sou · GKB3145d1 · 1997-01-01 00:00:00 — Utrymmet för arbetsgivarens fria val har begränsats och arbets- tagarnas ställning har i motsvarande mån förstärkts. Vidare utvecklades arbetarskyddslagstiftningen och 1977 trädde arbets- miljölagen (1977:1160) i kraft. Även om ingen allmän arbetstidsförkortning genomförts i lag sedan 1970 års allmänna arbetstidslag, så har andra reformer av betydelse i sammanhanget antagits under 1970 och 1980-talen. Sålunda togs beslut om en rad reformer ; den s.k. ledighetslagstiftningen in- Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv Här kan nämnas föräldraledighets- och studieledighetsrefor- merna. beslutades vidare om den femte semesterveckan och genomförandet av den sjätte påbörjades genom att två extra semes- terdagar kunde tas ut fr.o.m. /92. De två extra da- garna togs emellertid bort med verkan fullt ut /95. Den allmänna pensionsåldern 1976, med möjlighet till förtida uttag eller delpension . tog riks- dagen ett principbeslut om riktlinjerna för det nya pensionssystemet. 2.2.2Ny arbetsorganisation, särskilt om hem- och distansarbete Ett flertal faktorer, bl.a. tekniska, ekonomiska och organisatoriska, medför förändringar i hur företag väljer att organisera arbetet. Kraven på flexibla organisationslösningar ökar och nya organisationsmönster växer fram. Just-in-time-modellen är ett exempel. Vi nämnde i vårt delbetänkande (SOU 1995:92) att nya organisationsformer för hur ar- bete utförs bör studeras innan förslag till ändrade arbetstidsregler pre- senteras. Vi nämnde särskilt s.k. hem- och distansarbete. Enligt den kartläggning om förekomsten av hem- och distansarbete som utförts av utredningens sekretariat (se bilaga 6), råder en tämligen stor och inte alltid enhetlig begreppsflora beträffande dessa arbetsformer. Ur arbetstidslagens synvinkel är emellertid det intressanta i vilken utsträckning arbetsgivaren faktiskt kan kontrollera hur arbetet utförs. Arbetsgivaren är vid straffansvar skyldig att tillse arbetstidslagens efterlevnad. Det skall dock påpekas att allt arbete som sker i arbetstagarens hem är undantaget arbetstidslagen i dess nuvarande ly- delse. I vilken utsträckning övrigt distansarbete är undantaget beror på i vilken grad det är möjligt för arbetsgivaren att kontrollera arbetets bedrivande. Vi kan till att börja med konstatera att en rad arbeten som utförs i det egna hemmet sker utan särskilt nyttjande av ny teknik. Enligt TCO:s beräkningar (i rapporten som arbetsplats, 1995) arbetar av den totala arbetskraften, motsvarande drygt 200 000 an- ställda, regelbundet från bostaden. gör det då och då. Det permanenta hemarbetet är mycket ovanligt i svenskt ar- betsliv, ca 44 000 arbetar hela eller i stort sett hela arbetsveckan i hemmet. Av dessa är större delen yrkesgrupper som alltid haft sitt arbete förlagt till hemmet. Här kan nämnas grupper inom hemindu- Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv striell verksamhet samt grupper inom offentlig service, t.ex. dagbarn- vårdare. Enligt är det något vanligare bland män att arbeta hemma än bland kvinnor. av männen arbetar hemma regelbundet eller då och då. Bland kvinnorna är motsvarande siffra . Det har emellertid också blivit vanligare med arbete på distans, före- trädesvis i hemmet, som utförs genom användande av ny teknik; dato- rer, informations- och kommunikationsteknik m.m. De senaste studier- na redovisas i proposition 1995/96:125 om Åtgärder för att bredda och utveckla användningen av informationsteknik (IT-propositionen). Där konstateras att andelen av befolkningen med tillgång till dator i hem- met har stigit från 1995. Utvecklingen beträffande datoranvändning i arbetet visar att 1984 använde dator i arbetet. En halv miljon använder en dator för att helt eller delvis sköta sitt för- värvsarbete från hemmet. De allra flesta av dessa arbetar emellertid mindre än en fjärdedel av arbetstiden hemma. Ca 50 000 använder dock datorn för att sköta det mesta av sitt arbete hemifrån och ytterli- gare en nästan lika stor grupp sköter mer än en fjärdedel av sitt arbete hemifrån (Bilaga 1 till IT-propositionen). /har kartlagt förekomsten av distansarbete bland tjänste- männen. Enligt deras undersökningar arbetar eller mer än 500 000 av 2,1 miljoner tjänstemän i på distans och den genomsnittliga arbetstiden utanför huvudarbetsplatsen är elva och . Av dessa är i genomsnitt två och övertidsarbete. Av den halva miljonen distansarbetare är det dock endast hälften, eller ca 250 000, som arbetar på distans mer än . Om övertidsarbetet undantas krymper antalet till drygt 150 000, som arbetar på distans mer än . Detta motsvarar av tjänstemännen eller av den totala arbetskraften. av dessa distansarbetar från den egna bostaden. Fler och fler arbetsgivare ställer krav på att arbetskraften skall finnas på plats produktionen behöver den. Flexibilitet i företagets or- ganisation fyller en del av behovet. Men man söker även flexibilitet genom anställningsformer. Antalet arbetstagare med tidsbegränsad an- Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv ställning var 468 1987. och sjönk antalet till som lägst 395 000 (1991). Därefter har antalet stigit ånyo och 1995 var antalet personer med tidsbegränsad anställning ca 500 000 (SCB). Tidsbegränsade anställningar delas i statistiken upp i grupperna vikariat, provtjänstgöring, feriearbete, objektsanställning, "kallas vid behov", praktik, säsongsarbete och övrigt. Vikariat är den vanligaste formen av tidsbegränsade jobb, enligt SOU 1996:56 (Hälften vore nog). Vidare är enligt uppgift i nämnda betänkande andelen tidsbegränsat anställda i bland kvinnorna och bland männen. För kvinnor har andelen ökat och tenderar att stiga. För män steg kurvan i början av lågkonjunkturen för att sedan plana ut. Här kan även nämnas att 1993 förändrades lagstiftningen om uthyrning av arbetskraft. Enligt kommittédirektiven till utredningen om konsek- venser av avregleringen av arbetsförmedlingsmonopolet (dir. 1996:58) omfattade den svenska rekryterings- och uthyrningsbranschen knappt 1200 företag, varav 500 – 700 var enmansföretag. Be- dömningar ger vid handen att 5 000 – 6 000 personer arbetar i uthyr- ningsföretag . Tillväxten är mycket snabb och det finns en tydlig internationell påverkan i branschens spridningssätt. Svenska företag dominerar numerärt, men multinationella företag gör starka inbryt- ningar. Sannolikt innebär de nya anställnings- och organisationsmönster som växer fram på arbetsmarknaden även att nya ersättningsformer kommer till användning. De anställningsformer som särskilt föranleds av att en viss arbetsuppgift skall utföras, såsom ett visst projekt, kan naturligtvis ersättas med lön som baseras på den arbetstid som arbetstagaren lagt ner på uppgiften. Det torde dock ha blivit vanligare med ersättnings- former som snarare baseras på kvalitativa grunder, dvs. att den anställde får betalt för sin produkt och sin prestation snarare än för den tid han eller hon har lagt ned på uppgiften. Utvecklingen beträffande egenföretagande har ett nära samband med de nya anställningsformerna. Enligt SCB/var antalet företagare, med eller utan anställda, 380 000 (justerad skattning). var antalet ca 430 000. Enligt SOU 1996:56 är antalet manliga företa- gare så stort som antalet kvinnliga. Med undantag för detalj- handeln dominerar männen företagandet inom flertalet näringsgre- Vissa utvecklingsdrag i samhälle och arbetsliv De flesta företag som drivs av kvinnor finns inom handels- och serviceområdena. Män har vidare i större utsträckning än kvinnor an- ställda vid sina företag. Tjänstesektorn dominerar bland de nystartade företagen. utgjorde den av samtliga nystartade företag. Enligt en enkätundersökning som hänvisas till i SOU 1996:56 om kvinnliga företagares motiv till att bli företagare, sägs att ett nästan lika starkt motiv som att skapa något själv är att kunna kombinera familj och jobb på ett bra sätt. På tredje plats kom att bestämma över sitt eget liv. Enligt uppgift i delbetänkandet (SOU 1995:76), Arbete åt alla, är , av totalt ca 200 000 enskilda firmor, uppskattningsvis 21 000, eller , företag som ägs av personer med utländsk härkomst. 2.2.5Krav på större kompetens Vi skall avslutningsvis i detta kapitel beröra de nya krav som ställs på en allt större kompetens hos arbetstagarna. Alltfler ungdomar går vi- dare från grundskola till gymnasieutbildning och ett ökande antal väljer att läsa på universitet och högskola. Även kraven på en höjd utbild- ningsnivån för dem som är i arbetslivet höjs kontinuerligt och från fackligt håll förs ofta fram krav riktade mot arbetsgivaren på kompe- tensutveckling av de anställda. Denna utveckling sker parallellt med de större krav på kompetens som allmänt ställs i arbetslivet. Även många enklare och repetitiva arbetsuppgifter får mer och mer ett innehåll som förutsätter utbildning, före eller under arbetslivet. Bland annat ny teknik och nya organisationsformer kräver dessutom att samma indi- vider måste lära nytt under sitt yrkesverksamma liv. De allmänt större kraven torde medföra en utveckling mot mera spe- cialkompetens och att arbetskraften därmed, åtminstone , blir mer "individualiserad" och specialiserad. Det kommer inte längre att finnas en mängd arbetstagare med mer eller mindre exakt samma enkla arbetsuppgifter som snabbt kan läras in av nya arbetstagare. Tillsam- mans med nya anställningsformer och ett ökande egenföretagande, medför detta att förutsättningarna för traditionella arbetstider och former för arbetsorganisation kommer att förändras ytterligare . 3Arbetstidsmått – vissa statistiska uppgifter Innan vi diskuterar olika former av arbetstidsförkortningar och utveck- lar resonemangen kring tänkbara konsekvenser, bör en beskrivning ges som sätter in frågan i dess sammanhang. Vi inleder därför detta kapitel med att redovisa utvecklingen av den genomsnittliga faktiska veckoarbetstiden för män och kvinnor i Sveri- ge (3.1). Därefter ser vi till de faktiska arbetstidstalen och redogör för olika faktorer, utöver lagstiftning och kollektivavtal, som inverkar på arbetsutbudet, såsom skatte- och för- säkringssystem (3.2). Utvecklingen av den faktiskt arbetade tiden i kan jämföras med utvecklingen av sysselsättningsintensiteten , som i sin tur står i relation till arbetslöshetstalen (3.3). Övertidsuttaget belyser vi inte särskilt i detta kapitel, utan hänvi- sar till kapitel 4 för en utförlig diskussion samt en redovisning av statistik. I avsnitt (3.4) jämför vi arbetstider mellan ett flertal OECD- länder. Därvid anger vi faktorer som kan tänkas påverka resultaten. Vi har anledning att poängtera osäkerheten i statistiska mätningar av den typ som redovisas i detta kapitel och vi understryker därför vikten av att tolka materialet med stor försiktighet. 3.1 Faktiskt arbetad tid Vi konstaterade i kapitel 2 att stora förändringar har ägt rum beträf- fande deltagande i arbetskraften. Förutom andelen män och kvinnor i arbetskraften är det av intresse att se hur den genomsnittliga faktiska arbetstiden och sysselsatt har utvecklats. På grund av om- läggningen av statistiken 1993 är det dock endast möjligt att följa ut- vecklingen fram . Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter gäller inte skillnaden mellan kvinnor och män i första hand arbetskraftsdeltagande. Kvinnor och män ingår i arbetskraften i flertalet kategorier i ungefär lika hög grad. Däremot skiljer sig kvinnor och män åt vad gäller arbetstidens längd, men också i det avseendet har skillnaderna minskat. I sin rapport till kommittén (bilaga 10) gör en uppdelning av män och kvinnor i olika kategorier. Dessa utformas med avseende på ålder och antal barn. arbetade samtliga kategorier av män . Fäderna hade de längsta arbetstiderna medan de yngsta männen hade de kortaste. För kvinnorna var det tvärtom; mödrarna hade de kortaste arbetstiderna och de yngsta kvin- norna de längsta. Samtliga kvinnokategorier hade en veckoarbetstid . Även 1992 finns de längsta genomsnittliga faktiska veckoarbetstiderna i manskategorier. De yngre och äldre männen har emellertid 1992 en lägre genomsnittlig faktisk veckoarbetstid än . Ingen kvinnokategori uppvisar en genomsnittlig faktisk veckoarbetstid . I stället har den kvinnokategori som hade den längsta genomsnittliga faktiska veckoarbetstid 1970 – – kortare arbetsvecka 1992 än 1970. Spridningen i arbetstidernas omfattning har ökat bland manskatego- rierna , men minskat bland kvinnor. redovisar utvecklingen i genomsnittlig faktisk veckoarbetstid bland män och kvinnor, - 1992. Utvecklingen kan enligt utgöra grunden till ett s.k. jämställdhetsindex. När index är 100 är den genomsnittliga arbetstiden för kvinnor respektive män lika lång, är den under 100 är kvinnornas genomsnittliga arbetstid kortare än männens (se tabell 3.1). Vi tar inte ställning till om detta är ett relevant mått på jämställdhet eller ej. Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter Tabell 3.1 Förändringen av genomsnittlig faktisk veckoarbetstid* per sysselsatt** , timmar, jämställdhetsindex (baserat på genomsnittlig faktisk veckoarbetstid per sysselsatt). Jämställdhetsindex*** -5,7 -4,1 -0,2 -2,0 -2,2 -0,1 -4,7 -2,6 -2,1 Källa: SCB/ * I SCB:s arbetskraftsundersökningar tillfrågas personerna om hur många timmar de arbetade under en viss vecka, den s.k. mätveckan. I mätningarna ingår såväl huvudsyssla som bisyssla. **Med sysselsatt avses anställda och egenföretagare. Som sysselsatt räknas även personer i följande åtgärder: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, lönebidrag, offentligt skyddat arbete, anställda inom samt personer med s.k. "starta-eget-bidrag". Även det arbete som utförs av studerande och under ferier ingår. *** Utvecklingen i genomsnittlig faktisk veckoarbetstid kan enligt utgöra grunden till ett s.k. jämställdhetsindex. När index är 100 är den genomsnittliga arbetstiden för kvinnor respektive män lika lång, är den under 100 är kvinnornas genomsnittliga arbetstid kortare än männens. 3.2 Faktiskt arbetad tid Ett annat sätt att visa arbetstidens utveckling är att se till antalet fak- tiskt arbetade timmar , s.k. faktisk årsarbetstid. Årsarbetstiden kan relateras till bl.a. anställda, sysselsatta eller be- folkningen i en bestämd ålder. I arbetskrafts- undersökningar (SCB/) vilka bl.a. mäter faktiskt arbetad tid, till- frågas personerna om hur många timmar de arbetade under en viss vecka, den s.k. mätveckan. I mätningen ingår såväl huvudsyssla som bisyssla. För att beräkna den faktiska årsarbetstiden multipliceras den totala genomsnittliga faktiska veckoarbetstiden , dvs 52. Därefter divideras summan med det totala antalet personer (anställda eller sysselsatta, dvs. anställda och företagare sam- mantagna). De olika ledighetsmöjligheter som finns, såsom föräldra- och studie- ledighet samt semester, påverkar tillsammans med främst sjukfrånvaro hur de faktiska årsarbetstidstalen ser ut. Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter av helgdagar och av övertid. I kapitel 4 återkommer vi till omfattningen av övertid i . Det är dessutom möjligt att de faktiska arbetstidstalen påverkas av att sociala förmåner i vissa fall kopplas till en viss minsta arbetstid eller inkomst. Enligt ekonomisk teori finns även ett samband mellan skatter och arbetsutbud. Den vanligaste orsaken till frånvaro är semester, av frånvaron berodde på semesterledighet. ökade frånvaron bland annat p.g.a. att en femte semestervecka infördes . Därefter har semesterfrånvaron i stort sett förblivit . fattade ett principbeslut om ett etappvis införande av en sjätte semestervecka. kunde tas ut under /92. Principbeslutet har därefter upphävts av sam- hällsekonomiska skäl och de togs bort fr.o.m. /95. Möjligen har borttagandet av de två semesterda- garna påverkat antalet faktiskt arbetade timmar per sysselsatt . På så vis skulle delar av den kraftiga ökningen 1993 1994 kunna förklaras. Sjukfrånvaro, som är en nästan lika vanlig frånvaroorsak som semester, svarade 1989 för av frånvaron. första hälft sjönk sjukfrånvaron då de korta och medellånga ersätt- ningsfallen minskade. Sjukfrånvaron följer enligt bilaga 10 konjunk- turutvecklingen tämligen väl, med låg frånvaro i lågkonjunktur och hög frånvaro i högkonjunktur. Varför detta är fallet finns det flera teorier om. En är att man törs vara frånvarande när efterfrågan på arbetskraft En annan är att arbetskraften pressas hårdare i högkonjunkturer, med fler sjukdagar som följd. En tredje är att det är lättare för personer med hög sjukfrånvaro att få arbete i en högkonjunktur, vilket ökar den genomsnittliga frånvaron. Det är svårt att dra några säkra slutsatser om sjuktalets utveckling. Att sjukfrånvarotalen sjunkit markant kan, förutom t.ex. konjunkturens betydelse, bero på de förändringar som genomförts i sjukförsäkringssystemet. vidtogs en rad åtgär- Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter der i syfte att få en bättre kontroll över sjukförsäkringskostnaderna och för att skapa mer effektiva försäkringar. Kompensationsnivån i sjuk- försäkringen sänktes från i varje sjukpenningperiod och till för tid fram t.o.m. den . Lagen om sjuklön trädde i kraft varvid arbetsgivarna fick en skyldighet att utge ersättning i varje sjukfall. Fr.o.m. infördes en karensdag i sjukförsäkringen och för dag två och tre fastställdes kompensationsnivån till och fr.o.m. dag . sänktes kompensationsnivån från för dem, som , har haft sjukperioder omfattande minst . Slutligen ändrades kompensationsnivån i sjukpenningförsäkringen . Tabell 3.2 Sjukfrånvaro 1990-1995 (sjukfrånvarotimmar i procent av vanligen arbetade timmar), frånvaron redovisas för anställda* och inkluderar inte frånvaro för vård av sjukt barn. Källa: SCB/ * Som anställd räknas även personer i följande åtgärder: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, lönebidrag offentligt skyddat arbete samt anställda inom . 3.2.3 Ledighet med föräldrapenning På tredje plats av frånvaroorsaker kommer ledighet med föräldrapen- ning med av frånvaron 1989. Det är denna frånvaro som ur jämställdhetssynpunkt är mest intressant och skiljer sig mest mellan män och kvinnor. kan vi följa antalet frånvarande med föräldrapenning. Kvinnors frånvaro med föräldrapenning (inklusive tillfällig föräldra- penning) är betydligt högre än männens. Av sysselsatta kvinnor med barn i åldern var frånvarande 1981. Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter till 1990-1991 för att sedan sjunka till 1995. Motsvarande utveckling för männen var 1981, drygt 2 pro- cent 1995. Andelen frånvarande ökade och kan delvis förklaras av förlängningen av föräldraförsäkringen från 12 . Även andra faktorer spe- lar in, inte minst nativiteten. Antalet födda barn ökade för att åter minska . Tabell 3.3 nedan visar tydligt att det är kvinnorna som har ansvaret för vården av barn. Detta gäller särskilt föräldrapenning vid barns födelse och tjänstledighet utan ersättning. Av den totala frånvaron för föräldrar med barn är eller fler mödrar. Enligt dessa data kan det inte hävdas att männen tar ett större ansvar för barnens vård än Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter Tabell 3.3 Kvinnornas andel av frånvarande med föräldrapenning (FP), tillfällig föräldrapenning (TFP) och tjänstledighet utan ersätt- ning (UE). Källa: SCB/ 3.2.4 Tröskelnivåer och deltidsarbete För vissa rättigheter och förmåner tillämpas tröskelnivåer. Sociala förmåner kopplas t.ex. i vissa fall till en viss minsta arbetstid eller inkomst. Det gäller ersättning från arbetslöshetskassa, kontant arbets- marknadsstöd (KAS) samt delpension. Här kan nämnas att enligt var antalet deltidsarbetande i genomsnitt 947 000 personer, av vilka 197 000 arbetade . av alla deltidsarbetande hade alltså s.k. kort deltid. Det totala antalet sysselsatta var 3 964 000. var av de anställda männen deltidsarbetande. Motsva- rande siffra för kvinnor var . I kollektivavtalen på den svenska arbetsmarknaden gäller i stort sett samma regler för hel- och deltidsanställda. Kollektivavtalen träffas med inriktning på heltidsanställda, och i viss utsträckning utformas särskilda regler för deltidsanställda. Principen är emellertid den att löner och anställningsförmåner utgår i proportion till deltidsanställ- Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter ningens omfattning av heltidsanställning. Om deltidsarbetet har liten omfattning, i vissa avtal av heltidsanställning, kan den anställde undantas från vissa av avtalens bestämmelser. 3.2.5 Arbetsutbud och skatter Enligt ekonomisk teori finns ett samband mellan skatter och arbetsut- bud. Flera undersökningar har anförts som belägg för att en lägre marginalskatt ökar utbudet av arbetskraft. De empiriska resultaten är emellertid inte entydiga och vissa resultat pekar i annan riktning (SOU 1992:19, ). Avsaknaden av entydiga resultat kan bl.a. bero på att en sänkning av marginalskatten medför två motverkande effekter på arbetsutbudet. som en lägre marginalskatt skapar incitament att förlänga arbetstiden leder den i sig till att inkomsten efter skatt ökar med oför- ändrat arbetsutbud. Den inkomstförstärkning som kommer arbetstaga- ren till del kan på så vis leda till att individen väljer att öka sin fritid i stället för att arbeta mer. Hur ser då utvecklingen ut i beträffande den faktiska arbetsti- den ? I tabell 3.4 och 3.5 redovisas de siffror som anger utvecklingen beträffande antal faktiskt arbetade timmar och sysselsatt respektive anställd. Med sysselsatt avses anställda och egenföretagare. Som sysselsatt räknas även personer i följande åtgär- der: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, löne- bidrag, offentligt skyddat arbete, anställda inom samt personer med s.k. "starta-eget-bidrag". Även det arbete som utförs av studerande och under ferier ingår. Utvecklingen redovisas inte p.g.a. omläggning i statistiken. I tabell 3.5 anges ingen uppdelning efter kön p.g.a. att någon sådan inte redovisas i SCB/. Antalet faktiskt arbetade timmar per sysselsatt och år har ökat . Ökningen är betydligt starkare för kvinnor än för män. Ökningen för kvinnor är , medan motsvarande siffra för männen är . Nivåerna i tabell 3.4 är högre än de i tabell 3.5. Till stor del torde detta bero på att antalet timmar i tabell 3.4 redovisas per sysselsatt, där även företagare ingår. Företagare har nämligen en avsevärt längre arbetstid än de Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter Ökningen för båda könen skiljer sig dock inte nämnvärt mellan mätningarna för sysselsatta och anställda. Ökningen från 1987-1995 mätt per anställd motsvarade , att jämföra med ökningen per sysselsatt som uppgick . Tabell 3.4 Faktiskt arbetade timmar* i genomsnitt per sysselsatt** och år Källa: SCB/ * I SCB:s arbetskraftsundersökningar tillfrågas personerna om hur många timmar de arbetade under en viss vecka, den s.k. mätveckan. I mätningarna ingår såväl huvudsyssla som bisyssla. **Med sysselsatt avses anställda och egenföretagare. Som sysselsatt räknas även personer i följande åtgärder: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, lönebidrag, offentligt skyddat arbete, anställda inom samt personer med s.k. "starta-eget-bidrag". Även det arbete som utförs av studerande och under ferier ingår. Arbetstidsmått - vissa statistiska uppgifter Tabell 3.5 Faktiskt arbetade timmar* i genomsnitt per anställd** och år Källa: SCB/ *I SCB:s arbetskraftsundersökningar tillfrågas personerna om hur många timmar de arbetade under en viss vecka, den s.k. mätveckan. I mätningarna ingår såväl huvudsyssla som bisyssla. **Som anställd räknas även personer i följande åtgärder: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, lönebidrag, offentligt skyddat arbete samt anställda inom . Utvecklingen av den faktiskt arbetade tiden i kan jämföras med utvecklingen av sysselsättningsintensiteten . Med sysselsättningsintensitet menas här andelen sysselsatta av befolkningen i åldrarna . Med sysselsatt avses anställda och egenföretagare. Bland dessa ingår också personer i följande åtgärder: beredskapsarbete, rekryteringsstöd, utbildningsvikariat, lönebidrag, offentligt skyddat arbete, anställda inom samt personer med s.k. "starta-eget- bidrag".