraften. Det är en minskning , men siffran är högre än då var öppet arbetslösa. Männen har något högre arbetslöshet än kvinnorna, jämfört . Antalet personer som är sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har fortsatt att öka och uppgick till 221 000 personer. Den relativa åtgärdsvolymen var av arbetskraften. Antalet personer i åtgärder har ökat med 7 500 den senaste månaden, men var 16 500 mindre än . Obalansen, dvs. summan av personer som är arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, var fortfarande stor då den omfattade 539 000 personer eller av arbetskraften. Obalanstalet var något högre, , . Under den senaste månaden har obalansen minskat från . Enligt AMS meddelande är de vanligaste åtgärderna arbetslivsutveckling (ALU) med 59 000 personer, arbetsmarknadsutbildning (44 000) och arbetsplatsintroduktion (API) med 42 000 personer. De långtidsarbetslösa, dvs. personer som varit kontinuerligt arbetslösa , eller om personen är , är fler än . Antalet uppgick till 101 000 personer, vilket är en svag minskning . är något fler män än kvinnor långtidsarbetslösa. anmäldes drygt 31 000 lediga platser till arbetsförmedlingen, vilket är något mer än både och . Ökningen av lediga platser kan dock till viss del förklaras av att påskhelgen inföll tidigt . Hälften av de anmälda platserna var tillsvidareanställningar eller vikariat som skulle vara mer än . varslades 3 700 personer om uppsägning. Det var 900 färre än månaden före och 900 färre än . av varslen avsåg tillverkningsindustrin. Utskottets bedömning i fråga om den allmänna inriktningen av politiken Läget på arbetsmarknaden inger fortfarande stor oro. Arbetslösheten är högre än . Den är högre än vad som antogs i budgetpropositionen, och prognoserna såväl för fortsättningen av som för de kommande budgetåren har fått revideras upp. Varslen har dock minskat något jämfört med . Arbetslöshet är ett slöseri med resurser och en olycka för dem som drabbas. Arbetslöshet skapar klyftor och påfrestningar både för enskilda och för samhället. Möjligheterna att i längden upprätthålla välfärd och en god social service och trygghet är beroende av förmågan att upprätthålla en hög sysselsättning. Det är genom arbete som välfärden säkras. Det är därför med tillfredsställelse som utskottet kan konstatera att de offentliga finansernas förbättring har skapat en handlingsfrihet som gör det möjligt för regeringen att lägga fram flera förslag som syftar till att öka sysselsättningen och bekämpa arbetslösheten. delar regeringens uppfattning att en stark och växande svensk ekonomi förutsätter att fler människor sätts i arbete och att deras kompetens höjs genom ett väl fungerande och utbyggt utbildningsväsende. För utskottet står det klart att insatser behövs på en rad områden för att det viktigaste målet - att halvera den öppna arbetslösheten - skall kunna nås. Utskottet välkomnar därför det fempunktsprogram för arbete och utbildning som presenteras i propositionen. Flera av delarna i detta fempunktsprogram har beröring med arbetsmarknadsutskottets beredningsområden. Även , liberalerna, , och anser - om än med olika sätt att formulera saken - att arbetslösheten måste minska och att detta är en prioriterad politisk uppgift. Alla är dock mer eller mindre kritiska till regeringspolitiken som de anser är för passiv, har fel inriktning, förbiser orsakerna till arbetslösheten eller skjuter in sig på fel slags åtgärder. Kritiken går också ut på att regeringsförslagen inte angriper arbetslösheten utan bara innebär att människor förs bort från arbetskraften, "statistikpolitik". Några återkommande teman för kritiken gäller arbetsrätten och villkoren för företagandet i övrigt. Såväl och liberalerna som anser att arbetsrätten måste förändras så att den inte hämmar sysselsättning och tillväxt. Den bör enligt dem också anpassas till dagens arbetsmarknad. vill, som framgått, begränsa regelverket till ett fåtal bindande regler, ge ökade möjligheter till enskilda avtal och som en temporär lösning sätta lagen om anställningsskydd (LAS) ur kraft för nyanställningar. När det gäller arbetsrätten vill arbetsmarknadsutskottet hänvisa till förändringar som beslutade om på grundval av propositionen En arbetsrätt för tillväxt (prop. 1996/97:16, AU4, rskr. Lagändringarna kan enligt utskottet ses som en anpassning till den förändrade arbetsmarknaden. Merparten av förändringarna genomfördes . Med de nya reglerna ökar möjligheterna att anställa för begränsad tid genom en ny anställningsform, "överenskommen visstidsanställning". De nya lagreglerna är utformade så att de särskilt gynnar småföretagen. Även andra förändringar innebär fördelar för de mindre företagen. infördes vissa utökade rättigheter för arbetstagarna. Förslagen i propositionen utgick från att den forskning som har gjorts på området inte ger vid handen att olika anställningsskyddsregler skulle kunna förklara skillnader i arbetslöshetsnivåer mellan olika länder. Enligt propositionen förefaller det dessutom oklart vilken inverkan graden av anställningsskydd har på utvecklingen av produktiviteten. Däremot har anställningsskyddsreglerna tydliga effekter på arbetslöshetens och sysselsättningens variabilitet över en konjunkturcykel, och ökade möjligheter till tidsbegränsade anställningar förstärker sannolikt sysselsättningsexpansionen vid en konjunkturuppgång. Utskottet anser att de genomförda lagändringarna innebär en rimlig avvägning mellan arbetsgivar- och arbetstagarintressen. En möjlighet till ledighet från arbetet för att starta eget företag, vilket aviseras i vårpropositionen, kan också vara ett sätt att stimulera ny- och småföretagande. Självfallet skall en förutsättning vara att det inte är fråga om konkurrerande verksamhet, i sådant fall kan ju arbetsgivaren enligt allmänna arbetsrättsliga principer ha rätt att skilja arbetstagaren från anställningen. Enligt utskottets mening är det inte påkallat att därutöver göra några ändringar av arbetsrätten vare sig av sysselsättningsskäl eller av några andra orsaker. Både regeringen och flera av oppositionspartierna framhåller vikten av en fungerande lönebildning. Vad som skall betraktas som en välfungerande lönebildning och hur den skall åstadkommas har man dock olika uppfattningar om. tycks främst se en mer decentraliserad lönebildning som det avgörande, medan vill koppla lönebildningen och arbetstagarsidans ansvar för den till finansieringen av a-kassan - större finansiellt ansvar skulle skapa återhållsamhet i lönekraven. skjuter in sig på ansvaret för att minska löneklyftorna, som sägs vara inflationsdrivande, och att förhindra lönediskriminering. Utskottet delar regeringens uppfattning att lönerna ökat för mycket i i förhållande till omvärlden, vilket varit till nackdel för sysselsättningen och de arbetslösa, och även för de sysselsatta. Med fortsatt alltför stora löneökningar finns risken att kampen mot massarbetslösheten inte lyckas. Utskottet kan konstatera att regeringen beslutat om direktiv (dir. 1997:66) till en utredning, Ett förstärkt förlikningsmannainstitut, i syfte att förbättra förutsättningarna för en väl fungerande lönebildning. Ett förstärkt förlikningsmannainstitut skall ge ökade möjligheter att främja de övergripande samhällsintressena i avtalsförhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter. Institutet skall ges en aktiv roll både när det gäller lönebildningen i stort och i de enskilda avtalsförhandlingarna. Enligt direktiven är en viktig utgångspunkt att arbetsmarknadens parter också i fortsättningen måste bära huvudansvaret för lönebildningen. Den samlade effekten av förslagen skall ge ett väsentligt bidrag till en stabilisering av lönebildningen. En rejäl sänkning av arbetslösheten med bevarad låg inflation skall möjliggöras. Även möjligheten att i vissa situationer skjuta på varslade konflikter skall övervägas. Utredarens uppdrag omfattas bl.a. av det generella jämställdhetsdirektivet (dir. 1994:124). Arbetet skall redovisas senast vid utgången av . Förslag om vissa organisatoriska frågor m.m. skall redovisas möjligt. Utskottet ser positivt på att denna utredning tillsatts. Det finns inte skäl att föregripa de förslag som blir resultatet av utredningsarbetet. Vad gäller arbetslöshetsförsäkringen och dess samband med lönebildningen kan utskottet konstatera att det förslag om en ny och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring som läggs fram i proposition 107 och behandlas i utskottets betänkande AU13 bl.a. innefattar att arbetslöshetskassornas bidrag till finansieringen av ersättningen - och därmed de enskilda medlemmarnas avgifter - höjs från . Den nuvarande ordningen för finansiering av arbetslöshetsersättningen skall bestå i sina huvuddrag. Utskottet anser att denna ordning har flera fördelar genom sin enkelhet och genom att den inte kräver slutregleringar i efterhand. Statsbidragsberäkningen är enkel. Detsamma gäller för beräkningen av finansieringsavgiften, som baseras på den senaste månadens utbetalningar, vilket innebär att lönenivån inom en kassas verksamhetsområde snabbt får genomslag. En modell av det slag som förordar skulle vara betydligt mer komplicerad. Som utskottet uppfattar förslaget skulle de försäkrades insats, förutom att den skulle ligga på en betydligt högre nivå, skilja sig avsevärt mellan olika kassor och yrkesområden beroende på arbetslöshetsnivån inom kassan. Utskottet kan inte heller se några övervägande fördelar med den modell med en balansering av avgifterna över en konjunkturcykel som förordar. I betänkandet AU13 ställer sig arbetsmarknadsutskottet i huvudsak bakom förslaget om en ny försäkring, däribland ett skärpt arbetsvillkor. Detta ställningstagande innebär att utskottet inte heller ansluter sig till de synpunkter i övrigt på arbetslöshetsförsäkringen som de nu berörda partimotionerna innehåller. Förkortade arbetstider är en väsentlig del i framför allt politik för minskad arbetslöshet. Som framgått anser även att det behövs en arbetstidsförkortning. Utskottet vill i detta hänseende hänvisa till och dess slutbetänkande (SOU 1996:145), som bereds i Regeringskans-liet. Förslag på området är att vänta eller . Mycket kort kan om utredningens resultat sägas att det med utgångspunkt i national-ekonomisk teoretisk forskning inte är möjligt att förorda en generell arbetstidsförkortning i syfte att öka sysselsättningen. De empiriska resultaten är däremot skiftande, och på många håll där arbetstidsförkortningar genomförts visar resultaten på positiva sysselsättningseffekter. Utredningen har därför inte kunnat utesluta att en förkortad arbetstid skulle kunna ge ett bidrag till att minska arbetslösheten. kan nu lika litet som tidigare (1996/97:AU11) dela tro att arbetstidsförkortning är den givna vägen ut ur arbetslösheten. Utskottet anser dock att olika försök med arbetstidsförkortning bör uppmuntras. Det statsfinansiella läget medger dock inte att omfattande resurser satsas på ändamålet, vilket förordas av . vill i övrigt inte föregripa det beredningsarbete som pågår i i fråga om arbetstiderna. Arbetsmarknadspolitiken och de förslag som läggs fram på området behandlas i de följande avsnitten. Med anledning av den mera generella kritik som framförts mot regeringens förslag i vårpropositionen, bl.a. i motion Fi43 yrk. 20, vill utskottet anföra följande. En mer aktiv och flexibel användning av arbetslöshetsförsäkringen bör ses som en möjlighet att bl.a. stärka det lokala inflytandet. Propositionens förslag ligger i linje med den utveckling i riktning mot ökad lokal förankring som bl.a. kommit till uttryck genom den pågående försöksverksamheten med lokal samverkan mot arbetslösheten och som ställt sig bakom (prop. 1995/96:148, AU13, rskr. Som utskottet ser det innebär förslaget också en ökad möjlighet att hävda arbets- och utbildningslinjen framför det passiva kontantstödet. Utskottet vill slutligen framhålla följande. Nettoeffekterna av det saneringsprogram som regeringen genomfört är i stort sett lika för kvinnor och män enligt vad som framgår av finansplanen. Kvinnors och mäns arbetsinkomster och transfereringar efter skatt har minskat med . Männen har i högre grad berörts av skatteåtgärderna, kvinnorna främst av minskade transfereringar. Den höjda ersättningsnivån i arbetslöshetsersättningen till av den tidigare inkomsten, som utskottet tillstyrker i sitt betänkande AU13, bör särskilt gynna kvinnor, som med sina i allmänhet lägre inkomster inte i samma utsträckning som män når upp till "taket" i försäkringen. Flera av regeringens förslag i vårpropositionen bör bidra till att vända den stigande arbetslösheten för kvinnor, bl.a. den satsning som går till den kommunala sektorn. De åtgärder som föreslås bör även kunna bidra till minskad könssegregering och ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Det anförda innebär att utskottet inte kan ställa sig bakom de nu behandlade motionerna, som således avstyrks i motsvarande delar. Utgiftstak för den offentliga sektorn m.m. I detta avsnitt behandlas propositionens avsnitt 5 Utgiftstak för den offentliga sektorn (yrk. 6) och 6 Förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för (yrk. 68) såvitt avser utgiftsområdena 13, 14 och 19 samt partimotionerna Fi42 av m.fl. (m) yrkande 7, Fi43 av m.fl. (fp) yrkandena 5 och 15, Fi44 av m.fl. (v) yrkandena 5, 39 och 40, Fi45 av m.fl. (mp) yrkande 41 samt Fi46 av m.fl. (kd) yrkandena 4 och 26, samtliga i motsvarande delar. De konkreta förslagen på dessa utgiftsområden behandlas i de följande avsnitten 4-6. En sammanfattande bedömning av budgetförslagen på de tre utgiftsområdena återfinns i ett avslutande avsnitt av yttrandet. ligger utgiftstaken kvar på de av tidigare fastställda nivåerna. Däremot presenteras reviderade beräkningar av utgifternas fördelning på utgiftsområden. I propositionen läggs förslag till utgiftstak för och preliminär fördelning på utgiftsområden. Såvitt avser de utgiftsområden som hör till arbetsmarknadsutskottets beredningsområde framgår den preliminära fördelningen och differenser i förhållande till budgetproposition av nedanstående tabell. Preliminär fördelning på utgiftsområden () Utgifts-område Budgetår Differens mot bud-get-prop. 1996 1998 1999 2000 1998 1999 13 40 631 31 670 25 333 +6 165 49 209 50 166 48 820 +2 365 3 602 3 553 3 373 +44 +92 Beräkningen av utgifterna baseras bl.a. på antaganden om öppen arbetslöshet och procent av arbetskraften i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I tabell 5.1 i propositionen kan följande utläsas. 1997 1998 1999 2000 Öppen arbetslöshet1 8,1 (7,7) 7,9 (6,9) 7,1 (6,1) 5,6 (5,8) 4,5 (5,7) Arbetsmarknads-politiska åtgärder1 4,5 (4,9) 4,7 (5,4) 4,7 (5,0) 4,7 (4,3) 4,4 (3,8) 1 Procent av arbetskraften Siffror års budgetproposition anges inom parentes I propositionens avsnitt 6 redovisas de ytterligare medelsbehov utöver gällande statsbudget som kan överblickas och andra frågor som regeringen anser den bör redovisa i propositionen. Om ytterligare framställningar om anslag för innevarande budgetår skulle visa sig ofrånkomliga kommer de att föreläggas i samband med budgetpropositionen . ökar utgifterna totalt med ca i förhållande till budgeterat belopp. Ökningen är ett nettoresultat av både upp- och nedrevideringar av enskilda anslag. Högre utgifter uppkommer främst för arbetslöshetsförsäkringen. Antagandet om öppen arbetslöshet har sedan budgetpropositionen reviderats upp från 6,9 till , vilket medför ökade kostnader med ca . Regeringen ser mot bakgrund av den höga arbetslösheten ingen möjlighet att helt finansiera de ökade utgifterna för arbetslöshetsersättningen inom utgiftsområdet. I tilläggsbudgeten presenteras ett antal förslag på det arbetsmarknadspolitiska området som utskottet återkommer till i det följande. Ett nytt anslag föreslås inrättat inom utgiftsområde 14, A 7 Vissa kostnader för införandet av en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Även på det regionalpolitiska området läggs förslag fram, till vilka utskottet också återkommer. Även satsningarna inom arbetsmarknadsområdet ökar utgifterna. För att finansiera de ökade utgifterna inom ramen för det s.k. fempunktsprogrammet sker indragningar inom bl.a. utgiftsområdena 14 och 19. Från utgiftsområde 14 sker indragning av medel från med och från utgiftsområde 19 med sammanlagt från medel för lokaliseringsbidrag och regionalpolitik. Differenserna i förhållande till budgetproposition på utgiftsområde 13 beror till stor del på att arbetslösheten nu bedöms bli högre. Utgiftsökningarna inom utgiftsområde 14 är framför allt en följd av förslagen i fempunktsprogrammet. och framåt beräknas utgifterna sjunka som andel av BNP, främst genom en gynnsam ekonomisk utveckling med minskande arbetslöshet. De nya och reviderade anslagen framgår av nedanstående tabell () 1997 Förslag till förändring av Ny ram/Ny anslagsnivå ram anslag 13 Ekonomisk trygghet vid ar-betslöshet 36 174 384 5 453 000 41 627 384 A 1 Bidrag till ar-betlöshetsersättning, ramanslag 34 088 334 5 453 000 39 541 334 14 Arbetsmarknad och arbetsliv 52 277 499 -2 116 552 50 160 947 A 2 Arbetsmark-nadspo-litiska åtgär-der, ram-anslag 25 612 727 -2 124 052 23 488 675 A 7 Vissa kostnader för införandet av en allmän och sammanhållen ar-betslös-hets-för-säkring 0 7 500 7 500 19 Regional utjäm-ning och ut-veckling 3 726 021 -6 500 3 719 521 A 1 Regionalpolit-iska åtgärder, ram-anslag 1 453 517 -122 500 1 331 017 A 5 Sysselsättnings-bidrag, ramanslag 200 000 35 000 235 000 A 6 Transportbidrag, ramanslag 303 000 81 000 384 000 Motioner med allmänna synpunkter på utgiftsområden och utgiftsramar anser enligt motion Fi42 att de medel under utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv, anslag A 2, som är att hänföra till aktivitetsstöd (motsvarande) bör överföras till utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. är enligt motion Fi44 kritiskt till konstruktionen med ramar på områden som är hårt regelstyrda och mycket konjunkturberoende, något som partiet anser visas av utgifterna för arbetslöshetsersättningen. Systemet bör omprövas i dessa fall (yrk. anser också att mycket talar för att anslaget för arbetslös-hets-ersättning inom utgiftsområde 13 bör föras över till utgiftsområde 14 samt att ett anslag för omställningskostnader införs. Ett sådant system innebär en förenkling och större flexibilitet under budgetåret. Detta bör beaktas års budget (yrk. Utskottet vill med anledning av dessa motionssynpunkter anföra följande.