sou · GKB3145d1 · 1997-01-01 00:00:00 — Stora investeringar i maskiner och anläggningar har lett till en alltmer kapitalintensiv pro- duktion inom tillverkningsindustrin. Ett effektivt användande av dessa investeringar kräver längre drifts- och öppettider. Arbetstiderna måste kunna anpassas efter dessa förhållanden. Ett effektivt användande av investeringar präglar naturligtvis även offentlig verksamhet, vilken normalt bedrivs med ansträngd finansiering och under sparkrav. Den växande tjänstesektorn ställer krav på flexibla verksamheter för att snabbt kunna möta beställningar o. dyl. Konsumtion och produktion av tjänster sker . Vi kommer att diskutera flexibilitet i arbetstidssammanhang inte endast utifrån detta perspektiv utan även lyfta fram den enskilde arbets- tagarens perspektiv. Vi menar att det borde finnas förutsättningar att ganska långt förena de krav som verksamheterna ställer med olika in- dividers varierande behov och önskemål. Frågan om kortare arbetstid utreddes senast i i slutet av 1980- talet. I betänkandet Arbetstid och välfärd (SOU 1989:53) analyserades hur olika former av arbetstidsförkortningar påverkar välfärden i arbets- marknadsmässig, ekonomisk och social betydelse. Beträffande arbetsmarknadseffekter sades att en arbetstidsförkortning kunde medföra flaskhalsar, dvs. brist på vissa anställda, och svårigheter för utbildningsväsendet. Arbetsmarknadens funktionssätt kunde påverkas negativt och större krav på bl.a. strukturförändringar skulle bli följden (a.a. s. 171). Utredningen menade vidare att en arbetstids- förkortning skulle ta betydande samhällsekonomiska resurser i anspråk. Man ansåg att sådana resurser inte förelåg. Ökad fritid förutsätter en stark ekonomi och en mer gynnsam ekonomisk tillväxt än vad som kunde förutses av utredningen (a.a. s. 197). Mot den bakgrunden menade man att inga arbetstidsreformer kunde komma ifråga före mitten av , utöver vad som redan hade utlovats: förlängning av föräldraförsäkringen och semestern . Vad gäller de sociala konsekvenserna av en arbetstidsförkortning me- nade utredningen, att sådana kunde förutses särskilt för småbarns- föräldrar. Kortare arbetstid medförde dock enligt utredningen att fler skulle tvingas arbeta på obekväma arbetstider och detta kunde medföra negativa hälsoeffekter. Om småbarnsfamiljerna skulle gynnas vore en reform riktad mot dem bättre. Det var dock viktigt att jämställdhets- aspekterna av en sådan reform noga följdes upp; risken kunde vara att nästan enbart kvinnor skulle utnyttja reformen (a.a. s. 210). Vi vill framhålla att samhället har genomgått vissa genomgripande för- ändringar . De slutsatser som arbetstidskommitté kom fram till byggde på ett antal antaganden av vilka flera säkert borde formuleras annorlunda. Framförallt har arbetslösheten stigit till en nivå som är mångdubbelt högre än 1989, då det rådde brist på arbetskraft, åtminstone inom vissa yrkesgrupper. Vidare bör nämnas att de offentliga finanserna är betydligt sämre nu än då och att bety- dande kostnader beror på just arbetslösheten. Detta gör det angeläget att igen pröva om och på vilket sätt någon form av arbetstidsförkort- ning kan medverka till en minskad arbetslöshet. Vi vill således konstatera att det inte går att dra samma slutsatser av de beräkningar som gjordes av arbetstidskommitté. Nya underlag beträffande bl.a. samhällsekonomi och arbetslöshet måste läggas till grund för överväganden om arbetstidsförkortningars verk- ningar . De olika arbetstidsreformerna som analyserades av arbets- tidskommitté ledde kommittén fram till att följande krav, utan inbördes rangordning, borde ställas på arbetstidspolitiken: ·arbetstider bör utformas så att de gagnar jämställdhet mellan män och kvinnor ·arbetstidspolitiken borde underlätta barnfamiljernas situation eko- nomiskt, socialt och tidsmässigt ·arbetstiden måste utformas så att den upplevs som rättvis mellan olika löntagargrupper ·arbetstidernas förläggning måste säkerställa nödvändiga skydds- aspekter ·produktionen måste ha sådana förutsättningar att högt välstånd kan uppnås ·arbetstiderna måste utformas så att tjänsternas tillgänglighet blir rimlig och att fritiden kan utnyttjas meningsfullt av alla. Kommittén konstaterade alltså att inga arbetstidsreformer, utöver de då redan aviserade, kunde komma i fråga före mitten av . I stäl- let menade kommittén att det borde prövas om det går att övergå till en ny modell för arbetstidspolitiken. En för hela arbetsmarknaden likartad norm för heltidsarbete borde enligt kommittén införas. borde utgöras av den samlade årsarbetstiden, inklusive semester. Detta skulle möjliggöra bl.a. ökad flexibilitet i ett flertal aspekter. Den legala basen för en flexibel arbetstid och ett flexibelt uttag av semester inom ramen för en årsarbetstidsnorm, skulle vara en sammanläggning av arbetstids- och semesterlagarna. Utredningen om mer flexibla regler för arbetstid och semester tillsattes bl.a. för att fullfölja denna tankegång och analysera dess praktiska kon- sekvenser. I betänkandet Årsarbetstid, ny lag om arbetstid och semes- ter (SOU 1992:27), föreslog utredningen att arbetstids- och semester- reglerna samordnas i en lag. Den lagstadgade 40-timmarsveckan om- vandlas till en årsarbetstid , i vilken skulle ingå 216 timmars semester. Omfattningen av arbetstid och semester skulle inte påverkas. Utredningen menade att förläggningen av arbetstiden normalt skulle ske genom kollektivavtalsreglering, branschvis eller lokalt. Stort avse- ende skulle dock fästas vid den enskilde arbetstagarens önskemål. Därigenom ansåg man att största hänsyn kunde tas till produktionens krav och individuella behov. Därför innehöll lagförslaget inga regler om arbetstidens förläggning vid arbetsplatser där det finns eller brukar finnas kollektivavtal. En genomgående tanke i betänkandet var att produktivitet och arbets- miljö bäst främjas genom lösningar av arbetstidens förläggning på ar- betsplatsen om där finns parter som kan reglera dessa förhållanden av- talsvägen. Arbetsgivaren skulle emellertid ha rätt att besluta om inte avtal kom till stånd. Närmare bestämmelser om arbetstidens förlägg- ning på arbetsplatser med kollektivavtal behövdes därför inte enligt Det grundläggande skyddet mot orimlig förläggning av arbetstiden finns i stället redan i arbetsmiljölagen. På arbetsplatser där kollektivavtal saknas, föreslog betänkandet att nu- varande bestämmelser i princip bibehålls. Man framhöll dock betydel- sen av att den enskilde arbetstagaren får möjlighet att påverka för- läggningen av sin egen arbetstid. En sammanslagning av arbetstids- och semesterreglerna, och en be- räkning av semester i timmar med året som bas, skulle enligt utred- ningen innebära ökad rättvisa mellan olika löntagargrupper samt ett ökat inflytande för den enskilde arbetstagaren. Det förra beroende på att semesterberäkningen skulle gå att göra mer precis samt att den skulle ta hänsyn till en eller året varierande arbetstidsför- läggning. Det senare beroende på att den del av semestern som översti- ger skulle kunna användas mer flexibelt, exempelvis för att på olika sätt förkorta den normala arbetstiden. Utredningen bedömde också att förslaget skulle få positiva följder för jämställdheten, genom att det skulle underlätta för anställda av båda könen att förena för- värvsarbete med familjeansvar. I remissyttrandena beträffande betänkandet Årsarbetstid, ny lag om arbetstid och semester, var vissa myndigheter (t.ex. och ), vissa affärsdrivande verk (t.ex. Posten och Tele- verket) samt SAF, och , i huvudsak positiva till de viktigaste delarna av förslaget. Andra remiss- instanser, inklusive LO, TCO och , framhöll att man ställde sig positiva till flexibla arbetstider men uttalade kritik mot utformningen av förslagen. Man ställde sig t.ex. avvisande till förslaget om att ar- betsgivaren skulle ha rätt att bestämma om arbetstidens förläggning utan att behöva iaktta några lagregler, på de arbetsplatser där man normalt har kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor men där man inte sluter ett avtal om arbetstidsbestämmelserna. Både på arbetsgivar- och arbetstagarsidan uttalades invändningar mot att olika regler skulle komma att gälla beroende på om det finns kol- lektivavtal eller ej. Förslagets utformning från arbetstagarnas säker- hetssynpunkt kritiserades också av vissa remissinstanser (arbetstagar- organisationerna samt och Arbetarskydds- styrelsen). Man menade att förslaget kunde få negativ inverkan på arbetstagarnas säkerhet och hälsa. Vissa remissinstanser menade att förslaget om införande av årsarbetstid kunde komma att strida mot EG-direktivet om arbetstid som då var under utarbetande. Betänkandet ledde inte fram till något förslag av regeringen, men enligt vårt utredningsuppdrag skall vi särskilt beakta förslagen i betänkandet samt remissvaren på betänkandet. 1.3.2Den aktuella debatten om arbetstidsfrågorna Debatten om arbetstidsfrågorna har pågått och olika per- spektiv och argument har förts fram. är det framför allt arbetslösheten som i allt högre utsträckning har kommit att fram- hållas som motiv för en arbetstidsförkortning. Förespråkarna menar att den höga arbetslösheten borde medföra att arbetstiden fördelas på ett större antal arbetstagare, bl.a. används begreppet arbetsdelning. Argu- mentet bygger på bedömningen att en ökad tillväxt i ekonomin i sig inte garanterar en ökad sysselsättning. Utvecklingen i ekonomin och på arbetsmarknaden visar enligt vissa att större produk- tionsvolymer inte längre ökar behovet av nyanställningar. I takt med att produktionen stiger ersätts arbete med kapital och följaktligen måste nya lösningar prövas i kampen mot arbetslösheten. Förespråkarna menar att en generell arbetstidsförkortning bör leda till att den faktiska arbetstiden minskar och att detta skulle resultera i en positiv spiral. Genom en arbetsdelning skulle fler människor komma i arbete och på så vis minskar de offentliga utgifterna. Minskade utgifter skulle följa av lägre utbetalningar från arbetslöshetskassa, reducerade ar- betsmarknadspolitiska kostnader, men även färre sjukskrivningar. De positiva kostnadseffekterna skulle mer än kompensera de kostnader som är förenade med en kortare arbetstid. Andra debattörer framhåller att arbetstiden borde ses över ett helt yrkesliv och att det är ur ett sådant perspektiv eventuella arbetstidsför- kortningar för att t.ex. minska arbetslösheten, borde ses. Man talar exempelvis om att genom olika ekonomiska medel låta dem som har arbete vara lediga för olika ändamål så att de som är arbetslösa kan få sysselsättning. Motståndarna till en generell arbetstidsförkortning framhåller att en sådan reform inte främjar sysselsättningen och att effekten t.o.m. kan bli en ökad arbetslöshet om förkortningen medför ökade kostnader. Till skillnad från förespråkarna menar vissa att en negativ spiral kan uppstå. Följden skulle bli ett reducerat skatteunderlag, minskade inkomster för stat och kommun samt en minskad efterfrågan på arbetskraft. minskningen av inkomsterna kompenseras genom skattehöjningar, skulle dessutom den inhemska efterfrågan på varor och tjänster påver- kas negativt. I den svenska debatten har tre huvudsakliga uppfattningar kunnat urskiljas hos arbetsmarknadens parter. Den första menar att en arbets- tidsförkortning har många positiva effekter och därmed bör påbörjas . Den andra uppfattningen innebär att man är princi- piellt positiva till en arbetstidsförkortning, men inte ur sysselsättnings- synpunkt, utan snarare som ett långsiktigt mål för att kunna ta ut väl- färdsförbättringar i form av mer fritid. Någon av dessa uppfattningar har normalt förespråkats av organisationerna på arbetstagarsidan. Den tredje uppfattningen innebär att man är motståndare till generella arbetstidsförkortningar, eftersom man menar att sådana åtgärder är förknippade med en rad problem, såsom kostnadsökningar. Denna uppfattning har förespråkats av organisationerna på arbetsgivarsidan. Enligt den kartläggning som gjorts på vårt uppdrag av (se bilaga 7) förefaller det emellertid råda en allmänt positiv inställning bland arbetsmarknadens parter till ökad flexibilitet vad gäller arbets- tidens längd och förläggning. I har frågan om arbetstidsförkortning drivits av vissa poli- tiska partier. Under /95 lades ett antal motioner fram i denna fråga. Bland dem kan nämnas (m.fl.), (m.fl.) och (m.fl.), som alla hävdar att arbetsdelning eller arbetstidsför- kortning kan skapa fler arbetstillfällen. Även en begränsning av över- tiden i syfte att skapa fler arbetstillfällen har varit föremål för riksdags- motioner. Här hänvisar vi till vår redovisning i kapitel 4. Moderata samlingspartiet (Per m.fl.) har å sin sida lagt fram en motion i vilken det bl.a. hävdas att det inte finns något samhällsekonomiskt utrymme för en arbetstidsförkortning. När det gäller arbetstidsreformer för att främja jämställdheten är det framför allt sextimmarsdagen som har diskuterats, d.v.s. en förkortning av den dagliga arbetstiden för de heltidsarbetande. har drivit kravet på en förkortad arbetsdag . Ökad jämställdhet anges som ett av skälen för en förkortad ar- betstid i partiprogrammen för , och miljö- partiet. För en redogörelse av de olika argumenten för en arbetstidsför- kortning ur jämställdhetssynpunkt hänvisar vi till avsnitten 4.9.2 och 7.2.4 samt till bilaga 10. Även i EU har frågan om arbetstidsförkortning aktualiserats. Europa- parlamentets arbetsmarknadsutskott har bl.a. lagt fram förslag som innebär att pengar från EU-ländernas arbetslöshetskassor skall finan- siera arbetstidsförkortning och arbetsdelning i företagen. Den 20 sep- tember 1996 antog parlamentet, efter en lång rad ändringar, en resolu- tion som stöddes av en stor majoritet. Vidare har kommissionen som lade fram direktivförslag om förhållandena för deltids- och visstidsanställda, nu tagit initiativ till samråd med arbetsmarknadens parter på europanivå. Samrådet sker enligt avtalet om socialpolitik och gäller dels främjande av flexibla arbetstider; dels skydd för arbetsta- gare med sådant arbetstidsmönster. Vidare planerar kommissionen att års utgång publicera en s.k. grönbok om arbetstid och arbets- organisation. 1.4Sammanfattande kommentarer och utgångspunkter för våra överväganden Arbetstidsfrågorna griper in på en rad olika samhälls- och politikområ- den, och omfattar en mängd delfrågor. Vi måste därför avgränsa våra överväganden till de aspekter som vi anser vara de mest angelägna. Vi redogör inledningsvis i de olika kapitlen hur vi har uppfattat vårt uppdrag och vilka avgränsningar vi väljer att göra. Vi vill emellertid redan här göra vissa påpekanden. När det gäller den del av vårt uppdrag som handlar om att analysera de långsiktiga konsekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar, koncentrerar vi vår analys, vad gäller de ekonomiska övervägandena, på eventuella sysselsättningseffekter. Förvisso diskuterar vi även konsekvenserna för produktion, produktivitet, arbetets organisation osv., men dessa aspekter kommer inte vara målen i sig för våra analy- ser. Vår huvudsakliga målsättning är alltså i stället om och på vilket sätt alternativa arbetstidsförkortningar leder till positiva sysselsätt- ningseffekter och till en minskad arbetslöshet. Utifrån olika verksamheters krav samt individens önskemål och behov resonerar vi om både en mer flexibel och en kortare arbetstid. Vidare analyserar vi metoder för att genomföra förändringar. Utgångspunkten är här ett resonemang om vilka roller lagstiftaren och arbetsmarknads- parterna har eller borde ha. Vi för genomgående en diskussion som belyser skillnader och likheter i mäns respektive kvinnors olika situa- tioner. I de fall en sådan redovisning inte är möjlig, exempelvis p.g.a. att ett visst statistiskt material inte är könsuppdelat, anger vi detta särskilt. I de förslag till förändringar som vi presenterar måste vi naturligtvis iaktta vad EG-direktivet innehåller. Även EG-direktivet är på så sätt en utgångspunkt för våra överväganden och förslag. Slutbetänkandet är disponerat enligt följande. I kapitel två beskriver vi allmänt vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv, och på så sätt lägger vi en grund för vår fortsatta diskussion om arbetstidsfrågorna. I kapitel tre redogör vi för hur mycket svenskarna arbetar och hur mycket man arbetar i vissa andra länder samt vidare, för svenskt vid- kommande, presenterar vi kortfattat vilka andra faktorer i samhället som har betydelse för arbetstidens omfattning än arbetstids- bestämmelser i lag och avtal. I kapitel 4 redogör vi för våra över- väganden vad gäller alternativa arbetstidsförkortningar och vilka de sannolika konsekvenserna blir av sådana åtgärder. Som har nämnts koncentrerar vi oss främst på vilka de eventuella syssel- sättningseffekterna blir, när vi ser till de ekonomiska effekterna av olika arbetstidsförkortningar. Vi övergår i kapitel 5 till att resonera om bristerna är i den nuvarande arbetstidslagstiftningen vad gäller flexibilitet. I kapitel 6 redogör vi för innehållet i EG:s arbetstidsdirektiv samt diskuterar vissa språkliga skillnader i direktivet. I kapitel 7 föreslår vi förändringar i lagstift- ningen om arbetstid och semester. I kapitel 8 redogör vi för ett förslag till ändring i föräldraledighetslagen med anledning av ett tilläggs- uppdrag som vi har fått av regeringen. I kapitel 9 redogör vi för om våra förslag är i enlighet med internationella åtaganden. Därefter följer författningskommentaren till våra förslag om lag- ändringar. 2Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv Den lagstiftade 40-timmarsveckan genomfördes i etapper genom allmänna arbetstidslag. Den nu gällande arbetstidslagen antogs 1982 och trädde i kraft . Frågor om arbetstidens förlägg- ning reglerades tidigare i arbetarskyddslagen (den första ) och sedermera i arbetsmiljölagen (). Vissa av reglerna i nuva- rande arbetstidslag har varit likartade eller desamma i flera tiotals år. För att sätta in diskussionen om olika arbetstidsfrågor i ett vidare sam- manhang pekar vi i detta kapitel på några utvecklingsdrag i det svenska samhället (2.1) och arbetslivet (2.2) . Även om arbetslivets utveckling är en del av samhällsutvecklingen i stort väljer vi för vår framställnings skull att dela upp vår redogörelse för utveck- lingen under dessa båda rubriker. 2.1.1Strukturella förändringar - produktion och sysselsättning Enligt (SOU 1995:4, s. 78) präglas produk- tionens utveckling av tre trender: en ökad produktion av tjänster, en mer kunskapsintensiv produktion samt en allt viktigare roll för de mindre företagen både vad gäller pro- duktion och sysselsättning. Sysselsättningen har förskjutits från varu- producerande till tjänsteproducerande sektorer. Enligt Bilaga 6 (s. 27) till steg den offentliga sektorns andel av syssel- sättningen från 1980. Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv andelen uppe i . Den privata tjänstesektorn har dock vuxit snabbare än den offentliga och dess andel av syssel- sättningen var 1992. uppgick industrins andel av sysselsättningen till . Sysselsättningen inom varuproduktion i Sverige sjönk med ca 400 000 personer . ökade antalet sys- selsatta inom privat tjänsteproduktion med ca 100 000 personer och antalet sysselsatta inom offentlig tjänsteproduktion med lika mycket (arbetskraftsundersökningar, SCB/). Några näringsgrensdata kan ytterligare belysa varu- och tjänsteproduk- tionens utveckling. Gruv- och tillverkningsindustri m.m. sysselsatte 1970 ca 1 050 000 personer. var antalet anställda inom dessa näringar ca 800 000 personer. Bank- och försäkringsverksamhet syssel- satte drygt 180 000 personer 1970. hade antalet stigit till drygt 420 000 personer (SCB/). Det skall noteras att en ny närings- grensstandard infördes . Skattningarna är omräknade . Om produktionens och sysselsättningens utveckling ses ur ett köns- perspektiv kan nämnas att män huvudsakligen arbetar i den privata sek- torn och kvinnor i den offentliga (se bilaga 10). och framåt växte den offentliga sektorn kraftigt. Kvinnornas ökade arbets- kraftsdeltagande kan kopplas till den offentliga tjänstesektorns expan- sion. har den ökade sysselsättningen skett inom områden som utgjort kvinnors verksamhetsfält, framför allt undervisning, sjukvård och social omsorg. Männens arbetskrafts- deltagande har minskat. Minskningen hör samman med produktivitetsökningarna i varuproduktionen. Antalet och andelen sysselsatta inom jordbruk, industri och byggnadssektorn minskade och ett stort antal "manliga" arbetstillfällen försvann därmed. var skillnaden i andel i arbetskraften bland kvinnor och män i samma ålderskategorier liten, med undantag för småbarnsföräldrarna. Den största minskningen i andelen i arbetskraften kan enligt iakttas för de äldre männen, för vilka andelen minskat från till . Minskningen har skett succes- sivt och beror på reglerna om förtids- och ålderspensionering. Även för de yngsta männen och kvinnorna är minskningen stor. låg andelen i arbetskraften på mellan trots stora förändringar på utbildningens område. Den stora minskningen därefter förefaller enligt främst vara en följd av de senaste årens mycket svåra situation på arbetsmarknaden, vilket särskilt drabbat de Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv nytillträdande på arbetsmarknaden med sjunkande andelar i arbetskraf- ten som följd. redovisar i sin rapport utvecklingen i arbetskraftsdelta- gande bland män och kvinnor, . Utveck- lingen kan enligt utgöra grunden till ett s.k. jämställdhetsindex. När index är 100 är andelen kvinnor respektive män i arbetskraften lika stor, är det under 100 är andelen kvinnor lägre än andelen män. Vi tar inte ställning till om detta är ett relevant mått på jämställdhet eller ej. Tabell 2.1 visar utvecklingen i arbetskraftsdeltagande för nämnda period. Tabell 2.1 Förändring av andelen i arbetskraften uppdelat på åldrar samt med avseende på om mannen/kvinnan har små eller stora barn, procentandelar, jämställdhetsindex Förändring 70 - 95 -13,3 -14,9 -3,8 -2,7 -15,1 -4,1 -3,4 *Utvecklingen i arbetskraftsdeltagande kan enligt utgöra grunden till ett s.k. jämställdhetsindex. När index är 100 är andelen kvinnor respektive män i arbetskraften lika stor, är det under 100 är andelen kvinnor lägre än andelen män. Enligt uppgift i betänkandet Hälften vore nog (SOU 1996:56) var ar- betskraftsdeltagandet för kvinnor och för män . Av dessa var av kvinnorna sysselsatta i offentlig sektor och arbetade i det privata näringslivet. Motsvarande siffror för männen är i offentlig sektor och i pri- vata näringslivet. Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv Svensk industri har länge varit starkt beroende av försäljning på export och internationella kontakter. I takt med en större internationalisering och en alltmer globaliserad ekonomi, förstärks det svenska närings- livets behov av att kunna verka utomlands, men också att från kunna verka på en internationell marknad. Detta ställer t.ex. krav runt. Det svenska medlemskapet i EU medför nya möjligheter och konkur- rensvillkor. Det innebär naturligtvis även nya förpliktelser, i form av gemensamma regler inom en rad områden av betydelse för handel och näringsverksamhet. Det svenska medlemskapet i World Trade Organi- sation (WTO) innebär förbättrade möjligheter att kunna verka på världsmarknaden, men även skärpta konkurrensförhållanden här hemma. infördes en omfattande arbetsrättslig lagstiftning. Beträffande den kollektiva arbetsrätten kan nämnas lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet och lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Vad gäller den arbets- rättsliga lagstiftningen som rör skyddet för den enskilde arbetstagaren kan särskilt nämnas lagen (1982:80) om anställningsskydd. De arbets- rättsliga lagarna tillsammans med den arbetsrättsliga praxis som utvecklats i Arbetsdomstolens avgöranden innebär sammantagna att förhållandena mellan arbetsgivare och arbetstagare på ett påtagligt sätt har förändrats sedan många av de nu gällande arbetstidsreglerna an- togs.