sou · GKB340 · 1997-01-01 00:00:00 — De regelverk som aktualiseras på förvaltningsområdet kan i grova drag delas in i organisatoriska regler, kompetensregler, materiella regler och för- faranderegler. Mina förslag begränsas till reglerna om förfarandet vid för- valtningsmyndigheternas handläggning av ärenden och domstolarnas hand- läggning av förvaltningsärenden. har ett omfattande arbete bedr ivits för att åstadkomma enhetliga sådana regler. Den nuvarande förvaltningslagen är ett resultat av detta arbete. Dessutom har ett stort antal specialförfattningar setts över i syfte att införa enhetliga rutiner. Trots dessa strävanden uppvisar emellertid den förvaltningsrä ttsliga regleringen en splittrad bild. Detta beror bl.a. på förvaltningsverksamhetens skiftande innehåll och regleringens uppdelning på olika lagar, som har tillkommit su ccessivt för olika förvaltningsgrenar. Det förvaltningsrä ttsliga fö rfattningsmaterialet är alltså synnerligen omfattande och uppdelat på en mängd författningar. 2När elektronisk dokumenthantering införs behöver vissa av dessa regler anpassas till den nya miljön. Det är knappast möjligt att inom ramen för mitt uppdrag göra en fullständig genomgång av alla fö rfaranderegler, som eller kan komma att behöva IT-anpassas. Jag har därför utgått från FL och vissa andra författningar som är grundläggande för förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden eller som kan ses som typfall vid en övergång till genomgången syftar därför till att undersöka bl.a. om de anpassningar av förfarandereglerna, som behövs vid en övergång till säkra rutiner för elektronisk dokumenthantering, kan genomföras utan ändringar i varje författning som innehåller regler för traditionell dokumenthantering. Härvid aktualiseras främst bestä mmelser där fråga uppko mmer om bestämmelsen skall anses innefatta ett krav på underskrifter eller annars på en användning av fysiska originalexemplar. Frågan uppko mmer i anknyt- ning till bl.a. begreppen "skriftlig" och "handling"4, och krav i fö rfattningar på att handlingar skall vara undertecknade eller "egenhändigt under- tecknade". Det är ett stort antal författningar på förvaltningsområdet som innehåller den berörda kategorin av begrepp och som reglerar fö rfarandet vid handläggningen av ärenden (jfr 3 § FL). 2Se vidare , Allmän förvaltningsrätt, 17 u., s. 22. 3Jag har vidare sökt bilda mig en uppfattning på detaljnivå om rättsfrågornas omfattning och art genom att söka i Rätt sdatasystemet med sådana nyckelord som erfarenhetsmässigt för med sig komplikationer i IT-miljön. handlingsbegreppet, se SOU 1992:110 s. 461 f. och den i rättspraxis behandlade frågan när ett telefaxmeddelande anses inkommet. Att ersätta undertecknade handlingar 93 5.3Vissa begrepp i FL Jag har i avsnitt 2.8 föreslagit att det i FL skall föras in definitioner av elektronisk handling, digitalt dokument, digital signatur och digital stämpel. Frågan är om begreppsanvä ndningen i övrigt i FL hindrar sådan elektronisk dokumenthantering som jag förordar. Vad först beträffar begreppet "ha ndling" (se 10, 15, 25 och 27 §§ FL), framgår av mot ivuttalanden att regleringen av inkommande handlingar innefattar också fjärrskriftsmeddelanden. 5Av lagmotiven framgår vidare att FL skall tillämpas också i fråga om ärendeha ndläggning som sker med hjälp av ADB.6 Begreppet "handling" innefattar alltså även elektroniska handlingar. Sådana uttryck som "anteckna" (15 och 19 §§), "det som har tillförts ärendet" (16 §), "skrivelse" (24, 25 och 30) och "skrivfel" (26 §), bör på motsvarande sätt förstås så att också IT-rutiner innefattas. Detsamma bör gälla för vissa unde rrättelser (17 § andra stycket och 21 § tredje stycket FL), som får ske (muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller) på något annat sätt". Utöver möjligheten att begära bek räftelse e nligt 10 § tredje stycket FL uppställs inget krav på "underskrift". Som framgått ovan förordar jag att rätten att kräva bekräftelse i form av en i or iginal undertecknad pappers- urkund skall omfatta även elektroniska handlingar. Slutligen aktualiseras frågan huruvida föreskrifterna om att underrättelse om beslut skall ske "skriftligt" om parten begär det (21 § FL), och att beslut överklagas "skriftligt" (23 § FL), skall anses innebära att elektroniska rutiner är uteslutna. Till att börja med utesluter kravet på skriftlighet naturligtvis muntliga rutiner. Vidare sägs ofta, både i och utom- lands, att krav på "skriftlig"/"written" form i princip utesluter elektroniska handlingar. Närmare studier har emellertid visat att begreppet "skriftlig" i svenska författningar när det ansetts lämpligt har tolkats så att även elektroniska rutiner innefattas8, och enligt /kommentar till FL måste det antas att lagens ordalag inte utesluter överklagande genom 5 Se 7 § äldre FL som i huvudsak oförändrad har förts över t ill 10 § nuvarande FL och avsnitt 3.2. 1985/86:80 s. 57. 7Enligt lagmotiven har beträffande 17 § andra stycket FL åsyftats bl.a. det fallet att myndigheten passar på att, utan att överlämna materialet, visa detta för parten i samband med att denne besöker myndigheten av någon annan anledning. har påpekats att denna form av underrättelse bör användas med viss försiktighet, så att kravet på säkerhet inte eftersätts (prop. 1985/86:80 s. 67). Avsikten med föreskriften i 21 § tredje stycket FL har enligt motiven varit att markera att underrättelsen ofta kan ske i en enklare och billigare form än genom delgivning enligt delgivningslagen (a. prop. s. 72). 8Se bl.a. SOU 1992:110 s. 460 med hänvisningar. 94 Att ersätta undertecknade handlingar telegram eller annat fjärrskriftsmeddelande. 9 Detta bör jämföras med de gjorda ändringarna i RB, enligt vilka en part som vill överklaga en tingsrätts dom skall göra detta "skriftligen". har emellertid kravet på egenhändig underskrift utmönstrats i syfte att telefaxmeddelanden skall kunna godtas som vadeinlaga.10 På motsv arande sätt bör 23 § FL förstås så att ett överklagande kan ske också genom en elektronisk handling. Därmed behövs det inte några författningsändringar i denna del. Jag föreslår inte heller någon ändring i 21 § tredje stycket FL. Begreppet "skriftlig" bör även här anses innefatta elektroniska rutiner. På samma sätt som jag, beträffande elektr onisk delgivning, har föreslagit att den som så önskar skall kunna få handlingen översänd på papper (i vart fall som en serviceåtgärd), bör den som vill ta del av ett beslut kunna få det översänt i form av en traditionell pappershandling. I vissa fall torde detta också bli nödvändigt av praktiska skäl, t.ex. i samband med en beg äran om verk- ställighet då en vidimerad papperskopia av beslutet torde behöva företes hos kronofogdemyndigheten, i vart fall så länge besluten inte är digitalt signerade och kan äkthetsprövas med kr onofogdemyndighetens tekniska hjälpmedel. I FL används alltså som framgått begreppet skriftlig i flera bestämmelser och jag har inte funnit anledning att föreslå någon ändring i denna del. Ett ytterligare skäl för att behålla detta begrepp är behovet av att kunna skilja tal och samtal från komm unikation med text som ställs samman i meningar och stycken så att meddelandet koncentreras och tydliggörs. 11Elektroniska handlingar får på så sätt en utformning som är lämpad för ärendehandlägg- ning. Enskilda och myndigheter bör inte utan närmare överväganden få övergå från att komm unicera med text till att kommunicera med tal. En sådan förändring skulle föra med sig såväl praktiska som administrativa svårigheter, och gränsen mellan skriftlig handläggning respektive handläg- gning vid sammanträden kunde komma att bli flytande. 9Hellners/, Nya Förvaltningslagen, 4 u., s. 300 f., med hänvisningar. 10Se t.ex. 50 kap. 1 och 4 §§ RB samt prop. 1993/94:190 s. 108; jfr NJA 1991 s. 407. 11Eventuellt i förening med bilder eller grafiska framställningar som kompletterar texten. 12Utvecklingen på IT-området har inneburit att tal, text och bild enkelt kan hanteras tillsammans, s.k. multimedia. Beroende på mottagarens förmåga (program m.m.) kan fler eller färre av ett dokuments alla egenskaper presenteras. Har myndigheten eller den enskilde inget ljudkort kan mottagaren inte lyssna på en inlagd lju dkommentar, har mottagaren inte rätt verktyg för videopresentation kan han inte se en videobilaga, etc. Vidare torde långa "muntliga inlagor" bli tidskrävande att a vlyssna och att hantera i övrigt, och beslutande myndigheter och enskilda skulle av praktiska skäl bli tvungna att själva överföra åtminstone vissa delar av meddelandet till text. Att ersätta undertecknade handlingar 95 En allmän lag som FL kan inte anpassas för alla typer av ärenden. Därför har det i 3 § FL föreskrivits att bestä mmelser i annan lag eller i föror dning som avviker från en föreskrift i FL skall ha företräde. Frågan är då i vilken omfattning den förvaltningsrä ttsliga regleringen utanför FL är baserad på uttryck som är svåra att tolka eller att annars tillämpa vid elektronisk dokumenthantering. Det finns en mängd fö rfaranderegler som har införts innan det var aktuellt med elektroniska rutiner eller som annars kan antas ha tillkommit utan att IT har beaktats. Frågan är därvid hur de ovan berörda uttrycken med anknytning till pappersbaserad hantering av handlingar bör förstås. Ordet skriftlig synes, i anknytning till fö rfaranderegler, huvudsakligen användas för att utesluta muntliga rutiner. Att uttrycket vanligtvis inte innefattar krav på underskrift framgår av att det i vissa fö rfattningar, där det anges att handlingar skall upprättas skriftligt, också föreskrivs att handling- arna skall underskrivas/undertecknas.13 I IT-sammanhang brukar dock kraven i förfaranderegler på anvä ndning av "skriftliga" rutiner eller "handlingar" sägas innebära att traditionella pappersbaserade handlingar måste användas, även när det inte finns uttryckliga eller underförstådda krav Som tidigare angetts har emellertid en genomgång visat att sådana bestämmelser såvitt avser fö rfaranderegler vanligtvis tolkas så att telefaxmeddelanden godtas, när mottagaren inte f inner anledning till tvekan om en handlings äkthet. När det krävs att en handling skall vara "undertecknad" innefattas emellertid inte elektroniska rutiner.15 Detta formkrav föreko mmer i en mängd författningar. 16Enligt min mening bör digitala dokument (dvs. 13Se t.ex. 10 § DL, 2 § tredje stycket lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, 9§ lagen (1963:197) om allmänt kriminal register, 7 § lagen (1982:352) om rätt t ill fastighets- förvärv för ombildning till b ostadsrätt, 2 kap. 1 § konkurslagen (1987:672), 2 § lagen (1989:31) om förvaltning av vissa samägda jordbruksfastigheter, 19 § lagen (1990:746) om betalningsfö- reläggande och handräckning, 2 kap. 1 § andra stycket u tsökningsbalken; jfr första stycket andra meningen, 42 kap. 1 § och 2 § tredje stycket RB och 11 § lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer. 14Beträffande vissa andra typer av regler, t.ex. vid ADB-revision enligt taxeringslagen, har författningsändringar ansetts behö vliga, medan andra regler, t.ex. äldre regler om offentlighet- sinsyn, har tolkats så att även elektroniska handlingar innefattades (RÅ 1965 ref. 25 och 1971 ref. 15). 15Telefaxmeddelanden har i praxis inte ansetts uppfylla RB:s krav på att handlingen skall vara egenhändigt undertecknad genom att det i kravet på egenhändigt undertecknande också har ansetts ligga ett krav på att det är just det undertecknade exemplaret som skall ges in till domstolen (prop. 1993/94:190 s. 108). 16En databaserad sökning i Rättsbanken visade att orden "underskriv-" och "under-teckna-" förekommer i 100 resp. 462 författningar medan "skriftlig-" förekommer i 1 095 författningar. 96 Att ersätta undertecknade handlingar elektroniska handlingar med digital signatur eller stämpel) i sådana fall kunna användas på motsv arande sätt som traditionella handlingar med underskrifter, så att behovet av skydd för meddelandenas äkthet t illgodoses. Förutsättningar för sådana rutiner saknas endast när en viss rättighet eller skyddsfunktion knyts till ett unikt fysiskt exemplar, något som knappast förekommer i förvalt ningsrättens fö rfaranderegler. Databaserade sökningar i Rättsbanken efter fö rfattningar där "underteck- nad", "underskriven" och "original" föreko mmer har visat att antalet regler i lag som gäller förvaltningsmyndigheters handläggning av ärenden eller domstolars handläggning av förvaltningsärenden inte är särskilt stort. Det förekommer ligen lagregler som anger formkrav för handlingar som ges in till en myndighet17 eller som anger att tjänstemän skall underteckna vissa handlingar.18 Vidare finns regler där begreppet "original" används. framgår av min genomgång 19är det emellertid endast ett begränsat regler i lag som uppställer krav på anvä ndning av traditionella Enligt vissa regler "får" my ndigheten begära bekräftelse genom en i or iginal undertecknad handling.20 Sådana regler hindrar emellertid, som framgått, inte en anvä ndning av elektroniska rutiner när sådana rutiner är lämpliga. Vidare synes uttrycket "original" i lagregler ofta användas i sammanställningen "original eller (bestyrkt) kopia/avskrift".21 17Ansöknings eller besvärshandlingar enligt 3 § FPL och 13 § vallagen (1972:620), anmälan enligt 11 § religionsfrihetslagen (1951:680) om utträde ur , begäran om registerutdrag enligt 10 § DL, skriftlig ansökan enligt 2 § tredje stycket lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, he mbud enligt 7 § lagen (1982:352) om rätt t ill fastighetsför- värv för o mbildning till bostadsrätt, anmälan t ill en inskrivningsmyndighet enligt 2 § lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem eller enligt 2 § lagen (1989:31) om förvaltning av vissa samägda jordbruksfastigheter, ansökan enligt 2 kap. 1 § konkurslagen och 2 § lagen (1989:31) om förvaltning av vi ssa samägda jordbruksfastigheter, en skriftlig ansökan enligt 19 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning, ansökan eller överklagande enligt 2 kap. 1 § andra stycket och 18 kap. 8 § tredje stycket utsökningsbalken, ansökan enligt 9§ skuldsaneringslag (1994:334), anmälan enligt 20 § lagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område och ansökan enligt 11 § lagen (1994:308) om bostadstillägg t ill pensionärer. 18Protokoll enligt lagen (1939:608) om enskilda vägar, lagen (1973:370) om arbetslöshetsför- säkring och vallagen (1972:620). 19Någon f ullständig genomgång, utan begränsningar t ill vissa sökord, har inte varit mö jlig i detta sammanhang. 20Se mina förslag t ill ändrin gar i 33 kap. 3 § RB, 44 § FPL och 10 § FL; jfr 15 kap. 6 § mervärdesskattelagen (1994:200), 4 kap. 10 § taxeringslagen (1990:324), 87 § uppbördslagen (1953:272), 20 kap. 10 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152), 54 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare och 4 kap. 4 a § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. 21 Lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik, lagen (1986:1042) om verkstä llighet av vissa utländska beslut om rättegångskostnader, delgivningslagen (1970:428), lagen (1976:108) om erkännande och verkstä llighet av utländskt avgörande angående underhållsskyldighet, lagen (1983:368) om erkännande och verkstä llighet av österrikiska domar på privaträttens område, lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället, , konkurslagen, lagen (1990:746) om betalningsförel äggande och handräckning, utsökningsbalken och sjölagen; jfr dock de ovan berörda lagreglerna om bekräftelse genom underskriven handling. Att ersätta undertecknade handlingar 97 Däremot innefattar många förordningar krav på att enskilda och tjänstemän undertecknar handlingar. Till detta ko mmer bestämmelser där begrepp som "handling" eller"skriftlig" föreko mmer, varvid tvekan kan uppkomma om elektroniska rutiner innefattas. Det finns ett antal författningar som innehåller uttryck som innebär att elektroniska rutiner utesluts eller som kan föranleda tvekan till följd av ordvalet. Jag föreslår därför en bestä mmelse i lag om att fö rfaranderegler i andra lagar som gäller förvaltningsmyndigheters handläggning av ärenden eller domstolars handläggning av förvalt ningsärenden, där krav ställs på att uppgifter skall hanteras i form av traditionella handlingar, skall få uppfyllas genom användning av digitala dokument, eller när det kan anses tillräckligt genom användning av elektroniska handlingar utan digital signatur eller stämpel. Syftet är att möjliggöra ett flexibelt införande av elektroniska rutiner inom förvaltningen, så att fö rfaranderegler inte behöver ändras varje gång en ny tillämpning skall tas i bruk. En sådan bestä mmelse kan placeras i FL under rubriken (förslaget till 7 a §). Användningen av signerade elektroniska handlingar bör härvid ses som huvudregel, på motsv arande sätt som det vanligtvis är självklart att pappershandlingar undertecknas. Kravet bör emellertid inte vara absolut, eftersom rutiner där en sådan säkerhet inte behövs bör undantas från de kostnader som kan vara förenade med säkra elektroniska rutiner. Jag föreslår att regleringen utformas så att regeringen får föreskriva att digitala dokument eller elektroniska handlingar utan digital signatur eller stämpel får användas, om en bestämmelse i lag om ha ndläggning av förvaltningsärenden föreskriver att handlingar skall vara egenhändigt undertecknade eller annars uppställer krav som medför att elektr oniska handlingar inte kan användas. Tanken är att regeringen skall kunna bemyndiga berörda statliga förvaltningsmyndigheter att ut färda sådana föreskrifter. Den föreslagna regleringen ger även möjlighet för regeringen att i förordning ge statliga och kommunala myndigheter rätt att besluta om sådana undantag för enskilda fall. På så sätt blir det möjligt för regeringen att på skilda områden överväga om de krav som bör ställas på säkerhet och teknikval är uppfyllda. I det skede när en myndighet överväger en framställ- ning till regeringen om fö rfattningsändringar bör det nämligen finnas nödvändigt underlag för att ge närmare besked om de planerade rutinerna. 98 Att ersätta undertecknade handlingar Som tidigare anförts bör regleringen inte utformas så att enskilda får ställa krav på en myndighet att godta vissa elektroniska handlingar, trots att myndigheten saknar tillräckliga rutiner för sådan kommunikation. I 3 § FL föreskrivs att bestämmelser i annan lag eller i föror avviker från en föreskrift i FL skall ha företräde. föreslår (7 a § FL) syftar emellertid just till att regeringen skall få meddela föreskrifter som avviker från en bestä mmelse i en annan lag. Om skulle anse att ett krav i en lag på användande av tradit ionella handlingar bör ligga fast, måste det d ärför i den lagen uttryc kligen skrivas in att den föreslagna bestämmelsen i FL inte gäller. 5.6 Normgivningskompetensen och den föreslagna bestämmelsen Förslaget att regeringen skall ha rätt att bemyndiga berörda myndigheter att föreskriva att krav på traditionella skriftliga rutiner får uppfyllas elektro- niskt, är före nligt med bestä mmelserna om normgivningsmaktens fördel- ning. De aktuella fö rfarandereglerna faller i princip inom ramen för rege- ringens restkompetens, och att regeringen får överlåta åt underordnad myndighet att meddela bestä mmelser i ämnet följer av 8 kap. 13 § RF. Normgivningen har emellertid, som framgått, i vissa delar skett i lag (8 kap. 14 § RF). En ändring i denna del skall alltså ske genom lag (8 kap. 17 § RF). Jag har därför föreslagit att bestämmelsen förs in i FL. att undantag från krav i lag på anvä ndning av traditionella pappershand- lingar får föreskrivas på lägre nivå än genom lag kan visserligen ge intryck av att det skulle vara fråga om delegation av normgivningskompetens. Bestä mmelsen innebär emellertid endast att återlämnar till regeringen att utöva sin restkompetens. Mitt förslag rör också förfarandet vid kommunala förvalt ningsmyndig- heter. Formerna för dokumentation vid ärendeha ndläggning utgör emellertid inte sådana kommunalrättsliga frågor som enligt 8 kap. 5 § RF måste regleras i lag. Möjligheten att låta krav på användning av traditionella handlingar uppfyllas genom IT-rutiner avser bara regler om förvaltningsmyndigheters handläggning av ärenden eller domstolars handläggning av förvalt ningsären- den, dvs. förfaranderegler som faller inom ramen för reger ingens restkompe- tens. Härvid bör uppmärksammas att vissa lagregler har ett "blandat" 22 Det sägs in get i RF om mö jligheterna att delegera normgivningsmakt till regeringen eller andra myndigheter genom bemyndigande i lag som har stiftat med stöd av 8 kap. 14 § RF. Sådana bemyndiganden förekommer dock (jfr , Normgivningsmakten, 2 u., s. 98 och prop. 1995/96:84 s. 8). Att ersätta undertecknade handlingar 99 Det kan vara fråga om t.ex. en förfaranderegel som ligen faller inom ramen för regeringens restkompetens, men som också inrymmer åligganden för ens kilda enligt 8 kap. 3 § RF. Den föreskriftsrätt som regeringen får genom den föreslagna regeln i FL omfattar endast sådana föreskrifter som faller inom ramen för restkompetensen. Som exempel på regler som alltså faller utanför den bestämmelse jag har föreslagit kan nämnas uttrycken "skriftligt meddelande" och "skriftlig uppgift" i bestäm- melser om skattetillägg och förseningsavgift, eftersom regleringen innebär åligganden för enskilda enligt 8 kap. 3 § RF. 23 Se bl.a. 5 kap. 1 och 4 §§ taxeringslagen (1990:324), 7 kap. 1 och 4 §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 18 kap. 1 och 5 §§ mervärdesskattelagen (1994:200) och 38 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare; jfr , a.a., s. 77. 100 Att ersätta undertecknade handlingar Handlingar (inkl. upptagningar) är enligt huvudregeln i tryckfrihetsförord- ningen allmänna om de förvaras hos en my ndighet och är att anse som inkomna eller upprättade där. En upptagning anses vara förvarad hos myndigheten om upptagningen är tillgänglig för myndigheten för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. Även om en sådan överföring är faktiskt möjlig anses en u pptagning i ett personregister emellertid inte vara förvarad hos en my ndighet om myndigheten saknar rä ttslig befogenhet att göra överföringen (2 kap. 3 § TF). Frågan om när en upptagning skall anses inkommen har samordnats med förvaringsrekvisitet (2 kap. 6 § TF) så att en u pptagning anses inkommen till en myndighet när "annan" ett offentligt organ eller ett privaträ ttsligt subjekt "har gjort den tillgänglig för myndigheten" på sätt som anges i 2 kap. 3 § andra stycket. Meddelanden som blir tillgängliga för en my ndighet eller som expedieras från en myndighet via t.ex. elektronisk post blir således allmänna ha ndlingar enligt reglerna i TF. Behovet av att upprätthålla ett naturligt samband mellan vad som är en allmän handling enligt TF respektive en inko mmen handling enligt FL, och att i övrigt kunna samordna de krav som ställs på elektroniska rutiner, har berörts i flera sammanhang. 25 Den traditionella regleringen bygger emellertid som huvudregel på handlingens fysiska belägenhet, medan regleringen i TF avseende u pptagningar har inriktats på frågan om ha ndlingen oberoende av var den fysiskt lagras är tillgänglig för överföring till läsbar form. 24 Undantag föreskrivs vidare bl.a. för upp tagningar som förvaras hos en myndighet endast som ett led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning (2 kap. 10 § TF), och för brev, telegram eller annan sådan handling som har lämnats in t ill eller upprättats hos myndigheten endast för befordran av meddelande (2 kap. 11 § första stycket 1 TF). Vidare före- skrivs att handling som ingår i bibliotek inte skall anses som allmän. Detta undantag tillämpas emellertid inte på upptagningar i sådant register som myndighet har tillgång till enligt avtal med annan myndighet (2 kap. 11 § första stycket 3 och andra stycket TF). 25 Se /, Nya förvaltningslagen, 4 u., s. 104 och SOU 1989:20 s. 101.