sou · GKB3145d3 · 1997-01-01 00:00:00 — Längsta arbetspass per dag, dygn eller vecka ska anges i lagen och det ska även framgå av lagen att långa arbetspass i första hand ska kompenseras med kortare arbetstid. Läng- den på dags-, dygns- eller veckoarbetstiden ska stå i relation till den hälsomässiga belastningen på den enskilde. Reservationer och särskilda yttranden Sammanfattningsvis anser jag därför inte att förslaget till ny arbets- tidslag uppfyller krav på normering som jag anser är grunden för att kunna teckna ett bra kollektivavtal. I många verksamheter tillåts arbets/driftstider bli mer flexibla. Jag anser att sådan utveckling ska kombineras med att de anställdas arbets- tid blir kortare. Jag anser att arbetstiden bör sänkas med senast . En sådan sänkning motsvarar en arbetstid på . Att koppla arbetstidsförkortning till flexibi- litet anser jag är nyckeln till att komma förbi de låsningar som förhind- rar ökad flexibilitet för verksamheten och förkortade arbetstider för individen. Kopplingen mellan förkortad arbetstid och ökad flexibilitet ger många positiva effekter. För den enskilde innebär en förkortning av arbetstiden även förbättrad arbetsmiljö genom att hälsoperspektivet blir tillgodosett på ett positivt sätt. Jag anser att en kortare arbetstid ger ökad jämställdhet, vilket ger mer tid för social gemenskap samt ökat utrymme för såväl fackligt som politiskt engagemang. Jag delar inte kommitténs uppfattning att arbetsmarknadens parter i avtal kan åstadkomma en arbetstidsförkortning. Detta skulle möjligen kunna komma till stånd på vissa delar av arbetsmarknaden. Jag anser att det krävs ett politiskt beslut om en arbetstidsförkortning för hela arbetsmarknaden. Grunden för att kombinera ökad flexibilitet med en arbetstidsförkort- ning är att tillåta att veckoarbetstiden varierar mer än vad som är möjligt och till en lägre kostnad. Kostnaderna blir automatiskt lägre om övertiden reduceras genom att topparna korrigeras genom en annan utläggning av den ordinarie arbetstiden. Möjligheten att avvika från arbetsmiljölagens och EU-direktivets skrivningar ska enligt min upp- fattning kompenseras genom en minskning av arbetstiden. Arbetstidsförkortning i kombination med ökad flexibilitet frigör enga- gemang hos personalen och ökar verksamhetens effektivitet. Det kom- mer att höja produktiviteten i verksamheten och då betalas en förkort- ning av arbetstiden genom de positiva effekterna. För att kortare arbetstid ska öka sysselsättningen krävs det att förkort- ningen inte ökar lönekostnaderna, alltså ligger inom ramen för det Reservationer och särskilda yttranden samhällsekonomiska utrymmet för kostnadsökningar. Det är också viktigt att förändringen inte leder till kortare driftstider och öppettider. Jag anser att övertiden inte ska öka som en effekt av för- kortningen. Eftersom en ökad flexibilitet, enligt min modell ger stora möjligheter att klara av en rationell verksamhet utan att det normala arbetstidsuttaget blir högre, ger detta positiva effekter på sysselsätt- ningen. Inom ramen för ökad flexibilitet och kortare arbetstid ska möjligheten prövas att ge deltidsanställda, som önskar längre arbetstid. Kommittén anser i likhet med mig att det inte kan uteslutas att en förkortad arbetstid skulle kunna ge ett bidrag till att minska arbetslös- heten. Därför beklagar jag att kommittén inte har mod att lägga förslag om en arbetstidsförkortning i kombination med ökad flexibilisering. Jag anser att samhället måste pröva alla möjligheter till att öka syssel- sättningen. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av ledamoten () kan en arbetsgivare beordra en anställd att arbeta utöver ordinarie arbetstid. Dessutom kan arbetsmarknadens parter komma överens om andra övertidsmått och hur dessa skall ersättas. Kostnaderna för arbetslösheten är en stor post för samhället. Den medför att skatterna måste behållas höga eftersom alla måste försörjas oavsett om de har arbete eller inte. I andra länder i med samma arbetslöshetsproblem som i går diskussionen i en riktning mot att både skapa nya arbetstillfällen och att förkorta arbetstiden. I har parterna på arbetsmarkna- den kommit överens om att förkorta arbetstiden. I de flesta mätningar visas det att fler människor har fått arbete. Det har varit en av motive- ringarna till att förkorta arbetstiden. Ett litet steg i riktning mot att få arbetsmarknadens parter att ta ett större ansvar för de arbetslösa är att minska möjligheten att ta ut över- tid från . Det finns i förslaget möjlig- het att kvitta övertid mot kompensationsledighet, vilket gör det nya övertidsmåttet mer flexibelt än det gamla. Arbetsmarknadens parter har enligt förslaget möjlighet att på lokal nivå teckna avtal om hur övertiden ska förläggas och hur många timmar som kan tas ut. Det förslag som läggs fram av arbetstidskommitténs majoritet är en uppföljning av den överenskommelse som gjorts mellan och den socialdemokratiska regeringen angående arbetsrätten. En fortsättning i denna riktning med möjlighet att teckna lokala avtal ger en grund för att ytterligare decentralisera besluten på arbetsmarknaden. För att lösa problemen med arbetslösheten måste alla börja tänka i nya banor och ta ansvar för att förnya arbetslivet. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av ledamoten () Mer tid för barnen, familjen och det sociala livet är ett önskemål som delas av många människor . Att bygga ett tryggt socialt nätverk som ger trygga barn och därmed hopp för framtiden kräver tid och engagemang. Människor har olika behov under olika tider av livet. Exempelvis finns oftast önskemål om kortare arbetstider från småbarnsföräldrar. Under andra perioder av livet kan det finnas rakt motsatta önskemål om ar- betstiden. Gemensamt för båda grupperna är behovet av flexiblare arbetstider. Förutom behovet av kortare arbetstider hos vissa grupper finns många som önskar en allmän arbetstidsförkortning för att på det sättet få fram nya jobb. Kampen mot arbetslösheten är en av vår tids viktigaste politiska frågor. Men lika lite som politiker kan skapa nya jobb, lika omöjligt är det att med en matematisk formel fördela jobben till människorna. Varje människa är unik, har behov och kom- petens som är specifik för just henne. Därför är det varken önskvärt eller möjligt att fördela arbetsmängden utefter någon planekonomisk modell. Istället behövs politiska beslut som ger förutsättningar för fler jobb och tillväxt. Åtgärder i den riktningen är exempelvis mer flexibla arbetstider och en modernare arbetsrätt. I kommitténs förslag finns argument för och emot en arbetstidsförkort- ning. Jag delar kommitténs bedömning att de få försök som genomförts med förkortad arbetstid gett alltför skiftande resultat för att vara un- derlag för slutsatser i mikro- eller makroekonomiska perspektiv. Därför vore det önskvärt med fler projekt både i privat och offentlig sektor. Det ger därmed motiv för fortsatt forskning inom området och att staten inom ramen för tillgängliga resurser erbjuder ett aktivt stöd från forska- re. Jag är däremot mycket tveksam till försök där arbetstidsförkortningen inte bär sina egna kostnader genom olika slag av effektiviseringar. De försök som gjorts inom den offentliga sektorn har haft olika motiv. Några projekt har satt hälsoperspektivet främst. Där har en kortare arbetstid i en del fall medfört att de anställda orkat arbeta på ett mer effektivt sätt och projektet har därmed inte krävt resurstillskott. Reservationer och särskilda yttranden projekt visar på det motsatta, verksamheten har måst tillföras pengar för att en del av personalen genom arbetstidsförkortningen fått betald frånvaro från arbetet. Särskilt svårt är det inom sektorer med långa driftstider. har kännetecknats av stora neddragningar inom vården och omsorgen av gamla och sjuka. De effektivisering som varit möjliga att genomföra har förmodligen redan gjorts i flertalet kommu- ner och landsting. Det som återstår är direkta nedskärningar som drab- bar dem som bäst behöver vård och omsorg. Därför finner jag det oacceptabelt att tillföra nya resurser i syfte att betala frånvaro från arbetet. Vi behöver fler försöksverksamheter med förkortad arbetstid men inom tillgänglig budgetram. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av ledamoten Kommittén har i sitt slutbetänkande betonat arbetsmarknadens parters viktiga roll för reglering av arbetstiderna inom ramen för en skyddslag- stiftning. Jag delar denna uppfattning. utgångspunkt är att det främst genom förhandlingar är möjligt att finna lösningar som tillgodo- ser såväl individuella önskemål om flexibel arbetstid som anpassning till verksamhetens krav och villkor. Det faller sig då naturligt att för- handlingar om arbetstidens närmare förläggning hanteras av de lokala parterna. En verksamhetsanpassad förläggning av arbetstiden kan t ex ge utrymme för en avtalad förkortning av arbetstiden. Valet om ett löneökningsutrymme skall tas ut i form av en arbetstidsförkortning eller i kontant lön hanteras också lämpligast i förhandlingar. Vidare är det mycket positivt att individens önskemål och behov lyfts fram i den föreslagna arbetstidslagen och i den föreslagna förändringen av se- mesterlagen. Detta för att underlätta möjligheter att förena förvärvsar- bete med familjeliv och socialt liv i övrigt. Kommittén har föreslagit en halvering av det tillåtna övertidsuttaget. Detta kan förefalla vara en drastisk sänkning. Huruvida det i realiteten innebär en sänkning av tillåtet övertidsarbete beror dock på hur över- tidsarbetet kompenseras. Att märka är att den föreslagna lagregeln innebär att övertidsarbete som ersätts i form av kompensationsledighet inte räknas in. I dessa situationer kan därmed övertidsarbete tillgripas helt obegränsat. Individen förfogar dock till viss del över denna be- stämmelse i och med att han/hon inte kan tvingas att ta ut kompensa- tionsledighet för utfört övertidsarbete. Ett alternativ vore att lagregeln istället utformades utifrån nuvarande lags beräkningssätt för övertids- arbete, d v s att övertid inte skall kunna kvittas mot kompensations- ledighet. Gränsen för det maximala uttaget av övertid skulle i så fall kunna sättas per kalenderår. Möjligheter till avvikelser från lagens regler föreslås ske i kollektivav- tal enligt 21 § eller i annat fall enligt 22 §. Diskussioner har förts i kommittén om kopplingen mellan dessa två paragrafer. I författnings- kommentaren till 22 § anges att paragrafen inte är avsedd att tillämpas i frågor som reglerats i kollektivavtal. En ytterligare analys av konsek- venserna av de föreslagna reglerna torde dock behöva göras, särskilt som 22 § föreslås inte vara dispositiv. Effekter av olika arbetstidsförändringar, m.m. En parlamentarisk kommitté tillkallas med uppgift att -analysera de långsiktiga konsekvenserna av alternativa ar- betstidsförkortningar -undersöka på vilket sätt flexibla arbetstidsregler kan införas i svensk lagstiftning -utreda konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. Frågan om arbetstidsförkortning behandlades senast som hade i uppgift (dir. 1987:23) att analysera konsekvenserna av olika arbetstidsformer och arbetstidsmönster. drog i sitt betänkande Arbetstid och välfärd (SOU 1989:53) den generella slutsatsen att en förkortning av arbetstiden inte är ett effektivt medel att minska arbetslösheten. Enligt kommittens bedömning fanns inte utrymme för ytterligare generella arbetstidsförkortningar . I stället efterlyste kommittén en ny modell för arbetstidspolitiken. En ny arbetstidspolitik borde utformas på ett sådant sätt att hänsyn tas till småbarnsfamiljernas situation, arbetstiderna utformas så att jämställdheten mellan män och kvinnor gagnas, skydds- och hälsoskäl beaktas, kraven på rättvisa mellan olika yrken och avtalsområden tillgodoses, förutsättningarna för produktionen garanterar att ett högt välstånd uppnås och den enskildes valfrihet underlättas att själv välja arbetstid och över livet variera sin arbetstid. En ny norm för heltidsarbete behövdes och en sådan norm borde vara likartad över hela arbetsmarknaden. Genom att arbetstiden beräknades över skulle en rad fördelar kunna uppnås. En årsarbetstidsnorm skulle ge möjlighet till flexibla lösningar och skapa förutsättningar att ta ut arbetstidsförkortningar på ett sätt som stämmer överens med olika önskemål. En större flexibilitet i arbetstiderna skulle öka valfriheten för den enskilde arbetstagaren. Kommittén föreslog därför att möjligheterna att övergå till årsarbetstid borde utredas. En särskild utredare tillkallades för att undersöka om mer flexibla regler för arbetstid och semester borde införas i svensk lagstiftning (dir. 1991:7). Utredningen om mer flexibla regler för arbetstid lämnade sitt betänkande Årsarbetstid (SOU 1992:7). Utredningen föreslog en gemensam lag om arbetstid och semester. Enligt förslaget skulle den lagstadgade 40-timmarsveckan omvandlas till en årsarbetstid och semestern ingå i årsarbetstiden. På arbetsplatser som har kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor skulle arbetstidslagens regler om arbetstidens förläggning slopas. På arbetsplatser som saknar kollektivavtal skulle arbetstidslagens nuvarande regler om förläggningen av arbetstiden behållas. Reglerna om ordinarie veckoarbetstid föreslogs dock kunna frångås genom personliga avtal. Vid remissbehandlingen framkom att flertalet instanser i princip var positiva till flexibla arbetstider. I övrigt var remissopinionen blandad. Såväl arbetsgivar- som arbetstagarorganisationer uttalade kritik mot utredningens principiella åtskillnad mellan arbetsplatser som har kollektivavtal och sådana, där avtal saknas. i och ansåg att utredningens förslag inte i tillräcklig grad tillgodosåg den enskilde arbetstagarens inflytande över arbetstiden. Några remissinstanser hävdade att förslaget om årsarbetstid stred mot de arbetstidsregler som var under övervägande inom EG. I budgetpropositionen (prop. 1992/93:100, bil. 11) konstaterade arbetsmarknadsministern att utredningens förslag i väsentliga avseenden stred mot det då föreliggande förslaget till EG-direktiv på arbetstidsområdet. Eventuella lagändringar med anledning av förslaget till årsarbetstid skulle prövas, då direktivet slutligt antagits. arbetsmarknadsutskott ansåg i betänkandena /93:AU4 och 1993/94:AU3 att en friare arbetstidsförläggning var en framtidsfråga. Utskottet uppehöll sig särskilt vid de positiva konsekvenserna av flexibla arbetstider, sedda såväl utifrån produktionens som den enskilde arbetstagarens perspektiv. Utskottet har utgått från att regeringen skall återkomma med förslag på området. Utskottet har därefter i sitt betänkande 1994/95:AU2 behandlat arbetstidsfrågan och det aviserade utredningsarbetet samt därvid förutsatt att även över- tidsfrågorna kommer att ingå i utredningsuppdraget. Europeiska Unionens råd antog ett direktiv om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (93/104/EEG). Direktivet skall införlivas i medlemsstaternas lagstiftning efter antagandet, dvs. Direktivet upptar regler om dygnsvila, raster, veckovila, veckoarbets- tidens längd samt semester. Vidare regleras nattarbete, skiftarbete och tempoarbete. Veckoarbetstiden får enligt direktivet uppgå till högst , övertid inräknad. Chefen för tillkallade en arbetsgrupp med uppgift att systematiskt gå igenom direktivets bestämmelser och jämföra dessa med arbetstidslagen. Arbetsgruppen har lämnat sin rapport (Ds 1994:74). Ett införlivande av direktivet förutsätter enligt arbetsgruppen en anpassning av det svenska regelsystemet till direktivets bestämmelser i vissa avseenden. På vissa punkter kan det, enligt gruppens uppfattning, finnas anledning att överväga en ändring av arbetstidslagen. Gruppen anser att det krävs en fördjupad utvärdering av direktivets konsekvenser för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. Utvecklingen av arbetstidsfrågorna i och i I jämförelse med flera västeuropeiska länder har en lång lag- eller avtalsreglerad veckoarbetstid. har den faktiska arbetstiden reducerats i samtliga västeuropeiska länder utom i och . infördes lagstadgad 40-timmarsvecka i . har inga generella förkortningar av veckoarbetstiden genomförts. trädde i övrigt en omfattande arbetsrättslig lagstiftning i kraft som i praktiken bidragit till att det faktiska antalet arbetade timmar eller normalarbetstiden minskat betydligt. drag i arbetstidernas utveckling har således varit att det totala antalet arbetade timmar sjunkit, trots att antalet sysselsatta ökat. Förklaringen till denna utveckling är att kvinnornas förvärvsarbete har ökat, ofta i form av deltidsarbete. Kvinnornas inträde i arbetslivet sam- manföll med en stor efterfrågan på arbetskraft framför allt inom den offentliga sektorn, men även inom industrin och tjänstesektorn. Därmed ställdes också nya krav på förläggningen av arbetstid och arbetets planering. Som en följd av att kvinnorna i större grad kom ut på ar- betsmarknaden ökade utbudet av arbetskraft, mätt i antalet arbetade timmar, . Antalet sysselsatta minskade med 550 000 personer fram /94. Den relativa arbetslöshetsnivån steg från till . Arbetsmarknadsläget har förbättrats något. har medelarbetstiden per sysselsatt stigit kraftigt. Det har inneburit att den faktiska arbetstiden förlängts för vissa grupper av arbetstagare inom bl.a verkstadsindustrin, bank- och försäkringsväsendet samt den kommunala verksamheten. Den ökade medelarbetstiden beror huvudsakligen på minskad sjukfrånvaro och ett stort övertidsutttag. och första hälften av var andelen övertidstimmar inom industrin mycket högre än . Undersökningar visar också att övertiden i kommuner och landsting ökat markant . Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden har stadigt försämrats. Flera bedömare konstaterar att det kan finnas en uppenbar risk att under resten av 1990-talet får uppleva en betydligt högre permanent arbetslöshet än man tidigare varit van vid. Detta är en viktig förklaring till att arbetstidsfrågorna på nytt tilldragit sig ett allt större intresse i den politiska debatten. I likhet med tidigare decenniers arbetstidsdiskussioner har dagens debatt alltmer kommit att kretsa kring frågan om olika former av arbetstidsförkortning som ett medel att minska arbetslösheten. Till skillnad från tidigare finns nu studier, bl.a. från , som pekar på ett visst positivt samband mellan förkortad arbetstid och sysselsättning. har lagt fram ett förslag om avtalsreglerad arbetstidsförkortning inom industrin, som är avsett att behandlas i den kommande avtalsrörelsen. En del försök med alternativa arbetstidsformer har genomförts i , framför allt inom den offentliga sektorn. I den europeiska ekonomin har tillväxttakten och investeringarna minskat och arbetslösheten stigit stadigt . EU- kommissionens senaste sysselsättningsrapport visar att övertidsarbetet ökat inom de flesta medlemsländer . Europeiska Unionen har i sin strategi för ökad sysselsättning för 1990-talet behandlat frågan om arbetstidsförkortning och lagt stor vikt vid behovet av flexibla arbetstider som ett instrument för att skapa nya arbeten. I , , , och prövar man genom lagstiftning eller avtal olika arbetstidsformer i syfte att minska arbetslösheten. I har man i första hand reglerat en förkortad arbetstid genom avtal. I trädde en lag i kraft som medger en flexibel arbetstid på årsbasis. I gäller ett system som ger alla anställda rätt till betald tjänstledighet . De vikariat som uppstår skall besättas med arbetslösa. I partiledardebatten i med anledning av regeringsförklaringen uttalade statsministern att regeringen avsåg att tillsätta en arbetstidsutredning. En väsentligt höjd och uthållig tillväxt är en förutsättning för att ekonomiska problem skall kunna lösas. En aktiv tillväxtpolitik, där olika politikområden samverkar, skall bidra till detta. Med denna utgångspunkt tillkallas en parlamentarisk kommitté med uppgift att -analysera de långsiktiga konsekvenserna av alternativa ar- betstidsförkortningar -undersöka på vilket sätt flexibla arbetstidsregler kan införas i svensk lagstiftning -utreda konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. Kommittén skall bedöma de långsiktiga konsekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar. Kommittén skall därmed analysera effekterna av alternativa arbetstidsförkortningar och arbetstidsmönster på produktionen, produktiviteten, sysselsättningen, konkurrenskraften, arbetets organisation och välfärden. Det är särskilt angeläget att belysa arbetstidernas roll inom ramen för en sammanhållen arbetslivspolitik, vars syfte är att stärka produktiviteten och medverka till utvecklande arbeten. Särskild hänsyn skall tas till de konsekvenser som kan uppstå för olika grupper av arbetstagare i deras familjesituation, utbildning och yrkesområden. Kommittén skall särskilt belysa vilka krav olika former av arbetstidsförkortningar ställer på arbetsmarknadens sätt att fungera och hur dessa arbetstidsförkortningar generellt kan komma att påverka kvinnor respektive män. Kommittén skall där närmare studera utvecklingen av den faktiska årsarbetstiden och sysselsättningsgraden . Kommittén skall vidare kartlägga de senaste årens svenska och utländska studier, utredningar och forskningsrapporter som behandlar arbetstidsfrågor och framför allt belyser sambandet mellan olika former av arbetstidsförkortningar och sysselsättning. I samband därmed skall kommittén studera och värdera aktuella europeiska erfarenheter på arbetstidsområdet. Kommittén skall ge en samlad överblick och redovisa resultaten av de svenska försök med arbetstidsförkortningar och flexibel arbetstid, som har genomförts . Denna redovisning skall också innehålla en beskrivning av hur de olika försöken har påverkat kvinnors respektive mäns arbetssituation. Utöver det material som redovisats ovan skall kommittén särskilt beakta de förslag, som presenterats i betänkandet om Årsarbetstid, där det föreslås att arbetstids- och semesterreglerna skall föras samman i en gemensam lag. Kommittén skall där även beakta remissvaren på betänkandet samt de uttalanden som gjorts av i frågan, särskilt med beaktande av uttalandet om övertidsfrågorna. En central utgångspunkt för kommittén skall vara att arbetstidsfrågorna även i fortsättningen så långt som möjligt regleras i avtal mellan arbetsmarknadens parter. Takten och den fortsatta inriktningen av eventuella alternativa arbetstidsförkortningar bör bedömas ur detta perspektiv. Hänsyn till den enskilde arbetstagarens möjlighet till medinflytande och valfrihet vad gäller arbetstidens förläggning måste därvid beaktas. Kommittén skall vidare analysera och redovisa effekterna av sina förslag ur ett jämställdhetsperspektiv samt även beakta hälsomässiga och sociala konsekvenser av olika arbetstidsformer. Kommittén skall ange de eventuella kostnader som kan bli följden av de förslag som presenteras. Utredningsförslagen får inte innebära ökade kostnader för stat och kommuner. Kommittén skall med förtur och skyndsamt behandla frågan om konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. Arbetet med denna del i utredningen skall vara avslutat . Kommittén skall beakta innehållet i regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23) och regeringens direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser och regeringens direktiv till kommittéer och särskilda utredare om att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1994:24) och därvid lämna förslag till de författningsändringar som behövs. I utredningsarbetet skall de av ratificerade ILO- konventionerna (nr 14) om veckovila i industriarbete, (nr 47) om fyrtiotimmarsvecka samt (nr 132) om semester beaktas. De direktiv som föreslås skall ersätta de direktiv om flexibel arbetstid och konsekvenser av EG:s arbetstidsdirektiv som beslutades (dir. 1994:99). Kommitténs arbete skall vara avslutat före utgången av . Arbetstidslag (1982:673)