sou · GKB340 · 1997-01-01 00:00:00 — Med sådana program för elektronisk post kan en avsändare sända ett meddelande till mottagarens elektroniska adress. Endast mottagaren avses ges tillgång till meddelandet. Efter hand har informat ions- systemen byggts ut med allt fler funktioner. 2Det finns inga säkra siffror rörande omfattningen av den ko mmunikation som äger rum via elektroniska anslagstavlor men uppskattningar tyder på att det sk ulle finns mellan 4 000 och 6000 sådana anslagstavlor i . 3När nätet för överföring är konstruerat för analog signalering, krävs särskild utrustning, s.k. modem, för översättningen mellan digital och analog representation. Avsändarens modem översätter de digitala signalerna t ill sådana analoga signaler som kan befordras via telenätet varefter dessa signaler konverteras av mottagarens modem åter t ill digitala signaler. Telekommunikation digitaliseras emellertid i allt högre grad; jfr (). 4 För överföringen av data krävs överenskommelser om bl.a. t illämpliga koder, driftsslag, överföringshastighet m.m. Dessa rutiner omvandlas t ill datorprogram som styr informations- överföringen. I syfte att reducera kostnader för telekommunikationer föreko mmer en överföringsmetod som påminner om kedjebrev. Det finns knutpunkter nära användarna som dessa kommunicerar med. Därifrån sänds informat ionen vidare till mer centralt belägna datorer, som i sin tur för informationen vidare till en dator för hela landet. Sedan överför denna rikstäckande dator information till datorer i andra länder. 10.1.3 Terminologi och användningssätt De elektroniska förmedlingstjänsterna kännetecknas av en mångfasetterad användning och en splittrad terminologi. Den ko mmersiella förme dlingen av information kallas vanligtvis databastjänster eller onlinetjänster, medan ideell verksamhet och liknande initiativ ofta beskrivs med förkortningen BBS, som övergripande begrepp under vilket samtliga funktioner sorte rar.6 Bakom de olika begreppen döljer sig delvis olika ändamål och användnings- sätt för en i grunden likartad men flexibel teknik. Varje försök att dela in tillämpningarna i t.ex. seriösa kontrollerade elektroniska förmedlingstjänster till skillnad från oseriösa " klotterplank" eller liknande generaliseringar är dömda att misslyckas. Även inom ramen för den kommersiella och forskningsinriktade användningen av förmedling- stjänster förekommer oseriösa eller direkt st raffbara inslag, som små ideellt drivna BBS:er, vars innehåll inte kontrolleras, kan uppfylla högt ställda etiska krav. Det finns emellertid olika "kulturer" hos skilda grupper av användare, något som återspeglas också i valet av termer. Skillnaderna är så genomgri- pande att det kan vara svårt att gemensamt beskriva de elektr oniska förmedlingstjänsterna. I det följande görs dock ett försök att strukturera de former för datorförmedlad kommunikation som är av betydelse för mitt uppdrag. Elektronisk post (e-post, Electronic Mail, e-mail) innebär i sin grundform att den som sänder ett meddelande anger namn och elektronisk adress till en eller flera mottagare, och att det elektroniska brevet sedan överförs till mottagarnas elektroniska brevlådor; jfr att sända ett traditionellt brev till en viss adressat. En brevlåda kan sägas vara den komponent i meddelandesys- tem som kommunicerar med andra brevlådor för att överföra meddelanden; jfr min användning av uttrycket elektronisk adress i avdelning I. Meddelandehantering brukar beskrivas som en kombination av meddelande- överföring och meddelandelagring. 5Detta förfarande har i bland kallats "echo-mail", meddelanden "ekas" från en dator t ill en annan. Som exempel på ett sådant nät kan nämnas Fidonet. 6Begrepp som elektronisk anslagstavla, elektroniskt klotterplank och elektronisk post förekommer också i dessa sammanhang. Distributionslistor() är en tilläggsfunktion till e-post, som innebär att en avsändare, i stället för att sända meddelandet till uppräknade mottagare, sänder det till listans elektroniska adress. Denna adress leder till en automatiskt fungerande enhet som styrs av en lista över medl emmarnas elektroniska adresser och sänder inkomna meddelanden vidare till dessa. Distributionslistan utgör således ett medel för gruppkommunikation genom att meddelanden sänds vidare som elektronisk post till dem som u pptas i listan. Ett datorstött konferenssystem utgörs av en databas av meddelanden, uppdelad på olika möten över olika ämnen där kommunikationen inte sker i realtid (dvs. inte sker ). Användarna kan lägga in meddelanden i möten och läsa vad andra har skrivit. Mötet kan därmed bli ett medium för diskussion mellan deltagarna. Konferenssystem är alltså även de ett medel för gruppkommunikation. Observera att alla gruppdeltagarna inte behöver vara med , som vid vanliga möten. Deras meddelanden lagras i datorn, och kan läsas . Var och en kan delta som passar honom. En distributionslista eller ett konferenssystem fungerar oftast som ett diskussionsforum och ett medel för e rfarenhetsutbyte mellan medlemmarna. Mindre, slutna grupper kan fullgöra funktioner jämförliga med sammanträden, arbetsgrupper och studiecirklar. Vissa system tillhandahåller en s.k. nyhetskontroll, varmed avses en mekanism som hjälper den som söker information att hitta det som är nytt och som han ännu inte har läst. En sådan mekanism är vanlig i fråga om elektronisk post, distributionslistor och konferenssystem, men är mindre vanlig i databaser baserade på frite xtsö kningar eller sådana hänvisningar som beskrivs nedan. Distributionslistorna och konferenssystemen har ibland en s.k. moderator, ett slags ordförande med behörighet att ta bort irrelevanta inlägg ur mötet. Det förekommer också att moderatorn, bet räffande grupper med ett stort antal medlemmar, måste läsa och godkänna meddelanden innan de görs tillgängliga för medl emmarna. Det vanligaste är dock att mötena inte har någon moderator. Grupperna kan vara slutna (dvs. alla släpps inte in) eller öppna (alla som vill får vara med). Varianter, där grupper är öppna för vissa användargrupper (t.ex. anställda i ett företag) och slutna för andra, förekommer också. Med elektroniskt meddelande förstås allt oftare inte bara text, utan också bilder och annan information. Ljud och rörliga bilder (animation och video) förekommer och kan väntas bli vanliga . Meddelanden lagras ofta så att de kan sökas av en person som letar efter information. Vanliga sätt att organisera sådana förmedlingstjänster är genom hänvisningar till meddelan- den. Läsaren kan genom att följa hänvisningarna bläddra eller su rfa på nätet från meddelande till meddelande. Två va nliga varianter av sådana hänvisningar är menyer (listor över dokument, där användaren kan välja något av dem) och s.k. hyperlänkar (texten i ett dokument innehåller klickbara fält som leder vidare till andra dokument; jfr nedan angående Såväl menyer som hyperlänkar kan leda vidare till nya dokument som i sin tur innehåller menyer och hyperlänkar och användaren kan därigenom sekundsnabbt förflytta sig mellan olika förmedlingstjänster, som kan finnas i olika världsdelar. En annan vanlig form är att meddelanden kan sökas på ord eller kombinationer av ord i deras filnamn, rubriker eller i hela texten. Datorprogram utgör en viktig kategori av objekt som användare kan skicka till varandra via elektroniska förmedlingstjänster. De flesta sådana program får fritt kopieras via nät (s.k. Shareware, någon svensk term finns inte), men det kan också förekomma att upphovsrä ttsligt skyddat material såsom piratkopior av datorprogram och artiklar ur tidningar sprids utan upphovsmannens tillstånd. För att förenkla framstä llningen innefattar jag i det följande också datorprogram under uttrycket elektroniskt meddelande. Olika slag av begränsningar bet räffande åtkomsten till elektr oniska förmedlingstjänster ( accesskontroll) kan förekomma. Vissa system delar strikt upp sina användare i informationslämnare (som kan ändra i databaser- na) och informationsmottagare (som kan läsa, men inte änd ra). Det vanligaste är emellertid att alla användare har möjlighet att både skriva och läsa. De elektroniska förmedlingstjänsterna kan vara mer eller mindre styrda uppifrån (av den som tillhandahåller tjänsten) eller styrda underifrån (av användarna). Kommersiella system är ofta mera uppi frånstyrda, medan system som drivs på ideell basis, inklusive Internet och Fidonet, är utpräglat underifrånstyrda: Användare har vanligtvis möjlighet att starta egna grupper, gå med i öppna grupper, skriva inlägg i grupperna, lägga upp information för åtkomst i databaser etc. Det blir allt vanligare att förmedlingstjänsterna är distribuerade, alltså spridda på många olika datorer i ett nät. Distributionen kan ske genom replikering, alltså att meddelanden kopieras ("ekas") från värddator (server) till värddator, så att användarna kan hitta sin information i en lokal värddator, även när informationen ursprungligen ko mmer från någon annan dator i nätet. I andra fall sker distributionen genom att användaren hämtar meddelanden från deras urspr ungliga förvaringsplats, men att hänvisningar finns som hjälper användaren att bläddra och söka information även om den är spridd på många datorer och förmedlingstjänster. En värddator som användare kan koppla upp sig till tillhandahåller vanligtvis flera olika funktioner av det slag som behandlats ovan. En sådan elektronisk anslagstavla kan beskrivas som en värd till vilken flera användare elektroniskt kan koppla sig via nät. En elektronisk anslagstavla kan tillhandahålla många olika tjänster till sina användare, t.ex. elektronisk post, konferenssystem med öppna och slutna möten och databaser med hyperlänkar eller ordsökning. Ofta tillåter den elektr oniska anslagstavlan att användarna både lämnar och hämtar information. Informationen kan bestå av t.ex. diskussioner, utredningar, noveller, dikter, artiklar, bilder och programvaror i princip all slags information kan distribueras via elektroniska anslagstavlor. Många elektroniska anslagstavlor är kopplade i nät. (www) är en f unktion inom ramen för Internet där användarna på ett enhetligt sätt kan ta del av och hämta information i form av ljud, text och bild från olika förmedlingstjänster. Användaren kan med hjälp av hyperlänkar enkelt förflytta sig mellan olika tjänster, oberoende av i vilka länder de datorer finns via vilka tjänsterna tillhandahålls. En kontroversiell företeelse är s.k. anonymitetsservrar. En sådan fungerar vanligen så att den tar emot meddelanden, byter ut avsändarens namn och adress mot en pseudonym och sänder meddelandena vidare. De flesta servrar lagrar en tabell som kan översätta mellan riktiga adresser för e-post och pseudonymer. Denna tabell används för att det skall bli mö jligt att ta emot brev till en pseudonym och förmedla det vidare till den ver klige avsändarens elektroniska adress. Givetvis kan en sådan tabell, om den blir tillgänglig för polisen, också användas för att spåra bro ttsliga meddelanden. Som skäl för sådana anonymite tsservrar har anförts att de ger mä nniskor möjlighet att diskutera känsliga saker, t.ex. personliga problem, utan att tala om sitt namn. Det har också sagts att dessa servrar gör att personer verksamma vid företag och myndigheter vågar berätta saker som de annars inte yppar, t.ex. information om missförhållanden. Mot sådana servrar har anförts att de underlättar spridning av bro ttslig information. Det förutspås en snabb utvec kling av elektroniska förmedlingstjänster. Nya nät och nya tjänster växer fram i snabb takt, de lvis utan övergripande planering och styrning.7 Dessa tjänster används visserligen i huvudsak på ett seriöst, eller i vart fall ofö rargligt sätt. Nya risker framträder emellertid för brottslig eller annars oacceptabel spridning av information genom att data i princip flyter fritt mellan olika meddelandesystem och olika länder. Dessutom ger nya funktioner i datorprogram, som tidigare använts endast för att ta del av elektroniska förmedlingstjänster, möjlighet att enkelt sätta upp egna sådana tjänster. 7 Som exempel kan nämnas att ingen planerat det globala meddelandesystemet Internet i dess nuvarande form. Systemet, som uppstod ur ett internt kommunikationssätt mellan den amerikanska militärindustrin och universiteten, organiserades av säkerhetsskäl så att det inte skulle finnas något centrum eller någon mittpunkt som kunde slås ut. vet ingen hur stort Internet är, hur många användarna är och hur snabbt systemet växer. Detsamma gäller omfattningen av sådana sammanslutningar som Fidonet där meddelanden kopieras - "ekas" - från BBS t ill BBS. Det finns inte underlag för några säkra bedömningar av hur omfattande de kriminella aktiviteterna är. Enligt vad som har upplysts vid utredningens kontakter med torde emellertid sådana aktiviteter förekomma regelbundet inom många elektroniska förmedlingstjänster. 10.2 Vilka rättsfrågor framträder När elektroniska förmedlingstjänster ställs till förfogande för grupper av an- vändare aktualiseras nya rättsfrågor som ofta bryter igenom traditionella gränser mellan rättsområden och ställer konflikter mellan motstående intressen på sin spets. Framstä llningen begränsas här till de områden som framstår som särskilt angelägna vid en anpass ning av fö rfattningsreglering- en till elektroniska förmedlingstjänster. Elektroniska förmedlingstjänster kan användas i anknytning till en mängd olika brottsliga eller annars oacceptabla förfaranden, och e nligt uppgifter från Riksp olisstyrelsen framträder sådana förme dlingstjänster som en in- grediens i huvuddelen av de brottsutredningar som föreko mmer på IT- området. Särs kilt frekventa är fö rfaranden som syftar till att sprida rasistiska eller annars otillåtna uttalanden eller bilder, att uppmana till och att upplysa om hur brott kan utföras, att bjuda ut stöldgods, narkotika m.m., och att olovligen sprida immaterialrä ttsligt skyddat material. Spridning av rasistiska eller annars otillåtna uttalanden, m.m. Rasistiska och annars otillåtna uttalanden som sprids via elektroniska förmedlingstjänster är vanligtvis förenade med uppmaningar att vidta straffbara åtgärder, bl.a. mot etniska m inoriteter. Bestä mmelsen i 16 kap. 5 § (BrB) om uppvigling kan bli tillämplig om fö rfarandet innebär att någon i meddelande till allmänheten uppmanar eller eljest söker förleda till brottslig gärning, svikande av medborgerlig skyldighet eller ohörsamhet mot myndighet. Den exemplifierande uppräkningen av sätten för att uppmana till brott m.m. rymmer olika former för kommunikation. Uppvigling avser uppmaningar till en obestämd krets och personkretsen får inte vara på en gång liten och sluten. 8 har i en skrivelse till regeringen tagit upp frågor om spridande av främlin gsfientliga budskap i elektroniska anslagstavlor. Vidare har , i en skrivelse till regeringen, mot bakgrund av att pornografiska bilder har spritts via datanät, anhållit om en genomgång av bl .a. vilka rättsliga åtgärder som kan vidtas när missbruk av detta slag har förekommit. Regeringen har överlämnat den senare skrivelsen t ill utredningen. När någon i meddelanden som sprids via elektroniska förmedlingstjänster hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer, med anspelning på bl.a. ras eller etniskt ursprung eller trosbekän- nelse, aktualiseras bestämmelsen i 16 kap. 8 § BrB om hets mot folkgrupp. För att straffbestämmelsens krav på spridning skall vara uppfyllt måste det vara fråga om yttranden utanför den helt privata sfären. Är detta uppfyllt torde det räcka att meddelandet når en grupp människor som utgör mer än ett fåtal. Spridandet kan ske genom t.ex. upprepade privata samtal jfr den spridning som blir följden av att olika personer kopplar upp sig mot en databas med främ lingsfientliga meddelanden. Den som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att b ilden sprids eller som sprider en sådan skildring kan enligt 16 kap. 10 a § BrB dömas för barnpornografibrott. Enligt lagmotiven gäller paragrafen alla slag av b ilder, även tecknade bilder med barnpornog rafiskt motiv. I detta sammanhang aktualiseras också 16 kap. 10 b § BrB om olaga våldsskildring , en bestämmelse som rör bl.a. bilder där sexuellt våld eller tvång skildras; jfr 16 kap. 11 och 12 §§. Att uppmana till och att upplysa om hur brott utförs Det finns elektroniska förmedlingstjänster som innehåller t.ex. r ecept på narkotika, datavirus och programvaror för att tillverka datavirus, beskriv- ningar av hur bomber tillverkas, hemliga koder för t illträde till informations- system, programvaror för att forcera behörighetskontrollsystem samt kontonummer m.m., som kan användas för att begå bl.a. bedrägerier. Detta innebär såväl ett hot mot informationssäkerheten som en inkörsport för ungdomar till brottsliga aktiviteter. I 23 kap. BrB ges föreskrifter som utvidgar det straffbara området utanför de gränser som dras av brottsbeskrivningarna i de särskilda st raffbuden. För de här aktuella situationerna, där utförandet av ett brott inte har påbörjats, återstår att överväga om ansvar för förberedelse eller för stämpling till brott kan komma i fråga. Datorer och andra hårdvaror aktualiseras som hjälpme- del för brottslig verksamhet, först efter att ha försetts med vissa program eller andra data som är ägnade för brottslig verksamhet. Intresset knyts således till själva data. 9 Det har också föreko mmit att företagshe mligheter och uppgifter av betydelse för nationell säke rhet har spridits via elektroniska förmedlingstjänster, av hackers som velat bevisa sin förmåga att ta sig in i databaser där sådant material finns; jfr 5 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100). Enligt 23 kap. 2 § BrB består straffbar förberedelse till brott såvitt här är av intresse i att anskaffa, förfär diga, lämna, motta, förv ara, fortskaffa eller ta annan dylik befattning med gift, sprängämne, vapen, dyrk, fö rfalsk- ningsverktyg eller annat sådant hjälpmedel. Av denna exemplifierande uppräkning framgår att lagregeln avser tradit ionella fysiska objekt, inte program och andra data. Ansvar för förberedelse till brott aktualiseras vidare endast i de fall som särskilt anges i respektive kapitel i bro ttsbalken. Med stämpling till brott avses bl.a. att någon söker anstifta annan att utföra en brottslig gärning. Det finns elektroniska förmedlingstjänster med meddelanden som innefattar direkta uppmaningar att t.ex. "spränga" eller annars vidta integritetskränkande åtgärder mot vissa personer. Uppmaning- arna kan ingå i meddelanden mellan två användare av en elektronisk förmedlingstjänst men som alla som hör till den aktuella konferensen kan läsa; jfr ett direkt samtal där många hör vad som sägs. Det har förekommit att tonåringar felaktigt trott sig kommunicera med en jämnårig när äldre personer, som tillägnat sig den jargong ungdomar använder vid komm unika- tion via elektroniska förmedlingstjänster, använt mediet för att utöva extrem politisk påverkan. Från straffrä ttslig utgångspunkt framträder den komp likationen att gärningsbeskrivningarna vanligtvis avser att någon sätter sig i förbindelse med viss eller vissa personer för att försöka förmå dem att begå brott. Sådant material i elektroniska förmedlingstjänster som innefattar uppma- ningar till brott synes emellertid i många fall vara riktat till en vidare krets, eller riktat till en viss person med den uppenbara avsikten att det skall läsas av alla. Ansvar för stämpling till brott kan komma i fråga endast i de fall som särskilt anges i respektive kapitel i bro ttsbalken. Narkotikabrott, häleri, m.m. Enligt 1 § 5 narkotikastrafflagen (1968:64) kan den som olovligen bjuder ut narkotika till försäljning, förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller företar någon annan sådan åtgärd, dömas för narkotikabrott, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel och gär ningen sker uppsåt ligen. Förberedelse och anstiftan till narkotikabrott är också kriminaliserad (4 § narkotikastrafflagen). När någon i stället bjuder ut stöldgods eller liknande via en elektronisk förmedlingstjänst uppkommer frågan om någon av bestämmelserna i 9 kap. 6 och 7 §§ BrB om häleri och häleriförseelse kan tillämpas. 10 Sådana uppmaningar kan också förekomma vid den ovan beskrivna t illämpningen där två användare som är uppkopplade skriver text t ill varandra i realtid. I sammanhanget bör också nämnas bestämmelsen i 4 § lagen ( 1990:409) om skydd för företagshemligheter , enligt vilken den som anskaffar en företagshemlighet med vetskap om att den som tillhandahåller hemligheten eller någon före honom har berett sig tillgång till denna genom företag sspio- neri, skall dömas för olovlig befattning med företagshemlighet. Det upphovsrä ttsliga skyddet enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk aktualiseras också i anknytning till elektronis- ka förmedlingstjänster. I praktiken är det främst s.k. piratkopiering av datorprogram som har föranlett rättsliga åtgärder. Användningen av datorer har dock fört med sig att företeelser som tidigare enkelt kunnat sorteras uti från såväl informat ion- sinnehåll som metoder för anvä ndning och informationsöverföring flutit samman. Det är tillräckligt att nämna medier där tal, text och bild integreras, som det är möjligt att sekundsnabbt förmedla/kopiera data som representerar ett verk. Genom att ett skyddat datorprogram görs tillgängligt via en elektronisk förmedlingstjänst, kan det spridas i en omfattning och med en snabbhet som är svår att åstadkomma i traditionell miljö. har svårigheter framträtt att lagföra sådan spr idning. Från praxis kan nämnas ett av () avgjort brottmål 11, där HD konstaterade att såväl en olovlig överföring till en elektronisk anslagstavla (upload) av ett skyddat datorprogram, som en vidareöverföring av ett sådant program (download) från en elektronisk anslagstavla till en annan dator, innefattar intrång i upphovsrätt. Målet gällde emellertid som talan slutligen utformades endast frågan om den som drev den elektroniska anslagstavlan gjort sig skyldig till intrång i upphovsrätt redan genom att progra mmen varit tillgängliga i hans anslag- stavla så att de kunnat kopieras genom download av en krets personer som kan anses utgöra allmänheten. Något annat aktivt handlande än det som kunde anses ligga i att den tilltalade tillhandahållit anslagstavlan i syfte att den skulle fungera som dels en elektronisk brevlåda för meddelanden, dels ett lager för program som får distribueras fritt, åberopades inte. Åtalet lämnades utan bifall på den grunden att ansvar för sådant tillgängliggörande som avses i 2 § upphovsrä ttslagen förutsätter någon form av aktivt handlande, och att enbart ett tillhandahållande av en elektronisk anslagstavla inte kan anses uppfylla detta krav på aktivt handlande. HD tillade att det därmed föreligger en påtaglig lucka i det upphovsrä ttsliga skyddet och berörde de elektroniska förmedlingstjänsternas omfattning och 11 HD:s dom , DB 28. svårigheterna att spåra användare som kan göras ansvariga för olovlig kopiering. Dessa problem fick det att framstå som natur ligt att i stället enligt gällande rätt söka utkräva ansvar av systemoperatören. HD anförde härvid följande: Det skulle sålunda kunna tänkas att en systemoperatör görs ansvarig så som medverkande till en användares olo vliga kopiering. Med Riksåklagarens angivna förklaring har frågan om ansvar för medverkan saknat aktualitet i målet. Det har inte heller funnits anledning att pröva huruvida en systemoperatör på grund av särskilda förpliktelser eller av annan orsak har en sådan ställning att han kan fällas till ansvar för en underlåtenhet att vidta viss åtgärd, t.ex. att radera ett datorprogram som överförts till hans BBS. Med den slutsats som dragits i det föregående angående krav på aktiv åtgärd för att systemoperatören skall kunna göras ansvarig för upphovsrättsintrång kan det te sig närliggande att undersöka, om inte en operatör vidtagit någon sådan åtgärd som sk ulle tillgodose aktivitetskravet.