frs · GL12401 · 1997-12-31 00:00:00 — har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att se till att konkurrenslagen ändras så att konkurrensen i skogsbruket främjas och att kooperativ verksamhet får samma skydd som i EU. Sedan den nya konkurrenslagen infördes har erfarenheter av lagens tillämpning vunnits och en första allmän utvärdering har gjorts. En av erfarenheterna är att det tar att få fram praxis vid tillämpning av lagen i enskilda ärenden. Detta är otillfredsställande eftersom det, som påpekar, skapar en osäkerhet för framtiden för berörda företag och försvårar företagens bedömning av rättsläget. Regeringen har därför för avsikt att på grundval av förslag föreslå att instansordningen skall ändras när det gäller bl.a. beslut om undantag och ålägganden. Ändringen skall träda i kraft den 1juli 1998 och innebär att sådana beslut skall överklagas direkt till och inte till . Ändringen för med sig att alla företag, såväl kooperativa som andra företagsformer, kommer att kunna få snabbare besked om ett tillämpat förfarande är förenligt med konkurrenslagens förbud mot konkurrensbegränsande samarbete. En annan erfarenhet som vunnits av lagens tillämpning är att det finns skäl att överväga om konkurrenslagen har en lämplig utformning när det gäller de särskilda behov som små företag kan ha av att samverka med varandra, bl.a. för att stärka sin ställning i förhållande till stora företag. Regeringen har därför tillsatt en särskild arbetsgrupp som skall överväga om och i så fall hur konkurrenslagen bör ändras för att värna sådan samverkan som är till nytta för samhällsekonomin och konsumenterna. Konkurrenslagens särskilda undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete för samverkan inom en primär lantbruksförening, det s.k. legalundantaget, är ett uttryck för att lagstiftaren har en positiv grundsyn på den typ av kooperativ samverkan mellan små företag som finns just inom jord- och skogsbruket. Min uppfattning är att den kooperativa företagsformen fyller en samhällsnyttig funktion och skall värnas inte minst inom den typ av produktion som jord- och skogsbruket representerar. När det sedan gäller rättsprocesserna vill jag peka på att beslutet i ju har gått i Södras favör. Vi får nu se hur tolkar konkurrenslagens undantag för jordbruket och skogen när det gäller förbudet mot samarbete. Vad domstolarna tolkar är självfallet den gällande lagen. Efter det att nuvarande undantag skrevs har det dock hänt mycket. EG-rättsfall har kommit som visar att vi i måste överväga på nytt om gränserna för undantaget från det svenska förbudet är rätt satta när det gäller jordbruket, eller om de är för snävt utformade. Jag menar vidare att i vårt land starka skäl talar för att behandla kooperativt samarbete lika vare sig det gäller jorden eller skogen. Det här är en angelägen sak för mig, och det var på mitt initiativ som regeringen satte till den arbetsgrupp som jag nämnde. Gruppen är sammansatt bl.a. med företrädare för alla berörda departement. Den arbetar specifikt med lantbruksfrågan, men lika mycket med småföretagssamarbete på andra områden. De här frågorna hänger ju starkt ihop. Konkurrenslagens utformning omprövas i gruppens arbete med utgångspunkten att sådant småföretagssamarbete som är samhällsnyttigt inte skall raseras. Finns det brister i lagen måste vi söka komma till rätta med dessa. Jag anser också att det är mycket viktigt att i det nu pågående lagstiftningsarbetet försöka öka klarheten och förutsebarheten för dem som arbetar med jorden och skogen liksom för andra grupper av småföretag. Det konkurrenspolitiken skall handla om är att säkerställa och främja en balans mellan olika aktörer som kan påverka en och samma marknad och att motverka sådan marknadsmakt som kan sätta konkurrensen ur spel. Arbetet måste ta sin tid, men det är en fördel att det bedrivs parallellt med den slutliga domstolsprövningen i Södraärendet. Med denna uppläggning kan regeringens ställningstagande till behovet av lagändringar grundas på ytterligare erfarenheter av tillämpningen av lagen i sin nuvarande utformning.