frs · GL1216 · 1997-12-31 00:00:00 — de och har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att polisen kan rycka ut vid larm. De har båda refererat till fall som uppmärksammats i massmedierna. de har för sin del anfört att regeringen gjort betydande nedskärningar inom polisens område och att detta fått konsekvenser för verksamheten. Låt mig inledningsvis påpeka att det sparbeting som ålagts polisen har varit förhållandevis lågt i jämförelse med det som ålagts andra myndigheter. har polisverksamheten helt undantagits från besparingar och 1998 kommer ett stort tillskott av medel. De enda nya besparingar som beslutats var i budgetpropositionen /96. beslutade den förra regeringen om en besparing på som en del i den s.k. krisuppgörelsen. De ekonomiska problem som kan konstateras hos polisen är enligt min mening resultatet av bl.a. långvariga brister i den ekonomiska styrningen och i hanteringen av tilldelade resurser. Som jag tidigare anfört har situationen förvärrats av att polisen inte vidtagit de rationaliseringar och andra åtgärder som behövs för att anpassa verksamheten till den anslagsnivå som bestämt. Den alltför sent igångsatta omställningen av verksamheten har fått till följd att konsekvenserna av besparingarna blivit mer kännbara för polisen än som annars varit fallet. Den omständigheten har även belysts i för ett effektivare resursutnyttjande. När det gäller frågan om polisens utryckningar vid larm är jag förstås av samma uppfattning som frågeställarna. Polisen är skyldig att ingripa när allvarliga brott begås. Om brottet begås dag-, kvälls- eller saknar betydelse. För att polisen skall kunna fullgöra denna skyldighet måste verksamheten organiseras så att poliser finns på plats vid tider när brott begås. Vidare måste en generell utgångspunkt vara att besparingar aldrig får konkurrera med plikten att ingripa, som naturligtvis gäller även om utryckningen skulle innebära att polisen måste arbeta övertid. Det råder exempelvis inte något tvivel om att polisen skall gripa in vid larm om en pågående misshandel. Så långt är läget kristallklart. Vad som hänt i de enskilda fall som uppmärksammats i massmedierna har jag emellertid inte någon möjlighet att uttala mig om. Vid i pågår interna utredningar om bl.a. påstådd underlåtenhet att rycka ut vid brott begångna i . Om något eller några av dessa fall har sin grund i missriktad spariver får de särskilda utredningarna utvisa. Vad gör då regeringen för att förbättra polisens förutsättningar att bekämpa brottsligheten? I budgetpropositionen för har regeringen uttalat att en förutsättning för sådana förbättringar är att rationaliseringsarbetet inom polisen fortsätter med oförminskad kraft. Därutöver har regeringen förslagit att ytterligare tillförs polisen . Höjningen av anslaget skall användas för att bl.a. säkerställa anställningen av de ca 400 polisaspiranter som blir klara med sin utbildning och som utgör ett betydande resurstillskott. De skall i första hand förstärka närpolisverksamheten. Dessa satsningar förbättrar förutsättningarna för polisers närvaro på brottsbelastade platser vid tider då risken är stor att brott begås. Den allt större flexibiliteten hos polisen är en naturlig följd av det problemorienterade arbetssätt som utvecklas inom polisverksamheten. Att det finns ytterligare möjligheter att frigöra resurser till kärnverksamheten framgår av den nämnda rapporten från . arbetar tillsammans med länspolismästarna intensivt för att få ordning på polisväsendets ekonomi och för att resurserna skall användas så effektivt som möjligt. Regeringen följer utvecklingen noga, vad avser både verksamhet och ekonomi. Som anges i budgetpropositionen för har regeringen för avsikt att utvärdera de rationaliseringsåtgärder som polisen vidtagit med anledning av granskning av dess verksamhet. Vid en sådan granskning kommer givetvis frågan om hur rationaliseringsarbetet bedrivits vid i , landets i särklass största polismyndighet, att ges särskild uppmärksamhet.