sou · GKB3176 · 1997-01-01 00:00:00 — Inledningsvis har dock riksannonsörerna stått för en något lägre, om än stigande, andel. beräknas riksannonsörernas andel uppgå till en fjärdedel. Enligt uppgift från har branschen, som skapat 2 000 arbetstillfällen, investerat i verksamheten och för- väntas investera ytterligare 300 miljoner innan marknaden är fullt utvecklad. Med möjligheten att sända lokalradio åsyftades ökad frihet på radio- och TV- området såväl i form av etableringsfrihet som vidgad yttrandefrihet. sitionen (1992/93:70) om privat lokalradio uttalades att regelverket för de pri- vata reklamfinansierade ljudradiosändningarna utformats så att självständiga, lokalt förankrade radiostationer skulle främjas. Det befanns angeläget att möj- ligheterna att starta nya radiostationer skulle få till följd att antalet självstän- diga röster ökade väsentligt, vilket förväntades kunna ske om varje radiosta- tion fick en oberoende ställning med inriktning mot det lokala spridningsom- En utveckling mot ett fåtal dominerande kedjeföretag skulle motverkas. Det noterades att den kommersiella radions utveckling var svår att förutse och att regelverket därför skulle kunna komma att behöva ses över. Utvecklingen har blivit en annan än den som beskrivits som angelägen i pro- positionen. De lokala stationerna är vanligen inlemmade i olika former av nät- verk och för en stor del av tillståndshavarna gäller att de egna sändningarna är obetydliga och att de har en osjälvständig ställning såväl redaktionellt som ägarmässigt. Korsägande och ägarkoncentration karaktäriserar flera av näten. Nätverken förekommer i olika former med inriktning på antingen ägande, programproduktion eller annonsförsäljning. Givetvis kan ett och samma nät innefatta flera eller alla av dessa funktioner. För nätverk som syftar till gemensam annonsförsäljning finns inget hinder i lokalradiolagen. Däremot är det uppenbart att nätbildningar gällande ägande och programproduktion kan stå i strid med lokalradiolagen. Principerna i lokalradiolagen är att ingen får ha mer än ett tillstånd, vare sig direkt eller genom företag vari han har bestämmande inflytande genom ägande, samt att en tredjedel av sändningarna skall bestå av material framställt för den egna verksamheten. Gällande rätt beskrivs i detalj under de olika avsnitten i ka- pitel 5. Alla de nämnda formerna av nätverk tycks förekomma i lokalradion. Ägarkoncentrationen i näten är dock inte lika lätt att beskriva som nätverk- samheten rörande program och reklam. Antalet självständiga tillståndshavare, i bemärkelsen inte ingående i något nätverk är få, mindre än tio. Räknade tillsammans med de tillståndshavare som sänder väsentligen eget programmaterial men ingår i annonssamarbete med andra stationer uppgår denna grupp till ca en fjärdedel av tillstånds- havarna. Majoriteten av tillståndshavarna bedriver i stället verksamhet i nätverk med ingen eller liten lokal inriktning och med huvuddelen av det egentliga pro- grammaterialet gemensamt. Sändningarna ombesörjs centralt. I vissa ytterlig- hetsfall har tillståndet bara funktion som en slavsändare i ett mer eller mindre nationellt nät. finns fem utvecklade nätverk i landet om man utgår från ägandet. Två av dessa nät bedriver numera en gemensam programverksamhet under en och samma programbeteckning men framstår sett till ägandet ändå som två olika nätverk. De fem nätverken består vart och ett av mellan 11 och 19 enskilda tillståndshavare. Helt utanför näten står ca 10 tillståndshavare. SOU 1996: 176 Nätverken uppvisar olika grad av gemensamt ägande, gemensam produktion och annonsförsäljning. Två av näten (NRJ och Z-Radio) är mycket centraliserade. Ägandet är koncentrerat, annonsförsäljningssamarbetet är utvecklat och sker delvis cen- tralt och de egentliga programmen är gemensamma. Lokalt material saknas eller är mycket begränsat. Drygt 30 av tillståndshavarna finns i dessa nät. Två av näten (och ) intar en slags mellanställning. Båda har annonsförsäljningssamarbete. I det ena nätet (Megapol) är därtill ägandet koncentrerat men det förekommer en hel del lokalt programmaterial. I det andra nätet () finns tvärtemot många lokala ägare medan en hög andel av programmen är centralproducerade och sända under gemensamt namn med ett av de ovan beskrivna näten (Z-Radio). Ca 25 tillståndshavare ingår i Rix- och Megapol-näten. Det sista av de fem nätverken (SRAB/), med ca 15 tillstånds- havare, bedriver huvudsakligen annonsförsäljningssamarbete. Nätverken förstärker sin ställning Utvecklingen av nätverk hade tagit sin början redan före tillståndsgivningens start och redan efter den första auktionen framträdde de nät som finns . Det kan förmodas att en del av de intressenter som organiserade näten gick in i verksamheten med avsikt att bedriva en rikstäckande programverksamhet utifrån en bedömning att lagstiftningen i praktiken inte skulle hindra detta. Radio- och har medgivit ett femtiotal överlåtelser av sänd- ningstillstånd sedan starten. En del överlåtelser torde också ha skett genom att tillståndshavarbolagets aktier överlåtits. Det är dock svårt att uppskatta antalet överlåtelser av det senare slaget. Allmänt kan sägas att det så gott som i varje tillståndsbolag har förekommit någon förändring i kretsen av aktie- eller an- delsägare sedan tillståndet beviljats. De ägarförändringar som förekommer har emellertid oftast karaktären av strukturförändringar och det rör sig inte om egentliga försäljningar av tillståndet. De formella överlåtelser som förekommit har med några få undantag inne- burit att etablerade aktörer tillfört de befintliga näten ytterligare tillstånd. Det har inte förekommit att tillstånd som varit del i något av näten har försålts till någon intressent utanför de etablerade näten. Överlåtelserna har bara inneburit att nya aktörer kommit in i lokalradion och det har då rört sig om utländska medieföretag. Tendensen är således att näten och de som kontrollerar dessa stärker sina positioner. Faktorer som påverkar utvecklingen av nätverk – nätverk i andra länder I de flesta länder med fristående lokala radiostationer tycks nätverk i någon form förekomma som ett naturligt inslag. Omfattningen varierar dock, kanske främst beroende på vad den nationella lagstiftningen tillåter. Det finns både allmänna motiv för att driva lokalradio i nätverk och spe- ciella omständigheter som kan ha bidragit till nätverksutvecklingen i . I en internationell jämförelse kom den kommersiella radion i stor skala sent till . Uppenbarligen fanns vid ikraftträdandet av lokalradiolagen ett stort intresse för kommersiell radio i . Konkurrensen om tillstånden har medfört att tillståndshavarna har bundit sig för stora årliga avgifter till staten. Härtill kommer stora utgifter till sändaroperatörer, upphovsrättsorga- nisationer m.fl. Tillståndshavarna bedriver verksamheten under pressade ekonomiska förhållanden. Inte minst med tanke på att marknaden för radio- reklam ännu är outvecklad och med en än så länge blygsam omsättning. Annonsintäkterna har därför inte kunnat täcka ut- gifterna. Ett sätt att hålla kostnaderna nere är att samarbeta med andra till- ståndshavare om annonsförsäljning, programproduktion, teknik m.m. Även organisatoriskt samarbete kan bidra till minskade kostnader och skalfördelar. Den svenska reklammarknaden får, ur ett internationellt perspektiv, be- tecknas som liten. En lokal radiostation kan därför knappast lita till att finan- siera sin verksamhet enbart med lokal reklam, utan måste även sälja annonstid till riksannonsörer. För att attrahera dessa i stor skala krävs att god räckvidd (rikstäckning) kan erbjudas. I förekommer det inte – till skillnad från i och – tillstånd för reklamfinansierade nationella ljudradiosändningar. Det enda sättet att bedriva rikstäckande kommersiella sändningar är därför att knyta ihop ett antal lokalradiostationer till ett programnätverk. Ett sådant rikstäckande nät- verkssamarbete, som kan locka de stora riksannonsörerna, kan bedömas som nödvändigt för att nå god lönsamhet och överleva i branschen. I lokalradion förekommer stora ägarintressen från internationella media- företag. I vilken grad detta har påverkat tendensen till nätverksbildningar är svårt att svara på. Dessa intressenter är emellertid ofta inblandade i radionät- verk i andra länder (t.ex. , , , ). Vid en nordisk jämförelse är utvecklingen av nätverk i särklass mest påtag- lig i . En delförklaring till detta är troligen att den svenska lagstift- ningen – i vart fall lokalradiolagen – är förhållandevis liberal i synen på nät- verk. Utformningen av lokalradiolagens bestämmelser (5–7 och 28 §§) med- ger i realiteten ett långtgående nätverkssamarbete i alla former. De största skillnaderna i regelverken mellan och övriga nordiska länder rör tillståndsgivningen. Övriga länders urvalssystem skiljer sig från det nuvarande svenska auktionssystemet. Även om de sinsemellan är olika byg- ger tillståndsgivningen på ett mått av skönsmässighet där den tillståndsgivan- SOU 1996: 176 de myndigheten har anledning att beakta bl.a. programprofil och lokal för- ankring, på sätt som närmare beskrivs i avsnitt 5.2. Reglerna om programinnehåll och samsändningar är likaså striktare i öv- riga nordiska länder. Det bör noteras att det i och – till skill- nad från och – bara finns en lokal radioform, nämligen nær- radio resp. lokalradio, som i båda fallen skall rymma både ideella och kommersiella aktörer. I såväl som kan nu skönjas en något mindre sträng inställning till nätverkssamarbete. I har det funnits tendenser till nätverk med Allergruppen (Radio 1) som huvudaktör. Eftersom tillståndsperioderna för samtliga tillståndshavare nu löper ut och tillståndsgivningsprocessen pågår, varvid delvis nya regler gäller, är det svårt att förutspå framtida förekomst av nätverk. I förekommer i princip inte nätverk och inte heller i synes det förekomma nätverk inom lokalradion i någon större omfattning. Formellt ägs i enlighet med lagen alla tillstånden av olika juridiska eller fy- Tillståndshavarna är vanligen aktiebolag. Endast två tillstånd innehas av privatpersoner. ägande genom juridisk person är det möjligt att med hjälp av olika bolags- bildningar erhålla ägarinflytande i flera tillståndshavare utan att överträda de Aktierna i tillståndshavarbolaget är regelmässigt fördelade i flera poster som ägs av olika bolag och privatpersoner. Som en följd av detta är ägar- bilden ofta mycket komplex med bolag som äger delar av tillståndshavar- bolag, i olika mönster. Noterbart är att vid de senaste auktionerna så gott som alla tillstånd inropats av privatpersoner och sedan kommit att genom över- låtelse till bolag inlemmas i näten. Den egentlige köparen synes i många fall varit en annan än den formelle. Inflytande över fler än en tillståndshavare kan uppnås på olika sätt. Möjligheten till direkt ägande är genom lokalradiolagen begränsat. liteten ägarmässig kontroll över flera tillståndsbolag kan emellertid uppnås indirekt, t.ex. genom en hög andel av aktierna vid ett spritt ägande eller genom avtal som påverkar kontrollen över aktier eller andelar. över flera tillståndshavarbolag kan också upprätthållas genom styrelse- representation i bolagen. En annan indirekt väg till kontroll över flera tillstånd är att genom avtal med tillståndshavarna, t.ex. av typen franchising, kunna Ett ytterlighetsfall är att använda bulvaner för att skaffa eller äga fler än ett tillstånd. I lokalradions nätverk finns sannolikt alla dessa modeller eller en kombi- nation av dessa modeller representerade. Förekomsten av vissa typer, särskilt olika former av underliggande avtal, är dock svår att kartlägga. Det är också i många fall svårt att avgöra i vilken grad ett ägarskap eller ett delägarskap är av bulvankaraktär. Två av näten (NRJ och Z-radio) måste sägas ha ett så pass koncentrerat ägande att det strider mot intentionerna med lagen om än inte dess bokstav. I bägge dessa nät förekommer ett starkt ägarbolag som äger ett tillstånd och – direkt eller genom dotterbolag – höga andelar i så gott som alla de övriga till- stånd som är knutna till nätet. I tillståndshavarbolaget kompletteras bolaget ofta av en privatperson. Dessa privatpersoner som kompletterar som ägare har ofta en känd anknytning till det starka ägarbolaget och förekommer, med något undantag, bara som ägare i ett av tillståndsbolagen. I ett av näten har privatpersoner bytts ut mot två bolag (se vidare bilaga 2). I bägge dessa nät finns dessutom avtal om programverksamhet träffade mellan det starka ägarbolaget – eller ett till detta närstående bolag – och till- ståndshavarbolaget. Avtalen innefattar t.ex. programleverans upp till 16 tim- mar och rätt för tillståndshavarbolaget att använda visst namn – varumärke – på programtjänsten samt att ägarbolaget eller det till detta när- stående bolaget har rätt att ställa krav på det programmaterial som tillstånds- havaren själv producerar. Vidare innefattar avtalen försäljning av rikstäckande reklamtid och tillhandahållande av tid för sådan reklam samt olika former av stöd från det centrala bolagets sida. Som tidigare nämnts är resultatet av ägarbild och avtal att det i dessa nät samsänds ett i det närmaste identiskt pro- grammaterial under större delen av dygnet. (De refererade förhållandena gäller .) I ytterligare två av näten (Megapol och SRAB/) finns starka centrala ägare. De skiljer sig dock från varandra och de centrala ägarna i de två ovan beskrivna näten på flera sätt. I det ena av dessa nät (SRAB/) finns ett starkt ägarbolag som tillsammans med sitt dotterbolag äger ett tillstånd och stora andelar i flertalet av till nätet anslutna tillståndshavarbolag. Det starka ägarbolaget kompletteras dock av ett stort antal olika bolag och privatpersoner med lokal anknytning. Bara några få av dessa har mindre andelar i fler än en tillståndshavare. De lokala ägarna synes inte vara komplementärer med karaktär av bulvaner. De utövar istället ett reellt inflytande och bedriver självständig och lokalt inriktad programverksamhet. Det andra av dessa nät (Megapol) karaktäriseras av ett korsvis ägande där några intressenter har särskilt stora intressen. En av dessa är ett produktions- bolag helägt av en intressent med brett ägande i mediabranschen. Sex av till- ståndshavarna knutna till detta nät ägs av samma konstellation av sex olika tillståndshavare. Tre av dessa sex ägare är privatpersoner som genom eget bolag äger andelar i ytterligare två tillståndsbolag. Även i övrigt finns bolag som äger aktier i flera tillståndshavarbolag i nätet. SOU 1996: 176 Det femte nätet () har ett spritt ägande. Tillståndshavarbolagen ägs av ett stort antal lokala ägare och bara ett par intressenter har ägande i mer än ett tillståndshavarbolag. Lokalradiolagen tillåter inte att tillstånd lämnas till någon som ger ut en dags- tidning eller någon som på grund av aktie- eller andelsinnehav eller avtal en- sam har ett bestämmande inflytande över ett företag som ger ut en dags- tidning. Tillstånd får inte heller lämnas till ett företag i vilken någon av de som avses ensam har ett bestämmande inflytande. Det bör noteras att ett med- delat tillstånd inte kan återkallas om ägandet av tillståndsbolaget i detta av- seende förändras så att bolaget inte hade varit behörigt att få tillstånd. Det finns exempel på sådant ägande som i och för sig strider mot bestämmelsen men som tagit form efter att tillståndet meddelats. I ett 25-tal tillståndsbolag finns tidningsföretag representerade i ägar- kretsen, antingen direkt eller via dotterbolag. Dessa tillstånd återfinns i tre av nätverken (, SRAB/och Megapol). I ett tiotal tillståndsbolag är dessa tidningsföretag dominerande genom att vara den största ägaren eller ha lika stor andel som annan ägare. De flesta tidningsföretagen och huvuddelen av de som är dominerande ägare, finns i ett av näten () och har i detta nät ägarandelar på 40–. Dessa tidningsföretag är huvudsakligen lokaltidningar och ägandet inskränks till ett tillstånd, det som meddelats på orten. Endast ett tidningsföretag har ett bredare ägande och finns representerat i ett av de andra två näten som minoritetsägare i ett tiotal tillståndsbolag. I dessa två nät är antalet tidningsföretag sammanlagt mindre än ett tiotal. I två av de större nätverken (NRJ och Z-radio) saknas tidningsföretag bland ägarna. Sammantaget kan tidningsföretagens ägande tyckas vara av beskedlig om- fattning då det rör sig om minde än tiotalet tillstånd där tidningsföretagen kan ifrågasättas ha ett bestämmande inflytande. Förhållandet kan emellertid också beskrivas i termer av mediakoncentra- tion varvid en delvis annan bild framträder. Två av näten med blygsam eller ingen representation av tidningsföretag behärskas nämligen genom dotter- bolag av ägare som via andra dotterbolag är ägare av andra media, såväl i form av dagstidningar som television och förlag. Endast ett av näten (NRJ) saknar helt ankytning till annan mediaverksam- het i landet. Huvudintressent är istället ett utländskt radioföretag. Huvuddelen av det material som sänds i lokalradion är centralt producerat och sänt över ett flertal stationer. Detta är en följd av att några få nätverk med många anslutna tillståndshavare har en mycket hög grad av central pro- gramverksamhet. I tidigare avsnitt har med utgångspunkt i främst ägandet beskrivits fem nätverk. Om man utgår från enbart programsamarbete finns endast tre nät- bildningar eftersom två av nätverken använder samma gemensamma pro- grammaterial och ett av nätverken inte bedriver programsamarbete. Det största av de tre programsamarbetena (), i vilket två av de fem nätverken deltar, innebär att ca 35 tillståndshavare matas med samma programmaterial. Vid bestämda tillfällen kan de enskilda tillståndshavarna gå in med eget material såsom lokala nyheter, lokal reklam och annat lokalt material. Andelen sådant material varierar men har sagts uppgå till i genomsnitt någon timme . I de två andra programsamarbetena är förhållandena likartade. I det ena (NRJ), matas tillståndshavarna centralproducerat material var dag, kompletterat med en mindre andel regionalt producerat material (producerat på fyra olika platser). I det andra (Megapol) programsamarbetet är det gemensamma programmaterialet av något mindre omfattning eftersom de enskilda tillståndshavarna sänder ett långt block som är lokalt producerat. I dessa programsamarbeten ingår närmare 60 av de 87 tillståndshavarna och fyra av de fem nätverken. som inte upptas av centralproducerat material eller lokalt, alternativt regionalt material, sänds huvudsakligen musik. Sådana sändningar är förlagda till nätterna. I det femte nätverket (SRAB/) och hos de icke nätverksanslutna tillståndshavarna, vilka tillsammans utgör ett drygt tjugotal stationer, är praktiskt taget allt programmaterial egenproducerat. Programmaterialet har också hos flertalet av dessa stationer en klar lokal förankring. Några av tillståndshavarna bedriver verksamhet som kan betecknas som nischstationer, med självständig programverksamhet men utan lokal förankring. Programutbudet i lokalradion utgörs till helt övervägande del av musik. Andelen musik uppgår hos flertalet lokalradiostationer till 75–av sänd- SOU 1996: 176 De olika stationerna/nätverken har olika inriktning, s.k. format, på sitt musikutbud och vänder sig delvis till olika målgrupper. Enligt bransch- tidningen 40 förekommer följande format inom lokal- radion: AC (adult contemporary) vuxenpop (finns även i varianterna Hot AC och Soft AC) (european hit radio) soul, rap m.m. Huvuddelen av tillståndshavarna har formatet AC och riktar sig till mål- gruppen 25–. Detta gäller bl.a. två av de tre stora programnätverken, vari mer än 50 tillståndshavare deltar. Det tredje programsamarbetet har formatet /AC och har ålderskategorin 15–35 som primär målgrupp (ett 15-tal tillståndshavare). Även ett stort antal av de övriga tillståndshavarna använder formatet AC eller Hot AC. Av de icke nätverksanslutna tillståndshavarna är tre inriktade på oldies – populärmusik . Endast en tillståndshavare sänder något annat än populärmusik. Det rör sig då om klassisk musik. Förutom musik består programutbudet av nyheter, väder, trafikinforma- tion, evenemangstips, tävlingar, intervjuer, reportage, direktsändningar från olika evenemang m.m. () genomförde i septem- ber 1995 en undersökning av programutbudet inom kanaler och den privata lokalradion i , och . Resultatet av RUAB:s undersökning har sammanställts och analyserats av i rapporten i och den privata lokal- radion . Enligt denna rapport fördelade sig sändningstiden i P 4-kanal resp. i lokalradion på följande sätt den undersökta veckan (–18.00): (4 stationer) (9 stationer) (2 stationer) Övrigt (bl.a. reklam) Den höga andel kultur i gruppen Lokalradio storstad förklaras av att det fanns två stationer i som sände klassisk musik. finns bara en station med denna inriktning. Denna kategori torde därför ha en betydligt lägre andel och kategorin underhållning/för- ströelse en i motsvarande grad högre andel. Enligt RUAB:s mätningar utgjordes endast några enstaka procent av lokal- radiostationernas utbud av producerade program med lokalt innehåll. Av de sända nyhetsinslagen utgjorde riks-, utrikes- eller allmänna nyhe- ter utan anknytning till sändningsområdet. Uttryckt omfattade den lokala nyhetsverksamheten i genomsnitt per station under den under- sökta veckan. Även om det finns stationer som har en större andel lokalt förankrade pro- gram torde RUAB-undersökningen enligt kommitténs mening ge en tämligen god bild av programinnehållet i lokalradion. Kommittén har haft som deluppgift att kartlägga lokalradions utveckling. Detta har inneburit en ingående undersökning av ägande, program- och annonssamarbete i de nät som vuxit fram . Den översikt som lämnats ovan kompletteras i detta avsnitt med en när- mare redovisning av förhållandena . Trots att en sådan beskrivning är dömd att snabbt bli inaktuell belyser den nämligen väl hur näten är konstruerade och hur de olika bolagen ägs och samverkar, ofta i tämligen komplicerade mönster. Beskrivningen, som utgår från de uppgifter som inrapporterats till Radio- och finns även sammanställd i gra- fisk form, bilaga 3 till betänkandet. I bilaga 2 finns en förteckning över ägar- na av tillståndshavarbolagen. SOU 1996: 176 Anslutna tillståndshavare: 13 st. () () () () D 022 AB () () () () () (/) (/) (Megapol), ägt av AB Svensk Film- industri, producerar program och sköter riksannonsförsäljning, (genom An- nonsbolaget ) på uppdrag av de anslutna tillståndshavarna. Vissa av till- ståndshavarbolagen ägs av samma ägarkvintett (ingen har ensam majoritet): , AB , , och . Megapol är delägare – dock utan ensam majoritet i , , , D 022 AB och . finns inte programleveransavtal. Tillståndshavarna sänder ett långt lokalt morgonblock med nyheter, trafikinformation m.m. En av stationerna i nätet sänder egenproducerat material med lokal profil i två block om sammanlagt åtta tim- mar . Under resten av dygnet sänds en centralproducerad feed med utrymme för lokala meddelanden varje timme. Stationerna kan också sända egenproducerat material, t.ex. från olika evenemang, i den utsträckning de önskar. Det lokalt producerade programmaterialet, exkl. nattmusik, uppgår i genomsnitt till . B. NRJ/Energy Anslutna tillståndshavare: 21 st. Överenskommelsen med RBS gäller endast utsändning av programtjänsten NRJ) Samtliga tillståndshavare har muntliga överenskommelser av franchise- karaktär med (), ägt till av det Överenskommelserna innebär att franchisetagaren får licens att använda varumärket , att franchisetagaren får tillgång till det know-how på radioområdet som RF besitter, att RF levererar program upp till och att franchisetagaren själv svarar för resteran- de programproduktion, att RF har rätt att ställa vissa krav på det av franchisetagaren producerade materialet vad gäller formatet samt att franchise- tagaren kan säga upp avtalet med 12 månaders varsel. I de flesta till- ståndshavarbolagen är ägarfördelningen identisk: (), Luxemburgbaserade SLPM () och det franska bolaget