sou · GKB3158d1 · 1997-01-01 00:00:00 — När det avgörande beslutet om övergången till den tredje etappen ta s ska stats- och regeringscheferna utgöra rådet, vilket då benämn s rådet i dess sammansättning av stats- och regeringschefer. Detta ska inte förväxlas med som beskrivs nedan. Vid beslut i ministerrådet som ska fattas med kvalificerad majorite t viktas rösterna enligt artikel 148.2 (se tabell 2.1). Tabell 2.1: Röstfördelning i ministerrådet När beslut fattas på förslag från kommissionen utgör 62 röster kvalificerad majoritet och 26 röster en blockerande minoritet. Om beslut tas på andra grunder kan dock sex länder forma e n blockerande minoritet även om deras röstetal är mindre än 26 . Detta är fallet vid flera frå gor på EMU-området. I de fall då endast länderna i den monetära unionen deltar i ett beslut utgörs kvali - ficerad majoritet av två tredjedelar av de viktade röstetalen i d e deltagande länderna. består av stats- och regeringscheferna sam t kommissionens ordförande. Det sammanträder mi nst två gånger per år och drar upp de politiska riktlinjerna för samarbetet (s k topp - möten). Kommissionen (formell beteckning Europeiska kommissionen eller ) är EUs verkställande organ. Den utgörs av 20 kommmissionärer som utses av medlemsländernas regeringar p å . De stora medlemsländerna (, , , och ) utser två kommissionärer vardera och övriga mindre länder en kommissionär. Kommissionen i sin helhet måste godkännas av (se nedan) . Kommissionens främsta uppgift är att förbereda och lägga fram förslag till ny a regler samt att verkställa ministerrådets beslut. är i huvudsak ett rådgivande organ. Det består av 626 ledamöter som utses för femårsperioder i allmänna direkta val i medlemsländerna. Parlamentet avger yttranden över förslag, kontrollerar kommissionens arbete samt godkänner EUs budget . Beslut i parlamentet tas med enkel majoritet. Rösterna är fördelade mellan länderna enligt tabell 2.2. Tabell 2.2: Mandatfördelning i Domstolen (formell beteckning Europeiska gemenskapernas dom- stol) har som uppgift att tolka regelverket och döma i tvister so m gäller tillämpningen av de beslut som fattats inom EU rörande det ekonomiska samarbetet (EG). Domstolen består av 15 domare och 9 generaladvokater vilka utses av medlemsländernas regeringar i samförstånd för en period av . är ett rådgivande organ till kommissionen och ministerrådet och ska bl a förbereda beslut. De t består av ledande tjänstemän f rån medlemsländernas ekonomi- och finansdepartement samt deras centralbanker. Vid starten av etapp tre ersätts av Ekonomiska och finansiell a kommittén. 2.5Referensscenariot – detaljerad plan för övergången till en monetär union Vid Europeiska rådets möte i fastställdes en detaljerad plan för hur övergången till en monetär union ska gå till, det s k referensscenariot. 11 Referensscenariot specificerar fyra centrala tidpunkter : (1)Omkring före starten av etapp tre (vinter/vår 1998) förväntas rådet i dess sammansättning av stats- oc h regeringschefer besluta om vilka länder som ska ingå i den monetära unionen. Efter detta beslut upprättas , . Den ska besluta om, införa och pröva det regelver k som ECBS behöver för att kunna utföra sina arbetsuppgifter ECB ska också bestämma ett datum fö r utgivningen av eurosedlar och sätta igång tillverkningen av dem. (2)av etapp tre () ersätts växel- kurserna mellan valutorna i de deltagande medlemsländerna av oåterkalleligen låsta omräkningskurser. idet egna landets valuta förbli r dock lagliga betalningsmedel fram till införandet av sedlar och mynt i euro. I de lände r som ingår i euroområdet införs euron som valuta, och d e nationella valutorna blir endast andra uttryck för denna. Från och med starten av den tredje etappen kommer alla penningpolitiska transaktioner att tillkännages och genom - föras i euro och alla konton som ECBSs motparter håller i centralbankerna kommer att anges i euro. ECBS ska vidare bidra till att penningmarknaden i euro fungerar smidigt och tillhandahålla ett betalningssystem för en effektiv interbank- marknad. ECBS kommer också att främja användandet a v euron på valutamarknaderna. Medlemsländernas central- banker kommer att växla nationella sedlar till de bilateral a omräkningskurserna. Medlemsländerna kommer att gör a nyemissioner av statspapper i euro och tillkännage hur över- gången till den gemensamma valutan ska gå till i de n offentliga sektorn. Vidare kommer medlems länderna att sätta igång tillverkningen av mynt i euro. 11 Europeiska monetära institutet (1995). (3)Senast efter starten av etapp tre () börjar ECBS ge ut sedlar i euro och byta ut de nationell a sedlarna och mynten mot eurosedlar och mynt i euro oc h cent. Den offentliga sektorn i de länder som deltar i de n monetära unionen kommer allmänt att använda euro i sin a transaktioner senast när sedlar och mynt i euro införs. (4)efter för inför andet av euro () förlorar nationella sedlar och mynt sin ställning som lagliga betalningsmedel och sedlar och mynt i euro blir de enda lagliga betalningsmedlen i den monetära unionen . Nationella sedlar och mynt kommer dock även fortsätt - ningsvis att kunna växlas till den nya valutan i central - bankerna. 3Valutor och växelkurssystem – en bakgrund Detta kapitel syftar till att ge teor etiska och historiska perspektiv på valet av valutasystem som en bakgrund till den utförligare diskus- sionen i senare kapitel. I avsnitt 3.1 diskuterar vi vilka olika funk- tioner en nationell valuta har i samhällsekonomin. I avsnitt 3. 2 redogörs för de principiella skillnaderna mellan olika växelkurs - system. En monetär union kan ses som ett växelkurssystem me d oåterkalleligt fasta växelkurser mellan de delt agande länderna. Dess motsats är ett system med fritt flytande växelkurser, dvs ett sådant system som gäller mellan dollar, yen och D-mark och som äve n Mellan dessa ytterlighete r finns en rad andra system. I avsnitt 3.3 redogör vi för de historiska erfarenheterna av olika växelkurssystem. Syftet är belysa stabilite- ten hos olika växelkurssystem samt vilken inverkan de kan ha p å inflation, ränta och produktion. Även om den europeiska valuta - unionen är unik i ett historiskt perspektiv kan erfarenheterna a v andra internationella monetära system v ara värdefulla vid en analys av unionens egenskaper och samh ällsekonomiska effekter. I avsnitt 3.4 sammanfattas de viktigaste slutsatserna. 3.1 Den nationella valutans roll i samhällsekono - min De flesta stater har en egen valuta. Det finns dock flera undantag. Så t ex används i en gemensam valuta i den västafrikanska respektive i den centralafrikanska monetära unionen samt i de t sydafrikanska valutaområdet, och i har det östkaribiska valutaområdet en gemensam valuta. Andra exempel i ä r med schweiziska franc, och Vatikansta- ten med italienska lire samt med franska franc. I används båda de två angränsande staternas valutor, nämlige n spanska pesetas och franska franc. Valutor och växelkurssystem - en bakgrund Det är naturligt att fråga sig varför de flesta stater har valt att ha en egen valuta, trots att det uppenbarligen inte är nödvändigt. Den främsta orsaken är valutans roll som instrument för att ge stats - makten intäkter och möjlighet att föra en självständig penning - politik. En egen valuta tycks också ha ett värde som nationel l symbol. Alla valutor har vissa grundläggande funktioner. För det första är valutan ett bytesmedel. I en utvecklad ekonomi byts varor oc h tjänster inte direkt mot varandra utan mot en bestämd summ a pengar. Penninghushållning tillåter – till skillnad från byteshus - hållning – en mycket långtgående arbetsfördelning, vilken i sin tur starkt har bidragit till välståndsutvecklingen. För det andra ä r valutan en värdemätare: den används för att mäta värdet av all a varor och tjänster med en gemensam måttstock. Genom att h a tillgång till lätt jämförbara värden på olika produktionsfaktorer , varor och tjänster kan produc enter och konsumenter göra rationella val. I ekonomier med en outvecklad finansiell sektor är valuta n också värdebevarare. Sparandet sker i viss utsträckning i sedlar och mynt som ett alternativ till guld, ädelstenar och andra beständig a tillgångar. Kontanter har fördelen att de relativt lätt kan bytas mot varor och tjänster, men också nackd elen att deras köpkraft urholkas i takt med eventuell inflation. I länder med hög inflation (snabb penningvärdesförsämring ) fyller den nationella valutan dåligt sina grundläggande funktioner och ersätts därför ofta delvis med stabilare valutor. Aktuell a exempel är f d och , där tyska mark oc h amerikanska dollar fått stor användning. , har uppskattat att av den uteståend e stocken av tyska mark cirkulerar i de tidigare östländerna. E n nackdel med parallell användn ing av flera valutor är att konsumen- ter och producenter blir tvungna att ständigt hålla sig informerade om växelkurserna och att räkna om priser från en valuta till e n annan. Det finns många exempel p å att valutans roll som nationell symbol tillmäts stor betydelse. När sönderföll i flera ny a Valutor och växelkurssystem - en bakgrund 45 stater, valde alla att ha egna valutor. På samma sätt har Tjeckie n och samt de nya stater som uppstå tt i det forna Jugoslavi- en infört egna valutor. Även om det finns andra skäl för en ege n valuta är det uppenbart att denna har ett starkt symbolvärde för en självständig stat på samma sätt som flaggan och nationalsången. Ett annat exempel är det faktum att banker i , Nord - och på och har rätt att utge egna sedlar som till utseendet skiljer sig från engelska pund. Varje sedelutgivande bank har skyldighet att hålla en mängd engelska pund som mins t motsvarar dess egen utestående se delstock och att på begäran växla in de egna pundsedlarna mot engelska pund till växelkursen 1:1 . Engelska pundsedlar är juridiskt sett inte legala betalningsmedel i (och skotska inte i ). Sedlar och mynt i den nya ge mensamma valutan, euro, kommer att utformas på ett sätt som gör att valutan kan fortsätta att tjän a som nationell symbol för deltagarländerna. pågå r en designtävling om sedlarn as och myntens utseende, där förutsätt- ningarna bl a är att av den ena sidan på sedlarna sam t ena sidan på varje mynt ska reserveras för respektive deltagand e lands egna symboler. Den inkomst som staten – via sin centralbank – får genom sitt monopol på att utge sedlar och mynt kallas för seignorage.2 Seignoraget består av två delar. Den första delen är realräntan p å den utestående penningm ängden. Penningmängden kan ses som ett räntefritt lån till staten från allmänheten och realräntan på beloppet som en utgift som staten slipper att betala. Den andra delen a v seignoraget består av den urholkning (eller ökning) av penning - mängdens köpkraft som sker till följd av inflation (eller deflation). Allmänheten efterfrågar i en given situation en viss real penning- mängd, dvs pengar med en viss köpkraft i form av varor oc h 1I en intervju i (, 1995) ger ärkebiskopen av Canter- bury, , sin välsignelse till den europeiska integrationen men drar gränsen vid monetär union om den leder till att kyrkans överhuvud försvinner från de engelska pundsedlarna. Ett direkt citat lyder: "Jag vill ha drottningens huvud på sedlarna. Frågan om nationell identitet är mycket viktig. Att vara brittisk är för mig ytterst viktigt. Jag vill inte bli fransk eller tysk." 2Beteckningen kommer från franskans (latinets senior), dvs feodalherre. Denne hade ensamrätt att prägla mynt inom sina domäner och att ta ut en avgift för detta, seignorage. Valutor och växelkurssystem - en bakgrund När staten ersätter den minskning av penningmängden s realvärde som skett till följd av inflation ge nom att ge ut nya pengar får den indirekt ett motsvarande värde i varor och tjänster, den s k inflationsskatten. Tillsammans är vinsten av att slippa betal a realränta samt inflationskatten lika med den nominella ränta n gånger penningmängden. Från detta ska dras den i sammanhanget försumbara kostnaden för att producera och distribuera nya sedlar och mynt samt att förstöra gamla. I uppgick den uteståend e mängden av sedlar och mynt till ca . Om de n genomsnittliga nominella låneräntan för staten är t ex blir statens årliga vinst av seignorage , vilket utgör av BNP. Med en inflat ionstakt på är ungefär 1,3 miljarder av detta inflationsskatt. Ett inträde i den monetär a unionen skulle inte innebära några större förändringar härvidlag , eftersom de deltagande länderna får en andel av ECBs seignorage som motsvarar deras BN P per capita och befolkningsstorlek. Detta diskuteras utförligare i avsnitt 4.5. Det viktigaste skälet för ett land att ha en egen valuta är int e symbolvärdet eller seignoraget, utan att det i princip möjliggör en självständig penningpolitik som är avpassad till den inhemsk a ekonomiska utvecklingen och inhemska prior iteringar. I en monetär union måste man förutsätta att penningpolitiken utformas som e n kompromiss mellan deltagarländernas nationella intressen. I den utsträckning som ett deltagande i den monetära unione n kan ge en lägre och mer stabil inflationstakt än vad so m skulle vara möjligt att uppnå utanför unionen, kommer deltagandet att ge samhällsekonomiska vinster. Det finns en rad skäl till detta. (1)Sedlar och mynt ger ingen nominell avkastning (ränta). Om priserna stiger och på så sätt urholkar pengarnas köpkraft är den reala avkastningen på innehav av sedlar och myn t negativ och lika med minus inflationstakten. Ju högr e inflationstakten är, desto större blir kostnaden för att håll a likviditet. Hushåll och företag kommer därför att håll a mindre av likvida medel. Detta ökar transaktionskostnaderna i ekonomin. I länder med hyperinflation tvingas allmänheten till så gott som dagliga bankbesök för att ta ut dagsbehove t av pengar. Detta brukar betecknas s om inflationens "skosule- Valutor och växelkurssystem - en bakgrund 47 Sannolikt är denna mycket liten så länge so m inflationstakten är måttlig. (2)En hög inflationstakt medför att producenterna ofta måste höja sina priser. Detta är förenat med kostnader för att ändra prislistor, annonsera, förhandla med kunder m m. Det ä r svårt att uppskatta dessa kostnader. Rimligtvis är de int e särskilt stora vid måttlig inflation. (3)Kombinationen av inflation och ett nominalistiskt skatte - system skapar snedvridningar i ekonomin. Bland annat sned- vrids fördelningen mellan konsumtion och sparande. Orsaken är att kapitalinkomster och kapitalvinster beskattas nominellt, vilket gör att den effektiva beskattningen ökar med stigande inflation. Detta leder i s in tur till att sparandet blir mindre än vad det annars skulle ha varit. För före tagen innebär en högre inflation att värdet av deras avskrivningar på investeringa r minskar, vilket också det ökar den effektiva beskattningen . Detta leder till en lägre investeri ngsvolym. För hushållen blir boende i egnahem och bostadsrätter billigare med högr e inflation, eftersom de nominella ränteutgifterna är avdrags- gilla. Detta stimulerar bos tadskonsumtionen på bekostnad av annan konsumtion och sparande. Det bör här påpekas att ändringar i den effektiva beskatt- ningen kan göra det nödvändigt att öka eller minska skatter på andra håll i ekonomin för att finansiera en viss nivå på de offentliga utgifterna. Dessa skatteförändringar medför i sin tur ökade eller minskade snedvridning ar. idetalj i kapitel 4. (4)En högre inflationstakt leder till högre variabilitet i relativa priser vid såväl förutsedd som oförutsedd inflation. 4 Detta tenderar i sin tur att leda till att ekonomiska beslut fattas på grundval av felaktiga relativpriser med snedvridningar a v resursallokeringen som följd. (5)En högre inflationstakt är förknippad med större osäkerhet iallmänhet, inte bara om relativpriserna utan också o m inriktningen på den ekonomiska politiken. Osäkerhet är e n 3 (1994) uppskattar att en sänkning av inflationstakten från skulle ge en samhällsekonomisk vinst på några få hundradels procent av BNP. 4 (1994). Denna slutsats delas dock inte av Driffill, Mizon & Ulph (1990) i deras översikt av den teoretiska och empiriska forskningen om inflationens kostnader. De drar slutsatsen att den empiriska forskningen ger svaga eller inga belägg för att en måttligt hög inflationstakt orsakar större variabilitet i relativpris- erna. Valutor och växelkurssystem - en bakgrund samhällsekonomisk kostnad som kan manifesteras på olik a sätt, t ex som en riskpremie i räntenivån och en lägre investe- ringsnivå. (6)En annan möjlig effekt av inflationen gäller ekonomisk tillväxt. har det gjorts en stor mängd empi- riska undersökningar av hur den ekonomiska tillväxten sam- varierar med inflationen. Många av dessa undersökninga r finner ett statistiskt säkerställt negativt samband mella n inflation och tillväxt, vilket har tolkats som att inflatio n orsakar lägre tillväxt. Så finner t ex den amerikansk e ekonomen i en studie som grundar sig p å utvecklingen i 100 länder att e n ökning av inflationstakten leder til l 0,2-0,3 procentenheters lägre årl ig tillväxttakt (men också att förändringar i inflationstakten när denna ligger under 1 inte har någon statist iskt säkerställd effekt). 5 Orsaks- riktningen är dock inte självklar, eftersom de mekanisme r genom vilka inflationen inverkar på tillväxten inte kan anses vara klarlagda. Orsaken till det negativa sambandet ka n finnas i andra underliggande faktorer av ekonomisk, socia l och politisk natur, som påverkar både inflationen oc h tillväxten. (7)Erfarenhetsmässigt leder inflation också till betydande för - ändringar i förmögenhetsfördelningen. En oförutsedd ökning av inflationstakten innebär t ex att innehavarna av statspap- per förlorar och skattebetalarna vinner. Den svenska statens nettoskuld i kronor uppgick till , vilket motsvarar a v BNP.6 En oförutsedd ökning av prisnivån med 1 procenten- het skulle minska den reala skulden med drygt 4 miljarde r eller av BNP. Ett annat exempel är omfördel - ningen höga inflation från skattebetalar e och sparare till ägare av bostadsrätter och egnahem till följd av de dåvarande avdragsreglerna i skattesystemet, de låg a eller negativa realräntorna och den reala beskattningen a v realisationsvinster på fastigheter. 5Barro (1995). 6Från statens bruttoskuld på 1 479 miljarder har dragits skulder i utländsk valuta, 399miljarder, värdet av utestående realobligationer, 49 miljarder, innehav av statspapper, 73 miljarder, samt de nominella tillgångarna i AP- fonderna, 540 miljarder. Se (1996c). Valutor och växelkurssystem - en bakgrund 49 Det kan emellertid också finnas negativa effekter av en alltför låg inflationstakt. Vid låg inflation är det svårare att åstadkomma förändringar i relativlöner och tillräckligt stora sänkningar av real- lönerna när sådana är samhällsekonomiskt motiv erade. I båda fallen kan det nämligen krävas att nominallönerna sänks för stora grupper på arbetsmarknaden. Detta har erfarenhetsmässigt visat sig var a svårt att åstadkomma. En närmare diskussion finns i avsnitt 8.3. Ett annat och vanligt argument mot en alltför låg inflation är att lägre arbetslöshet kan köpas till priset av en högre inflation . Argumentet härrör ursprungligen från en studie av den engelsk a ekonomen . Han visade på grundval a v historiska data ett negativt samband mellan löneinflation oc h arbetslöshet. Denna upptäckt fick ett enastående genomslag oc h togs till utgångspunkt för uppläggningen av den ekonomisk a politiken i många länder , bland de m . Teoretisk forskning och empirisk forskning under de senas te decennierna har dock övertygande visat att utbytesförhållandet mellan inflation och arbetslöshet beror p å tidshorisonten. På lång sikt tycks arbetslöshetens nivå vara obero- ende av inflationstakten. Detta framgår av diagram 3.1. Skillnaden i inflationens effekter på arbetslösheten har att göra med att lönerna är trögrörliga och att efter - frågan på arbetskraft beror på de reala lönekostnaderna (de nomi- nella lönekostnaderna i förhållande till priserna). Om t ex infla - tionstakten oväntat öka r, kommer produktion och sysselsättning att öka därför att det tar innan löneökningstakten anpassat sig till den högre inflationstakten. sänk s företagens reala lönekostnader, vilket får företagen att expandera. Om den högre inflationstakten blir varaktig, kommer den att leda till kompensationskrav från löntagarna. stige r lönerna i förhållande ti ll prisnivån, vilket medför att företagen drar ner produktionen och arbetslösheten återgår till sin ursprunglig a nivå. Valutor och växelkurssystem - en bakgrund Diagram 3.1: Genomsnittlig inflation och arbetslöshet i 20 industrilände 1960-96 Kommentar: AU=Österrike, AUS=Australien, BE=Belgien, CA=Kanada, CH=Schweiz, D=Tyskland, DK=Danmark, E=Spanien, F=Frankrike, FI=Finland, I=Italien, IR=Irland, JA=Japan, N=Norge, NL=Nederländerna, NZ=Nya Zealand, P=Portugal, S=Sverige, UK=Storbritannien och US=USA. Källa: , Economic Outlook (arbetslöshet); IMF, International Financia l Statistics (inflation) Stabilisering av produktion och sysselsättning Valet av växelkurssystem har betydelse för hur ekonomin anpassar sig till olika störningar. En fast växelkurs dämpar i de flesta fal l finansiella störningar, medan en flytande växelkurs dämpar reala störningar. Med finansiella störningar menas förändringar i utbud och efterfrågan på penning- och valutamarknaden, t ex öka d efterfrågan på svenska statspapper från utländska investerare til l följd av ökat förtroende för finanspolitiken. Med reala störninga r menas störningar på marknaderna för varor, tjänster och produk - tionsfaktorer. De reala störningarna kan i sin tur delas upp i utbuds- och efterfrågestörningar . De förra avser störningar i produktivitet eller produktionskostnader på ekonomins utbudssida, t ex i form av lägre produktivitetsökningstakt eller höjda priser på importerad e insatsvaror som olja och bensin. De senare avser störningar p å ekonomins efterfrågesida, t ex minskad inhemsk efterfrågan til l Valutor och växelkurssystem - en bakgrund 51 följd av ett ökat sparande eller minskad efterfrågan på svensk a exportprodukter. Skillnaden mellan flytande och fast växelkurs när det gäller att dämpa olika slag av störningar kan illustreras med två exempel. I det första exemplet antas att svensk ekonomi drabbas av en rea l efterfrågestörning i form av minskad efterfrågan på exportmark - naden. Den minskade försäljningen utomlands medför att export- intäkterna minskar och att svenska exportf öretag därför växlar in en mindre mängd utländsk valuta mot kronor . Efterfrågan på svenska kronor minskar således på valutamarknaden. Vi d flytande växelkurs leder detta till att kronan deprecierar (priset på kronor i utländsk valuta sjunker). Deprecieringen tillåter export - företagen att sänka sina priser i utländsk valuta vid oförändrad e priser i kronor. I den m ån som exportpriserna sänks motverkas den ursprungliga exportminskningen. De n flytande växelkursen dämpar således verkningarna av den reala efterfrågestörningen. Vid fas t växelkurs kommer ingen sådan motverkande effekt till stånd. Det andra exemplet gäller en finansiell störning. Anta at t utländska placerare ökar sin efterfrågan på svenska kronobligatio- ner, därför att förtroendet för svensk finanspolitik ökar. Detta leder till ökad efterfrågan på svenska kronor och ökat utbud av utländsk valuta på valutamarknaden. Vid flytande växelkurs leder detta till att kronan apprecierar. Detta gör s venska varor dyrare i förhållande till utländska, vilket minskar exporten och ökar importen. Följden blir att BNP faller. Den finansiella störningen får m a o real a effekter. Vid fast växelkurs skärs denna kanal från de finansiell a marknaderna till den reala delen av ekono min av. Detta sker genom att ökar sitt utbud av kronor (genom att köpa utländsk valuta) i sådan omfattning att växelkursen kan hållas fast. I så fall får den finansiella störningen aldrig några reala konsekvenser fö r produktion och sysselsättning. Vid ett medlemskap i den monetära unionen har samma valuta som de andra medlemsländerna.