yttr · GK05KU8Y · 1997-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av detta perspektiv kan man diskutera det lämpliga i det "tak" för antalet ledamöter om 700 personer som har föreslagits inför regeringskonferensen bl.a. av och av en majoritet i reflektionsgruppen. Utskottet vill framhålla att ett stort antal ledamöter inte behöver innebära att ett parlament inte fungerar. Av väl så stor vikt som ledamots-antalet kan vara att arbetet organiseras effektivt. måste konstateras att ett ledamotsantal som överstiger 700 kan komma att medföra mycket stora problem för parlamentets möjligheter att arbeta och fungera, och dessa problem kommer att accentueras av att antalet representerade nationer och språkgrupper ökar. Frågan bör givetvis noga övervägas under den förestående regeringskonferensen med syftet att komma fram till en fungerande princip. Antalet lagstiftningsförfaranden minskas i huvudsak till tre: medbeslutande, rådfrågning och samtycke. Samarbetsförfarandet, som alltså i princip avskaffas, behålls dock för EMU-området. Samtyckesförfarandet begränsas till anslutnings- och associeringsavtal. Medbeslutandeförfarandet rationaliseras, och parlamentet jämställs med rådet. Tillämpningsområdet för medbeslutandeförfarandet utvidgas. De kriterier som skall användas för utvidgningen har dock inte fastställts. I fördraget införs en föreskrift att parlamentet skall godkänna nomineringen av kommissionens ordförande. Avsikten är att förstärka parlamentets politiska roll. En övre gräns för antalet ledamöter fastställs till 700 för . Detta står i överensstämmelse med vad parlamentet föreslagit. Ingen information föreligger om att förhandlingsläget skulle ha förändrats efter framläggandet av det irländska ordförandeskapets fördragsutkast. pekar i motion U14 på att huvuduppgiften för konferensen är att möjliggöra en utvidgning av EU. Detta kräver en vilja att driva på nödvändiga förändringar i systemet för beslutsfattande. Bland de förändringar som kan behöva diskuteras är antalet ledamöter i och fördelningen av antalet ledamöter mellan medlemsländerna. Vidare framhålls att en förstärkning av parlamentets befogenheter på ministerrådets bekostnad - tillsammans med en ökad roll för de nationella parlamenten i formandet av den nationella EU-politiken - skulle öka legitimiteten i de fattade besluten. Dessa är enligt viktiga frågor även om de inte är avgörande för nya länders möjligheter att bli medlemmar (yrkande 5 delvis). Enligt i motion U515 vilar EU:s demokratiska legitimitet på att tillförsäkras större möjligheter att delta i den gemensamma lagstiftningsprocessen samt på medborgarnas engagemang i europeisk politik. I den lagstiftande processen måste därför parlamentets roll stärkas för att göra denna institution mera jämställd med rådet (yrkande 10). De nuvarande lagstiftande procedurerna måste reduceras och förenklas (yrkande 11). Även i mellanstatliga frågor bör parlamentet delta närmare. Ändringar i fördragstexten skall dock inte kräva parlamentets godkännande. Enligt bör också motarbeta en övre gräns för antalet ledamöter i (yrkande 12). Parlamentet måste även ha en sådan utformning att även de mindre ländernas politiska "landskap" har fullgod representation. I följdmotion U15 till skrivelsen hänvisar till den syn på hur institutionerna bör reformeras som redovisas i motion U515 (se ovan). Partiet aktualiserar i följdmotionen några av de frågor som man anser vara speciellt viktiga. Dit hör frågan om fullgod representation i parlamentet även för de mindre länderna och ökad jämställdhet för parlamentet med rådet i lagstiftningsprocessen (yrkande 5 delvis). Enligt motion U516 av () präglas av kaotiska förhållanden. Det är mycket svårt för parlamentarikerna att ha läget under kontroll på grund av administrativa brister och dålig struktur i plenar-arbetet. Det finns enligt motionären stora möjligheter att minska kostnaderna genom effektivisering av administration och byråkrati samt förbättrade reseersättningsbestämmelser. Regeringen bör alltså verka för att reformeras och effektiviseras (yrkande 12). Utskottet kan konstatera att regeringskonferensens förhandlingar om ställning har lett fram till resultat som stämmer väl överens med de svenska målsättningarna om en fortsatt betydelsefull roll för parlamentet i beslutsprocessen och en förenkling och effektivisering av dess medverkan i denna process. I det irländska fördragsutkastet fastslås att ett starkt Europaparlament är en grundläggande del av en demokratisk union. befogenheter bör därför befästas när det gäller både dess politiska och lagstiftande verksamhet. Antalet lagstiftningsförfaranden minskar i huvudsak till tre: medbeslutande, rådfrågning och samtycke. Medbeslutandeförfarandet rationaliseras och parlamentet jämställs med rådet. Utskottet anser det tillfredsställande att dessa förslag har tagits fram och fått ett brett stöd i regeringskonferensen. Därmed bör motionerna U14 yrkande 5 (delvis) från och U15 yrkande 5 (delvis) samt U515 yrkandena 10 och 11 från anses tillgodosedda. När det gäller antalet ledamöter i uttalades i riksdagsbeslutet med anledning av regeringens skrivelse om regeringskonferensen att det är viktigt att de små staternas befolkning representeras så att den nationella politiska situationen återspeglas så långt som möjligt. Mot denna bakgrund ifrågasattes det lämpliga i att sätta ett tak på 700 personer, som bl.a. föreslagits av och av en majoritet i reflektionsgruppen. Av väl så stor vikt som ledamotsantalet var enligt att arbetet organiseras effektivt. I det irländska utkastet föreslås nu att i överensstämmelse med uppfattning en övre gräns fastställs till 700 ledamöter. Utskottet vill inte motsätta sig ett tak på omkring 700 ledamöter under förutsättning av att det vid fördelningen av platserna fortfarande på lämpligt sätt tas hänsyn till folkmängden, som det garanteras att de stater som har lägst folkmängd blir adekvat representerade. Enligt motion U516 yrkande 12 av () bör regeringen verka för att reformeras. Då denna fråga behandlades förklarade utskottet att det ansåg det angeläget att arbetsformer är så goda som möjligt. Arbetsformerna kunde enligt utskottet säkerligen ses över i många avseenden. Utskottet ansåg emellertid att detta i första hand var en fråga för parlamentet självt och ville inte inför regeringskonferensen föreslå något uppdrag till regeringen i denna fråga. Utskottet vidhåller denna ståndpunkt och föreslår att motionen avstyrks. Rådets arbetsformer bör ses över i syfte att bringa bättre ordning och klarhet i mötes- och beslutsprocedurer. Enklare och färre beslutsprocedurer bör eftersträvas. På vissa områden kan ökad tillämpning av beslut med kvalificerad majoritet övervägas. I fråga om röstviktningen, som kan komma att bli en viktig fråga, inte minst i utvidgningsperspektivet, är det av stor vikt för att vårt inflytande inte minskar och att balansen mellan stora och små medlemsländer inte heller undermineras. bör hävda att medlemsstaternas samarbete i kommissionen, rådet och domstolen i största möjliga utsträckning skall bygga på principen om likvärdig representation. Principen om roterande ordförandeskap bör behållas men bör vara berett att överväga alternativa modeller, exempelvis ett lagordförandeskap bestående av flera länder för att dela på den samlade arbetsbördan och ge bättre kontinuitet. I fråga om röstviktningen uttalade följande. En förutsättning för att ordningen med majoritetsbeslut i så stor utsträckning kan accepteras är att de små staterna får förhållandevis stort genomslag i röstviktningen. måste inses risken att stora och folkrika medlemsländer får svårt att respektera en ordning där en stor majoritet av unionens medborgare har en minoritet av rösterna i den beslutande församlingen. I sammanhanget bör dock hållas i minnet att intressegemenskap inte alltid föreligger mellan mindre stater å ena sidan och större stater å den andra. En avvägning av de intressen som röstviktningen har att tillgodose är således inte lätt att göra. Regeringen uttalar att det är av stor vikt för att vårt inflytande inte minskar och att balansen mellan stora och små medlemsländer inte får undermineras. Utskottet delar denna uppfattning. Fördragsutkastet innefattade inget förslag på detta område. När det gäller kvalificerad majoritet har alla länder utom i utvidgningsperspektivet förklarat sig redo att överväga en mer utsträckt användning. Utrymmet är dock i viss mån begränsat. Det råder enighet om att vissa frågor med nödvändighet måste beslutas enhälligt även i fortsättningen. Det gäller t.ex. konstitutionella frågor, undantag från regler om den inre marknaden och beslut som har en direkt inverkan på medlemsstaternas utgifts- eller inkomstbudgetar. Den svenska inställningen är att ett antal frågor kan föras över till beslutsfattande med kvalificerad majoritet. På vissa områden som t.ex. skatter bör beslut fortsatt fattas med enhällighet. Här råder delade meningar mellan medlemsstaterna. I fråga om röstviktningen har , , , och pekat på att det i takt med utvidgningen med en rad mindre medlemsländer har skett en gradvis förskjutning i förhållandet mellan andelen röster som står bakom en kvalificerad majoritet och den befolkningsandel som majoriteten representerar. Bland dessa länder har särskilt och gjort sig till talesmän för en ändring av röstviktningen, medan också är öppet för (och förmodligen föredrar) en lösning med dubbel majoritet. Bland de övriga medlemsländerna är det en utbredd motvilja mot ändring av röstviktningen, medan det förefaller vara större flexibilitet om man baserar resonemangen på en modell med dubbel majoritet. anser att den nuvarande röstviktningen innebär en balans mellan å ena sidan kriteriet suveräna stater och å andra sidan befolkningskriteriet. har pläderat för en extrapolering av dagens system men deltagit i diskussionerna om alternativa system. Rådets beslutsformer tas upp i ett par motioner. I följdmotionen U14 framhåller att det blir ohanterligt i en union med 25-30 medlemmar att bibehålla en så pass omfattande vetorätt som den nuvarande. Enligt bör vetorätten inskränkas till ett fåtal av de områden som EU har att besluta om (yrkande 5 delvis). Även argumenterar i motion U515 för att fler beslut skall fattas med kvalificerad majoritet (yrkande 17). Detta är nödvändigt för att unionen skall fungera med ett utökat medlemsantal. Fördragsändringar, utvidgningar med nya medlemmar, ökning av de egna ekonomiska åtagandena samt frågor som påverkar medlemsländernas vitala säkerhetspolitiska intressen skall dock även i fortsättningen beslutas enhälligt. Även röstviktningen tas upp av och . anser i motion U14 att bör förändras så att bakom besluten skall stå inte bara den majoritet av rösterna i ministerrådet som föreskrivs för de olika typerna av ärenden utan också länder som representerar en majoritet av unionens befolkning. En sådan förändring skulle innebära ett bibehållande av de olika ländernas nuvarande röstetal, som starkt gynnar de mindre länderna, men skulle skapa en garanti för att bindande beslut i ministerrådet har bakom sig länder som representerar ett flertal av befolkningen. Den hittillsvarande utvecklingen under konferensen har inte gett anledning att ändra sin uppfattning om att ett införande av principen om dubbla majoriteter skulle underlätta upptagandet av nya medlemmar (yrkande 5 delvis). Enligt i motion U515 skall de mindre ländernas relativt starka ställning i rådet bibehållas (yrkande 15). Ett välfungerande EU förutsätter att även de mindre länderna finner det värt att bidra med kreativa lösningar på gemensamma problem och att dessa länders medborgare upplever delaktighet i europeisk politik. Det är därför en angelägen uppgift för att föra fram krav på att nuvarande proportion när det gäller viktningen av röster i rådet bevaras. Även i följdmotionen U15 framhåller att det är viktigt att de mindre länderna även i fortsättningen får förutsättningar för att kunna utöva ett inflytande. Nya röstviktningar som sker till följd av utvidgningar får inte innebära att de stora länderna får en större tyngd på bekostnad av de mindre (yrkande 5 delvis). Enligt i motion U515 skall ordförandeskapet i rådet vara (yrkande 16). Detta är nödvändigt om man vill öka kontinuiteten och effektiviteten i rådets arbete. I övrigt skall reglerna om rotation på ordförandeposten vara oförändrade. Inför en kommande utvidgning av Europeiska unionen framstår de frågor som hänger samman med rådets beslutsregler som några av regeringskonferensens viktigaste och svåraste. Det handlar om en besvärlig avvägning mellan effektivitetssynpunkter och hänsynstagande till medlemsstaternas, inte minst de mindre ländernas, nationella intressen. En viss koppling torde också finnas till diskussionerna om flexibel integration (se nedan). Några förslag till fördragsändringar har ännu inte lagts fram av ordförandeskapet. I förhandlingarna har det stora flertalet medlemsstater ställt sig bakom tanken på en försiktig utvidgning av området för beslut med kvalificerad majoritet. Det råder dock enighet om att ställningstagandena i vissa centrala frågor alltjämst måste ske med enhällighet. I röstviktningsfrågan finns bland de större medlemsstaterna ett naturligt intresse av att lägga större tyngdpunkt på befolkningskriteriet. De mindre staterna är av lika naturliga skäl ovilliga att gå med på en omviktning av rösterna. De är däremot mer öppna för en diskussion av alternativet dubbel majoritet, dvs. en ordning där majoritetsreglerna inte bara skall avse rösterna i rådet utan också antalet invånare i de länder som står bakom beslutet. De svenska utgångspunkterna för förhandlingarna i dessa frågor bör alltjämt vara giltiga. En ökad tillämpning av beslut med kvalificerad majoritet på vissa områden bör således kunna övervägas. I fråga om röstviktningen är det viktigt att vårt inflytande inte minskar och att balansen mellan stora och små medlemsstater inte undermineras. I utvidgningsperspektivet bör därför i första hand verka för en extrapolering av dagens system men ha en viss beredskap för en diskussion om dubbel majoritet och om en omviktning av rösterna. Med det anförda bör motionerna U14 yrkande 5 (delvis) av och U15 yrkande 5 (delvis) och U515 yrkandena 15 och 17 av vara tillgodosedda. Frågan om en förlängning av ordförandeperioden till som tas upp av i motion U515 yrkande 16 saknar enligt utskottets mening aktualitet i förhandlingarna. Motionen bör inte föranleda någon åtgärd från sida. Kommissionen bör vara handlingskraftig och effektiv, och åtgärder för att höja effektiviteten inom kommissionen bör stödjas. Ökad effektivitet skulle kunna uppnås genom att kommissionen ges initiativrätt också på de områden där kommissionen saknar sådan rätt. Kommissionens roll kan ytterligare förstärkas om den får i uppdrag att övervaka efterlevnaden av de överenskommelser som träffas inom ramen för det rättsliga och inrikes samarbetet. Rätten för varje medlemsstat att nominera en kommissionär bör behållas, och om en begränsning av det totala antalet kommissionärer är önskvärd, kan det lättast åstadkommas genom att ingen medlemsstat får rätt att utse mer än en medlem i kommissionen. Fördragsutkastet innefattade inget förslag på detta område. När det gäller kommissionens sammansättning anser , , , och att det är nödvändigt att inför utvidgningen sätta ett tak för antalet kommissionärer. Övriga medlemsstater har med varierande grad av bestämdhet uttalat att det finns behov av minst en ledamot från varje land i kommissionen. Ordförandeskapet förefaller i första hand vilja koncentrera uppmärksamheten till åtgärder som kan förbättra kommissionens interna organisation även om antalet kommissionärer ökar. anser att varje land även i fortsättningen skall ha rätten att nominera en kommissionär. För att tillgodose utvidgningens behov är den lämpligaste lösningen på kort sikt att de stora länderna bara får nominera en kommissionär. Den svenska inställningen är dock öppen för att se närmare på kommissionens interna organisation. anser i motion U515 att ordföranden i kommissionen skall utses av (yrkande 18). Detta bör ske efter samråd med . Formellt bör kommissionens ordförande antas efter en förtroendeomröstning i . Kommissionens övriga ledamöter utses sedan av medlemsländerna. De skall godkännas av parlamentet (yrkande 19). Varje medlemsland skall vara representerat i kommissionen (yrkande 20). Det sistnämnda förslaget upprepas också i följdmotionen U15 (yrkande 5 delvis). Som framhålls i de svenska utgångspunkterna inför regeringskonferensen är det viktigt att kommissionen är handlingskraftig och effektiv. Detta skulle möjligen tala för en begränsning av antalet kommissionärer. är det betydelsefullt bl.a. för förankringen hos allmänheten av kommissionens arbete att en företrädare från varje medlemsland finns i kommissionen. Detta är också den inställning som den gett bestämt uttryck för i förhandlingarna. Utskottet delar denna uppfattning. Därmed tillgodoses motionerna U15 yrkande 5 (delvis) och U515 yrkande 20 från . Som framgick ovan föreligger förslag om att i fortsättningen skall godkänna den person som medlemsstaterna nominerat som kommissionens ordförande. Någon annan ändring av tillsättningsproceduren har, såvitt bekant, inte föreslagits. Den föreslagna ändringen tillsammans med den redan gällande ordningen att skall godkänna den föreslagna kommissionen uppfyller enligt utskottet parlamentets berättigade krav på inflytande över tillsättningen av kommissionen. Förslagen i motion U515 yrkandena 18 och 19 från som går i denna riktning är därmed tillgodosedda. Domstolen är en garant för likabehandling, och en fortsatt stark och oberoende domstol är därför ett svenskt intresse. Principen om en domare från varje medlemsland bör upprätthållas. bör acceptera att domstolen tilldelas en roll som både tvistlösare och uttolkare av konventioner som medlemsstaterna ingår på det rättsliga och polisiära samarbetsområdet. Frågan måste dock bedömas från fall till fall med hänsyn till det sakliga innehållet i varje konvention. bör främja förändringar som gör att domstolen kan meddela sina avgöranden snabbare än . Bred enighet finns om att antalet domare bör ökas i takt med att unionen utvidgas. Generaladvokaterna föreslås delta vid utnämningen av domstolens ordförande. Rådets möjlighet att på domstolens begäran göra ändringar i bestämmelserna i domstolens stadga föreslås öka. anser i motion U515 att starka position måste bibehållas (yrkande 14). Tack vare den präglas EU av fasta rättsliga principer. Domarna bör utses av medlemsländernas regeringar efter det att har uttryckt sin åsikt om utnämningsförslagen. I följdmotionen U15 anförs att starka position måste befästas och att det är önskvärt att den får behörighet för så stor del av den gemensamma lagstiftningen som möjligt (yrkande 5 delvis). Enligt motion Jo794 av m.fl. (v) bör bevisföringen i miljöärenden vara omvänd så att ett land anmäler till kommissionen att man vill genomföra hårdare krav. Kommissionen har på sig att invända mot de hårdare kraven och måste gå till domstolen för att förhindra dem (yrkande 7). skall behandla frågan utifrån dess miljö- och konsumentaspekt, inte utifrån varornas rörlighet. För att detta skall fungera krävs enligt motionen att domstolen förstärks med en kompetent miljöinstans (yrkande 8). Förslaget att införa en miljöinstans behandlades i 1995/96:KU5y. Utskottet framhöll att frågor om ändringar i EG-rätten i detta syfte bör behandlas i anslutning till de materiella bestämmelserna om varurörlighet och inte som en fråga om domstolens handlingsutrymme. Domstolen har att tillämpa den rätt om bl.a. varors fria rörlighet som i behörig ordning beslutas inom EG. Frågor om innehållet i denna rätt ligger inte inom utskottets beredningsområde. Utskottet fann därför inte skäl att förespråka en så genomgripande förändring av domstolens sammansättning och uppgifter som införande av en ämnesinstans för ett visst sakområde skulle innebära. Utskottet anser att den svenska utgångspunkten alltjämt skall vara en fortsatt stark och oberoende domstol. Detta innebär att i princip har en positiv inställning till en utsträckning av domstolens behörighet på vissa områden. Motionerna U515 yrkande 14 och U15 yrkande 5 (delvis) från är därmed tillgodosedda. Utskottet motsätter sig liksom tidigare förslaget i motion Jo794 av m.fl. (v) att i miljöärenden införa en omvänd bevisföring (yrkande 7) och inrätta en särskild miljöinstans (yrkande 8). Motiveringen är densamma som tidigare och framgår ovan. bör verka för att Revisionsrätten förblir stark och att de nuvarande reglerna för Revisionsrättens verksamhet i fördraget ses över och förtydligas för att säkerställa att rätten ges erforderliga befogenheter för att kunna uppfylla sin granskningsuppgift enligt fördraget. Nuvarande regler bör kompletteras så att Revisionsrätten ges rätt att inhämta upplysningar från samtliga organ som förvaltar gemenskapsmedel. bör vara berett att överväga en sådan ordning som ger Revisionsrätten rätt att väcka talan vid domstolen i fall där den har förvägrats uppgifter som den bedömer att den bör ha tillgång till enligt fördraget. Det gäller sådana fall då det handlar om att säkerställa att Revisionsrätten har tillgång till det granskningsmaterial som den anser vara erforderligt för att utföra sina skyldigheter på revisionsområdet. Ordförandeskapet föreslår att Revisionsrätten ges rätt att väcka talan inför domstolen för att ta till vara sina rättigheter (art. 173 tredje stycket). Frågan om Revisionsrätten skall tillåtas revidera gemenskapens samtliga inkomster och utgifter - oavsett förvaltande organ - studeras ytterligare. Inget nytt har inrapporterats i förhållande till det irländska fördragsutkastet. Utskottet noterar med tillfredsställelse att förslagen beträffande Revisionsrätten står i god överensstämmelse med de svenska utgångspunkterna för förhandlingarna. ansåg att ställning bör övervägas. Frågan om regionernas inflytande bör för svensk del i första hand lösas nationellt. föreslås få en större administrativ autonomi. Inget nytt har inrapporterats i förhållande till det irländska fördragsutkastet. anser i motion U515 att EU:s regionala och lokala organ är ett uttryck för kulturella, ekonomiska och politiska mångfald. bör därför ges ett ökat inflytande i frågor som rör dess intresseområden. Kommitténs sekretariat och budget bör inte vara delade med Ekonomiska och sociala kommittén (yrkande 21). betänkanden skall delges , som också bör få möjlighet att rådfråga på eget initiativ (yrkande 22). En förstärkning av ställning är inget primärt svenskt intresse. Utskottet anser liksom föregående år att frågan om regionernas inflytande i första hand bör lösas nationellt. Utskottet anser att motion U515 yrkandena 21 och 22 från bör avstyrkas. De nationella parlamentens roll i beslutsprocessen bör stärkas eftersom denna roll är av fundamental betydelse för EU-samarbetets demokratiska legitimitet. Beslut som rör hur varje land utformar sin procedur för samråd/information mellan regering och parlament bör även fortsättningsvis fattas på nationell nivå. Det är dock av stor vikt att unionen arbetar på ett sätt som underlättar informations- och samrådsförfarandet mellan medlemsstaternas regeringar och parlament, och i samband med regeringskonferensen bör åtgärder övervägas som underlättar de nationella parlamentens roll i beslutsprocessen. De bör ges förbättrade möjligheter att påverka arbetet i EU, framför allt genom att de ges ökad tid att pröva de frågor och ställningstaganden som föreläggs dem. Ordförandeskapet framhåller att de nationella parlamentens granskande roll när det gäller unionens verksamhet i huvudsak är en uppgift för varje medlemsstats inre konstitutionella organisation. Förbättringar bör dock göras på unionsnivå för att underlätta för de nationella parlamenten att utföra sin uppgift. Ett nytt protokoll föreslås för detta.